El llibre de festes, el document més consultat a l’arxiu municipal – Ràdio Pego\nEl llibre de festes, el document més consultat a l’arxiu municipal\nEl 90% dels investigadors locals i forasters consulten els articles publicats en els llibres de festes que hi ha editats i arxivats des del 1942. El llibre, amb de 60 anys d’història ha anat millorant els seus continguts, oferint articles atemporals que desgranen la història i tradició de Pego.\nL’única publicació anual de Pego, el llibre de festes és alguna cosa més que la programació de les activitats programades per a la Fira del municipi. De fet, durant els més de 60 anys d’història que té, s’ha anat millorant el contingut, el nombre d’articles, les col•laboracions, s’ha incorporat un apartat fotogràfic, que vol mostrar els fets rellevants de la localitat a través de la imatge, entre d’altres novetats que s’han anat afegint amb el temps. Joan Miquel Almela és el coordinador del contingut del llibre de festes des d’uns quants anys ençà.\nCarmel Giner Bolufer va ser l´iniciador, el 1942, d’aquesta manera de plantejar el llibre de festes. Un llibre amb contingut, que no simplement reflexava la programació festiva. Aquest historiador pegolí va tenir la brillant idea d’afegir, junt a les salutacions i fotos oficials, la programació i els anuncis dels comerços del poble, imprescindibles per a dur a terme la publicació, articles d’història, d’arqueologia o ciència, entre d’altres, dotant així el llibre de festes de seriositat editorial i d’originalitat.\nLa importància del llibre de festes és ben visible si tenim en comptes les estadístiques de consulta de l’arxiu i la biblioteca municipal. El 90% dels investigadors, tant de Pego com d’altres punts del país, el consulten. Aquestes xifres reflexen el rigor i la veracitat dels articles publicats durant tots els anys de vida d’aquest llibre tan particular i valuós.\nEl llibre de festes conté articles atemporals, que no és necessari llegir d’una tacada, sinó que són per gaudir de la informació que aporten a poc a poc. És el mateix cas que les separates que es van introduir l’any passat a la publicació anual. Aquests reportatges impliquen, moltes voltes la col•laboració d’importants historiadors de fama mundial que s’han interessat pel poble de Pego.\n← Concedeixen un préstec per valor de 514.000 euros per a realitzar 10 inversions\nContinua la PROGRAMACIÓ D’ACTES FESTIUS →


El 2016, una de les millors temporades dels darrers anys pels hotels • Ràdio Capital de l'Empordà\nEl 2016, una de les millors temporades dels darrers anys pels hotels\nEls hotels de les comarques gironines han rebut 3,7 milions de viatgers el 2016 i les pernoctacions han superat els 12,2 milions. El nombre de viatgers i d’estades ha augmentat més d’un 5% en relació a l’any anterior, segons dades de l’Instituto Nacional de Estadística, l’INE, de balanç de la conjuntura hotelera.\nL’estadística estatal també posa de manifest que la major part de les pernoctacions s’han fet a la Costa Brava. En concret, dels més de 12,2 milions de pernoctacions en hotels, més d’11 milions van ser a la Costa Brava. Pel que fa a la procedència dels viatgers a la zona, gairebé 1 milió i mig eren residents a l’Estat, mentre que gairebé 2 milions eren estrangers. A la Costa Brava, l’augment d’estades en relació al 2015 s’enfila fins a un 8%. La recuperació econòmica, l’allargament de la temporada i la ubicació de la Setmana Santa en el calendari hi ha contribuït.\nArticle anteriorUna aplicació i una tablet per connectar amb l’alcalde de Palafrugell\nArticle següentBegur crea un decàleg per orientar sobre la recollida porta a porta


La Generalitat Valenciana redistribuirà 17.000 empleats segons les necessitats de l'administració\nPaís Valencià 16/11/2012\nEl govern valencià assegura que aquest nou pla no suposarà cap acomiadament sinó que equilibrarà les càrregues de treball del seu personal funcionari i laboral\nValènciaEl vicepresident del govern valencià, José Ciscar, ha anunciat aquest matí en roda de premsa que la Generalitat Valenciana elaborarà un pla per redistribuir el personal funcionari i laboral en funció de la càrrega de treball i les necessitats de cada àrea de l'administració. Amb aquest nou pla, el govern d'Alberto Fabra pretén "equilibrar" els serveis de l'administració pública i, per aquest motiu, podrà "desplaçar amb criteris de mobilitat" el seu personal en funció de les necessitats de cada servei.\nEl Pla de Redistribució de Càrregues de Treball afectarà gairebé 17.000 empleats públics, a excepció del personal sanitari, de justícia i personal docent no universitari. Ciscar ha dit que aquesta redistribució permetrà millorar l'eficiència d'alguns serveis on sobrava personal i complementar d'altres que presenten un dèficit de treballadors. També ha anunciat que aquest nou pla comportarà un "estalvi" per a l'administració, tot i que no ha concretat la quantitat.\nA preguntes dels periodistes, Ciscar ha aclarit que aquesta "redistribució" no suposarà cap acomiadament i que serà la mateixa Generalitat Valenciana qui oferirà cursos de formació als seus empleats per a capacitar-los i que puguin ocupar el seu nou lloc de treball. Ciscar ha assegurat que la mobilitat del personal funcionarial i laboral "respectarà" la llei que articula els drets pel personal públic.\nEl vicepresident ha assenyalat que aquest pla afectarà, per exemple, els xofers de la Generalitat Valenciana que amb la reducció del parc mòbil han vist minvada la seva càrrega de treball.\nGeneralitat valenciana funcionaris ocupació


A PARTS IGUALS "Lleure i Esport"\nSota el lema "Lleure i Esport A PARTS IGUALS" volem donar la benvinguda al Casal d'estiu 2016.\nEl Casal Lúdic i Esportiu està dirigit a nens i nenes de 5 a 14 anys i està obert a tots aquells nens i joves que vulguin gaudir del lleure i l'esport a parts iguals.\nEn una societat on la motricitat queda eclipsada per les noves tecnologies, on les activitats físiques cada vegada es deixen més de banda, on cada vegada són més les activitats individualistes i competitives. Aquest casal contempla l’espai lúdic i esportiu com un espai òptim i divertit per educar els infants i sortir de la rutina diària. És per això que proposa aquesta activitat on l’aprenentatge de diferents activitats físiques i esportives, la diversió, el lleure i el respecta pels companys interactuen harmònicament.\nEl nostre objectiu és transmetre els valors i la passió pel lleure i l'activitat física a partir de diferents activitats relacionades amb el món de l'outdor (a l'aire lliure), el lleure i el Multiesport.\nAquest concepte el duem a terme a partir de diferents dinàmiques, jocs i sortides adaptades a les seves capacitats físiques, cognitives i evolutives en que es troben. A part, el casal girarà entorn una estructura lògica i progressiva marcada per un centre d'interès lligat al lleure i l'activitat física de les diferents cultures del planeta.\nAl llarg del casal realitzarem diversitat d'activitats esportives, activitats recreatives a l'aire lliure, gimcanes pel poble, curses d'orientació, circ, tallers, sortides (parc aquatic, excursions), tres dies de colònies i una cloenda molt especial que no us podreu perdre.\nSeran els propis nens i nenes qui hauran de cooperar, interecuar i pensar la manera de representar les diferents activitats. Evidentment, a través de les activitats programades amb anterioritat i amb el guiatge permanent de l'equip de monitors.\nL'equip del casal, pensem que és de vital importància enfocar totes les activitats a un objectiu final, i que els nens i nenes han de tenir coneixement d'on volen arribar i perquè hi volen arribar. Amb l'eix temàtic els proporciones una estructura lògica, fet que afavoreix la seva estructura cognitiva i logicoeducativa que els empeny a realitzar les activitats i afrontar el dia a dia amb un grau de motivació elevat.\nSalut i Lleure!!\nATENCIÓ!! NOVA PÀGINA WEB!! www.apartsiguals.com Aquesta pàgina quedarà inhabilitada!!\nEstrenem nova pàgina web!!\nAquí trobareu tota la informació!!\nMés educació emocional, més assemblees, més treballar les relacions interpersonals, més fomentar la humanitat que totes les persones portem a dins... Cada dia centenars de nens i nenes pateixen assetjament escolar i és responsabilitat de tots acabar amb aquesta realitat.\nFins al dia en què ens n'adonem que tots som un i que el mal que els faig als altres en el fons me'l faig a mi mateix, seguim! Seguirem! #somunapinya\nJa estem apunt de tancar les preinscripcions del Casal d'Estiu 2017!!\nAnirem tancant per setmanes a mesura que tinguem els grups complets.\nSi encara has de fer la teva preinscripció afanyeu-vos!!! No volem que ningú es quedi sense!!\nRecordeu que ja hem iniciat les inscripcions!!\nReunions informatives: 17 i 24 de Maig, a les 19h al Centre Cultural de La Roca del Vallès.


Marta Beà | Avaluador | Toolbox | mSchools\nEscola La Mitjana Lleida\nTitulació de mestra en educació infantil i primària. Exerceixo a l'escola pública. Directora durant 8 cursos a l'escola pública.\nValoracions associades a Marta Beà\nCalidoscopi virtual per crear composicions amb el dit. L'aplicació permet reproduir les accions que ha realitzat l'usuari per crear una determinada composició.\nSopa de Lletres és un joc de recerca de paraules conegut i per fi està disponible com a aplicació per el iPhone i iPad. Descarrega’l ara i prova’l. Hi ha trencaclosques sobre diferents temes com Festes, Cultures i Naturalesa. Per què no descobrir paraules noves en el diccionari o divertir-se amb noms medievals? Hi ha moltes paraules per descobrir. Si et quedes encallat, deixa’t mostrar la primera lletra d’una paraula o bé treu lletres innecessàries. I si perds la paciència també pots resoldre el trencaclosques amb un sol clic. Sopa de Lletres és un passatemps fantàstic i la oportunitat d’entrenar la capacitat de concentrar-se sempre que vulguis, no importa quan ni on.\n- Dos trencaclosques gratis\n- Més trencaclosques disponibles a traves de compra inApp\n- Reptes amb 7 nivells diferents\n- Indicacions: ressaltar la primera lletra, eliminar lletres innecessàries, resoldre el puzle\n- Compartir en xarxes socials: guanya punts de bonificació!\nConjunt d'activitats dirigides als nens d'educació infantil per treballar les seqüències lògiques i la relació entre diferents elements.\nConjunt de jocs i activitats interactives per estimular les habilitats mentals bàsiques. Possiblitat de jugar en línia amb altres jugadors.\nSistema de comunicació adaptable per persones amb problemes greus de comunicació (autisme, trastorns neurològics, discapacitats motrius, afasies).\nExperiències publicades per Marta Beà\nLlistes creades per Marta Beà


Detenen quatre persones per diversos furts de mercaderia en establiments comercials del Principat - FÒRUM.ad\nDetenen quatre persones per diversos furts de mercaderia en establiments comercials del Principat\nOn: 09/12/13 15:01\nLa Policia ha detingut dues dones i dos homes no residents com a presumptes autors de furts continuats de mercaderia en diferents establiments del Principat. Aquestes detencions formen part de les 20 que ha realitzat la Policia durant la setmana del 2 al 8 de desembre.\nLa Policia va detenir aquest diumenge al matí a Escaldes-Engordany dues dones i dos homes no residents, tres d’ells de nacionalitat romanesa i un de nacionalitat espanyola de 28, 35, 38 i 24 anys respectivament, com a presumptes autors de furts continuats de mercaderia en diferents establiments del Principat. Els agents van recuperar 55 ampolles de perfums de diferents marques, 26 cartrons de tabac, 25 carteres de pell, 4 bosses de mà, una ampolla de whisky i 35 peces de roba de diferents marques, a més d’un tornavís, un ganivet, una tenalla i diferents bosses folrades d’alumini per inutilitzar el dispositius d’alarma dels establiments.\nPel que fa als delictes contra la salut pública, la Policia va detenir tres persones durant la setmana passada. La primera detenció es va produir el dimecres a la frontera del riu Runer, quan els agents van detenir un home de nacionalitat andorrana de 47 anys, com a presumpte autor d’un delicte d’introducció i possessió de droga tòxica, i se li van decomissar 20 grams de cocaïna.\nLa segona detenció va tenir lloc el divendres també a la frontera del riu Runer quan la Policia va detenir un home no resident de nacionalitat espanyola de 21 anys, que accedia al Principat en possessió d’1,3 grams de cocaïna. Finalment, aquest dissabte, en un aparcament d’un local d’oci d’Arinsal, la Policia va detenir un home no resident de nacionalitat romanesa de 34 anys, en possessió de restes ínfimes i una cigarreta confeccionada amb cocaïna.\nD’altra banda, la Policia va detenir nou persones durant la setmana passada per delictes contra la seguretat del trànsit per haver superat els límits d’alcoholèmia permesos. Així, el dimarts els agents van detenir un ucraïnès no resident de 23 anys, amb una taxa d’1,19 g/l; i un resident espanyol de 20 anys, amb una taxa d’1,70 g/l.\nPosteriorment, el dijous es va detenir un espanyol no resident de 45 anys, amb una taxa d’1,99 g/l. I l’endemà, els agents van detenir un andorrà de 27 anys, amb una taxa d’1,11 g/l; un andorrà de 29 anys, amb una taxa d’1,59 g/l; i una espanyola no resident de 25 anys, amb una taxa de 0,98 g/l., que es va veure implicada en un accident en què van resultar ferides dues persones.\nEl dissabte també es va produir una detenció, aquest cop a un mexicà resident de 31 anys, amb una taxa d’1,86 g/l. Finalment, aquest diumenge es va detenir una espanyola no resident de 24 anys, amb una taxa d’1,57 g/l, i un espanyol resident de 45 anys, amb una taxa d’1,77 g/l.\nDimecres es va detenir a la frontera del riu Runer un portuguès no resident de 33 anys, com a presumpte autor d’un delicte contra el tràfic jurídic ja que es va identificar amb un document d’identitat i un permís de conduir portuguesos, i una targeta de residència espanyola falsos.\nParal·lelament, aquest dissabte la Policia va detenir al Pas de la Casa, un georgià no resident de 33 anys, que tenia una ordre de recerca judicial des de l’1 d’octubre del 2012 per un presumpte delicte d’ús de document inautèntic. Inicialment va ser controlat dins un centre comercial com a presumpte autor d’un furt de mercaderia. El mateix dissabte, també al Pas de la Casa, els agents va detenir un georgià no resident de 33 anys,que també tenia una ordre de recerca judicial des del 2 de maig del 2011 per un presumpte delicte d’ús de document inautèntic. Inicialment va ser controlat dins un centre comercial com a presumpte autor d’un furt de mercaderia.\nPer últim, la Policia va detenir aquest diumenge a Andorra la Vella un resident peruà de 30 anys, com a presumpte autor d’un delicte maltractaments en l’àmbit domèstic,\nPrevious Post: Toni Martí diu que la reforma de competències i transferències no ‘es tramitarà si no hi ha consens’\nNext Post: Sant Julià de Lòria impulsa un nou web del Centre Cultural per incentivar els congressos


Llargament representat i aplaudit, qui no hagi sentit parlar d’aquest musical és que s’acaba de despertar d’un llarg somni o arriba d’un altre planeta. Elisenda Roca, sabedora de l’encant de l’obra, aposta per una posada en escena senzilla, una acompanyament musical mínim i un repartiment de primer nivell. Una producció molt encertada. Les situacions plantejades fan que la identificació sigui ineludible i permet el curiós fenomen de veure com a mesura que avança l’obra van rient els espectadors per grups d’edat, primer els més joves i finalment els de més edat. Fantàstic! I és que és un espectacle per riure, per passar-s’ho bé i gaudir de les enganxoses melodies que ens faran companyia de tornada a casa. A més, algunes […]\nVodka, molt vodka!\nLes Antonietes ens serveixen aquest text de Txékhov llargament representat en un muntatge actual i fresc. Un treball d’adaptació fantàstic. Però van més enllà i, sense perdre el respecte per l’obra, han fet d’aquesta una proposta descarada, fins al punt que no els importa preguntar-se “on és en Teleguin?” quan l’actor que l’hauria de representar està encarnant un altre personatge. Un text que ens remet a la vida rural russa de finals del segle XIX. Tot passa en una hisenda on per circumstàncies varies es veuen obligats a compartir sostre una sèrie de persones que contínuament s’agredeixen a si mateixes i als que els envolten. Un drama quotidià a la russa manera o, en altres paraules, personatges que es deixen portar per les més baixes […]\nTres vaques i un destí\nSou animalistes? Creieu que el món necessita una o varies revolucions? Aquí teniu un espectacle que us agradarà. En clau tragicòmica, inspirat en fets reals i amb moralina inclosa. Aquesta és la història de tres vaques escapant al seu destí. No podem oblidar que aquest destí és l’escorxador on la mort està industrialment dissenyada i executada. Qui no tractaria revoltar-se, d’escapar d’una mort segura i especialment freda? El text alterna acció i reflexió sense perdre ritme. Les peripècies pels carrers de la ciutat en la seva fugida desesperada i poc planificada, s’alternen amb les reflexions sobre la pròpia condició de bovina, l’acceptació d’un destí cruel i els anhels d’una possible vida alternativa. Impossible no traçar paral·lelismes amb la condició humana, i […]\n« Anteriors 1 2 3 4 5 … 7 8 9 10 Següents »


Petit Ésdansa - Socpetit.cat\nL’any 2008, responent a l’objectiu del festival d’aproximar la dansa d’arrel tradicional a joves i infants, neix el Petit Ésdansa, una nova programació pensada per als més petits. Es tracta d’un primer descobriment de la cultura tradicional que converteix els nens en protagonistes, en agents actius, amb la complicitat dels casals d’estiu i escoles de la comarca. Tallers, actuacions participatives, espectacles… configuren la graella del Petit Ésdansa.\n09:45h a 12:30h\n23, 24 i 25 d’agost: Tallers per a la mainada de casals d’estiu.\n26 d’agost: Tallers per a tots els nens i nenes que s’hi apuntin a títol particular.\nLes primeres hores es destinaran als tallers amb les companyies internacionals i el tram final es dedicarà a la música i la dansa catalana d’arrel tradicional.\nLa proposta té un cost simbòlic d’1€, que es farà efectiu el mateix dia del taller. Cal adreçar-se a l’oficina Ésdansa, bé a través del telèfon (972 69 34 85 / matins de 10:00h a 14:00h) o bé a través de l’adreça electrònica info@esdansa.cat.\nLes places són limitades. En cas que s’acabin s’elegirà per ordre d’inscripció.\n10h a 13 h de dimarts 23 a divendres 26 d’agost\nEl Petit Ésdansa també acollirà per quart any consecutiu els tallers de dansa i música d’arrel tradicional impartits per les companyies internacionals participants a l’Ésdansa i el grup folk de joves músics Stukat del Bolet, col•laborador habitual de l’Esbart Marboleny.\nA les 12h el diumenge 28 d’agost\nLA VENTAFOCS, D’EDUARD VENTURA\nEl Petit Ésdansa comptarà també aquest 2011 amb La Ventafocs, un espectacle familiar de la companyia D’Arrel Dansa. Es tracta d’una creació del coreògraf recentment desaparegut Eduard Ventura. La proposta està inspirada en la història recollida per Joan Amades en Les 100 millors rondalles populars catalanes.\nMés informació a Ésdansa www.esdansa.cat


PAI (Projecte d'Atenció a la Infància) a la plaça Farners: dimecres 31 de maig de 2017 | GRESOL - Institut de Santa Coloma de Farners\nPAI (Projecte d'Atenció a la Infància) a la plaça Farners: dimecres 31 de maig de 2017\nPROJECTE D’ATENCIÓ A LA INFÀNCIA. CFGS Educació Infantil\n“TOTS SOM IGUALS, TOTS SOM DIFERENTS”\nEl passat dimecres 31 de maig, els alumnes de segon del cicle formatiu d'educació infantil van posar en pràctica el seu projecte d'atenció a l'infància (PAI) a la Plaça Farners amb tots els nens i nenes de les escoles d’educació infantil de Santa Coloma.\nEl tema d’aquest any: “Tots som iguals, tots som diferents” ha estat la diana present en totes les activitats que s’han programat. Santa Coloma, compta amb una diversitat cultural molt variada, degut a que hi conviuen persones vingudes de diferents llocs del món, amb una cultura, llengua i tradicions pròpies. Per tant el nostre projecte d’atenció a la Infància d’aquest any, ha estat enfocat doncs, per a treballar la temàtica de la diversitat. Les activitats que s’hi han portat a terme han fet conèixer als infants nou vocabulari, nous contes, nous jocs, noves danses, nous olors, noves textures i podran experimentar i compartir noves sensacions.\nS’ha parlat de tolerància, de respecte a les diferents cultures, del respecte a la diferència de gènere, del respecte i empatia a persones amb necessitats especials, però també és molt important trobar la manera de plantar aquesta llavor en favor de la pau i la igualtat des de la més tendra infantesa, ja que els infants d’avui són els adults del demà i els que tenen l’oportunitat de formar un món sense fronteres si aprenen a estimar i valorar el que és diferent a ells.\nEn aquest projecte, s’ha volgut treballar i demostrar des d’un principi la importància i riquesa que té l’intercanvi de coneixements i tradicions entre les persones de diferents cultures, per a un major enriquiment tant a nivell personal i com social.\nEn conjunt, el Projecte d’atenció a la Infància, pensem que ha estat una experiència molt enriquidora, ja que s’ha pogut demostrar les potencialitats del grup a més, de poder ser partícips en la realització d’una tasca amb un missatge tant important a tots els infants de 2 a 6 anys que hi varen assistir.\n2n CFGS ed Infantil\nA continuació teniu l'enllaç al vídeo de resum de la jornada. I també podeu visualitzar imatges de la jornada clicant aquí.


ACN Barcelona 14-09-2017 03:51\nUna membre d'una mesa electoral de Barcelona repassa el reglament i les instruccions a seguir en les eleccions municipals. ACN\nHan estat designats per sorteig públic entre la totalitat de persones censades menors de 70 anys\nEl Govern preveu completar a principis de la setmana que ve les notificacions a les 55.000 persones escollides per formar part de les meses de l'1-O, segons han explicat fonts del Govern a l'ACN. Està previst que cada mesa estigui formada per un president/a i dos vocals. A més, cada titular té dos suplents. Així doncs, s'han designat unes 55.000 persones per sorteig púbic entre la totalitat de les persones censades menors de 70 anys, tenint en compte que estan previstes unes 6.000 meses, una per urna. Aquestes mateixes fonts no especifiquen de quina manera es comunicarà als escollits. Segons el calendari que estableix la pàgina web ref1oct.cat, el sorteig va acabar aquest dimecres i el termini màxim per les notificacions acaba aquest divendres.\nLes persones designades membres de mesa rebran la notificació de la seva designació i un manual d'instruccions sobre les seves funcions. Segons la informació publicada a la pàgina web, si la notificació es produeix més tard del termini de dos dies des de la designació, "el retard no serà causa invalidant de la designació".\nLes persones que actuïn com a membres de meses electorals tenen dret a un permís retribuït durant el dia de la votació, si és laborable, i una reducció de cinc hores de la jornada laboral l’endemà de la votació. A més, també tenen dret a "la protecció del sistema de la seguretat social davant les contingències i situacions que puguin derivar-se de la seva participació en el referèndum".\nAl web també s'especifica que el càrrec de membre d'una mesa electoral, ja sigui president o vocal, és obligatori, no voluntari "sense perjudici de poder al·legar causes justificades i documentades que impedeixin l'acceptació del càrrec".\nTambé s'estableix que les persones designades membres d'una mesa electoral disposen del termini de tres dies per al·legar davant la sindicatura electoral de demarcació corresponent, "una causa justificada i documentada que impedeixi l’acceptació del càrrec".


Equip Ciclista Pinturas Grimaldo, P.C. Bons Amics: Torroella de Montgrí, 24 d'agost de 2008\nEs va notar que s’estan acabant les vacances pel gran nombre de corredors que es van presentar a Torroella, a la que també varen participar les fèmines de l’equip local. Nosaltres varem anar-hi sense tenir la certesa de si podríem córrer, ja que a l’anterior cursa el Manolo va tenir els seus més i menys amb un membre de l’organització, que ens va vetar la participació a aquesta cursa. Vull agrair a l’organització que quedés en un no res i pugéssim córrer sense problemes, també al Narváez que va intercedir-hi. La cursa va durar una hora més 5 voltes, en total 48qm a una mitja de 38qm/h.\nEs va sortir molt ràpid, com sempre, fent-se l’escapada bona de seguida amb el Cherino i el Xavi Pérez (Cecoc), que se’ls ha de donar de menjar apart, juntament amb el Codony (Renault) i el Priego (Llobet Supermercats). Inicialment també van entrar altres corredors, com el Santi (Pinturas Grimaldo), però no van poder aguantar el ritme de l’escapada. El Priego es va acaba despenjant i el Codony va punxar, canviant la roda i continuant amb volta perduda. El Cherino i el Xavi van acabar doblant a tothom, guanyant el Cherino la cursa que, després de la caiguda que va patir, s’està recuperant ràpidament, mantenint un bon nivell físic. La cursa es va trencar en varis grups: tant pel fort ritme, com pel revirat que era. No es va desqualificar als doblats i va haver-hi corredors que varen ser-ho varies vegades.\nNosaltres varem estar dins de les nostres possibilitats, tirant per darrere i intentant escapades que no varen fructificar, sobretot pel fort control dels Cecoc que van vindre amb la plana major. Els felicito per la cursa que els va sortir, tant individualment com per equips. El Santi (Pinturas Grimaldo) va acabar 9è de la cursa, tot i els quatre dies que es va dedicar a córrer a peu –a ell li agrada la bicicleta i, la veritat, ens ha vingut molt bé- ; el Cuervo 13è (no li agrada aquest nombre) molt lluitador, com sempre, donant la cara i fent una fantàstica labor d’equip; el Pedrito va acabar 15è, ho va intentar a dues voltes pel final, en una aturada del pilot que el Priego va neutralitzar i no es va poder col·locar bé a l’esprint, i, el Roca, va patir tota la setmana dolor de cames de la marxa Perico Delgado que va córrer diumenge passat, però va fer un bona cursa. Per ordre del Pedrito us haig de dir que es va passar tot el dissabte a l’hospital de Bellvitge, on van ingressar a la seva mare d’urgències, operant-la el dilluns dia 25, esperem que es recuperi aviat. El Manolo va vindre al dematí a portar-nos el cotxe d’equip, no va poder acompanyar-nos a la cursa ja que es seu pare continua ingressat a l’hospital de Sant Boi, ara en estat molt greu. L’Agüero està gaudint d’unes merescudes vacances.\nEstrenem una nova secció de “vídeos de les curses”, ho teniu a la dreta d’aquesta pàgina, de moment teniu la cursa de Malgrat de Mar, dóna molta feina i intentaré portar-lo actualitzat, espero que us agradi.\nNomés arribar vaig aclarir les diferències que havíem tingut el Ripoll i jo\nals comentaris del blog, tot solucionat!\nPreparant-se per l'inscripció\nEl més bonic d'aquesta foto: el castell del fons, del que tinc bons records...\nEl Pedrito i el Cuervo a la sortida\nEl Roca, l'octavi i el Pedrito, els Cecoc per tot arreu\nEl Santi sempre es col·loca bé a la sortida\nPrimera volta i primer intent d'escapada, protagonitzat pel Santi!\nAquesta acabaria sent l'escapada bona\nEl Santi, l'Octavi i el Cuervo controlant\nEl Cuervo llançant el pilot\nEl Roca va agafar la seva "grupeta"\nEl Cuervo i l'Octavi, molt generosos en el treball!\nEl Pedrito sempre controlat pels Cecoc:\n"cansinos, que sois unos cansinos", je, je\nEl Santi, amb el José (que a punxar i es va retirar) i el Salva\nEl Cuervo incombustible! Que bon fixatge\nEl Roca amb el Pedrito i... el Santi\nEl Pedrito atacant a la penúltima volta\nEl Cuervo controlant, en dues paraules im pressionant.\nNo tinc fotografies de l'esprint final perquè se'm va acabar\nla bateria de la càmera\nLa xerradeta final i els pòdiums\nAlguns no baixen mai. Felicitats!\nEl Cecoc al seu lloc, com sempre...\nPublicat per Equip Ciclista Pinturas Grimaldo a 6:29\nA la foto del Roca, Octavi i Pedrito en primer terme surt el Llorenç Llop, el profe de Banyoles, excel·lent persona, gran corredor, ara dedicat als fills, esprinter reconegut. Ell i l'Estanga són d'aquells corredors que corrent-ne poques deixen marca de qualitat.\n26 d’agost de 2008 a les 18:27\nUn dels criteris que faig servir per posar les fotos (indubtablement miro de posar més les que surten els nostres corredors) és que surtin, també, altres corredors i és puguin veure. Moltes vegades no poso els seus noms, i, és per varies raons: no sé com es diuen o no els conec; sí que els conec pel seu nom, o físicament, però no relaciono el nom amb la persona... Està molt bé que ho escriguis (o qualsevol persona que s'animi) i deixis comentaris d’ells.\n26 d’agost de 2008 a les 21:03


homosexualitat | Sophia Blasco: Coaching personal\nPàgina d'inici › Posts tagged homosexualitat\nEncara hi ha qui vol “sanar” l’homosexualitat!\nPosted on 31/12/2011 by Sophia Blasco\n“El Corte Inglés” i “La Casa del Libro” han inclòs el llibre “Comprender y sanar la Homosexualidad” de Richard Cohen als seus catàlegs. La indignació i el rebuig que ha provocat s’han fet visibles a les xarxes socials; “El Corte…\nTagged with: homosexualitat, valors\nAuca per explicar l’homosexualitat a nenes i nens\nPosted on 27/08/2011 by Sophia Blasco\nL’any passat, el pare i la mare es van divorciar. El pare ara viu amb el seu amic. El pare i el seu xicot Frank estan vivint junts. Ells treballen junts, mengen junts, dormen junts, s’afaiten junts, i , de…\nTagged with: educació, homosexualitat, valors\nCom aturar el Bullying homofòbic!\nPosted on 15/07/2011 by Sophia Blasco\nL’Associació Nord-americana de Psiquiatria, l’any 1973, va qualificar l’homosexualitat de manifestació natural de l’ésser humà i deixà de considerar-la un trastorn. El fet que aparegui en el 7% dels homes i en el 5% de les dones en qualsevol cultura…\nTagged with: homosexualitat, violència


Canal Terrassa emetrà aquest any en directe la Festa de Cap d'Any des del Raval de Montserrat - Canal Terrassa\nCanal Terrassa emetrà aquest any en directe la Festa de Cap d’Any des del Raval de Montserrat\nCarme ContrerasData: 29/12/17\nLa Festa de Cap d’Any al Raval de Montserrat es podrà veure aquest diumenge en directe per Canal Terrassa. La televisió municipal emetrà en directe un programa especial a partir de les 23.30 h per a que tothom pugui seguir en directe la revetlla i les campanades. Conduit per la presentadora Mariona Tomàs, l’espai comptarà amb el suport de la Xarxa Audiovisual Local. Es podrà seguir pel canal 45 de la TDT i per Internet a través de la pàgina web http://www.terrassadigital.cat/. Aquest és el segon any consecutiu que l’ajuntament organitza la celebració per rebre l’any nou.\nLa Revetlla de Cap d’Any al Raval de Montserrat començarà a les 23.30 h i estarà conduïda pels actors Mònica Pérez i Jordi Ríos, que seran els encarregats de presentar una festa de format tradicional, que comptarà amb un assaig previ de les campanades. A la mitjanit, un rellotge les projectarà en un lloc visible perquè els assistents puguin celebrar l’entrada de l’any.\nLes persones que hi vulguin participar podran portar el raïm de casa però, per motius de seguretat, no es podrà accedir a l’espai amb ampolles i gots de vidre. Un cop estrenat l’any, es donarà pas al ball i la música, a càrrec d’una sessió del DJ Javi Trabubu.\nPer evitar el risc d’accidents, s’establiran tres punts d’accés al Raval i que s’obriran a partir de les 11 de la nit: per Gavatxons, Cremat i el carrer del Peix. La Policia Municipal, amb un reforç de seguretat privada i membres de Voluntaris Terrassa controlaran les entrades i es lliuraran gots de plàstic a tothom que ho demani.\nAmb l’objectiu que tota la ciutadania pugui assistir a la revetlla en transport públic sense necessitat d’utilitzar el vehicle privat, estarà operativa la línia L16 (Bus de Nit), que connecta les principals avingudes de la ciutat i que funcionarà fins passades les 4h.\nTags: Ajuntament de TerrassaCanal TerrassaCap d'AnyfestaJordi RíosMariona TomàsMònica Pérezraval de montserratterrassaXarxa Audiovisual Local\nSegueix el contenciós entre Ajuntament i Fundació Terrassa FC pel cànon de Les Palmeres\nLicitada la remodelació de la zona esportiva del barri del Segle XX


L’hort com a teràpia | Barcelona Ciutat Refugi\nL’hort com a teràpia\nEntitats. La mitja hectàrea de cultiu que la Fundació Benallar té prop de Vallvidrera s’ofereix com un recurs terapèutic i de suport emocional a les persones refugiades.\nDes del 2016 la Fundació Benallar és una de les entitats participants en el programa Nausica, d’atenció i de suport social a les persones refugiades que va posar en marxa l’Ajuntament de Barcelona. La fundació els dona acollida residencial, suport en les necessitats bàsiques i un acompanyament socioeducatiu molt orientat a la inserció laboral.\nMolt a prop de Vallvidrera ens sorprèn un petit camí que mena a un espai obert amb jardins cuidats. Al darrere s’hi troba un ric terreny hortícola, on encara despunten les últimes albergínies de l’estiu. És mitja hectàrea de cultiu cedida per la congregació religiosa Germanes de l’Assumpció i que, des de fa uns quants anys, forma part del curs de promoció professional de jardineria i d’horticultura per a persones migrants de la Fundació Benallar.\nQuan hi arribem, ens rep l’educadora social responsable de la formació, María José Susperregui. “Cada any una vintena de joves aprenen a cultivar fruites i verdures, que després subministrem al restaurant Semproniana, de la xef Ada Parellada”, ens explica. Aquests darrers dies de pluges han fet més difícil encarregar-se de la terra, i per això el Mohamed hi ha anat més tard amb la seva bicicleta. Ell és un dels joves que cada dia es guanya un sou cultivant la terra i que vol formar-se per treballar en horticultura.\nRecurs terapèutic i de suport emocional\nDes que formen part del programa Nausica, el recurs ha agafat encara més pes en veure que podia contribuir a millorar l’autoestima, la seguretat i la confiança de les persones refugiades i sol·licitants d’asil. Les persones refugiades que atén la Fundació Benallar acostumen a tenir una formació que han cursat als seus països d’origen.\nAixí que, en aquest cas, l’hort s’ofereix com un recurs terapèutic i de suport emocional. “Es tracta que les persones que acaben d’arribar tinguin un espai a l’aire lliure on sentir-se persones i vegin que són capaces de fer una feina de manera autònoma”, diu l’educadora.\nLlengua, pis i feina\nL’objectiu de la Fundació Benallar és garantir l’autosuficiència de les persones refugiades. Per a això, ofereixen estades temporals en quatre pisos i elaboren un pla de treball individual amb accions dirigides a tramitar la sol·licitud d’asil i aconseguir un pis i una feina. Les persones que s’inscriuen en el projecte són joves, d’entre 30 i 40 anys, amb estudis universitaris que han deixat feines estables o negocis als seus llocs d’origen.\n“Són periodistes, professors d’universitat o farmacèutics titulats que, un cop aquí, no tenen oportunitats laborals com les que han deixat enrere”\nL’equip de professionals de l’entitat, format per 40 voluntaris i professionals, també ha de fer un treball psicològic que mira d’adequar les expectatives de les persones refugiades al nou entorn. “Són periodistes, professors d’universitat o farmacèutics titulats que, un cop aquí, no tenen oportunitats laborals com les que han deixat enrere”, explica l’educadora social responsable del projecte de refugi de la fundació, Mercè Bros.\nAvui la Fundació Benallar està satisfeta amb la nova activitat d’horticultura i els horitzons que pot obrir en l’acompanyament de les persones nouvingudes perquè trobin una nova llar a Barcelona. Per això també desenvolupa altres projectes, com un mètode propi d’aprenentatge de llengües, que permet a les persones refugiades fer-se amb la llengua que es parla a la ciutat de manera pràctica i ràpida.\nWeb de la Fundació Benallar\nPrograma municipal d’acollida Nausica


Entre les verdures que mengem, n’hi ha algunes que son “especials” per dir-ho d’alguna manera. Mentre l’enciam, les patates, els tomaques i les bejoques, agraden a la immensa majoria de les persones humanes, n’hi ha d’altres com el cogombre, el rebordonit, les faves o les carxofes que provoquen reaccions contradictòries en els gustos alimentaris d’entre els que practiquem la dieta mediterrània, de manera que els que les troben bones, els hi agraden amb bogeria, i als que no les hi troben els hi fan angunia només de sentir-ne l’olor.\nAmb les coses de menjar, no s’han de fer compliments, si agrada es diu clarament i si no abelleix encara hem que de ser més sincers, o corres el perill de que et passi com amb una parella de ficció protagonistes d’una obra de teatre que vaig veure ja fa anys i que segurament que no es deu haver representat mai més.\nUna de les primeres vegades que vaig anar al teatre sent estudiant a Barcelona, va ser al Calderón, que ara ja fa anys que s'ha reconvertit en un hotel, tot i que porta el mateix nom. Aleshores, a la Ciutat Comtal hi havia vuit o deu sales de teatre obertes, de les quals, al menys en tres o quatre feien obres d'Alfonso Paso, prolífic autor de l’època, de qui les males llengües diuen que moltes de les obres que estrenava, les havia escrit el seu sogre Enrique Jardiel Poncela.\nAquella obra de la que no recordo el nom tenia una trama que es basava en un matrimoni que estava per separar-se i analitza-ven els motius pels quals havien arribat a prendre aquella decisió. Un dels primers, era per culpa de menjar carxofes, que els barcelonins en diuen escarxofes, però a l'escenari en qüestió ho deien en castellà, és clar.\nJustet casats, la dona creia, que al seu marit li agradaven molt les carxofes, així que arribada la temporada d'hivern, que aleshores només ni havia quan era el temps, va començar a cuinar carxofes al tort i al dret, tot fent veure que per a ella era el millor plat, quan en realitat li feien angúnia. Ell, que odiava aquesta hortalissa, se les menjava per complau-re la muller ja que deia que li agradaven tant.\nLa muller, aguantant-se les basques, les anava cuinant de totes les maneres possibles i cada vegada amb major abundor perquè així satisfeia el maridet just estrenat.\nUn cop passat el primer encanterinament, i arribades les primeres topades domèstiques, va sortir, el tema: ja n'estic fins els deixonses de menjar carxofes perquè a tú t'agraden, i l'altre al revés que ja mai més cuinaria aquesta verdura per molt que m'ho demanis. Però si a mí no m'agraden les carxofes, les odio, i només les menjava per complaure't ja que a tú t'agraden tant, i l'altre, que ves per on em surts, si em fan angunia només de pensar-hi, i més de quatre cops que hagut d'anar a arrojar per la seva culpa.\nMoltes vegades a la vida normal i quotidiana de les famílies passa això amb els menjars, que no es fan algunes menges, pensant que a l'altre no li abelleixen, o se'n fan d'altres creient erròniament que a l'altre li agraden molt.\nAixí que a vegades anant a un restaurant a un li ve de gust menjar faves per exemple, i l'altre queda sorprès pensant que no li agradaven ja que a casa no en menjava mai, però és que deia que no li agradava perquè a l'altre només de veure'l ja li venien arcades. En realitat doncs, és més pràctic a tots els efectes dir la veritat, caigui com caigui.


Meritxell: un segle amb corona | BonDia Diari digital d'Andorra.\nRedacció / Foto: AINA\nNo n’hi ha gaires, de fotos com la d’aquí al costat: el Conxa i l’hereu del Mas del Cortal porten en processó la Mare de Déu de Meritxell fins al santuari. És el 8 de setembre del 1921: un dia històric perquè el cardenal-arquebisbe de Tarragona, Vidal i Barraquer coronava la patrona amb la corona que l’argenter barceloní Joaquim Cabot va elaborar amb la lata i les pedres precioses i semiprecioses que es va costejar amb una col·lecta popular ben pintoresca. Com recorda Robert Lizarte, aquí amb el doble barret d’etnòleg i historiador, l’entrada del llibre d’actes del Consell General del 22 de novembre del 1920 obre una “subscripció pública voluntària” i encomana “el Conseller Major de la Vall, el Sr. Cònsul y el Rnt. Ecònomo de cada parròquia” a recaptar “los diners en la forma que cregui convenient”. És a dir, en metàl·lic i també en espècie: es veu que també admetien joies de la padrina i monedes de plata en desús, que acabarien foses i convertides en la corona de dotze estrelles que des del 1921 llu la patrona.\nSi en parlem aquí avui és perquè com habrà intuït el lector ben aviat commemorarem el centenari de la coronació. I per anar obrint boca mossèn Ramon de Canillo ve programant des del setembre un acte mensual –un per cadascuna de les dotze estrelles de la corona– que culminaran, és clar, el pròxim 8 de setembre. Com se celebrarà llavors tan alta cita no està del tot clar. A mossèn Ramon li agradaria guarnir la talla de la Mare de Deú que avui es venera a la basílica –una rèplica de l’original romànica, tallada amb làser el 2016– amb la corona centenària, que va sobreviure l’incendi del 1972, de seguida expliquem com, i que avui s’exposa a Meritxell Memòria.\nPerò tot això ja es veurà. Avui el que toca és la conferència sobre Vidal i Barraquer que la historiadora (i ex-ainista) Meritxell Mateu impartirà aquest vespre a l’auditori del Palau de Gel, amb presència –per cert– del bisbe d’Urgell, Joan-Enric Vives. I què hi té a veure, en tot això, Vidal i Barraquer –que no va firmar la carta dels bisbes espanyols donant suport a la Croada de Franco, que es va haver d’exiliar i que va morir el 1943 a Suïssa? Doncs que va ser ell qui com a delegat del Sant Pare, Pius X, metropolità de Tarragona (i primat de les Espanyes!) va presidir la cerimònia i va tenir l’honor màxim de coronar la Mare de Déu. No la romànica de Meritxell, que es veu que a l’època no els feia el pes i tenien relegada a un discretíssim segon pla, sinó la gòtica del Roser, que s’avenia més als gustos del moment, explica Lizarte.\nTotes dues, en fi, van rostir-se la nit fatídica del 8 al 9 de setembre del 1972, en l’incendi accidental que va devastar el santuari vell. Però la corona es va salvar gràcies a la intervenció providencial de Pura Serra, la mare de mossèn Ramon, que cada nit tenia el molt sensat hàbit de pujar-la a la rectoria en previsió de qualsevol incidència. La d’aquell 8 de setembre, també, i és per això que avui no tenim la marededéu, però sí la corona.\nVal a dir que la carrera per a la coronació de la Verge va arrencar el 24 de setembre del 1873, quan el Consell General va proclamar la Mare de Deú de Meritxell com a “Patrona General i especial protectora de les Valls d’Andorra des de temps immemorials”, i que la confirmació canònica del patronatge es va fer esperar fins al maig del 1914, que és quan el Consell General institueix oficialment el 8 de setembre com festa nacional. Només dues Mares de Déu catalanes van ser coronades abans que la de Meritxell: la de la Mercè, patrona de Barcelona, el 1868, i la de Montserrat, que ho és de les diòcesis catalanes, el 1881.


ᐅ Disseny web Benissoda - Disseny de pàgines web Benissoda\nDISSENY WEB BENISSODA 100% PROFESSIONAL\nLi oferim disseny de pàgines web Benissoda professionals i 100% responsive per a tot tipus de dispositius,\nExperts en disseny web Benissoda\nComptem amb molts anys d'experiència en disseny web Benissoda de tot tipus de sectors i activitats. Som experts en la creació de tot tipus de pàgines web potents i elegants, utilitzant les millors eines, tècniques i tecnologia del mercat.\nEl nostre equip professional analitza i confecciona en cada cas una proposta de disseny web Benissoda a mida, tecnologia, model i estratègia comercial que millor encaixa amb les necessitats de cada projecte i client.\nRealitzem disseny web Benissoda 100% responsive i amb optimització a paràmetres SEO Google inclosa, ja que som experts en aquest tipus de disseny web Benissoda parametritzat específicament per a posicionar-se òptimament a Google, tant a nivell d'estructuració del disseny web Benissoda com en la dinàmica de continguts.\nDisseny web Benissoda. Experts en la creació de pàgines web Benissoda.\nEl nostre objectiu alhora de crear un disseny web Benissoda és la de transmetre elegància, professionalitat i envergadura a l'empresa, amb l'objectiu de generar imatge de marca i que l'empresa estarà a l'alçada de qualsevol tipologia de client a internet.\nDisseny web Benissoda. Molts anys d'experiència en el disseny web Benissoda.\nTots els nostres dissenys web Benissoda compten amb la base tecnològica adequada per poder evolucionar i millorar sense limitacions, junt amb una potent optimització de sèrie per a SEO en cercadors, és a dir el seu òptim Posicionament web Benissoda, sobretot Posicionament Google Benissoda i òbviament, l’optimització a qualsevol tipus de dispositiu com mòbils, tauletes, etc.. 100% Responsive i auto-gestionable!\nA l’igual que comptar amb un òptim servei de Manteniment informàtic Benissoda és vital per a qualsevol empresa avui dia, la seva pàgina web també forma part de quelcom vital i necessari o en cas contrari, òbviament està desfasada i fora de mercat.\nDisseny web Benissoda. Oferim tot tipus de disseny web Benissoda.\nRealitzem qualsevol tipus i model de pàgines web, des del disseny web Benissoda comercial corporatiu a portals sectorials, cercadors, directoris, landings, blogs i fins a models de negoci on-line innovadors.. Utilitzem diferents tipus de programació, tecnologia i plataformes CMS, sempre en funció del projecte de disseny web Benissoda final a desenvolupar. Amb Gestinet, tot allò que pugui ser imaginat, ho podem traslladar a web =)\nPlanificació de tot tipus de projectes de disseny web Benissoda a mida del client.\nDisseny web Benissoda i desenvolupament amb llenguatges de programació actuals i escalables.\nEstudi de les necessitats del client amb plantejament estratègic del disseny web Benissoda.\nOpcions de disseny web Benissoda personalitzades per diferents dispositius.\nDisseny web Benissoda, 100% responsive\nEl disseny de pàgines web Benissoda responsive o adaptatiu és una tècnica de disseny web Benissoda que busca la correcta visualització d'una mateixa pàgina en diferents dispositius. Des d'ordinadors d'escriptori a tablets i mòbils. Avui dia accedim a llocs web des de tot tipus de dispositius; ordinador, tablet, smartphone… pel que, cada vegada més, ens sorgeix la necessitat que la nostra web s'adapti a les diferents grandàries d'aquests.\nA Gestinet ens preocupem de plantejar el disseny web Benissoda també per afavorir les conversions utilitzant tots els recursos per crear call to action (trucades a l'acció) eficaços i atractius, d'aquesta manera afavorim la conversió dels visitants en clients, o la conversió de les visites en vendes.\nA Gestinet som experts en disseny web Benissoda.


Kristian Jaak Peterson - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n14 març 1801\n4 agost 1822 (21 anys)\nÉs considerat com un dels fundadors de la llengua i de la poesia moderna estoniana. El dia del seu naixement és, des del 1996, dia festiu a Estònia (dia de la llengua materna).\nPeterson va escriure dos petits reculls d'odes i pastorals que no van ser publicats fins 100 anys després de la seva mort. El 1823, l'any en què va morir, es van editar tres poemes en alemany. Durant la seva vida, va traduir a l'alemany la Mythologia Fennica de Christfried Ganander així com un diccionari de mitologia finesa, la versió sueca del qual es va publicar el 1789. Aquestes traduccions van tenir nombrosos lectors a Estònia i tindran gran influència sobre la identitat nacional estoniana i la literatura del primer decenni del segle xx.\nPeterson s'inspirà en l'estil de vida dels cínics grecs i s'abillava de manera extravagant. Portava vestits inspirats en la vestimenta tradicional estoniana, per exemple un mantell negre llarg típic. Tenia do de llengües i dominà molt ràpidament diverses llengües modernes i mortes. Va escriure assajos filosòfics i va començar a escriure una gramàtica sueca.\nPeterson va morir a l'edat de 21 anys a causa de la tuberculosi.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Kristian Jaak Peterson\n↑ Kristian Jaak Peterson a Estonian Literature information Center\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Kristian_Jaak_Peterson&oldid=20191761»


Genovés II: "La pilota valenciana deuria ser per decret"\nLa carrera de José Cabanes Corcera, Genovés II, (1981) ha sigut una cursa d’obstacles, cadascun d’ells, més alt que l’anterior. Primer va lluitar contra el cognom Cabanes i la seua condició de fill del mític Genovés. I va vèncer. Després d’un gloriós palmarès en què només li falta l’Individual, van arribar les lesions, que quasi l’han retirat. Però ell és cabut. “La fe mou muntanyes, i tant!”, dirà aquest escaleter de colze deforme, a qui li van prohibir jugar a pilota als 13 anys. Amb 32, es mostra madur i apassionat per la Fisioteràpia, uns estudis que està a punt de finalitzar amb grans notes.\nEt fa la impressió de que t’has perdut moltes oportunitats per les lesions?\nMoltíssimes. I crec, bé, estic segur que en el moment més dolç de la meua carrera esportiva va vindre el bac en bicicleta.\nCom va ser? Què recordes?\nRecorde que a finals de juliol de 2011 un diumenge de matí havia quedat amb el preparador per a esmorzar, i em va dir que, abans, anara a fer bici per a soltar. Vaig eixir amb la bicicleta i, a uns 10 o 12 quilòmetres del poble, per un barranc per on passava l’aigua que pot cabre en una botella menuda, la roda davantera se’n va anar, i només em va donar temps a obrir un poc el colze, i vaig caure. Vaig estirar el braç per a agafar la bici i em va pegar una correntada el colze. I vaig veure que m’havia fet molt de mal. Amb un tirant del maillot de ciclista em vaig posar el braç en cabestrell per a tornar al poble. El preparador estava a ma casa esperant-me. Em va preguntar, i li vaig dir que havia caigut. Recorde que li preguntava si no estaria trencat. Ell em deia que tindria molta agonia. I se’n vàrem anar a esmorzar. Anava fent-me cada vegada més mal, tenia el colze molt inflamat. Al final de la vesprada veia que el dolor no era normal. Vaig telefonar al meu fisioterapeuta, va passar per casa i em va fer una ecografia. Em va dir que l’os no es llegia, però que es veia una escletxa. Em va apretar el colze, i vaig esclatar a plorar perquè el dolor era insuportable. A l’hospital de Xàtiva em van dir que tenia una fractura. A més, en un colze que ja tenia fracturat des dels tres anys.\nParaula de cavaller\nEl primer diumenge de juliol del 1992, al trinquet de Sagunt, ple de vores a vores, es disputava la final de l’Individual d’Escala i Corda. Per quart any consecutiu, s’enfrontaven Paco Cabanes i Enric Sarasol. Paco havia guanyat les tres anteriors, però aquell matí surava en l’aire un mal presagi. Els Amics del Genovés teníem el cor en un puny perquè cada quinze era un abisme emocional. Consumada la successió, entre suor i llàgrimes, Sarasol abraçava l’amic derrotat i demanava un perdó freudià: “perdona’m, Paco”. A la galeria del dau, Josep Cabanes i Corcera, fill de Paco i Maria Lluïsa, plorava desconsolat.\nA la nit, mentre els pares sopaven en silenci, aquell xiquet es va emprovar la faixa roja i es va alçar una pilota de vaqueta entre els somnis infantils. L’endemà, tossudament, va començar a moure-la sobre la corda i a defensar-la a l’aire. En pocs anys va dibuixar un manró heterodox buscant l’encaix. Després d’aquell colp, va informar son pare que volia ser jugador de pilota. Paco va contindre l’alè, va respondre amb un gest i va continuar castigant el frontis. El xiquet tenia una mà dreta prodigiosa però Paco el va obligar a jugar amb l’esquerra i a fer el dau per davant. El xiquet encara va veure son pare perdre dues finals més contra Sarasol, imposar-se a Àlvaro en una partida de llegenda i retirar-se amb aquella faixa roja que un dia es va emprovar.\nAls 16 anys ja s’anunciava de pantaló blanc i ara, malgrat les ingrates lesions, aquell xiquet és un professional de pedra picada que no ha dit la darrera paraula: la que em va prometre davant d’un sagrat arròs al forn de la tia Carme. Ell i jo ja ens entenem. Només de pensar-ho, m’aborrone d’emoció i em trac 20 anys de damunt.\nLa fractura era pel mateix lloc?\nNo, però sí la mateixa estructura, era en l’húmer. I eixe colze ja me’l vaig trencar als tres anys i el tinc deforme. Els metges ja em van prohibir jugar a pilota des de sempre. Sempre m’havia donat molts problemes. Però t’habitues a jugar així. Però un colze que el tens tocat de per vida i te’l tornes a trencar… imagina’t.\nEt van prohibir jugar a pilota?\nSí, des dels 13 anys. Fins als 20, cada dos o tres mesos anava a metges que em prohibien jugar a pilota. Fins que als 20 anys vaig pensar: ‘no puc jugar a pilota i jugue, doncs, la solució és deixar-me els metges’ (somriu). I vaig deixar d’anar als metges. Al dia següent de l’accident vaig parlar amb el Doctor Gastaldi, era un dimarts, i el dijous ja m’operaven. I la història ja se sap. Després de l’operació, les coses no anaven bé. Recorde que aquells 10 dies van ser els pitjors de la meua vida, no li’ls done a passar a ningú. Tenia un dolor enorme.\nAbans de l’operació?\nNo, després. La mà se’m feia negra. Tenia un dolor sort. A la mínima carícia em feia molt de mal. Unes correntades molt fortes. Pensàvem que era normal. Passen els mesos, i la mà se’m queda en els ossos. La pell de la zona se’m queda com el cartró, m’eixien escames… Gastaldi va veure que alguna cosa no anava bé quan havien passat quatre mesos. Intentava pegar-li a la pilota, però era com si colpejara un ganivet. És el dolor més lleig que he tingut en ma vida. Horrible. Recorde que li deia a ma mare que me n’anava a València a estudiar i, en realitat, no agafava el tren i me n’anava a un pis que tinc a Genovés a plorar tot el dia. De fet, s’assabentarà ara, d’això. No ho sabia ningú. Va ser molt dur, perquè veia que era impossible tornar a jugar a pilota. Impossible. Gastaldi em va proposar operar-me, i jo li vaig dir que, si volia, m’obrira ja. Que m’obrira tot el braç i fera el que poguera. Que jo volia tornar a jugar a pilota. Recorde que estava el meu fisio, i li ho vaig dir plorant. A la setmana següent m’estaven operant. Abans d’operar-me els vaig dir als metges que, si veien que no podria tornar a jugar, que em posaren un ‘xute’ d’alguna cosa i s’ha acabat (riu).\nI per fi va arribar la solució.\nQuan em van despertar, em contaren que vaig dir: ‘Fills de puta, puc jugar a pilota ja o no?’. Això demostra l’obsessió que tinc. Només despertar de l’anestèsia, la sensació va ser diferent. El dolor sort, per segons, anava minvant. Era com si m’hagueren llevat un pes molt gran. I als dies ja vaig notar molta millora. 11 mesos i mig després vaig tornar a jugar ací, a la Universitat. Tinc el colze molt castigat. Fa poc em vaig fer una placa, i tinc una artrosi d’un home de 70 anys per culpa de la deformitat que tinc. Com que no puc estirar el braç com una persona normal, la musculatura del bíceps no creix, per molt que entrenes. Se’t fa un muscle molt gran i tendeix a eixir-se’n per davant. Després d’un any parat, centrat en el colze, quan vaig tornar, simplement de jugar, em vaig arrencar el tendó del bíceps. Tot això per la biomecànica que té el meu braç.\nAltre, tal volta, haguera abandonat.\nNo ho sé. Cadascú es mou per les seues motivacions. Jo sempre ho he dit. En la foto de perfil del meu Facebook estic jugant a pilota de molt menut, i jo ni ho recorde. La pilota la porte dins. El que he heretat de mon pare, el millor, és l’amor per este esport. En això sí que em puc comparar a ell. A ma casa, quan arribe, parlem de pilota. Els divendres torne al poble, i jo no vaig a casa, vaig al trinquet. I sé que ell estarà allí. A mi em motiva la pilota. No m’agradaria estar en altre lloc que no fora la pilota. I veure jugar a pilota. Haguera sigut fàcil abandonar. Però no hi ha res en este món que m’haja omplit com la pilota. No la canviaria per res. El que disfrute i l’amor que li tinc, si val la pena, s’ha de passar per on he passat. Altre no ho haguera passat? La limitació està en la gent que no ha pogut fer alguna cosa, i que diu que tu no pots. Hi ha coses bones en la lesió. M’he adonat que la fe mou muntanyes. Ja ho crec! El metge, el fisio, tots m’ho han dit, que ho parlaven quan jo no estava, que no podria tornar a jugar. Bé, estic ací.\nCom es passa de ser ‘top’ de la pilota a fer pràctiques de fisioterapeuta?\nJo sempre li dic a la gent que vaig a la recerca del que m’agrada, i açò m’agrada molt. M’ha apassionat. Després, sempre s’ha dit que els ex esportistes són bons fisios. Perquè tenen un punt de vista molt diferent, ho han patit, i coneixen les lesions sense saber-ho. Estic treient les millors notes de la meua vida, molt a gust. I és una manera de buscar una cosa que no té la pilota. També és una eixida per a quan em deixe la pilota. Eixe dia serà molt trist per a mi, però ho seria més si no tinguera alguna cosa que m’apassionara igual. I a sobre busque alguna cosa que estiga relacionada. És més, el treball de final de grau vaig a començar-lo ara, i la meua idea és fer-lo sobre el muscle del pilotari. Des del punt de vista mèdic, no n’hi ha res sobre pilota. Vaig a intentar aportar alguna cosa diferent. De vegades s’han de buscar les coses bones a les roïnes que et passen. Arran de la lesió em vaig enganxar a la carrera, i això que he tret.\nTambé seria un punt d’evasió en aquell moment.\nSí, em va ajudar molt, de veritat. Sobretot, els dos primers cursos. El dia que m’operaven del muscle, el que era aleshores el meu cunyat va vindre a matricular-me. Eixos dos anys de colze i el muscle, la carrera em va salvar. Vaig investigar, sempre he sigut molt curiós, i ho estic fent amb tant de gust que la meua idea és, l’any que ve, matricular-me en Medicina. Per ara és la idea que tinc. Igual que m’agradaria ser fisio de pilotaris, i el treball vaig a fer-lo sobre ells, si el dia de demà fóra metge, m’agradaria ser el metge dels pilotaris.\nLes mans del pilotari valen també per a curar?\nEm diuen que tinc les mans molt pesades. Que aprete molt. Però això és perquè als pilotaris ens agrada que ens apreten. Quan estem en una pràctica, a l’únic que sents cridar és al que està amb mi.\nCreus que el teu amor a la pilota és innat o és per influència familiar? Et fas pilotari per inèrcia o per voluntat?\nTots portem coses innates i coses adquirides. La teua genètica, la teua manera de ser, les malalties, les manies… Tot va en un patró, i està clar que pots canviar alguns factors genètics. Hi ha una frase que m’agrada molt de mon pare. Ell diu que li han guanyat jugant, però a voler la pilota, ningú l’ha guanyat. Està clar que alguna cosa he heretat d’això, eixa passió per este esport. Però bé, jo, per exemple, no recorde a mon pare que em portara a un trinquet, o em diguera fes açò o fes allò. Recorde amb sis anys, al costat de la llar, al saló de casa, jugat amb la pilota. Mon pare no m’havia donat una pilota mai. Mon tio Pepe ha jugat a pilota. Els meus cosins han sigut grans jugadors de pilota. El meu germà la practica a nivell amateur. El meu cosí Cristian també juga a raspall. És una família a la que ens encanta la pilota.\nNo vull imaginar com són les reunions familiars…\nSón pilota, pilota i pilota.\nHi ha algú de la família Cabanes a la que no li agrade la pilota?\nNo… Ma mare de vegades diu en taula que deixem ja la pilota. Però molt poques vegades.\nElla entén de pilota?\nBo, ella intenta, però moltes voltes li diguem: “Xe, mare, què dius?”. Entén, però va poc, a finals i coses per l’estil, primer amb el seu home i ara amb el seu fill. Però li agrada. I els meus pares estan ben orgullosos de que jugue a pilota malgrat com ho he passat de mal jo amb les lesions, per exemple. Però ella m’ha vist feliç quan he jugat, i una mare vol sempre la màxima felicitat per al seu fill, dóna igual el que haja de fer per a sentir-se així. Ella em veu feliç, i és més feliç encara. A mi sempre m’ha agradat la pilota. Sí que és veritat que de jove vaig estar dos anys jugant a futbol, i no ho feia mal. Però als 13 anys vaig decidir que m’agradava més la pilota. Vaig fer proves per a anar a un equip millor, però vaig dir que no.\nEntre altres coses, perquè amb 13 anys va ser la final de mon pare contra Álvaro, la de l’Individual de 1995.\nL’any que ve farà 20 anys.\nSí, el 9 de juliol del 95. Jo tenia 13 anys. Mon pare tenia 40 anys, en faria 41, i sabia que es retiraria prompte. Ja sabia que portaria la primera escola de tecnificació, i jo, per agost, li vaig dir que voldria provar a escala i corda, perquè Genovés és territori de raspall. Li vaig dir que voldria provar. I va ser la final contra Álvaro, no la partida en si, perquè molts recorden la partida contra Álvaro, però qui estiguera en la semifinal contra Pigat… per a mi, ha sigut la millor partida que he vist. Bé, en la final contra Álvaro, em va impactar el respecte que li tenien a mon pare. L’efecte que tenia sobre la gent. És una cosa que va més enllà de l’esport. En eixe moment jo dic: ‘vull ser pilotari’.\n‘Vull ser pilotari’ o ‘vull ser campió individual’?\nNo, no. Jo vull ser pilotari. Eixir al trinquet vestit de blanc és una benedicció. Vull ser pilotari. No vull ser mon pare, no vull ser campió del mà a mà. Mai he pensat així. I tant que vull guanyar-ho. Però quan et fas major i perds eixa innocència… Vull ser pilotari. Em pareix un honor ser-ho. Algun esportista que se sent orgullós de practicar el seu esport seria mon pare i Álvaro el 9 de juliol de 1995. Això és al que em referisc jo per ser pilotari.\nCom és la relació amb ton pare? Com és ser fill de Genovés?\n‘De portes cap a dins’? O ‘de portes cap a fora’?\nDe portes ‘cap a dins’, mon pare és el meu millor amic. Jo li conte coses que segur que tu no li contes al teu, i que segur que no li contes al teu millor amic. Les coses més banals no les comentem. No ens val parlar per parlar. Li conte coses que no sap ningú. Ho sap ell. Jo amb ell no tinc cap secret. I de portes ‘cap a fora’? Per a mi és un orgull, però no pel que ha jugat, jo ja L’he vist anant-se’n, però em crec el que m’han dit. I em fie molt d’ell. Eixa humilitat amb què les conta… Me les crec. No he tingut mai cap dubte. Però eixe efecte que té en la gent, eixe carisma, també el té amb mi. Tinc la sort de que és el meu millor amic. Em sent super orgullós de ser fill seu. Però ja et dic, ser fill de Genovés, d’entrada, val, però després ja em molesta un poc. Quan veus que et fas el teu lloc… Jo recorde que quan vaig debutar, vaig eixir en el sumari de les notícies de Canal 9 amb el titular: ‘Debuta el fill del mite’. Em vaig veure en la tele i, ‘hòstia, he eixit en la tele!’ Però no li dones importància a ‘el fill de mite’. Comences a fer-te el teu lloc, a jugar amb professionals de molt jove, contra Sarasol, Álvaro, primeres figures, i ben prompte ja jugava molt. Però mai he sigut prou bo. No vull que s’interprete com un retret, però és la veritat. Jo sempre he pensat que, si haguera sigut de Xàtiva, o haguera tingut altre cognom, se m’haguera tingut més respecte. No en el sentit de dir si sóc molt bo o molt dolent. Més respecte com a persona. Perquè de vegades, fins i tot la premsa no us adoneu quan ho escriviu. I em falta un Individual per a tindre un currículum redó. Crec que és suficient credencial.\nTon pare pateix?\nNo, perquè jo mai li ho he dit a ell. Ni mai m’he cabrejat. Però a ell li senta mal que diguen ‘el fill de Genovés’. Perquè ell m’ho ha dit, que el seu ídol és el seu fill. Perquè jo he passat per coses mil vegades més dures que ell. Primera, perquè ell no ha sigut fill del Genovés. I segona, perquè no ha tingut la mala pata que he tingut jo amb les lesions. I tot això al final cau en mi. Fins fa poc, he pensat en retirar-me, fins i tot quan han passat les lesions. Perquè veig que no sóc el que la gent paga per veure. No Paco, sinó el Jose d’abans de trencar-se el colze. Vull tant a la pilota que sent que moleste, que sent que estic enganyant a la gent. He sentit vergonya de vegades d’eixir al trinquet este any. I he jugat contra tots, contra Soro III, contra Puchol, i els he guanyat i m’han guanyat. Em torture a mi mateix. I ja et dic, fins i tot a mon pare li molesta, que diguen el fill de Paco. Però no canviaria ser fill de Paco Genovés per res del món. I de vegades, quan ens coneixen pel carrer, diuen. ‘Xe, tu eres el Genovés, i tu també!’. I jo dic: ‘Sí, jo sóc el roín’. I ens riguem.\nSi tingueres un fill, t’agradaria que fóra el fill del fill de Genovés?\nEll ho tindrà més fàcil, perquè com son pare no va ser tan bo com el iaio… (somriu). Si tinguera un fill, ell farà el que vulga. Si fóra pilotari, estaria amb el somriure a la boca 24 hores al dia. Perquè ja et dic, si he estudiat la carrera que he estudiat, és perquè considere que és una manera de seguir en la pilota. Busque això. És una malaltia. Seguir al trinquet d’una manera o altra. Però clar que m’encantaria que jugara a pilota el meu fill. El que no m’agradaria és que passara pel que he passat jo. Mirant enrere, m’agradaria que ho tinguera més fàcil. Està clar que, en este món, si vals, vas endavant, i si no, no.\nS’acaba de retirar Álvaro, un dels teus grans rivals. Com ho veus?\nEt quedes un poc gelat, perquè està clar que no és el de fa uns anys. Però per a mi estava rendint a un nivell més que òptim per a seguir. En part ho comprenc. Em sap mal, perquè tinc més coses compartides amb ell que amb molta altra gent. No ha esperat que ningú el tire. Quan està gaudint, s’ho deixa. I és una forma d’honrar tota la seua carrera. La manera d’anar-se’n és afegir un títol més per a ell.\nQuè ha significat Álvaro per a tu?\nCrec que els dos hem marcat una època, i em sent molt orgullós d’haver-ho compartit amb ell. Al principi les coses es veien diferents, jo era molt jovenet. Després vam fer una certa relació un poc especial i estranya. Perquè som persones totalment diferents, jugadors totalment diferents, però que s’hem trencat la cara totes les vesprades. Arribes a tindre una relació especial. Li tinc estima i trobaré a faltar els grans dies de pilota que hem compartit.\nTeniu una creu els jugadors: vos mateu a entrenar, a treballar, i després hi ha poca gent al trinquet. Com ho veieu des de dins?\nEstos dies jugava contra Puchol II a Guadassuar, i amb ell tinc molt bona relació. Acabàrem de jugar i li comentava: ‘Javi, què et pareixeria si s’haguera de dutxar ací Cristiano?’ I ens rèiem. Hi havia poca gent, poca propina… la crisi ha afectat molt. Mon pare m’ho deia, que el que està passant ara no ho havia vist mai. Que quan ells anaven a un trinquet fluix, sempre hi havia almenys 10.000 o 12.000 duros de propina, amb mitja entrada. Des de fora, la situació actual dóna un poc de ‘malícia’. Perquè veig que ens falten idees i suport. Però estic convençut de que arribarà un dia en què la pilota estarà on toca. Jo ja no ho veuré des de dins, però estic convençut. Veig en les xarxes socials on la gent es mou, que hi ha pobles on tradicionalment no s’ha jugat i ara es juga. La pilota, d’ací a 10 anys, estarà en altre lloc infinitament millor.\nParlant de Puchol II, serà el futur número u?\nSí, jo crec que ho té tot. Sobretot, té una cosa innata. Per a mi s’ha de tindre això, i un xicotet percentatge que pots adquirir i que depèn del treball. I Javi té això també, té eixa disciplina. Després, el seu caràcter també acompanya. És un xaval sensat per a la seua edat. Ha de tindre sort. Però ell ja està ahí. A banda de Soro III, per a mi, és el millor jugador que hi ha.\nNúmero u indiscutible Soro III?\nPer a mi, sí. I a més, és un número u que ho està sent al llarg de tot l’any. Dia a dia juga partides dures, sempre fa el que pot. Si li ix una mala partida, és perquè està mort de veritat, i té motius per a estar-ho. És un tio respectuós, un tio fort. Respecta al company i als contraris… Té tot el que ha de tindre un número u. A Puchol II sí que li veig un puntet més en una cosa que indiscutiblement ha de tenir el número u: el carisma. Tal volta en eixe aspecte sí que el supera, per a mi. No és sols jugar. Perquè a la pilota li fa falta això. Un Waldo, per exemple, que en té. Una persona que, per exemple, en la final del Savipecho, que hi havia dos bones partides, la gent anava a veure’l a ell.\nParlant de Waldo, com veus tot el conflicte del raspall des de dins?\nDe primeres, em molesta molt la situació de la pilota, la diferència que hi ha entre el raspall i l’escala i corda. Està creant-se una divisió que a algú beneficia. No sé a qui, però a algú està beneficiant. I és molt lleig. No entre en el món empresarial del raspall, o en Val Net. Però com a jugador de pilota, jo m’he criat jugant al raspall. M’encanta el raspall. Crec que està creant-se una enemistat entre el raspall i l’escala i corda que està promoguent, o que no s’està regulant, algú que no són els jugadors ni els trinqueters, perquè sempre hem sigut companys.\nTal volta Val Net haria d’ haver-se expandit al raspall?\nNo, no vull dir això. Però pense que, quan la pilota estava en l’època bona, l’època de mon pare, els anys 80, quan hi havia tants jugadors de Genovés, de la zona de l’Horta, quan hi havia molts bons jugadors de raspall, crec que ahí no es va fer el que va tocar per la pilota. En aquell temps, una persona que tenia quatre fanecades de terra podia anar a Borriana a veure a Genovés i jugar-se 2.000 duros. Hui en dia, si no treballes tu i la dona, no pots anar d’ací al cantó. A banda, pots anar a qualsevol lloc. Qualsevol diversió, la tens. La pilota està igual que en aquella època. En el seu dia no es va dir: ‘ací es mouen diners, invertim-los, aprofitem, fem que açò estiga en el lloc que li correspon’. No es va fer. I ens han guanyat terreny tots els altres esports i busquem una salvació, però açò es degué salvar en el seu dia. I el poc que s’ha fet, ha sigut d’una manera molt tímida de banda dels polítics.\nPareix com si la pilota navegara i tot foren tempestes i bones paraules.\nEl que fa falta és més pilota. Jo no estava d’acord amb que es fera una partida en Punt 2 els diumenges. S’havia de fer una partida el divendres, altra el dissabte, i altra el diumenge. En directe. Una de raspall, altra de l’alt, altra d’aficionats… Fes tota la pilota, i com toca, quan toca. La pilota genera tots els dies notícies de sobra per a que en les notícies es parlara de pilota. Teníem audiències de Champions League. A mi m’han ensenyat xifres d’audiència. I ells ho han amagat per a justificar decisions polítiques. I no pagaven res per fer-la. Hi ha alguna cosa més econòmica que això? Si el western de cada dia val de 4.000 a 8.000 euros! I una partida en directe val 5.000. Què costa fer les partides? Què costa treure notícies si teniu a la gent? Què costava?\nPerò ara tot això està perdut.\nI per això, des que s’ha perdut, això beneficia a algú. Com no se sap res, ara puc fer la maldat que vulga perquè no se sap. Crec que no està perdut. Pot tornar.\nL’edifici està, les càmeres estan…\nSí, però pareix que s’haja fet pels seus collons, i eixa no és forma de fer les coses. Governa el partit que té majoria, però ha de tindre en compte el respecte a la minoria. Pareix que tinguen majoria, però moltes voltes la majoria és silenciosa. Ara pareix que la gent està un poc més encabronada. Sé que la Diputació està moguent-se per a fer pilota, però en les televisions comarcals. Bo, és un començament. Però s’ha de fer acordant amb totes les parts, fent tota la pilota. El món professional s’ha de fer en directe, a bones hores. Tu habitua a la gent, i la resposta serà increïble. I després tot això retroalimenta. Jo hui en dia no tinc ni patrocinador. Però no estic ni buscant-ne. Sí Savipecho, però ho fa quasi més per amistat. Però no són els contractes que tenia abans. Clar, si ixes en la televisió i tens més audiència que el bàsquet, i per damunt de Segona B, li podies demanar diners a una empresa. Entrarien més diners. En el moment que feia falta l’ajuda, no se’ns va donar. I quan ho podíem fer pel nostre peu, fa 30 anys, no es va fer. La pilota ha de canviar perquè va igual que fa 60 anys. No morirà mai, però es perdrà molt de temps, la feina de molts anys en què s’han fet les coses bé. Però s’han fet per quatre enamorats de la pilota, no ens enganyem. I això no pot ser. La pilota deuria ser per decret.\nQuè et fa avorrir la pilota? Quan et donen ganes d’abandonar?\nHi ha moltes coses males, però m’agrada molt. És com una novia de la que estàs enamorat, que no li veus cosa mala.\nPerò sempre té defectes, eixa novia.\nSí, bo, discuteixes i au. Abans de trencar-me el colze, ma mare m’ho deia. Jugava tots els dies contra trio, partides molt pesades. Arribava a casa i refilava la bossa. ‘No vull jugar ja més!’. Els dies que perds, t’afluixes un poquet. Jo tots els dies a les sis i mitja m’alce per a anar a entrenar a les set. Després tinc classes, pràctiques… i al voltant de les set de la vesprada ja faig un entrenament un poc diferent, toque pilota, vaig a córrer… I és així. I els dissabtes no pots anar amb els amics a sopar. Veus tot això, l’esforç que fas, que es fa per afició, i tinc un sou i em sent privilegiat, encara que és un sou un poc més alt que el d’un treballador normal (en el seu dia era més), però clar, veus l’esforç que fas per a després anar a jugar i veure poca gent, o comentaris. Et veus poc recolzat per allò que fas. Després veig que el pilotari està molt avorrit. Sent molt el comentari de: ‘tu acaba la carrera i envia açò a fer la mà!’. I el sent en companys i en gent de l’escala. I jo vendria 30 anys de la meua vida per a tornar a començar. Els vendria. Perquè m’ha donat coses bones i coses males, i sobre tot, una experiència vital. I això em dol molt. Perquè veuen ells mateixos que la pilota es va morint.\nHi ha alguna fórmula màgica per a reflotar-la?\nNo ho sé, però hi ha coses que s’han perdut, com les fires, per exemple. Abans, quan un trinquet feia fira, tancaven tots els dels voltants i feien una setmana de partides. Els bascos ho fan. I els va bé.\nSí, a més, cada capital fa un torneig important en festes, cosa que, ací, ni de lluny.\nClar, la pilota s’hauria de vendre com un espectacle. Són Falles? La primera mascletà el dia 1 fins al 19? Jo tindria molt clar el que faria. Tots els trinquets tancats i, de l’1 al 19, pilota. Raspall i alt. Tu concentra a València als millors. Amb tot el que té. Ven-la. Busca patrocinis. Diners que t’asseguren una gran cita. I la gent anirà. Perquè Pelayo està a 100 metres de l’estació del Nord i pot vindre gent de qualsevol lloc. I el mateix quan hi haja festes a Gandia, o a Vila-real. És una cosa que es feia abans, i que s’ha perdut. Anem al revés del món.\n#Álvaro #deporte #esport #Genovés #Genovés II #jose cabanes genoves #lessió #llargues #Paco Cabanes Genovés #pelota valenciana #pilota #pilota valenciana #raspall #trinquet\n1 Responses to ““La pilota valenciana deuria ser per decret””\nPingback: José Cabanes: “La pilota valenciana deuria ser per decret” | fosbury


IB3 | El Govern central prepara una nova normativa per regular la publicitat de les cases d’apostes en línia\nPortada > menorca > El Govern central prepara una nova normativa per regular la publicitat de les cases d’apostes en línia\nEl Govern central prepara una nova normativa per regular la publicitat de les cases d’apostes en línia\nUna de les mesures preveu que els anuncis a ràdio i televisió només s'emetin durant la matinada\nEls anuncis que omplen cada cap de setmana retransmissions de partits de futbol de la lliga espanyola a ràdios i televisions tenen els dies comptats. El Ministeri de Consum fa feina en un Reial Decret per regular la publicitat del joc en línia. Una qüestió que preocupa, i molt, les famílies.\nLes apostes esportives mogueren a Espanya 7 mil milions d’euros el 2018, amb prop d’un milió i mig de jugadors. De moment, una de les mesures que preveu el Govern de l’Estat és que les cases d’apostes no podran anunciar-se de cap manera als mitjans, excepte entre la una i les cinc de la matinada. Les comunitats autònomes, inclosa Balears, no tenen competències en aquesta modalitat de joc, però si disposen d’un Observatori del Joc en línia que es reunirà per segona vegada dimecres que ve.\n19 dels 20 equips de futbol de primera divisió tenen almanco una casa d’apostes com a patrocinador i 7 d’ells els duen a la camiseta. És el cas del Reial Mallorca, que ingressa més d’un milió d’euros per aquesta publicitat. A Itàlia, des de juliol del 2019, els clubs no poden exhibir publicitat de jocs i apostes, amb la consegüent minva d’ingressos. La lliga de futbol professional ja ha advertit que no n’acceptarà una prohibició total.\nEntitats socials i de protecció de la infantesa, contra proliferació de cases d’apostes\nCreix el negoci de les cases d’apostes: 142 sales de joc a les Illes Balears


EntradaAutor: yop » dl. oct. 26, 2020 11:48 pm\nHola noies, està molt parat aquest post!!!\nMire 20 dema tens la morfo oí? Tot anirà bé!!!\nNaturleia efectivament va sortir alterat per la vacuna així que tot be.\nLa setmana pasada em van fer visita llevadora més dos visites eco una amb la meva Giné i unaltra amb una especialista del cor del baby. ( Prenc una medicació que podia afectar)\nLa llevadora molt maca i ja em quedi amb ella només me engreixat 900 he en aquestes 17 setmanes. Em va sentir el cor del baby i em va dir per com batega jo apostaria q a les 12 no es van equivocar i es nena.\nTot seguit em va visitar la meva Giné tot molt bé ja pesa 162 gr i tot es veu normal i be. I em va confirmar que és una nena.\nA posterior eco del cor bebè amb l'especialista i tot molt be, la eco és per protocol però hi ha poques possibilitats que la medicació afecti al cor. I patapam em confirma que és una nena.\nEm vaig quedar amb xoc ja que tinc 3 nois a casa jeje i jo estava segura que seria un nen. A demés ara ja volia nen per tocar els nassos al món. Tothom dienme aquest cop serà nena no? Si no surt nena tanqueu la barraca ja! Com si només ens haguesim embaraçat perque volíem tenir una nena.\nEm va mosquejar molt.\nAra la pròxima el 18 de novembre la morfo!\nAhhh j tinc infeccio de orina ara 2on cultiu però segueixo amb infecció. Cuan no és una cosa unaltra!!!\nEntradaAutor: Mire20 » dt. oct. 27, 2020 12:09 pm\nYop quina alegría!!! La qüestió és que estigui bé i Bueno nena o nen es aquesta la qüestió. Tu estàs contenta ni que et foti el que digui la gent?? Doncs ja està...\nAvui tinc la eco a les 17:30 així que ja us explicaré.\nAvui també vinc de una fisio uroginecologica... Se ma despenjat la bufeta i em surt una miqueta per la vagina. M'ha dit que no és molt preocupant però faré rehabilitació perquè no vagi s més i després del part a veure que tal.\nBueno noies com aneu les demés?\nEntradaAutor: Patri L » dt. oct. 27, 2020 12:23 pm\nHola!! Espero que estigueu totes bé :)\nMire20 ostres quin rollo lo de la bufeta, espero que el fisio t'ajudi molt i que no interfereixi gaire amb el part...\nJo d'aquí a una setmana tinc la eco morfològica, tinc moltes ganes de fer-la! Tot i així per altres ecos, ja m'han confirmat que serà nena, i ja la noto moure's, fa molta il·lusió notar com es mou!\nJa m'han donat la baixa perquè sóc infermera i ara mateix no em poden garantir que no tingui contacte amb el covid... I millor perquè estar embarassada i covid em fa 0 gràcia! Tot i així la baixa me la donaven a les 24s i estic a la 20+4.\nAlguna de vosaltres està pensant en fer classes pre-part? Jo he preguntat i no m'han donat gaires opcions, per culpa del Covid que está tot molt parat...\nEntradaAutor: girdona » dt. oct. 27, 2020 1:19 pm\nQue be sentir tot de bones noticies, magrada molt que totes compartim experiencies, jo al meu voltant no tinc cap embarassada aixi no sem fa tant solitari. No us cito a totes perque estic des del mobil.\nJo ja estic de 20 setmanes, fa com unes 3 o 4 que sento al bebe pero bastant heavy ja, jo pensant que com que soc una empanada ni me nadonaria hehe. Fa ilusio pero estic pensant que espero que sigui mes quiet/a quan surti! Tot i aixi si esta sa cap problema tampoc. La setmana vinent tinc la eco de les 20 i tinc ilusio i tinc algunes pors a parts iguals pero intento no pensarhi massa i si hi penso, reconduirho cap a pensar que tot sortira molt be.\nNosaltres es el primer i encara no hem comprat res, estem esperant a mes endavant, tot i aixi mhan donat una mica de robeta del nebot. Les mamis primeres ja teniu coses?\nEntradaAutor: Mire20 » dc. oct. 28, 2020 3:50 pm\nBones noies!!!! Bec que totes esteu bé i va tot perfecte!!!!\nAhir vaig tenir la morfològica i tot està perfecte!!! El meu nen està sa!!!! Així que no res a seguir sumant setmanes!!!!!


Agricultura – Ajuntament de Nules\nAgricultura a Nules\nOficina Local d’Agricultura i medi ambient\nEdifici antiga cambra agrària (segona planta)\nCarrer Colón, núm. 16\nTelèfon: 964 670 001 extensió 130\nPLA LOCAL DE CREMES (PLC)\nEl Pla Local de Cremes del terme de Nules aprovat el 1997, estableix les normes bàsiques i regula les condicions de les accions o activitats que requereixen l’ús del foc com a eina cultural de treball a les explotacions agrícoles i pecuàries del terme municipal de Nules.\nTal com estableix l’article 10.2 del Capítol quart, ”Categories, organització, dates i cicles de cremes”, les accions o activitats recollides i regulades al Pla Local de Cremes, hauran de realitzar-se prèvia autorització per escrit de la Corporació Local, considerant que el Terme Municipal de Nules es troba dividit en tres blocs diferents, on l’horari i el calendari varien segons el bloc al qual pertanyi la parcel·la en qüestió.\nPer a evitar l’abandó de l’activitat agrícola, s’han dictat diverses lleis per a la modernització de les explotacions agràries, l’última de les quals la Llei 5/2019, de 28 de febrer, de la Generalitat, d’estructures agràries de la Comunitat Valenciana.\nA nivell municipal es va aprovar en data 13 de setembre de 2011 l’Ordenança reguladora dels usos i costums del medi rural de Nules, en la qual es regula entre altres l’obligació del propietari a mantindre les seues parcel·les en les mínimes condicions de neteja i salubritat exigibles, perquè les possibles plagues de cultius o l’aparició de males herbes no es propaguen a les finques confrontants, alhora que es minimitza el risc d’incendi.\nEn cas que no es puga atendre les parcel·les agràries, l’Ajuntament de Nules ofereix la possibilitat d’incloure-les en el Banc de Terres de Nules. D’aquesta manera es facilita la recuperació de parcel·les i es fomenta de l’activitat agrícola en el terme municipal de Nules.\nOrdenança usos i costums del medi rural de Nules\nInstància inscripció al banc de terres de Nules\nInstància queixa per parcel·les abandonades\nEn els Punts d’Informació Cadastral vosté podrà obtindre els següents serveis:\nServei de consulta i certificació electrònica per als titulars cadastrals de dades cadastrals protegides, relatiu als immobles de la seua titularitat.\nServei de certificació negativa de béns immobles o de la circumstància de no figurar com a titular cadastral, relativa al propi sol·licitant.\nDirecció Punt Informació Cadastral de Nules C / Còlon, 16 segona planta 12520 Nules (Castelló)\nAmb l’objectiu de potenciar els horts urbans com a activitat lúdica, saludable i didàctica, l’Ajuntament de Nules cedeix per la seua gestió un total de 45 horts urbans, situats en la confluència dels carrers Licitada i Francisco Esquerrer.\nNormes horts urbans Nules\nInstància sol·licitud horts urbans


El Formentera fa història a 'la Catedral' del futbol\nUn gol en el minut 94 dona el pas a vuitens de final de la copa als formenterers\n3 min. Palma 30/11/2017 00:12\n651x366 Moment del gol marcat pel Formentera. / LUIS TEJIDO Moment del gol marcat pel Formentera. / LUIS TEJIDO\nEl Formentera ha aconseguit el miracle d'eliminar l'Athletic Club a San Mamés en la darrera jugada d'una eliminatòria en què l'Athletic Club tenia més avantatge. Un gol de cap d'Álvaro Muñíz va donar la victòria al conjunt pitiús.\nÉs el premi just a l'enteresa i la il·lusió d'un equip de Segona B que va ser capaç d'aguantar dempeus davant un de Primera Divisió i que va saber aprofitar les seves oportunitats quan se li van presentar. Ja gairebé amb el partit acabat. Per contra i a causa de la seva imperícia, l'Athletic tingué un just càstig, incapaç d'aprofitar les nombroses opcions de què disposà durant tot el partit.\n540x306 Aduritz intentant fugir de la pressió del Formentera. / LUIS TEJIDO Aduritz intentant fugir de la pressió del Formentera. / LUIS TEJIDO\nL'Athletic començà dirigint el partit, encara que de manera tímida i sense generar perill a l'àrea rival malgrat els intents de Sabin , Córdoba, Sabotit i Williams per accelerar les accions a la vora de l'àrea. Per contra, els lleons aconseguiren provocar córners , sense gaire èxit. Com tampoc no ho en va tenir el Formentera en els seus intents d'elaborar algun contraatac que inquietàs Herrerín .\nEl partit, avorrit fins llavors i amb un impressionant aiguat a la primera meitat, va començar a animar-se quan va aparèixer Aketxe .\nEl fi mitja punta local va provar Marcos en el minut 21 amb un gran tret des de lluny que el meta sevillà solament va poder desviar cap a endavant, sense que cap davanter blanc-i-vermell aprofitàs l'oportunitat. Com tampoc no ho va fer immediatament després Williams, després de paret amb Sabin Merino. El tret del davanter bilbaí, com un altre de posterior de Saborit també prometedor, va ser bloquejat per la defensa blava.\nL'ocasió més clara de l'Athletic va ser una jugada en un servei de cantonada d' Aketxe que Sabin va pentinar en el primer pal i Williams va reblar a l'àrea petita. Però un defensa va treure sota pals quan el gol semblava clar i després es va produir un aldarull en el qual va poder haver-hi mà.\nUn parell de cops francs d' Aketxe , el primer perillosíssim per a Marcos després de tocar en la barrera, van donar pas al descans.\nVa insistir l'Athletic en tornar dels vestidors, però Sabin va rematar massa fluix en la primera oportunitat i la segona va ser desviada a Williams, que va connectar un bon cop de cap a centre de Lekue .\nEls de Ziganda van parar una mica , però a mitjan segona part es van refermar tant sobre la meta rival com la ingent pluja que queia. Així, ja amb Aduriz sobre el terreny de joc, l'Athletic va encadenar fins a sis ocasions en sis minuts. Va obrir la bateria Saborit; va continuar un Williams encegat, que va tenir-ne dues; va seguir Còrdova i va finalitzar Aduriz amb dues oportunitats clares a un rebuig de Marcos que li va caure als peus.\nAbans de les d' Aduriz , Omar va fer el primer avís amb una treta alta d'Omar. Ho va tornar a intentar Liñán i Bonilla va posar un nus a la gola dels prop de 15.000 espectadors que es van atrevir a acudir a San Mamés amb un cop de cap que Iago va dur a córner.\n540x306 Els jugadors celebren la victòria amb la seva afició. / LUIS TEJIDO Els jugadors celebren la victòria amb la seva afició. / LUIS TEJIDO\nUna altra treta d'Omar ja va deixar clar que el Formentera creia en el miracle i que els darrers minuts serien un calvari per als locals, u na agonia que no van ser capaços de fer espassar ni Córdoba ni Williams en els dos bons contraatacs dels quals van disposar. Finalment un gol d'Álvaro va classificar el Formentera per als vuitens de final de la Copa del Rei.\nDel Toledo i el Figueres al Lleida i el Formentera: quins equips han donat històricament la sorpresa a la Copa?\nGairebé una centena d'aficionats reben el Formentera a la Savina\nEl Formentera s'enfrontarà a l'Alabès als vuitens de la Copa del Rei


Arquitectes mediterranis als països on sempre neva\nQuatre despatxos catalans i espanyols construeixen a Noruega i Finlàndia\nANTONI RIBAS TUR Barcelona 05/01/2017 00:00\n651x366 01. El projecte de Mara Partida, Boris Bezan i Héctor Mendoza i Magnus Wage i María Mestres per convertir una antiga sitja a Noruega en un museu se centra sobretot en l’interior de l’edifici. 02. El Museu Munch a Oslo s’inscriu en un barri també en construcció. / MX_SIESTUDIO HERREROS 01. El projecte de Mara Partida, Boris Bezan i Héctor Mendoza i Magnus Wage i María Mestres per convertir una antiga sitja a Noruega en un museu se centra sobretot en l’interior de l’edifici. 02. El Museu Munch a Oslo s’inscriu en un barri també en construcció. / MX_SIESTUDIO HERREROS\nUns antics dipòsits de gra de la ciutat noruega de Kristiansand són gairebé com una catedral. Le Corbusier en va lloar les proporcions quan els va visitar, i ara es convertiran en un museu d’art contemporani, un temple per a l’art: el despatx barceloní de Mara Partida, Boris Bezan i Héctor Mendoza, coneguts pel Centre García Lorca de Granada, ha guanyat el concurs internacional per donar un nou ús a aquestes sitges, juntament amb un altre estudi barceloní, el del noruec Magnus Wage i Maria Mestres. “Els escandinaus són oberts, saben valorar el que té unes qualitats importants i el que pot fer que la seva societat creixi, malgrat que les seves formes de viure siguin diferents. I tenen molt clar que la qualitat de l’arquitectura espanyola és molt bona”, explica Mara Partida, que el 2014 va acabar un altre museu d’art contemporani a Finlàndia, el pavelló Gösta de la Fundació Serlachius. “A Noruega s’han estudiat molt els espais públics d’Espanya. Barcelona ha sigut un model”, subratlla Wage, que també és l’autor de l’ajuntament de la localitat noruega de Forde.\nAnna i Eugeni Bach també coincideixen en aquesta bona consideració: “No s’escapen de la bona repercussió que l’arquitectura espanyola, i creiem que especialment la catalana, estan tenint en el món arquitectònic europeu”. El seu cas és especial: “L’Anna és finlandesa i intentar dur a terme projectes a Finlàndia és gairebé tan natural com fer-los a Catalunya”, subratlla Eugeni Bach. Fa pocs anys van construir una caseta de jocs per als seus fills a Finlàndia. És una obra petita, però no menor, perquè els va permetre aprendre unes tècniques per treballar la fusta que ara apliquen en una casa que estan fent també a Finlàndia.\nAquesta voluntat d’aprendre i d’intercanviar idees sembla un tret comú dels despatxos més joves, en contraposició a la que potser és l’obra més coneguda d’un arquitecte espanyol als països escandinaus, el gratacel Turning Torso, de Santiago Calatrava, a Malmö (Suècia). Les sitges de Kristiansand estan ubicades en una zona que es va començar a reactivar amb equipaments culturals la primera dècada d’aquest segle, i com que l’òpera que hi ha al davant ja és un edifici emblemàtic, els arquitectes no van voler fer una altra icona i es van concentrar en l’interior.\nA l’hora de treballar als països escandinaus han de tenir en compte el clima i els materials, i també el fet que els despatxos i els projectes s’organitzen de manera diferent. “A Espanya l’arquitecte encara és el responsable del projecte, mentre que a Noruega les enginyeries de l’estructura i de les instal·lacions van per separat. El projecte és el resultat d’una negociació”, explica Wage. Aquestes diferències també són perceptibles en la manera com viu la gent: “El públic i el privat estan molt marcats i la idea de confort, per raons climàtiques, és molt important”, diu Juan Elvira, autor d’una residència d’estudiants a Trondheim (Noruega) amb la seva sòcia Clara Murado i Javier Krahe.\nLa relació entre els arquitectes del nord i del sud d’Europa es remunta als anys 30, quan els escandinaus van fixar-se en els seus col·legues mediterranis, i als anys 80: amb la democràcia, referents com Alvar Aalto i Arne Jacobsen van ser una font d’inspiració. Una altra fita destacada d’aquesta relació és el Moderna Museet, a Estocolm, de Rafael Moneo; i un altre degà del sector, Juan Herreros, està construint a Oslo el Museu Munch.\nAquest gran edifici, que s’inaugurarà el 2019 i que forma part de l’operació urbanística d’un nou barri al litoral de la ciutat, ha sigut tot un repte. L’arquitecte va guanyar el concurs de l’edifici el 2009 i va trobar que la participació ciutadana a Noruega estava consolidada en un moment en què a Espanya no tenia la repercussió que té actualment. “L’arquitecte està molt exposat i ha d’estar molt disposat al diàleg. No es tracta de convèncer, sinó d’escoltar”, diu Herreros, que també destaca que l’arquitecte no és “el responsable” del cost d’un edifici.\n540x306 Recreació del Museu Munch, a Oslo; de Juan Herreros / ESTUDIO HERREROS Recreació del Museu Munch, a Oslo; de Juan Herreros / ESTUDIO HERREROS\nQuatre edificis nòrdics i alhora catalans i espanyols\nModerna Museet (1998)\nVolums fragmentats i minimalisme: aquesta obra de Rafael Moneo està considerada una icona d’Estocolm, però va tenir greus problemes d’humitats.\n540x306 FOTO: ASA LUNDEN FOTO: ASA LUNDEN\nMurado, Elvira i Krahe van revolucionar les residències d’estudiants noruegues amb un equipament que té una sola cuina i un gran saló per afavorir les relacions personals.\n540x306 FOTO: MATIAS HERZOG FOTO: MATIAS HERZOG\nLa Caseta (2011)\nAnna i Eugeni Bach van fer aquesta caseta de jocs a Finlàndia per als seus fills seguint les tècniques tradicionals que es fan servir en els graners i els magatzems rurals. Ara també les apliquen en una casa al mateix país.\n540x306 FOTO: TIA ETTALA FOTO: TIA ETTALA\nPavelló Gösta (2014)\nEls marcs de fusta d’aquesta ampliació dissenyada per Partida, Bezan i Mendoza dialoga amb el parc que l’envolta i també amb la seu històrica de la Fundació Serlachius.\n540x306 FOTO: PEDRO PEGENAUTE FOTO: PEDRO PEGENAUTE


Música al terrat A LA FRESCA 2009\nSabeu què és el derbuka, daf o bendir? Són instruments que provenen del Magrib i l'Orient Mitjà i el grup de música Tarab els toca juntament amb el violí i el llaüt àrab. Si voleu veure'ls en directe ara teniu l'ocasió de fer-ho al concert a la fresca al terrat del Centre Cívic Sagrada Família. I deixeu-vos portar per la sensació de 'trance' que provoquen els 'solos' de percussió! A partir de les 20 h. es podran recollir les entrades al Punt d'Informació del centre (C/ Provença, 480), afanyeu-vos perquè té capacitat limitada.


Un 50% de les persones LGTBI a l’Estat tenen por de ser a...\nPortada Actualitat Un 50% de les persones LGTBI a l’Estat tenen por de ser assetjades\nGairebé un 50% de les persones LGTBI a l’Estat espanyol evita agafar de la mà a la seva parella en públic per por a ser atacat o assetjat, segons una macroenquesta de l'Agència Europea dels Drets Fonamentals. L'estudi revela que un 40% d'aquest col·lectiu a l'estat espanyol pateix assetjament i prop d'un 20% se sent discriminat a la feina. Tanmateix només un 11% dels enquestats a Espanya van denunciar a la policia atacs físics o sexuals per ser LGTBI, mentre que gairebé un 20% no ho van fer per por a un tracte homòfob per part dels cossos policials. Gairebé un 60% dels enquestats considera que el govern espanyol no combat amb eficàcia els prejudicis i la intolerància contra aquest col·lectiu.\nL'Agència Europea dels Drets Fonamentals ha detectat que “una proporció significativa” del col·lectiu LGTBI a la Unió Europea pateix assetjament i violència, entorn del 40% segons l'enquesta. Les persones transsexuals o intersexuals pateixen més atacs físics o sexuals que la resta dels enquestats, un 17% i un 22% respectivament. A més, considera “alarmant” l'alt nombre de persones que es veuen obligades a amagar la seva orientació sexual o identitat de gènere. Prop de la meitat dels enquestats a la UE gairebé mai són oberts sobre això i un 60% eviten agafar de la mà a la seva parella en llocs públics.\nAmb gairebé 140.000 participants en tota la UE, aquesta és l'enquesta més gran que s'ha fet a nivell europeu sobre la situació del col·lectiu LGTBI. L'Agència Europea dels Drets Fonamentals considera que demostra el poc progrés en els darrers set anys. “Massa persones LGTBI continuen vivint a l'ombra amb por de ser ridiculitzades, discriminades o inclús atacades”, alerta el director de l'agència, Michael O'Flaherty. L'agència també alerta de “l'alta taxa de discriminació” a la feina contra el col·lectiu LGBTI a la UE. Entorn d'un 20% en pateixen, segons l'estudi.