El #MUCE en defensa de l'educació pública: Ni LOMCE ni retallades! - CCOO Educació Pública El #MUCE en defensa de l'educació pública: Ni LOMCE ni retallades! - CCOO Educació Pública\nHome > MUCE > El #MUCE en defensa de l'educació pública: Ni LOMCE ni retallades!\ncomunicat mobilitzacions MUCE\nEl #MUCE en defensa de l'educació pública: Ni LOMCE ni retallades!\n● La LOMCE posa en qüestió la universalitat del dret a l’educació rebaixant la responsabilitat dels poders públics perquè aquest dret sigui garantit. “otros agentes, públicos y privados, que desarrollan funciones de regulación, de financiación o de prestación…”\n● El talent individual i col·lectiu és el resultat de l’educació, no una qualitat innata i inamovible. La missió del sistema educatiu no només és reconèixer diferències d’origen i “encauzarlas en distintas trayectorias”, sinó compensar-les mitjançat una bona educació per fer efectiva la igualtat d’oportunitats en la vida adulta.\n● L’educació implica un compromís ètic amb la societat i amb la convivència democràtica. Defensem l’educació en els valors comuns d’una societat democràtica, un currículum laic en l’educació bàsica. La diferenciació escolar de l’alumnat que cursa religió i el que cursa una assignatura alternativa i l’eliminació d’una formació comuna en els valors de ciutadania no són mesures adequades per al conreu de l’esperit crític ni de la solidaritat democràtica.\n● La segregació escolar opera contra l’educació, la construcció de coneixement i la cohesió social. La LOMCE promou la segregació escolar de l’alumnat per nivell adquisitiu, amb la promoció del mercat educatiu i de polítiques de competitivitat entre escoles. Promovent la segregació per sexe, per religió, per rendiment escolar... i també, mitjançat una normativa d’admissió d’alumnes que dóna potestat a les direccions dels centres per seleccionar l’alumnat.\n● La corresponsabilitat és un factor d’èxit en l’educació. Cal tota una tribu per educar un infant. Per això és imprescindible la capacitat de fer projecte educatiu concret a cada centre o grup de centres, amb la implicació de la comunitat educativa. La LOMCE ignora les directives europees, usurpa competències al govern de Catalunya, anul·la la capacitat d’intervenció dels municipis, desconsidera la intervenció dels agents socials i minimitza la participació de la comunitat educativa.\n● L’escola catalana i la immersió lingüística han estat una política de consens a Catalunya i un factor d’integració per a la ciutadania catalana de qualsevol origen. La societat catalana no ha de permetre la fractura social ni la pèrdua cultural que l’aplicació de la LOMCE suposaria, en permetre escoles amb llengües vehiculars diferents, o en reduir el pes de la llengua i la cultura catalanes en el sistema educatiu. En aquest sentit es basen les avaluacions mitjançant proves externes amb efectes sobre la promoció i la selecció de l’alumnat.\n● La millora de la qualitat de l’educació pública s’aconsegueix mitjançant un esforç col·lectiu i continu basat en el coneixement de les ciències de l’educació, en la investigació i en la innovació pedagògica. És inacceptable la selecció i la classificació de les matèries del currículum, els plantejaments organitzatius i de gestió, l’errònia concepció d’autonomia de centres... La LOMCE no avança ni en la formació docent, ni en la promoció de la investigació, ni la transferència de coneixement ni la innovació. Al contrari, la LOMCE s’ufana de basar-se en el “sentido común” del ministre Wert.\n● Als professionals de l’educació, a les famílies, estudiants i ciutadania a expressar col·lectivament el nostre rebuig a les retallades i la LOMCE, durant la setmana de lluita del 22 al 28 d’abril, participant en les tancades a centres, amb pancartes i debats, accentuant la diada de St. Jordi reivindicativa, i assistint massivament a la columna groga de l’educació a la manifestació de diumenge 28 d’abril a Barcelona.\n● Reclamem al Parlament de Catalunya que, fent ús dels instruments democràtics que disposa, s’oposi a la LOMCE i actuï per evitar la seva implantació a Catalunya. I rebutgi aprovar uns pressuposts que proposin més retallades en Educació.\n● Als grups polítiques que tenen també representació al Congrés i al Senat de l’Estat Espanyol que s’oposin a totes les mesures de la LOMCE contràries a l’educació pública i a l’escola catalana.\nMés info Badalonaesmou (+)\nA les 21h: Cassolada a les portes dels centres\nEl 28 d’abril, diumenge. Manifestació a Barcelona que confluirà amb Sanitat. A les 11:30, al Pg. de Gràcia/Aragó. Baixarem fins a la plaça de Catalunya on confluirem amb altres columnes dels servies públics. Tots junts marxarem fins al Parlament.\nEl 9 de maig dijous. VAGA GENERAL D’EDUCACIÓ contra la LOMCE i contra les retallades, a nivell de tot l'estat, amb una manifestació. Amb el suport del MUCE.\nItem Reviewed: El #MUCE en defensa de l'educació pública: Ni LOMCE ni retallades! Rating: 5 Reviewed By: .


noviembre 2010 – Lligam\nCOMPATIBILITAT DE MEDICAMENTS I ALTRES PRODUCTES AMB LA LACTÀNCIA\nA qui no li ha vingut el dubte de si és convenient o no prendre’s determinat producte durant la lactància? L’equip del Servei de Pediatria de l’Hospital de Dénia ha elaborat un complert llistat de medicaments, plantes medicinals i malalties, i n’especifica la seua compatibilitat o no amb la lactància. Al llistat hi podem trobar des d’una sacarina, a una aspirina o un te roig. És molt pràctic i per accedir-hi només cal fer clic ACÍ.\nVIVER FORESTAL INFANTIL\nDes de la Colla Ecologista l’Arrel ens han fet aplegar una proposta familiar per aquest diumenge 28 de novembre. Es realitzarà un sembra de llavors de roure per part dels xiquets i xiquetes que s’arrimen al viver forestal ubicat al pati del local dels escoltes, al carrer Sant Antoni núm. 26. L’activitat està previst que es desenvolupe a partir de les 11 del matí.\nUNA EPIDURAL ANOMENADA “DOULA”\nEl diari “El País” va realitzar fa un temps un reportatge al voltant de les “doules”, dones que donen suport a altres dones en els moments previs i posteriors al part. La seua ajuda és psicològica i emocional, i les seues eines l’afecte. Com sabeu a Lligam, comptem ja amb dues “doules amateurs”.\nArticle al diari El País.\nLLIGAM ASSISTEIX A LA PRESENTACIÓ DE LES ACTIVITATS INFANTILS DE L’ARREL\nEl passat dissabte 6 de novembre, la Colla Ecologista l’Arrel va presentar la seua programació d’activitats infantils per a la nova temporada 2010-2011. Una sèrie de propostes, de periodicitat mensual, amb les que els ecologistes pretenen treballar l’educació ambiental amb els més menuts, donar a conèixer el col·lectiu a les mares i als pares, i formar un veritable planter de futurs plantadors i plantadores d’arbres. Algunes integrants de Lligam van estar presents a l’acte, i ací en teniu testimoni gràfic.\nPARIR AMB PARTERA\nEl part ha estat sempre integrat al món de la dona. I sempre hi ha hagut parteres per assistir a les dones en el tràngol del part, donant-los suport social i psicològic, i mantenint-les en el paper central en el moment de donar a llum. En canvi, algunes voltes, els obstetres controlen el part i es converteixen en el centre d’un aconteixement tant indiscutiblement femení, com és el part.\nSi vols saber més sobre parir amb partera, fes clic ací\nL’HOSPITAL D’ONTINYENT VA BATRE EL RÉCORD DE CESÀRIES DELS CENTRES PÚBLICS DE LA CV AL 2008\nSegons un estudi estadístic aparegut recentment, l’Hospital d’Ontinyent va ser el centre públic de tota la Comunitat Valenciana que més cesàries va practicar l’any 2008. En concret un 40,20%. L’Organització Mundial de la Salut (OMS) recomana unes taxes de cesàries entre el 10 i el 15%.\nLa mitjana de cesàries als hospitals públics de la CV eixe any va ser del 24,9%, un tant per cent que a l’any 1996 era només del 17,5%. Està clar que a voltes cal la intervenció dels metge i personal sanitari perquè el part siga un èxit, i estiga absent de riscos. Però no em d’oblidar que el part és una vivència natural i que els protagonistes haurien d’ésser la mare i la criatura. El part és un esdeveniment biològic, no una malaltia. Per a què doncs un excés d’intervencionisme?\nJORNADES SOBRE ELS DARRERS ESTUDIS AL VOLTANT DE LA LACTÀNCIA MATERNA\nLes companyes de l’Associació SINA de València, en col·laboració amb l’Hospital General Universitari de València, han organitzat unes jornades els dies 12 i 13 de novembre per a presentar els darrers estudis científics que s’estan realitzant actualment sobre la lactància materna.\nEstan dirigides tant a professionals de la salut, assassores de lactància, com a qualsevol persona interessada en augmentar els seus coneixements sobre la lactància materna.\nClica ací per tindre’n més informació.


Pizza de fruites amb salsa de formatge | Consumer\nPer Rocío Navarro, del col·legi Verge del Cap d'Andújar (Jaén). Segona edició d'Imagine Food.1. Amb l'ajuda d'un adult, enfornem la base de pizza a 180 °C durant 10 minuts fins que estigui prou cruixent. La traiem del forn i esperem que es refredi abans de col·locar els ingredients.2. A continuació, untem amb la crema de formatge tota la superfície de la pizza i sobre ella posem el kiwi pelat i trossejat, les maduixes rentades i tallades en rodajitas i el raïm rentat i tallat per la meitat. En els huequecitos que quedin, disposem els nabius rentats.3. Servim estaestupenda pizza com a postres o berenar tallat en triangles, de manera que sigui fàcil de menjar amb les mans bé netes, les millors eines per a degustar-la. Has provat alguna vegada una deliciosa pizza defrutas com aquesta?


glorieta: Un abans, i un després\nQue tot ha anat canviant i adaptant-se als nous temps, és una realitat; podríem fer un llarg llistat: en mitjans de transport, de comunicació, etc. Però avui estava pensant en la manera de fer-te un recordatori...Encara veig la imatge de ma mare treint-se el mocador de la butxaca, i portant un nus a cada punta o dos, el problema venia quan deia: "ara no recordo perquè el vaig fer...". d'això, hem passat a l'agenda electrònica, guau! He de dir que jo encara faig servir la de paper, mira, en algunes coses sóc tradicional. També faig servir el calendari de la cuina, tot encerclant el dia, amb l'hora i el motiu del recordatori, el nus al mocador no, entre altres coses perquè els porto de paper :-).I el que més faig servir, i que per molts anys, és la memòria. De vegades no voldria tenir-ne tanta...\njo des de fa un temps intento d'apuntar menys coses a l'agenda electrònica per tal de forçar un xic la memòria, que tot se'm oblida. Bé tot no hi han coses que el meu cervell amb recorda sovint.....molt sovint\n28 de maig de 2011 a les 9:01:00 CEST\nBen fet! No et pregunto de què no t'oblides... ;-)\n28 de maig de 2011 a les 9:03:00 CEST\nJo tinc una memoria selectiva (per sort) no recordo ni persones ni actes que hem fam mal.El que si pasa es que de vegades quant hem retrovo amb alguna persona dintre meu salta una alarma hi ser que no. Que no conve!!!!vaig veure en algun lloc que el cervell ho fa per protegir.se\n31 de maig de 2011 a les 12:34:00 CEST\nEstà bé això de la memòria selectiva... Jo ho recordo tot, lo bo, i lo no tan bo...\n31 de maig de 2011 a les 17:42:00 CEST


Augmenten els usuaris del menjador social d'Olot respecte el 2011 - El Gerió Digital\nL'espai, gestionat per la Fundació La Caritat, s'ha traslladat a un local més ampli i incorpora serveis de dutxa i bugaderia\nDijous, 7 de juny de 2012 13:51h\nEl menjador social d'Olot s'ha traslladat des de començaments d'any a un espai més ampli © ACN\nEl menjador social va entrar en funcionament a finals del 2009 a través d'un conveni amb el Consorci d'Acció Social de la Garrotxa, l'Associació Càritas Interparroquial i l'Associació Cultural d'Andalusia de la ciutat, que és qui posava l'espai. Tres anys més tard i a petició també del consorci, s'ha vist que calia incorporar els serveis de bugaderia i dutxes i integrar-los a un únic lloc i per això el menjador s'ha traslladat al número 66 de la mateixa avinguda de Girona, al barri de Sant Miquel.\nDes del passat mes de gener que funciona en el nou emplaçament. Des de llavors, ja ha servit 1.907 àpats (el 2011 van ser un total de 3.702 i el 2010, 4.020), s'han fet 174 dutxes i 170 bugades. A banda de l'augment d'usuaris, també s'ha vist com s'ha incrementat la freqüència dels àpats servits al mes, que ha passat de 308 de mitjana a 381 en el que portem d'any. El menjar l'elabora una empresa de càtering i s'ofereix un àpat al dia.\nDels 24 usuaris que hi ha actualment, gairebé tots (22) són homes i la mitjana d'edat és d'uns 40 anys. La majoria són nascuts a Olot i molts s'han quedat sense ajuts com ara el PIRMI o viuen en pensions. "Són persones que no poden o no tenen mitjans per poder cuinar a casa", explica el director gerent de la Fundació La Caritat, Joan Sala. Alguns d'ells van començar a venir quan el menjador va obrir portes i no han deixat de sol·licitar el servei.\nDavant el repunt d'usuaris que han tingut aquest any, recorden que la capacitat és de 30 persones i la previsó és que no augmenti gaire més, ja que aquest és un servei molt específic. I és que només poden venir a través del Consorci d'Acció Social de la Garrotxa que és qui, a través d'un estudi previ i el seu posterior seguiment, decideix si reuneix les condicions per acollir-se a aquest servei.\nSala recorda que ja hi ha altres serveis complementaris, com ara un banc d'aliments, des d'on s'ofereixen altres serveis d'atenció a les persones amb necessitats i subratlla "la bona feina" que s'està fent des de tots els àmbits relacionats amb els serveis socials a la comarca. Així ho destaca també l'alcalde d'Olot, Josep Maria Corominas, que assenyala que "aquest és un servei més a disposició des que ho necessitin".\nFan una crida per trobar voluntaris\nA banda de la treballadora familiar i del personal de la fundació, el menjador social també compta amb el suport de voluntaris que ajuden a servir els àpats i col·laboren en les feines del seu funcionament. Els responsables del servei fan una crida a totes aquelles persones que poden estar interessades en donar-los un cop de mà, especialment en l'època de vacances.


El MoraBanc renova per dos anys David Walker - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl MoraBanc renova per dos anys David Walker\nDavid Walker albertmartín/acb photo\nL'ala David Walker jugarà les dues properes temporades al MoraBanc Andorra, segons va fer públic ahir el club que, d'aquesta manera, renova un dels seus jugadors més destacats dels dos últims anys. D'aquesta manera, Walker seguirà donant espectacle al Principat. Amb vuit punts i 2,3 rebots per partit durant la seva etapa al MoraBanc intentarà aconseguir la continuïtat que les lesions no li van permetre tenir l'any passat.\nEl director esportiu del club andorrà, Francesco Solana, va declarar ahir que aquesta renovació és «una gran alegria. Es tracta d'un jugador que ha estat les últimes tres temporades amb nosaltres i que segueix apostant per créixer al nostre costat. Només ens pot donar satisfacció».\nSolana espera que de cara a la temporada vinent «les lesions quedin enrere. Segur que ens donarà molt més rendiment i serà un referent per a l'afició. Es tracta d'un jugador molt estimat al club i al país». És el quart jugador que seguirà a l'Andorra respecte a la temporada passada, juntament amb Guillem Colom, David Jelínek i Moussa Diagne.


Etnomusicologia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nFrances Densmore enregistrant un cap indi Niitsitapi.\nL'etnomusicologia és la branca de la musicologia que investiga, aplega, classifica i estudia la música tradicional oral de tot el món i la música culta de les civilitzacions no europees. Cal situar aquest interès per les cultures exòtiques en el context de la colonització de les potències europees a mitjan segle xix. John Blacking defensa la importància d'aquesta disciplina. L'autor justifica aquesta reivindicació en la importància d'explicar com afecten a la música els elements extramusicals:\n« Crec que l'etnomusicologia hauria de ser alguna cosa més que una branca de la musicologia tradicional que tracta de la música "exòtica" o "popular": podria promoure nous mètodes d'anàlisi de la música i de la història de la música »\nL'etnomusicologia (terme provinent del llatí Ethnos = nació, i Mousiko = música) és l'estudi de la música en el seu context cultural. Originalment va ser anomenada musicologia comparada, i fou ubicada com una disciplina auxiliar de l'antropologia i l'etnologia. Jeff Todd Titon l'ha anomenat l'estudi de la gent fent música.\nÉs concebuda normalment com l'estudi dels patrimonis culturals de pobles no occidentals, però en la seva més àmplia extensió, inclou l'anàlisi de la música occidental des d'una perspectiva antropològica. "L'etnomusicologia, com a cultura occidental, pot ser considerada en l'actualitat com un fenomen d'Occident".\nEncara que l'etnomusicologia pretén enfocar la música per si mateixa, els etnomusicòlegs solen també posar atenció en l'estudi del context cultural més ampli.\nL'etnomusicologia pròpiament dita va néixer a les acaballes del segle xix, i va ser practicada per personalitats com Béla Bartók, Zoltán Kodály, Vinko Zganec, Franjo Ksaver, Carl Stumpf, Erich von Hornbostel, Curt Sachs o Alexander J. Ellis, entre altres. En aquells temps, el seu interès principal era l'estudi de tradicions musicals i orals natives de regions diferents de les d'Europa, però, com s'ha apuntat abans, en temps més recents ha tornat els seus ulls cap a Occident mateix, ampliant el seu camp d'estudi a tots els estils de música que hi ha al món.\nEls etnomusicòlegs apliquen les teories i el mètode de l'antropologia cultural en els seus estudis, que són complementats amb aportacions provinents d'altres ciències socials i disciplines humanístiques.\nMolts treballs etnomusicològics han estat creats per estudiosos que no necessàriament són etnomusicòlegs pròpiament dits, com és el cas dels antropòlegs que analitzen la música com una part integral de la cultura d'una societat. Un exemple ben conegut és l'estudi de Colin Turnbull sobre els pigmeus mbuti. Un altre és el de Jaime de Angulo, un lingüista que va acabar per aprendre la música dels indígenes del nord de Califòrnia. Un altre exemple és el d'Anthony Seeger, professor de la Universitat de Califòrnia, que estudià la música i l'organització social dels Suyá, un poble que viu a Mato Grosso (Brasil).\nAlguns centres importants d'estudis etnomusicològics són els campus de la Universitat de Califòrnia, a Los Angeles i a Santa Bàrbara, la Universitat d'Indiana, l'Institut d'Investigacions en Etnologia i Folklore de la Universitat de Zagreb (Croàcia), i l'Escola d'Estudis Orientals i Africans de la Universitat de Londres.\nAmb especial interès en la música del continent africà, Paul Berliner, Andrew Tracey i Hugh Tracey són especialistes de gran renom. L'últim d'ells va fundar la International Library of African Music (Biblioteca Internacional de Música Africana).\nGrup de Recerca Les músiques en les societats contemporànies (MUSC Arxivat 2021-01-28 a Wayback Machine.)\nMúsica de l'era verda\n↑ «etnomusicologia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ Blacking, J.: Fins a quin punt l'home és músic?, Vic: Eumo, 1999.\n↑ (Blacking, J. 1999: p.24)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Etnomusicologia\nBartók, B.: Studies in Ethnomusicology, USA, Univ. of Nebraska Press, 1997.\nBlacking, J.: How Musical is Man?, London, Faber and Faber,1976. (Traduït al català com a "Fins a quin punt l'home és músic?",Vic: Eumo, 1999).\nBohlman, P.V.: The Study of Folk Music in the Modern World, Bloomington/Indianapolis, Indiana University Press, 1988.\nCámara, E.: Etnomusicología, Madrid, Instituto Complutense de Ciencias Musicales, 2003.\nDíaz, L.: Música y culturas: una aproximación antropológica a la etnomusicología, Eudema, Madrid, 1993.\nGeertz, C.: La interpretación de las culturas, Barcelona, Gedisa, 1992.\nMartí, J.: Más allá del arte, Barcelona, Deriva, 2000.\nPelinsky, R.: Invitación a la Etnomusicología, Madrid, Akal, 2000.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Etnomusicologia&oldid=28927765»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 des 2021 a les 04:59.


La Batalla d’Estrasburguna processó d’anades i tornades que costa 200 milions anuals | Diari de Tarragona\nLa Batalla d’Estrasburguna processó d’anades i tornades que costa 200 milions anuals\nUna de les petites misèries europees. Des del 1952 el debat sobre la seu de les institucions i, molt especialment, la del Parlament Europeu va rodant com un filferro al peu dels qui han de prendre decisions\n11 de Septiembre de 2020 - 12:20 hs\nPels qui gaudeixen amb històries que es mosseguen la cua aquesta és una de les petites misèries europees que es manté activa perquè, com tantes altres, amaga el sistemàtic pols entre poders.\nPer això passen els dies, passen els anys, les competències canvien, canvien els noms dels diputats, dels presidents, l’equilibri entre grups, però res no modifica aquesta processó mensual d’anada i de tornada en què cada any es cremen 200 milions d’euros.\nLes xifres sempre ajuden i aquestes, les aprovades el març del 1990 per la Mesa del Parlament, indiquen perfectament la disbauxa del tema perquè en una mateixa reunió es decideix tenir a Brussel·les 2.600 despatxos disponibles i trenta sales de reunió, arribant a Estrasburg a 1.606 despatxos i 24 sales amb espais-hemicicles per a 750 diputats a totes dues ciutats.\nI això malgrat que des del 1980 hi ha a Luxemburg un espai construït amb «totes les instal·lacions necessàries perquè es puguin celebrar sessions plenàries i reunions de comissions i de grups polítics», segons consta a l’exposició de motius de la queixa que el govern de Luxemburg va portar als tribunals europeus per defensar els seus drets com a seu l’any 1981.\nEls governs haurien de tenir el valor de tornara introduir aquest tema a l’agenda\nPerquè des del 1952, quan va entrar en vigor el Tractat de la Comunitat Europea de l’Acer i el Carbó (CECA), fins avui, el debat sobre la seu de les institucions i, molt especialment, la del Parlament Europeu va rodant com un filferro al peu dels qui han de prendre decisions mentre algú va bellugant ciment.\nA Edimburg, l’any 1992 els governs van decidir el següent: «el Parlament Europeu té la seu a Estrasburg, on se celebren dotze períodes de sessions plenàries cada mes, inclosa la sessió pressupostària. Els períodes de sessions plenàries addicionals se celebren a Brussel·les. Les comissions del Parlament Europeu tenen la seu a Brussel·les. El secretariat general del Parlament i els serveis seguiran a Luxemburg».\nDes de la decisió d’Edimburg fins avui el pols ha continuat. França ha denunciat les agendes plenàries en dues ocasions davant dels tribunals. Primer perquè els eurodiputats havien anul·lat una de les dotze sessions que preveu el Tractat. Després perquè van decidir transformar en dues sessions d’un dia i mig cada una, els quatre dies de la sessió d’octubre i per ordre judicial van haver de rectificar la decisió aprovada per àmplia majoria.\nDe res tampoc no han servit les signatures dels ciutadans, més d’un milió l’any 2006, demanant racionalitzar les excursions institucionals. Ni les campanyes de diputades i diputats reclamant que amb la modificació dels tractats s’acceptés deixar la seu del Parlament a la ciutat on tenen la seu oficial el Consell Europeu i la Comissió Europea.\nLa conferència sobre el futur d’Europa seria una bona ocasió per racionalitzar aquesta situació\nFrança ha estat a punt fins i tot de portar als tribunals la darrera decisió dels grups polítics: seguir a Brussel·les aquest setembre perquè el risc de contagi amb la Covid desaconsella els viatges.\nÉs cert que els diputats han d’arribar a Brussel·les, però en aquesta ciutat hi tenen casa pròpia els assistents i els funcionaris que els acompanyen obligatòriament a cada viatge.\nParís ho ha lamentat, i la negociació, que ha estat llarga i de vegades tensa, demostra que els governs haurien de tenir el valor de tornar a introduir aquest tema a l’agenda. La conferència sobre el futur d’Europa seria una bona ocasió per racionalitzar aquesta situació que debilita la credibilitat del projecte polític i la capacitat d’un Parlament que després d’organitzar comissions i exàmens detallats al nou equip de comissaris ha acceptat, aclaparat i sense dir ni mu que un govern, l’irlandès, invoqués la Covid i una reunió de 80 persones per forçar la dimissió del responsable europeu de Comerç.\nPhil Hogan era el comissari irlandès, però la llei que obliga anar a Estrasburg per celebrar una sessió plenària cada mes també estableix que els comissaris proposats pels governs no representaran els seus estats. I això vol dir que les dimissions només poden forçar-les la presidenta de la Comissió o el mateix Parlament. Un principi trencat que ha obert un precedent mentre el Parlament en ple estava entretingut a confirmar o anul·lar els centenars d’habitacions d’hotel.\nUna barbacoa provoca un incendi a Constantí


Presentació de la Ruta del Tast, Tast a la Carta, Tast Llépol i Tast de Cóctels | Oficina Turisme Sant Carles La Rapita\n← Èxit de les jornades del gust en el primer cap de setmana\nTASTA MAR →\nPresentació de la Ruta del Tast, Tast a la Carta, Tast Llépol i Tast de Cóctels\nPublicat el 5 juliol 2012 per Turisme La Ràpita\nAquest dimarts va tenir lloc a l’Església Nova la presentació del Tastamar d’enguany. Un certamen gastronòmic que arriba renovat amb la voluntat de donar cabuda a més tipus d’establiments i ampliar l’oferta del certamen. Així a la ruta de tapes que va ser una innovació fa 3 anys, s’hi suma enguany el Tast llépol, el tast de Còctel i el Tast a la Carta. Per tant, 4 propostes que, segons la regidora de turisme, Rosa Anglès, “permetran fer tastets durant tot el dia, amb la voluntat de continuar innovant en el sector turístic i gastronòmic de la Ràpita”.\nEl certamen es portarà a terme durant aquest proper cap de setmana i el següent, de divendres a diumenge. Les possibilitats són aquestes: a la ruta del Tast hi participen 17 bars, que han preparat tapes originals amb noms personalitzats. El Tast a la Carta, es pot fer als restaurants, que aquests dies participen en les jornades del gust; El tast de còctels, es podrà degustar a 8 bars i terrasses musicals; i pel que fa al Tast llépol, 7 pastisseries del municipi oferiran tapes dolces, en les quals es prioritzarà la rebosteria i els ingredients típics del territori. Tots els tastets tindran un preu de 3 euros i inclouen la beguda.\nLa inauguració del certamen tindrà lloc aquest divendres, dia 6 de juliol, a les 7 de la tarda, a la plaça del pavelló firal. En aquest acte, s’oferirà una mostra de les propostes culinàries que es podran degustar durant el certamen. A més, hi participarà el grup de Teatre Xip-Xap amb els peculiars personatges de la Família Rabosa, que evoquen els orígens rapitencs. El que faran serà amenitzar no només la inauguració, sinó tota la ruta del Tast els dies 6 i 13 de juliol de forma gratuïta. I els dies 7 i 14 hi ha l’opció de contractar-los per fer la ruta teatralitzada.\nTot plegat servirà per consolidar un cop més la Ràpita com a referent turístic i gastronòmic. En aquest sentit, l’alcalde, Joan Martín Masdeu, va avançar que «s’obriran més locals destinats al sector de la restauració».\nCal destacar també que l’Estació Nàutica La Ràpita-Delta de l’Ebre oferirà descomptes els dos caps de setmana del Tastamar a totes aquelles persones que vulguin descobrir les activitats nàutiques a la badia dels Alfacs.


I Taller-demostració de tall de pernil Ciutat de Vila-real - Ajuntament de Vila-real\nI Taller-demostració de tall de pernil Ciutat de Vila-real\nEl curs tindrà lloc el dissabte dia 1 de febrer, a les 18.00 hores a la Casa dels Mundina (C/ Major Sant Jaume, 37-39). Serà impartit per Manuel Chabrera i Juan M. Aguilar, dos reconeguts mestres talladors de l'Associació Nacional de Talladors de Pernil.\nPer a optar a la jornada serà necessari realitzar compres/consumicions a establiments del municipi* per un import mínim de 20 euros. Al local on es realitze la compra li reompliran un "vale d'inscripció" que haurà d'entregar a l'Oficina de Turisme (C/ Raval de Sant Pasqual, 68) abans del dia 28 de gener de 2014.\nEntre tots els vales, sortejarem 20 places per a participar al curs i 5 pernils. La llista de premiats serà publicada a la pàgina de facebook Turismo Vila-real el dia 29 de gener. A més a més, els agraciats seran avisats el mateix dia.\n* Només seran vàlids els "vales d'inscripció" que presenten el segell d'algun dels establiments participants\nOrganitza l'Associació Cultural Gastronòmica i Ramadera de Vila-real. Patrocinen les Regidories de Turisme i Comerç i Foment Econòmic\nDates: del 28 de desembre de 2013 a l'1 febrer de 2014\nMés informació Tourist Info Vila-real 964 547 248 o facebook Turismo Vila-real\nC/ Raval de Sant Pasqual, 68\n12540 - Vila-real (España)\nTel: +34 964 547 248\nCorreu electrònic: vilareal@touristinfo.net\nLloc: Casa dels Mundina (Carrer Major Sant Jaume, 37-39)\nDurada del 28 de desembre de 2013 fins a l'1 de febrer de 2014.\nPreu: Consumició mínima de 20€ a establiments del municipi\nLlistat de locals participants


Oficines de Garenta a tot el món- Rentalcars.com\nOficines de Garenta a tot el món\nGarenta és una de les 900 companyies de lloguer de cotxes entre les que comparem quan busqui entre les ofertes en Lloguer barats de cotxes. A continuació trobarà una llista completa de països on Garenta treballa. Seleccioni un país i cerqui avui per trobar el millor preu en lloguer de cotxes amb Garenta. Alternativament tingui en compte que abans de reservar pot veure el que diuen els nostres clients sobre: Garenta en la nostra secció opinions sobre Garenta.\nGarenta A tot el món\nGarenta a Turquia\nRentalcars.com es el nom comercial de TravelJigsaw Societat Limitada registrada a Anglaterra i Gal•les (Numero: 05179829) a l’adreç a 100 New Bridge Street, London, EC4V 6JA. ID: 6FA15


EL "TROCASEC": CONSUM RESPONSABLE! | Coordinadora d'Entitats del Poble-sec Coordinadora d'Entitats del Poble-sec\nEL “TROCASEC”: CONSUM RESPONSABLE!\nEl primer mercat d’intercanvi Trocasec que es va a fer al Poble-sec ha estat tot un èxit. El diumenge, 29 de novembre, el pati de la Biblioteca Francesc Boix es va tornar petit per la demanda de taules i la quantitat de gent que va arribar a fer el seu intercanvi de objectes sense necessitat de diners.\nL’horari de l’activitat era de 11:00 a 15:00 hores, però des de les 10:30 hi havia gent pels voltants. Noelia Sotus, encarregada del Pla Comunitari del Poble-sec i responsable de aquesta iniciativa ha dit que, “l’objectiu del mercat d’intercanvi és mantenir l’esperit dinàmic que caracteritza el barri, fomentar la relació entre els veïns i fer difusió d’aquesta manera responsable de consumir”.\nUna altre fita és aconseguir un grup de veïns que vulguin tirar endavant i de manera freqüent al barri aquest nova idea. El proper 10 de desembre, al vespre, els organitzadors, com són les mateixes entitat del barri i veïns, es trobaran al centre Cívic El Sortidor, a la sala 2.1 per valorar el que s’ha fet el dia del Trocasec.\nEl intercanvi va tenir tant d’èxit que la quantitat de taules es va desbordar. Hi havia una reserva de 58, però es va ampliar i qui no en tenia va posar el seus productes a terra. Entre les onze i l’una del migdia el punt d’intercanvi estava ple i unes dues-centes persones havien arribat al lloc.\nAlguns que passejaven pel carrer i no s’havien informat de res, van tornar a casa a buscar algun objecte per fer l’intercanvi. La gent va anotar el seu email a una llista per saber quan es realitzarà el proper intercanvi, per tal de tenir el seus objectes a punt.\nRubén López és treballador social de Càritas Diocesana de Barcelona i havia vingut a col·laborar amb la gent del Pla Comunitari del Poble-sec en la Comissió de Convivència i Coneixement Mutu. López ens va explicar que el mercant tenia de tot, ” la gent que ha participat ha portat de tot, des de joguines, roba, estris de cuina, a mobles i fins i tot aparells elèctrics i vídeos”.\nHeu de saber que els mercats d’intercanvi compten amb un web www.intercanvis.net. La web neix per donar suport als mercats d’intercanvi tant de Barcelona, com de la resta de Catalunya. Allí trobareu la agenda amb el lloc on es realitzaran els propers mercat d’intercanvi i la llista sencera d’indrets on es realitzen trocs. El proper 19 de desembre a les onze, a Nou Barris, al centre Ton i Guida es reuniran els encarregat dels mercats per quedar d’acord i coordinar-se. També tractaran el tema de fer monedes d’intercanvi per tal de facilitar l´economia social dels barris.


Salvem l'Alzina denuncia la degradació del jardí amb amiant de les casetes de l'Encarnació | Gràcia TV\nSalvem l'Alzina denuncia la degradació del jardí amb amiant de les casetes de l'Encarnació\nEl jardí de les casetes de l’Encarnació continua tancat al veïnat. Després que al febrer es van desallotjar els activistes que reclamaven la protecció de l’espai, l’accés va quedar precintat. Ara, els veïns denuncien el mal estat del solar i en reclamen el manteniment.\nRuth Zauner, Salvem l’alzina i les casetes del carrer Encarnació\n“Si està abandonat i això és un abocador, si l’Ajuntament no se’n fa càrrec que ens deixi als veïns tornar a entrar per cuidar i continuar donant vida.”\nA més, els veïns han demanat una inspecció a l’Agència Catalana de Residus, perquè asseguren que encara hi ha el sostre del garatge d’amiant.\nXosé Senén, Salvem l’alzina i les casetes del carrer Encarnació\n“Estem esperant la resolució, perquè això clar, no deixa de ser un perill, no pels veïns d’aquí al voltant, per tota Gràcia amb tota la problemàtica que hi ha ara de l’amiant.”\nDavant d’aquesta situació, els veïns han reprès la campanya “Jardí obert, jardí viu” per recuperar l’espai pel barri. I continuen treballant per aconseguir la protecció total de l’alzina que hi ha a l’interior. L’arbre ja es va declarar d’interès local, però ara els veïns en reclamen la protecció total.\nAntoni Ramon, Salvem l’alzina i les casetes del carrer Encarnació\n“Sabem que qui protegeix més l’alzina, en el fons som nosaltres, és el veïnat de Gràcia, però allò que sí que ja la protegiria del tot seria que fos arbre monumental. Volem que aquest espai sigui un jardí obert, volem que aquestes casetes allotgin un equipament.”\nPer aconseguir-ho, l’Ajuntament ja va anunciar que expropiaria l’espai. Però per fer-ho, abans, cal modificar el Pla General Metropolità, un tràmit que ara està en fase d’al·legacions.


Andreu Vàzquez substitueix Montserrat Torres a la presidència d'Òmnium Lleida | NacióLleida\nFoto de família de la nova directiva d'Òmnium a Lleida | Òmnium Cultural\nEl vicepresident d'Òmnium Cultural, Marcel Mauri, ha qualificat de "molt greu" que la fiscalia i l'advocacia de l'Estat diguin que és la ciutadania qui va exercir la violència l'1-O i que la policia "va haver de respondre". Lamenta que, novament, s'estigui "criminalitzant" la mobilització popular "pacífica" i alerta que la fiscalia i la justícia espanyola s'estan "carregant" la democràcia. Mauri lamenta que el judici és una farsa i que la sentència ja està escrita, però està convençut que Estrasburg els donarà la raó, com ja ho han fet altres justícies europees, "que no hi veuen cap violència".\nAlerta, però, que és "molt trist" i "molt perillós" per a la democràcia a Espanya que hagi de ser Estrasburg qui digui que s'estan posant en risc els drets dels ciutadans i que no sigui la justícia espanyola qui se n'adoni.\nMauri ho ha dit des de Lleida, on ha assistit aquesta tarda a l'assemblea territorial d'Òmnium. Ha destacat que "és un dia important" perquè es produeix un relleu al capdavant d'Òmnium a Lleida, la Montserrat Torres cedeix el seu lloc a l'Andreu Vázquez. Mauri ha volgut agrair personalment la feina feta a Torres, ha destacat que han aconseguit ser 5.200 socis a Lleida i ha afegir que seguiran treballant des de tots els territoris per la cultura i l'educació.\nMauri considera "molt greu" que el fiscal mantingui el relat de violència, un relat que, assegura, no s'ha vist ni a Alemanya, ni a Bèlgica, el Regne Unit, ni a Suïssa. Tampoc l'ha vist Amnistia Internacional ni les Nacions Unides, afegeix. El vicepresident d'Òmnium Cultural, s'ha posat les mans al cap davant l'explicació de la fiscalia que ha dit que si hi va haver violència l'1-O va ser perquè la ciutadania va exercir d'un mur humà contra el qual la policia va haver d'actuar.\nPolítica, Andreu Vázquez, president, Òmnium Cultural, Montserrat Torres


El Centre infantil Waldorf a la revista “Viure en família”\n17/09/2015 24/09/2015 ~ waldorflagarriga\t~ Deixa un comentari\nA continuació us adjuntem un extracte de l’ article “Un Fonament per a tota la vida” de la Laura Marí que ens ha semblat molt interessant publicat a la Revista “Viure en família” del passat mes de Juliol/Agost.\nL’ETAPA MÉS IMPORTANT\nLa vida que es respira en un espai waldorf es fonamenta en la convicció que la infantesa és la etapa més important de la vida i la més decisiva per al desenvolupament de l’ésser humà. Les capacitats i les facultats adquirides en aquesta fase influirán moltíssim envers el món i les altres persones quan siguin adults.\nAquestes són algunes de les coses que ofereix un centre d’educació infantil Rudolf Steiner:\nUn ambient càlid, familiar i respectuós amb els infants on poden viure amb tranquilitat el pas de les hores, dels dies i de les estacions. Un ambient que els dóna seguretat i estabilitat que els permet viure el present sense tenir pressa per acabar una activitat i començar sense pausa la següent. Les activitats es fan amb calma, se’n valora més la qualitat que la quantitat, de manera que els infants gaudeixin fent-les, fins i tot de recollir les joguines.\nUna educació que fomenta el joc lliure i creatiu. En els centres Waldorf es dedica bona part dels temps a fomentar el joc lliure i creatiu tan dins de l’aula com fora, al pati. El temps de joc permet a l’infant imaginar la seva pròpia història, ser-ne protagonista i transformar-la segons la seva creativitat i fantasia. (…) S’ha demostrat que a 4rt de primària els infants que han estat en un centre infantil on es potencia el joc superen pel que fa al desenvolupament físic, social, emocional i cognitiu a aquells que han anat a un centre orientat a potenciar l’adquisició de coneixements. I als EUA la investigadora Sara Smilansky va demostrar que els nens i les nenes que en la seva infantesa van gaudir de temps per jugar tenien més imaginació, més creativitat un llenguatge més adient per comunicar-se amb els altres i eren menys agressius.\nLes joguines tenen un paper molt important en l’educació infantil. No hi ha joguines mecàniques. Les joguines electròniques frenen la iniciativa dels infants d’explorar el món que els envolta i no els permeten desenvolupar els sentits d’una manera correcta. (…) les joguines Waldorf están concebudes per desenvolupar la imaginació i la creativitat. Són molt senzilles (elaborades amb materials naturals: llana, cotó fusta…)\nUna educación lenta. Els infants no han d’aconseguir els objectius de l’aprenantatge de la lectoescriptura. Es deixa aquest procés per a més endavant, per a la primària, quan els infants trobaran dins seu les forces internes per aprendre sense angoixa i d’una manera natural i relaxada.Els infants són respectats i no són portats a fer activitats per les que encara no están madurs. Es dóna temps per a que puguin fer les coses per si mateixos.\nUn centre on mestres, pares i mares formen part d’un mateix projecte educatiu. Tots ells i elles comparteixen la tasca d’educar. Sumant esforços en benefici de l’infant.Tots participen de la vida social, económica, jurídica i pedagógica del centre.\n“Allò que fem per a l’infant, no ho fem pel moment, ho fem per tota la vida”. R.Steiner\nXerrada informativa a l’espai Mamalloca de Mollet del Vallès\n08/09/2015 08/09/2015 ~ waldorflagarriga\t~ Deixa un comentari\nAquest DIJOUS a les 17:30 farem una sessió GRATUÏTA a l’espai Mamalloca de Mollet del Vallès (C/Gaietà Ventalló, 42). Us convidem a tots a venir a compartir una estona de tertúlia amb els vostres fills i filles. I si esteu embarassades, també sereu molt benvingudes!!!\nUs parlarem del nostre projecte que com sabeu està destinat a infants de 2 a 6 anys. Un espai infantil respectuós amb els ritmes de l’Infant, on aquest pot viure en convivència amb límits saludables, amb vincles afectius: tots ells imprescindibles per desenvolupar-se com a persona responsable, íntegra i lliure.\nSi no podeu venir a la xerrada però esteu interessats en el projecte podeu contactar-nos al 678 177 305.\nCansats de les “rabietes” ?\n14/05/2015 29/06/2015 ~ waldorflagarriga\t~ Deixa un comentari\nL’Anna Serra Dolcet (psicopedagoga i mestra) ens apropa al món de les rabietes dels infants. “Què passa realment dins l’adult en aquestes situacions? Què se sent? Quina és l’acció més adequada per traspassar aquest estat de neguit i/o agressivitat?”\nAquí teniu aquest link que us farà reflexionar i esperem que us sigui de gran ajut!\n04/05/2015 29/06/2015 ~ waldorflagarriga\t~ Deixa un comentari


Hotel Vitalis Greetsiel Krummhorn Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 44 allotjaments a Krummhorn.\nHafenstr.2, Greetsiel, Krummhorn, Alemanya, 26736 - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Vitalis Greetsiel\nConvenientment situat a Greetsiel, Hotel Vitalis Greetsiel és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Greetsiel. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, restaurant.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara mini bar, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa, sala d'estar per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen bany, centre esportiu, sauna, spa, massatge estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Hotel Vitalis Greetsiel no troba competidors en cap categoria.


El president espanyol reitera que l'1-O no es farà i acusa Puigdemont de "radical" i "extremista"\n3 min. València 02/09/2017 14:38\n651x366 Rajoy reitera que l'1-O no es farà i acusa el Govern de Puigdemont de "radical" i "extremista" / EFE Rajoy reitera que l'1-O no es farà i acusa el Govern de Puigdemont de "radical" i "extremista" / EFE\nEl president de govern espanyol, Mariano Rajoy, no es mou ni un mil·límetre del seu discurs en contra del referèndum. Aquest dissabte, en la seva intervenció en la reunió interparlamentària del PP al País Valencià, ha definit el govern de Carles Puigdemont com un "grapat de gent instal·lada en l'extremisme" i que viu en la "intolerància", i ha afirmat que "preservarà la unitat d'Espanya" fent complir la Constitució. També ha llançat un avís a la Generalitat: "És a les seves mans el que pugui passar en els pròxims dies". La vicepresidenta espanyola, Soraya Sáenz de Santamaría, ja va advertir ahir en el seu discurs a València que "la democràcia actuarà amb totes les seves armes" per aturar el referèndum.\nAquest ha estat el discurs del president espanyol a pocs dies que s'aprovi la llei del referèndum al Parlament i es convoqui formalment l'1-O, previst d'aquí a menys d'un mes. Davant les intencions de Junts pel Sí i la CUP, Rajoy ha promès que farà complir la llei "sense aixecar la veu" ni entrar en "cap enfrontament estèril" com assegura que pretenen els "extremistes". S'ha compromès a respondre "amb moderació i proporcionalitat però també amb fermesa i determinació". "Ningú liquidarà la democràcia espanyola", ha assegurat.\nTambé s'ha referit a la intenció de la majoria independentista d'aprovar per la via exprés les lleis de desconnexió en el ple de la setmana que ve. "Es pretén en un dia qualificar la proposició de llei, incloure-la en l'ordre del dia –en el qual no hi és–, privar l'oposició del seu dret a esmenar-la i anar al Consell de Garanties Estatutàries", ha criticat Rajoy.\nEl cap de l'executiu espanyol ho ha aprofitat per carregar també contra els que van xiular el rei Felip VI i els membres de la Moncloa que van manifestar-se dissabte passat en contra del terrorisme. A parer seu, es tracta d'una "minoria fanatitzada que ni va parlar del terror ni va tenir record per a les víctimes".\nZapatero, amb el govern de Rajoy\nRajoy ha rebut aquest dissabte el suport de l'expresident del govern espanyol i exlíder del PSOE José Luís Rodríguez Zapatero. Així, en un discurs en un acte de partit a León, s'ha compromès a un suport "ferm" del PSOE "en la defensa de la Constitució i la llei" davant del "desafiament" que assevera que suposa l'independentisme.\nNo obstant això, Zapatero ha mostrat el seu desig que el PP donin suport també al PSOE "quan proposi una oferta de diàleg i de política" que ha de ser "des de la llei". Això sí, una vegada que els independentistes "desisteixin clarament de la seva pretensió" de fer el referèndum d'autodeterminació.\nL'expresident espanyol també ha enviat un missatge als independentistes: ha volgut dir-los que "viatgen cap enlloc" perquè "no hi ha democràcia que permeti saltar-se la Constitució" i ha recordat que "no hi ha govern democràtic al món que ni tan sols es plantegi reconèixer una decisió unilateral de independència".\nSantamaría adverteix al Govern sobre les conseqüències de l'1-O: "La democràcia actuarà amb totes les seves armes"\nLa Moncloa insisteix que té llest el recurs a la llei de transitorietat però no aclareix si demanarà inhabilitacions


El Compost s4 és un fertilitzant orgànic que s’obté mitjançant un procés biològic natural. Comprar compost té molts avantatges, ja que és ric en matèria orgànica i compta amb microorganismes essencials pel bon desenvolupament dels cultius i dels sòls.\nEl compost orgànic s’obté a partir d’un procés anomenat “compostatge”, que consisteix en la descomposició de primeres matèries d’origen orgànic. Aquest procés es duu a terme a unes instal·lacions especials, des d’on es monitoritza tota la seva producció de forma controlada per aconseguir la millor qualitat possible. El producte resultant és bioestable, homogeni, segur i lliure d’olors.\nUn altre dels avantatges del Compost s4 és que el seu transport i la seva aplicació són fàcils i no resulten un perill per al medi ambient ni per a la salut. El compost orgànic és molt utilitzat a l’agricultura, ja que, al tenir un alt contingut de matèria orgànica, millora les característiques de les terres on s’aplica. Per exemple: incrementa l’aigua disponible, augmenta la fertilitat, l’activitat microbiològica puja, hi ha una major oxigenació, entre d’altres.


Afa Fedac Sant Andreu: Moltes gràcies! Entre molts hem fet molt!\nMoltes gràcies! Entre molts hem fet molt!\nJa hem acabat la revisió dels llibres del Projecte No em Ratllis. S’han revisat els llibres que s’han fet servir durant el curs 2016-2017 i també els nous llibres que s’han incorporat al projecte i que les famílies heu cedit al finalitzar les classes. Ara, tots aquests llibres, ja estan preparats per començar el nou curs.\nAquest any hem fet canvis en la modalitat de la revisió i estem molt contents amb la resposta i participació de les famílies. També valorem molt positivament el nombre de llibres cedits al projecte per part de les famílies de Primària i 1er ESO.\nVolem destacar que en la revisió de llibres han participat un total de 43 famílies i s’han revisat prop de 2.000 llibres en només 15 dies.\nTots junts fem cada vegada més gran el Projecte de Socialització de llibres NO EM RATLLIS.


QUIM CARADURA – elsetnans\n15 Mai 2011 elsetnans\nEn una carta a l’Avui i El Punt, el president del PSC al Parlament carrega al govern espanyol part de la culpa de les dificultats que passa el PSC pel debat del fons de competitivitat\nEl president del grup parlamentari del PSC, Joaquim Nadal, ha carregat avui contra la “intransigència” de la ministra d’Economia, Elena Salgado, en una carta que ha publicat a l’Avui iEl Punt -n’ha penjat la versió íntegra a la seva pàgina web-, a qui ha responsabilitzat en part de les dificultats que ha provocat al PSC la negativa a pagar aquest any el fons de competitivitat. “Sense la intransigència i la rigidesa de la vicepresidenta econòmica del Govern espanyol i dels responsables del seu Ministeri no ens trobaríem ara en l’actual situació”, clama Nadal.\nI es refereix no només amb els temes estrictament econòmics derivats del model de finançament, sinó també “davant de la injustificable oposició frontal al concurs de professorat convocat per la Generalitat”, en el que considera que representa un “escàs sentit de l’estat autonòmic i una clara invasió de competències al Govern de Catalunya”.\nAra bé, Nadal torna al discurs del sí però no per justificar la seva negativa a la moció per reclamar el fons de competitivitat al Congrés que havia votat a favor al Senat. “Hi havia motius per a votar que sí. També hi havia motius per a votar que no”, argumenta Nadal, que afegeix que “el més fàcil hagués estat seguir el corrent i votar que sí, evitar qualsevol desgast a Catalunya i afegir-se al càlcul tàctic dels estrategs del Govern”. Amb tot, critica que CiU ha actuat amb tacticisme electoralista i torna a instar Josep Antoni Duran i Lleida a convocar la comissió bilateral per negociar el fons i no donar per fet que l’Estat no pagarà, cosa que implica una renúncia abans d’exhaurir la negociació. A més, també insisteix que si cal, el PSC estarà el costat del Govern si porten el cas als tribunals. El fons de competitivitat ha entrat en campanya i ha caigut pels candidats socialistes com un torpede que els dificulta encara més unes municipals que ja se’ls presentaven complicades de per si.\nPrevious postPer què ha guanyat la Lliga el Barça? Per què?\nNext postAra sí que he tocat sostre


Kilian Jornet es trenca el peroné en l'última etapa de la Pierra Menta - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nKilian Jornet es trenca el peroné en l'última etapa de la Pierra Menta\nEls italians Michele Boscacci i Robert Antonioli s'han imposat en categoria masculina i en la femenina; les catalanes Mireia Miró i Marta Garcia han acabat en una fantàstica tercera posició\n17/03/2018 - 15.52\nKilian Jornet s'ha lesionat en l'última etapa de la Pierra Menta. Ha estat durant la darrera de les tres ascensions al cim del Curvy i això li ha impedit aconseguir la victòria en aquesta duríssima cursa de muntanya per parelles de quatre etapes, en què els participants han de superar un desnivell positiu acumulat de més de 10.000 metres.\nKilian Jornet i Jakob Herrmann han començat l'última jornada com a líders, amb dos minuts i 38 segons d'avantatge sobre els italians Michele Boscacci i Robert Antonioli, però la lesió del català ha permès la victòria dels transalpins a la general. La quarta etapa se l'han emportat els francesos Xavier Gachet i William Bon Mardion.\nEn l'última pujada, el ceretà ha tingut una greu lesió que li ha impedit continuar. Ja a l'hospital, Kilian Jornet ha fet una piulada en les xarxes socials en què demana disculpes al seu company i confirma que estarà unes quantes setmanes de baixa. A més, ho argumenta publicant la radiografia, en què sembla apreciar-se clarament una fractura de peroné.\nNow some weeks of mandatory rest  pic.twitter.com/59ehLB3G1I\n kilian jornet (@kilianj) March 17, 2018\nEn noies, la victòria d'etapa ha estat per a Emelie Forsberg i Laetitia Roux, però el triomf final l'han obtingut les franceses Mollaret i Tomatis. Les catalanes Mireia Miró i Marta Garcia han acabat en una fantàstica tercera posició.


L'artista explica a la revista 'Rolling Stone en español' quines són les influències de l'àlbum que publicarà el 2022\nRosalía al videoclip de 'La fama'. Sony\nBarcelona"He estat escoltant molt Héctor Lavoe, Nina Simone, Patti Smith, Bach, molt dembow, bachata clàssica, molt reggaeton. Vivienne Westwood m'impressiona, m'inspira. Michèle Lamy m'inspira, Almodóvar continua inspirant-me. He estat mirant pel·lícules de Tarkovsky...", explica Rosalía en una entrevista feta a Ciutat de Mèxic per a la revista Rolling Stone en español. Aquest garbuix de referències formen part de les influències que l'artista del Baix Llobregat reconeix al disc Motomami (Sony), que publicarà al principi del 2022 i que donarà continuïtat a una trajectòria que va començar amb Los ángeles (2017) i va continuar amb El mal querer (2018).\n"Crec que Motomami és el disc més personal o confessional que he fet", diu sobre un treball que també considera que té "una experimentació molt gran". "En els últims anys he volgut enfocar l'energia perquè aquest projecte tingués risc i emoció. En la indústria de la música, les coses a vegades no són fresques, o no flueixen de manera natural com haurien de fluir –explica–. He intentat oblidar tot aquest context de negoci. Podràs dir el que vulguis del disc, però hi ha risc i emoció".\nPel que fa a la temàtica, diu que hi aborda "la transformació, la sexualitat, el desamor, la celebració, l'espiritualitat i també les coses quotidianes". A més de la bachata La fama, que va avançar la setmana passada , el disc inclourà cançons com Delirio de grandeza. Rosalía també admet que l'ha marcat haver-se endinsat en la música de Chavela Vargas arran d'haver llegit un llibre sobre l'artista mexicana: "També he estat mirant molts documentals d'artistes, perquè en aquest disc hi ha una part molt autobiogràfica, però també hi ha una part de reflexió sobre la figura de l'artista, sobre com es relaciona amb el món, amb l'exterior, amb el públic".


Estem per a guanyar la lliga. – THE BARRACA\nSempre he sigut molt quixotesc. Per això de negar-me a combregar amb rodes de molí em llençava al mont a emular al gentilhome manxeg i lluitava contra aparells de vent en estepa castellana. Fer-te major et fa veure les coses d’altra forma, a escassos dos mesos de complir els 27 (cony, fa 3 dies estava jugant als cromos amb els meus amics en el col·legi) ja estic cansat de predicar en el desert per a no aconseguir res. Em resigne a la fotuda realitat, per molt que la menyspree.\nPer a que seguir demanant un club seriós i professional, si l’espectre dels gestors, passats, presents i futuribles, no és major que els ja coneguts. Andreu Fajardo és el paradigma del director al que aspirarà sempre este club. Siga en el segle XX o en el XXII. Com ha passat en els últims 40 anys canviarán les cares, però no els cognoms, ni les formes. Som açò. El dia que va arribar el maná en forma de gestor ho va fer de la mà del bigotes, hi ha qui diu que darrere seu Vilallonga portava la Gürtel i els seus 1000 milions suïssos. Encara en èpoques passades cabia l’esperança que una alineació planetària portara a un comprador forani que fera realitat les teues expectatives de club convertit en multinacional. Però igual que va passar amb el súper-gestor, va caure del cel una gran bola oriünda de la pradera uruguaia, tan opaca com fétida, que a acabat amb l’unica gran via d’escapada.\nFins l’autogestió s’ha tort a capritx per a no deixar-nos eixir de la inmundicia que la geopolítica ens va oferir en el seu moment. Vam tindre un estadi que olorava a fàbrica de bitllets, hui convertit en la nostra tomba. Lo pitjor del sambenito és que la solució al problema passa pel purgatori. Lo trist del esquelet de ciment, és, que qui ha de vetlar per a recuperar el símbol dinerari del projecte es defeca en ell. La meitat amb mala fe, duts per l’odi i el ressentiment de no veure plasmada la seua signatura en l’estructura del camp. L’altra part, simplement per ignorància. No comprenen l’importància de les xarxes socials en l’empresa actual, com per a demanar-los que l’explotació d’eixe camp la realitzen amb altura de mires per a no menyscabar el futur creixement de la SAD.\nAra està de moda plorar pels drets de TV. Creu el món que l’actual diferència de 5-1 a favor del poder s’arregla amb un repartiment televisiu millor. Una venda col·lectiva equitativa no és el maná, sí la pedra angular per a aconseguir reduir eixa distància. Els actuals contractes de Mediapro amb Madrid i Barça van entrar en vigor al juliol de 2009, abans d’eixa data la diferència ja existia. Enric Bañeras ho reflecteix molt bé en la seua columna de La Vanguardia. Mentre els altres clubs continuen sent els kioscos de barri que venen pipes, madrilenys i catalans s’han convertit en dues multinacionals en tot just 10 anys. En ABC són més crus, ACS (el Reial Madrid) competeix amb cooperatives de poble. Si lluitem sense caserna per un millor repartiment pensant que es la solució i ens quedem com estem, de braços creuats, la diferència no solament es mantindrà sinó que augmentarà. Però açò com allò altre, resulta tan inútil com parlar-li a una paret. Soles cal observar amb enrogiment, quina consideració tenen els clubs, els kioscos que diu Bañeres, respecte al màrqueting. Si fins a Llorente fa 4 dies va parlar d’anar amb la “carpetita” per ahí a demanar sponsors.. Com es feia en 1992.\nPer això, cal resignar-se a la realitat. El VCF es troba on es troba, minvant cada dia que passa, rebent sopes amb ones del Vila-real. La seua gestió de pedrera és insultant comparat amb la nostra. Ahí està l’Atlètic de Madrid, que en tot just tres temporades ha fet més per la seua marca que el propi València en els últims vuit anys. I tenim al Sevilla, que amb menys de la meitat dels nostres recursos ha aconseguit guanyar sis títols en vuit temporades. Però malgrat tot, la pròxima jornada visitarem El Madrigal, la casa del líder, amb la possibilitat d’arravassar-los la privilegiada posició que ostenten els pupils de Fernando Roig, posicionant-nos per a tornar a conquistar l’únic títol al que podrem aspirar en els pròxims 30 anys. Ser tercers.\nPer aconseguir algo més, no solament n’hi ha prou amb voler, sinó en creure i en saber. Mentre el Madrid té mobil-màrqueting manager, ací encara no sabem el que és Twitter. Amb este panorama, com per a queixar-se si l’equip no sap al que juga, no pressiona com cal per a aspirar a cotes grans, i lamentar-se per lo burro que és Emery. No es pot pretendre anar a la guerra a lluitar amb pals i damunt voler eixir victoriosos.\n2 comments on “Estem per a guanyar la lliga.”\nYo no me resigno a nada. Lo que hay que hacer es EXIGIR que el Valencia esté a la altura que debe, deportiva, social y empresarialmente hablando. Y para eso hay que ser inconformistas en todos los terrenos, y no unos mansos que nos conformamos con ser cuartos y estar por encima de otros en cuanto a ingresos televisivos. Y esa batalla se empieza en la afición y la deben transmitir los medios, aunque desgraciadamente están preocupados de sus negocios y no del Valencia, sin darse cuenta de que el Valencia es su negocio.\nsi Lobo, pero qui ho arregla?. Llorente?, Garcia Roig?, el tio del puro de les bandes?.\nEls gestors que li fan falta al VCF han nascut en Barcelona, Londres o Sidney, no ací. No tenim eixida possible.\nDe tant predicar al final agafes complexe de paranoic. No es conformis-me, es resignació. Qui te que arreglar açò no existeix. I els que poden, volen accions.. i no se les van a donar.\nPensar que el repartiment de TV es la panacea es tapar amb l'arbre el bosc. Per als dos, la TV es el 35% del seu pressupost, per al VCF el 54%. on trauen la diferencia no es en la tele, es en el marketing. Repartir millor la TV no es arreglar res, continuarà igual.. i augmentant si no es fan altres coses\nBatalla perduda.. soles tens que comparar com está el dapartament d'un club i del altre.. ací a abandonat el càrrec Molinero fart de que li tiren a la paperera projectes e iniciatives.


LA TERRASSA CENTENARIA DE L’ANTIC BAR CONXITA\nVista actual de la vivenda, on podem apreciar la bona conservació de l’espai. Foto: Francesc Ortiz i Alemany.\nPassejant pel nucli antic del nostre poble, passarem per un lloc peculiar que hui en dia està retolat com a carrer cura José Fenoll, antigament denominat, carrer de los Árboles. Aquí l’espai públic, encara que travessat per la séquia major, es fa més ample. També hi havia una conducció que canalitzava l’aigua cap al molí de la Carnisseria , i hi havia a la mateixa vorera uns portons que permetien accedir a l’interior de la séquia i inclús traure’n aigua amb poals.\nVista del Carrer Cura Fenoll als anys vuitanta del passat segle. Destaca la terrassa centenària i el cartell anunciador de l'establiment, Bar Conchita.\nLes famílies mutxameleres havien edificat a esta via urbana, vivendes familiars que denotaven la seua situació de benestar econòmic, donades les dimensions i composició dels edificis construïts. Pel general de tres altures, exemples dels quals, entre d’altres, eren la casa de Llorenç de la Pedraza (hui cantó a Martínez Ots), a continuació del desaparegut “Teatre Pedraza” o l’edifici que hui ens ocupa: la vivenda distribuïda en tres plantes coneguda popularment com el “Bar Conchita”, a la planta baixa es trobava este establiment, propietat de la familia Riera-Aracil, que durant moltes dècades va oferir el seu servei a mutxamelers i mutxameleres.\nAmigues passejant pel carrer Cura Fenoll, any 1954.\nEn el temps a què fem referència, fa cent anys, pertanyia la propietat ja al senyor Francisco Aracil Planelles, que va demanar al nostre Ajuntament l’ampliació de l’edifici, per a construir una terrassa d’unes dimensions més que considerables al primer pis, que s’ubicaria sobre la vorera, així ho podem llegir en l’acta plenària del 29 de juny de 1921:\n“Bajo la presidència del Señor Alcalde Don Baldomero Antón Domenech...\n“Los Señores visto el informe favorable emitido por la Jefatura de Obras Públicas de la provincia en instancia de Francisco Aracil Planelles que solicita construir una terraza en la casa que habita, calle del Cura Fenoll, nº 16, al nivel de la que existe en la fachada del Teatro Pedraza, lindante con la carretera de Játiva a Alicante, por unanimidad y en votación ordinaria acuerdan: Conceder el permiso que solicita Francisco Aracil Planelles para construir la terraza siguiendo la alineación de la misma, paralela a la carretera y distarà de ella, lo mismo que dista la terraza ya construïda en la fachada de dicho teatro y atemperandose en todo a las demàs condiciones impuestas por la jefatura de Obras Públicas...”\nImatge on podem apreciar les columnes de ferro, suport de la gran terrassa. Foto: Francesc Ortiz i Alemany.\nDetall de les columnes de ferro, suport de la gran terrassa. Foto: Francesc Ortiz i Alemany.\nLa terrassa, que hui afortunadament encara podem contemplar, té la peculiaritat constructiva de trobar-se sostinguda per quatre estilitzades columnes de ferro fos, que li donen un aire lleuger i no agressiu respecte la visibilitat del carrer. A este espai es pot accedir per quatre portes ubicades al primer pis. El mur original estava realitzat amb una gelosia ceràmica de tonalitats roges, típiques dels materials constructius d’aquell temps. En l’actualitat, este mur ha desaparegut i al seu lloc trobem una estructura d’alumini de color negre. Al segon pis, també contemplem quatre balcons, amb reixes de ferro forjat i el remat de la teulada és de teula àrab, completada per voladissos d’obra. Cal suposar que la façana lateral es modificaria quan es va enderrocar el teatre Pedraza i es va obrir el carrer Martínez Ots, als anys trenta, per poder accedir els carros carregats amb materials a les obres del nou grup escolar El Salvador.\nGrup d’amics prenent l’aperitiu al magnífic terrat, a mitjans de la passada centúria.\nCom a curiositat narrarem que esta gran terrassa, a més de constituir un espectacular mirador a la via pública, va tenir com a un dels seus primers usos ser l’espai on es va ubicar una cabina de cine a l’ aire lliure. Al primer terç del passat segle comença a adquirir força l’activitat cinematogràfica . El més normal era que es feren les projeccions en llocs provisionals, sense cap infraestructura, en molts casos a l’ aire lliure, projectant la pel·lícula sobre un gran llençol.\nL’esquadra Harem de la comparsa Abencerrajes desfilant l’any 1965. Al fons l’edifici de l’antiga “Hermandad” i el Bar "Conchita".\nA Mutxamel sabem que les primeres projeccions les organitzava l’Ajuntament, col·locant una tela blanca grandíssima, a mena de teló, davant de la casa consistorial al carrer Sala Marco. Com que a les primeres pel·lícules els protagonistes no parlaven, era el denominat cine mut, la gent deia que anaven a “vore quadros”. Donat l’augment de l’afluència de públic es va decidir traslladar el lloc de projecció un poc més amunt, concretament davant de la nostra terrassa, ja que aquí el carrer s’eixampla d’una manera considerable. Les mutxameleres i mutxamelers carregats de les seues cadires omplien el tram de la carretera i vorera i a vore la pel·lícula que era projectada sobre el teló col·locat a la façana del primer pis, de l’antiga acadèmia de la música, on hui es troba el bar “Chimenera”, fent cantó a la placeta del metge Ruzafa.\nInterior de l'establiment. Darrere de la barra, Salvador Riera. Davant del taulell, entre altres, José A. Pastor “Miñana” i la seua núvia, Gloria, Concha Aracil, propietària de l’edifici, Rafael Bernabeu “El Figuero” i la seua núvia, Milagros.\nEn 1934, obert el primer tram de la Rambla, els propietaris de la casa i terrassa que ens ocupa, edifiquen a la part de darrere un nou negoci d’oci mutxameler (al que dedicarem un bloc apart per la seua importància), el “Cinema Royalty”. Doncs bé, als baixos de la terrassa, on hi havia tauletes amb cadires per a prendre alguna cosa del bar, també es podien contemplar els cartells anunciadors de la pel·lícula que el diumenge es projectava a este cinema, amb algunes reproduccions fotogràfiques de les escenes més importants del film, així com els horaris de les diferents sessions i els preus.\nImatge per al record un diumenge al matí. Entre altres, Fernando Brotons, “El Moli”, Pepe Ferrandiz “El Mosso”, Paco Planelles “Pinocho”. Al fons el cartell anunciador de la pel·lícula “San Francisco” i els preus, 2 o 1 pesseta, segons el lloc.\nAmb el pas dels anys els dos negocis van tancar. El local del cinema hui és la seu de la Societat Musical L’Aliança. L’antic bar va ser substituït per una oficina bancària, que per cert va pintar les columnes de ferro amb la varietat cromàtica peculiar del seu logotip. Actualment la planta baixa ha tornat a canviar la seua funció i hui alberga una acadèmia destinada a l’aprenentatge d’anglés.\nPel que fa a la vivenda i preciosa terrassa, continua sent propietat de la família, que afortunadament ha procurat mantenir-la i restaurar-la amb unes delicades tonalitats blaves i blanques on ressalta la fusteria dels antics balcons, i han tornat a recuperar el color fosc negre que tenien les columnes de ferro originals, que a més compten amb una delicada ornamentació floral tallada a mitja alçària. Enhorabona als propietaris per esta conservació patrimonial, no és el més habitual, ja centenària.\nCronista Oficial de Mutxamel. Juny de 2021.


Porc català - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl porc català fou una antiga raça ja extinta de porcs autòctona de Catalunya del quan se'n conserva molt poca informació. El porc català provenia dels porcs que van introduir els celtes, era del tipus cèltic. Corrien lliurement, amuntanyats, i només les truges rebien un suplement de gra en l'època de lactació. Era molt semblant a la raça gascona. Tenia el cap gros i ample, era dolicocèfal (cap més ample que llarg), el front pla, les orelles penjant a banda i banda de les galtes, el musell apradat, la trufa grossa, era de gran alçada, el tronc llarg i pla, el costellam recollit, les extremitats llargues i sistema ossi i muscular molt desenvolupat i tenien el pelatge tacat. Els individus d'aquesta espècie produïen molta carn i de gran qualitat, però poc amb poc de greix, el seu pes viu era inferior als 200 kg. Hi havia varietats empordanesa, aranesa i lleidatana.\nEl porc català es va començar a encreuar a principis del segle xx, sobretot amb la raça Large White, la Yorkshire, i porcs procedents de les Balears, València, Extremadura i Turquia. Aquesta influència de porc blanc fou més gran a partir del segon terç del s.xx, moment en què apareix un nou tipus "el porc de Vic", que ja és de color blanc, de cap allargat... (molt semblant als ibers). Al primer terç del s. XX sembla que als llocs més abruptes del Pirineu existien encara alguns exemplars i se'n reporten encara uns quants exemplars el 1954.\n↑ Parés i Casanova, Pere Miquel. Bellaterra : Lynx. Catalans de pèl i ploma: races domèstiques autòctones de Catalunya, 2006. ISBN 84-96553-02-7. (És probable que la majoria d'informació de l'article provingui d'aquesta publicació. Si disposeu d'accés a aquest document podeu ajudar verificant-ho)\nPresentació del llibre Catalans de pèl i ploma a Vilaweb.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Porc_català&oldid=29505295»\nDarrera modificació: 16 feb 2022 a les 07:41\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 16 feb 2022 a les 07:41.


⏯ Gaudeix de la muntanya amb seguretat | Lleida.com\n⏯ Gaudeix de la muntanya amb seguretat\nLa muntanya presenta molts atractius i un gran ventall de possibilitats per fer tot tipus d'activitats al llarg de l'any. Unes activitats, però, que han d'anar acompanyades d'una bona seguretat. De fet, en els últims anys els Bombers de la Generalitat han notat un augment considerable en el nombre d'actuacions en aquest àmbit.\nPer tal d'evitar possibles accidents, és molt important que els practicants tinguin consciència, en el moment de planificar les sortides i al llarg de l'activitat, de certes mesures preventives. Així mateix, també és de vital importància tenir consciència de la necessitat d'un bon equipament i d'una condició física i psíquica adequada al nivell de l'activitat.\nEl muntanyisme exigeix preparació: entreneu-vos i informeu-vos.\nAbans de sortir, informeu-vos de les condicions meteorològiques i de la seva possible evolució. Renuncieu a l'activitat si les previsions són dolentes.\nPlanifiqueu l'activitat i la seva durada, consulteu les guies i el mapa del recorregut. Comproveu la distància, el desnivell i l'orografia del terreny per adaptar-la a tot el grup, especialment si aneu amb infants.\nAneu-hi sempre amb companyia o, en tot cas, comuniqueu a algú l'activitat prevista i llocs pels quals preveieu passar.\nUtilitzeu material i equip adequats per a l'activitat. Sobretot porteu el calçat adient i la motxilla per dur les coses imprescindibles: roba per si es gira pluja, vent o fred, mapa, telèfon mòbil amb la bateria carregada, un frontal, un xiulet, aigua i menjar.\nSi aneu en grup, manteniu sempre el contacte amb les altres persones.\nSi teniu fred, no deixeu de caminar.\nEn cas de boira o que es faci fosc, no sortiu dels camins senyalitzats.\nEn cas d'accident, truqueu al 112.\nEn cas d'accident: truqueu al 112\nQuè heu de dir?\nSituació de l'accidentat: està ferit?, està conscient?, sagna?, respira?\nSalvaments de muntanya durant el cap de setmana a la Noguera, al Pallars Jussà i a la Vall d'Aran\nRescaten un excursionista accidentat a Mont-rebei\nCuida't en les activitats que facis en el medi natural\nEls contagis al Solsonès es mantenen per sobre els 60 casos


Dins el TC també creuen que Rajoy abusa dels recursos (Ernesto Ekaizer)\nFonts pròximes al tribunal consideren que els ha “subcontractat”\nERNESTO EKAIZER Madrid 03/08/2017 17:07\nCAST Fuentes cercanas al tribunal creen que no es necesario recurrir al TC todos los días\nEncara que pocs dirigents independentistes s’ho creguin, la idea que el govern de Mariano Rajoy abusa dels recursos d’inconstitucionalitat també la comparteixen els membres del Tribunal Constitucional. Fonts pròximes al TC han dit a l’ARA que no és necessari presentar recursos cada dia a l’alt tribunal. Malgrat això, aquesta valoració no té en compte que el govern del PP té un costum que li és políticament rendible. Segons les mateixes fonts, Rajoy col·loca en l’electorat el missatge que té la situació de Catalunya sota control, encara que en realitat ha “externalitzat” o “subcontractat” l’acció en el TC.\nDimecres es va conèixer el recurs de súplica de la Generalitat davant del mateix TC per la suspensió cautelar de l’article 135.2 del nou reglament del Parlament i, segons ha sabut l’ARA, a l’alt tribunal són conscients que alguns dels arguments de la Generalitat reflecteixen la realitat. Sobretot troben encertat el de la semblança entre el nou reglament del Parlament i el d’altres Parlaments i Assemblees que tenen clàusules similars que no han sigut mai impugnades. Fonts pròximes al tribunal no descarten que es pugui admetre algun dels arguments de defensa de la Generalitat. Malgrat això, la suspensió cautelar té caràcter obligatori –per l’article 161.2 de la Constitució, que obliga el TC a suspendre sempre tot allò que recorri el govern espanyol– i és independent del fons de la sentència final.\n¿La presentació del recurs de súplica del Govern implica que s’hagi de reunir el TC expressament per tractar-lo?#Els dotze membres del TC ja han començat les vacances i no ho preveuen, ja que el recurs té un tràmit. Ara l’Estat haurà de presentar les seves al·legacions, i es prendrà el seu temps.\nEl TC coneix l’agenda de Rajoy\nDe fet, en la reunió del ple del dilluns 31 de juliol, el president del Constitucional, Juan José González Rivas, va apuntar la possibilitat de celebrar un ple la setmana del 21 d’agost en cas que la mesa del Parlament admeti a tràmit la llei del referèndum i immediatament el govern de Rajoy presenti un recurs d’inconstitucionalitat pel sol fet d’haver-la admès a tràmit, sense esperar que sigui aprovada en ple el 6 de setembre. Aquest suggeriment del president del TC indica que coneix els escenaris amb els quals treballa el govern espanyol.\nJustament dimecres, Rajoy, en la seva compareixença davant la premsa després de la seva caminada de rigor a Ribadumia (Pontevedra), va explicar que té prevista la possibilitat de convocar un consell de ministres extraordinari el mateix 16 d’agost si s’admet la llei a tràmit.\nEl govern espanyol preveu la possibilitat de presentar un recurs d'inconstitucionalitat preventiu tot just s'admeti a tràmit, cosa que avançaria els enfrontaments al mes d'agost, quan el més lògic seria conèixer primer la llei aprovada.


Una dona de L'Alcora dona a llum en un cotxe\nUna dona de L’Alcora dona a llum en un cotxe\nEls serveis mèdics d'urgència van assistir durant la matinada a una dona i al seu bebé a L'Alcora després de donar a llum en un cotxe.\nEls serveis mèdics d’urgència van assistir durant la matinada a una dona i al seu bebé a L’Alcora després de donar a llum en un cotxe.\nAl voltant de les 4.45 hores de la matinada una metge d’Atenció Primària del centre de salut de l’Alcora va sol·licitar la intervenció del CICU per a traslladar a una mare i el seu bebé a un centre hospitalari, després d’haver nascut moments abans.\nPel que sembla la dona de 35 anys va donar a llum en un cotxe abans d’arribar al centre de salut, on va rebre la primera atenció mèdica.\nPoc després mare i xiquet, en bon estat de salut, van ser assistits i traslladats en una unitat del SAMU a l’Hospital General Universitari de Castelló.


La cura en la planificació d’una cuina de temporada i de proximitat s’enduu la segona edició del Premi a la Millor Iniciativa Remenja’mmm\nDes de fa dos anys, lluitar contra el malbaratament alimentari té premi. La iniciativa Remenja’mmm, que va sorgir de la col·laboració entre el grup GSR, la Fundació Rezero i Banc de Recursos arriba enguany a la seva segona edició amb èxit de participació en una temporada marcada per iniciatives innovadores arribades de tots els punts de la geografia catalana.\nUn dels guanyadors de l’edició del 2019, el restaurant Esbioesfera, ha fet del seu lema tota una declaració d’intencions: “si no ho veus a l’hort, no ho trobaràs al plat”. Aquest restaurant vegetarià de Cardedeu ha fet del menjar de temporada un tret d’identificació fins el punt que només tenen tomàquets al juliol i a l’agost, sense que això sigui un problema per seguir servint menús variats en un local que vol reduir la seva petjada ecològica el màxim possible sense perdre qualitat. Un altre dels seus secrets per reduir el màxim el malbaratament alimentari és cuinar a principis de setmana el menjar just que serviran de primer, elaborant els segons la necessitat. “Som el temps que dediquem als nostres somnis”, ha acabat dient Jordi Bonet, fundador d’Esbioesfera i de l’escola d’autosuficiència que han impulsat.\nL’objectiu de la iniciativa Remenja’mmm és intentar fer pedagogia d’aquestes bones practiques, intentant remarcar la importància d’una bona gestió de l’excedent alimentari. La prova de que aquestes practiques són cada cop més populars ho exemplifica el segon premiat, el Sopa de Barcelona, on en un entorn urbà, aprofita oportunitats sorgides de les noves tecnologies com la presencia a l’aplicació de mòbil ToGoodToGo, molt popular en els últims mesos, per reduir el menjar que s’hauria malbaratat.\nLa importància de donar a conèixer aquestes practiques s’ha fet palès per segon cop en l’entrega del premi que ha tingut lloc en el marc de la inauguració del Tast a La Rambla, a la ciutat de Barcelona, on hi han assistit personalitats del món culinari del territori com Mingo Morilla, Alícia Segura o l’activista Manuel Bruscas. La iniciativa també ha comptat amb el recolzament de l’administració i entitats com l’Ajuntament de Barcelona, l’Agència de Residus de Catalunya, la Federació Intercomarcal d’Hosteleria i Turisme i l’Associació Restaurantes Sostenibles.


Una cara coneguda dels informatius del 3/24 serà mare\nUna cara coneguda dels informatius del 3/24, a punt de donar a llum\nLa periodista ha compartit a Instagram una foto de la seva panxa en estat avançat d'embaràs\nCristina Herranz va fer públic el seu embaràs a Instagram el passat Nadal, quan estava de cinc mesos | Instagram| @cristinaherranz79\nUna de les cares més conegudes per informar cada dia molts catalans i catalanes del que passa al país viu un dels millors moments de la seva vida. I ha volgut compartir-ho amb tothom. Cristina Herranz, presentadora de TV3, està a punt de donar a llum i ha publicat a Instagram una foto de la seva panxa, visiblement prominent donat el seu estat avançat d'embaràs.\nLa periodista compartia la tendra imatge sota el títol 'dolça espera', un compte enrere que ja arriba a la seva fi. El passat 25 de desembre de 2018, dia de Nadal, publicava la primera foto a la xarxa anunciant que estava embarassada de cinc mesos. El mes d'abril doncs, és el seu novè mes en estat i aviat coneixerà el seu bebè. És per això que ja no apareix presentant els informatius del 3/24, on treballa des de fa uns anys.\nHerranz havia estat la cara de les connexions de TV3 a la Borsa de Barcelona i apareixia a 'Els matins' de Josep Cuní encarregant-se de la secció d'economia. Ara descansa del 3/24 en un moment d'audiències rècord del canal temàtic català, en part gràcies al seguiment del judici pel procés.\nCristina s'ha mostrat feliç durant aquests tres mesos per la bonica etapa que travessa i ha anat publicant fotografies de l'evolució de la seva panxa a Instagram, per alegria dels seus seguidors, que s'han bolcat en felicitacions i afalacs envers la notícia.\n"Denuncien una conegudíssima discoteca de Barcelona per una brutal agressió a una parella" "Importantíssim descobriment català per prevenir un dels càncers més mortals"


El Principal proposa viatjar al passat amb l'humor de Carles Alberola - Castellonplaza\nels records formen part del monòleg 'waterloo'\nEl Principal proposa viatjar al passat amb l'humor de Carles Alberola\nCASTELLÓ. Cultura de la Generalitat, per mitjà de l’Institut Valencià de Cultura, programa aquest dissabte i diumenge a les 19.00 hores al Teatre Principal de Castelló Waterloo, una comèdia interpretada en forma de monòleg pel reconegut actor i director valencià, Carles Alberola. L’obra escrita per Pasqual Alapont i el mateix Carles Alberola compta amb la col·laboració de l’Institut Valencià de Cultura.\nWaterloo és un viatge en el temps i el seu desig és donar veu als que ja no hi són. La interpretació comença amb el descobriment d’una caixa plena de fotos i a partir d’aquest fet l’inici dels records i la memòria. La foto, en particular, és del 7 d’abril de 1974, en la qual es pot veure la instantània d’una família feliç, com qualsevol altra família.\nAquest fil portarà a recordar les carreres dels xiquets per l’hort i per la bassa, el descobriment de l’amor i les primeres carabasses i la particular història dels seus protagonistes que traslladen també als propis records de felicitat, amor o per què no, de les anècdotes al voltant d’una paella.


Comunitat Andina Bolívia Colòmbia Equador Perú\nCurs online: Comunitat Andina (CAN)\nPrograma del curs online (assignatura) - La Comunitat Andina: Bolívia, Colòmbia, l'Equador, Perú.\nIntroducció a la Comunitat Andina. Història.\nEl comerç exterior de béns, de serveis i inversions en la Comunitat Andina.\nEl comerç exterior dels països de la Comunitat Andina.\nEl Sistema Andí d'Integració.\nLes duanes en la Comunitat Andina.\nAranzel Integrat Andí.\nLa Política aranzelària.\nLa Política Exterior Comú de la Comunitat Andina.\nCas d'estudi: Comerç exterior entre la Comunitat Andina i el MERCOSUR, Xile, Mèxic, la Xina, l'Índia i Rússia.\nLa Corporació andina de Foment.\nComunitat Andina-Unió Europea (UE):\nMaterials d'estudi en Comunidad Andina Andean Community Communaute Andine CAN.\nTractats de lliure comerç (TLC) i els acords comercials de la Comunitat Andina.\n- Acords de la Comunitat Andina a l'Amèrica: el MERCOSUR, Xile, Mèxic, el Panamà.\n- Acords de la Comunitat Andina extraregionals: la Unió Europea (UE), l'Índia, la Xina, Rússia.\nLlei de Preferències aranzelàries andines (no vigor)\nDescripció de l'assignatura - La Comunitat Andina:\nLa Comunitat Andina, és una comunitat integrada per Bolívia, Colòmbia, l'Equador i el Perú per tal d'accelerar el desenvolupament mitjançant la integració andina, sud-americana i llatinoamericana.\nFiguren a més com:\n- Països associats: Xile, l'Argentina, el Brasil, Paraguai i Uruguai\n- Països observadors: Mèxic i Panamà\nLa Comunitat Andina, té una població de 96,9 milions d'habitants, una superfície de 3.798.000 quilòmetres quadrats i un PIB de 407,9 mil milions de dòlars. La Comunitat Andina registra creixement en el seu PIB per sis anys consecutius, per efectes de la crisi mundial.\nLes relacions externes de la Comunitat Andina donen prioritat a la integració llatinoamericana i s'estenen cap a l'Europa, la Xina, Rússia i l'Índia a través de diverses mecanismes de diàleg i la cooperació en temes d'interès comú en lo social, ambiental, polític i econòmic.\nLa Comunitat Andina està negociant amb la Unió Europea un acord d'Associació amb tres pilars: cooperació, el Diàleg polític i el comerç exterior.\nEl comerç exterior entre la Comunitat Andina (Bolívia, Colòmbia, l'Equador i el Perú) i el MERCOSUR va assolir els 16.430 milions de dòlars, que representa un augment del 27 per cent pel que fa al comerç exterior de l'any anterior (12 923 milions de dòlars)\nLes importacions de la Comunitat Andina, provinents del MERCOSUR, van assolir els 10 844 milions de dòlars\nEl retorn de Xile a la Comunitat Andina en qualitat d'estat membre associat, el 20 de setembre del 2006, ha estat un dels esdeveniments de més gran transcendència per al procés d'integració.\nEl comerç exterior entre la Comunitat Andina i Xile va assolir els 7 134 milions de dòlars, que representa un augment del 43 per cent pel que fa al comerç exterior de l'any anterior (5 003 milions de dòlars)\nLa Unió de Nacions Sud-americanes (UNASUR) cerca aconseguir el desenvolupament d'un espai integrat en el polític, social, cultural, econòmic, financer, ambiental i en la infraestructura. Es pretén que la seva construcció es faci a partir dels èxits i avenços del MERCOSUR i la Comunitat Andina, i de l'experiència de Xile, Guyana i Surinam.\nLa Comunitat Andina té el propòsit d'aprofundir i consolidar les seves relacions amb Mèxic i amb el Sistema d'Integració Centreamericana (SICA), amb vista a propiciar la integració llatinoamericana. L'intercanvi comercial entre la Comunitat Andina i Mèxic va assolir els 6 088 milions de dòlars, que representa un augment del 13 per cent pel que fa al comerç exterior de l'any anterior (5 368 milions de dòlars)\nUn dels objectius de la Comunitat Andina és enfortir la seva relació amb el Fòrum de cooperació econòmica de l'Àsia-Pacífic (APEC); i, estrènyer les relacions comercials, econòmiques, socials i culturals amb els països de l'Àsia, en particular amb la República Popular Xina, la Federació de Rússia i la República de l'Índia.\nLes exportacions andines a l'Índia van totalitzar 313 milions de dòlars, xifra inferior en 23 per cent a la registrada l'any anterior. El comerç exterior entre la Comunitat Andina i l'Índia va assolir els 1 491 milions de dòlars, que representa un augment del 21 per cent pel que fa al comerç exterior de l'any anterior (1 229 milions de dòlars).\nEl comerç exterior entre la Comunitat Andina i la Xina va assolir els 14 882 milions de dòlars, que representa un augment del 29 per cent pel que fa al comerç exterior de l'any anterior (11 558 milions de dòlars). Les exportacions andines a la Xina van totalitzar 4 692 milions de dòlars, xifra superior el 19 per cent a la registrada l'any anterior.\nEls Estats Units (En: US, Fr: Etats-Unis) és el principal soci comercial dels països membres de la Comunitat Andina. El 41 per cent dels exportacions de la Comunitat Andina es van destinar als Estats Units i el 26 per cent dels seves importacions es van originar en aquest mercat. Les relacions dels Estats Units i els països andins comprenen, a més de l'àmbit comercial, la cooperació i el diàleg polític.\nLa Comunitat Andina aspira enfortir els seus vincles amb Institucions i organismes internacionals i regionals, tals com les Nacions Unides (NU), la Conferència dels Nacions Unides sobre comerç i Desenvolupament, la Comissió Econòmica per a l'Amèrica Llatina i el Carib, l'Organització d'Estats americans, l'Organització Mundial de Comerç (OMC), l'Associació Llatinoamericana d'Integració (ALADI), i el Sistema Econòmic Llatinoamericà i del Carib, entre altres.\nEl Sistema Andí d'Integració és el conjunt d'òrgans i les institucions de la Comunitat Andina que té com a finalitat permetre una coordinació efectiva entre si per aprofundir la integració subregional andina, promoure la seva projecció externa i enrobustir les accions relacionades amb el procés d'integració.\nDuanes en la Comunitat Andina.\nLa Comunitat Andina té una sèrie d'instruments duaners que faciliten les transaccions comercials dels seus països membres. Entre ells, figuren la Nomenclatura Comuna Nandina (Decisió 653), les normes sobre Valoració Duanera (Decisió 571), Trànsit Duaner Comunitari (Decisió 617), Harmonització de Règims Duaners (Decisió 671), Document Únic Duaner (Decisió 670), l'Assistència Mútua i la cooperació entre les Administracions Duaneres dels països membres de la Comunitat Andina (Decisió 478), l'Aranzel Integrat Andí (ARIAN) (Decisió 657), el Programa Andí de Formació Duanera (Decisió 573) i el Règim Andí sobre Control Duaner (Decisió 574).\nUn dels instruments harmonitzats de comerç exterior més importants que disposa la Comunitat Andina és la Nomenclatura Comuna NANDINA, basada al sistema Harmonitzat de Designació i Codificació de mercaderies (Sistema Harmonitzat) del Consell de Cooperació Duanera.\nLa norma de Valoració Duanera permet als països comptar amb una mateixa base imposable per a l'aplicació dels gravàmens aranzelaris als productes importats.\nLa Comunitat Andina compta amb un Règim Comú d'inversions (Decisió 291) que garanteix un tractament igualitari i no discriminatori als inversionistes estrangers i atorga als països Membres la llibertat de definir les seves polítiques d'inversió a través dels seves respectives legislacions nacionals.\nLes Empreses multinacionals andines (Decisió 292) es defineixen com aquelles en les quals almenys el 60% de la capital social pertany a inversionistes de dos o més països de la Comunitat Andina.\nCorporació andina de Foment.\nÉs una institució financera multilateral, que presta múltiples serveis bancaris a clients dels sectors públic i privat dels seus països accionistes, mitjançant l'eficient mobilització de recursos financers des dels mercats internacionals cap a l'Amèrica Llatina. La Institució està compromesa amb el desenvolupament sostenible i la integració regional, pilars de la seva missió.\nAmb seu a Caracas, Veneçuela, inicia activitats el 1970, i té oficines a Buenos Aires, la Pau, Brasília, Bogotà, Quito, Madrid, el Panamà i Lima. Els seus accionistes són: L'Argentina, Bolívia, el Brasil, Xile, Colòmbia, Costa Rica, l'Equador, Espanya, Jamaica, Mèxic, Panamà, el Paraguai, Perú, la República Dominicana, Trinitat i Tobago, Uruguai, Veneçuela i 14 bancs privats de la regió.


Milions de persones estan protagonitzant una autèntica rebel·lió a l’Amèrica Llatina. País rere país, les masses tornen a enfrontar-se amb decisió a la realitat de misèria que pateixen. Les polítiques neoliberals de Macri i Bolsonaro han fracassat en temps rècord, però l’experiència del moviment i dels governs reformistes d’esquerres en molts països no ha passat debades. La lluita s’aguditza i la disjuntiva es presenta de nou amb tota la seva cruesa: o capitalisme i pobresa o lluitar per transformar la societat.\nAixecament popular a Hondures\nDesprés de dos mesos de protestes massives que van començar metges i professors contra la privatització de la sanitat i l’educació, nous sectors s’han sumat massivament a la lluita a Hondures. Exigeixen la sortida immediata del president Juan Orlando Hernández del poder, obtingut en 2017 gràcies a una tupinada que va provocar mobilitzacions multitudinàries.\nEl país està totalment paralitzat amb aturades i vagues com les del transport, amb talls de carretera i manifestacions en les quals participen desenes de milers de persones en les principals ciutats, i s’han format assemblees i comitès d’acció per organitzar les protestes. Fins i tot l’aparell de l’Estat s’esquerda i un sector de la Policia Nacional s’ha negat a seguir reprimint els manifestants.\nDes de finals de juny el govern ha desplegat l’exèrcit i s’ha atrinxerat en la capital, provocant enfrontaments durant dies amb els manifestants. El saldo ha estat d’almenys tres morts i desenes de ferits i detinguts. L’Executiu no ha caigut encara per l’Exèrcit i el suport d’EUA.\nEls atacs dels diferents governs estan generant una contestació als carrers que es converteix ràpidament en moviments massius de milions de persones que aspiren a canviar radicalment les coses, com va ocórrer a Nicaragua fa menys d’un any.\nAixò mateix succeeix a Haití. El govern haitià va posar sobre la taula una pujada de fins el 50% de la llum i del combustible. La reacció dels treballadors i camperols va obligar el Govern a paralitzar els seus plans. Però aquesta cessió no va detenir la lluita. Des de l’estiu de l’any passat, quan van començar les protestes, la mobilització no s’ha aturat, escalant a un nivell superior al juny, després de descobrir-se la corrupció governamental en la gestió dels fons d’ajut veneçolà de Petrocaribe.\nL’ona expansiva de vagues, mobilitzacions i inestabilitat política ha arribat a Xile, Colòmbia i l’Uruguai, amb una exitosa vaga general el 25 de juny que es va iniciar en solidaritat amb els treballadors del gas acomiadats de Petrobras i que va acabar expressant l’enorme descontent de sectors com l’educatiu, sanitari i transport.\nEl capitalisme és incompatible amb una vida digne per a la majoria\nMolts analistes ja parlen obertament de la imminència d’una nova recessió econòmica a nivell mundial. Cap país de Llatinoamèrica s’ha recuperat de l’última, i el daltabaix econòmic d’algunes de les més importants és ja una realitat.\nL’objectiu de la burgesia internacional i de l’imperialisme nord-americà és avançar en reformes estructurals que abarateixin la producció de les empreses locals i multinacionals, i desmantellar tot el sector públic d’aquests països per poder accedir de forma encara més directa a les matèries primeres i a la mà d’obra barata. Aquestes són les necessitats dels empresaris. Qualsevol conquesta els treballadors ha de ser escombrada: és incompatible amb els seus beneficis i el seu sistema.\nPer exemple, el president i empresari Macri ha augmentat de forma salvatge el preu de l’electricitat, gas, aigua i transport (entre 200% i 1.300%), ha acomiadat a milers de treballadors púbics, rebaixat les pensions i aprovat una reforma laboral amb acomiadament sense causa ni indemnització, amb un augment de la taxa de pobresa interanual del 20% i un atur que ha arribar a la xifra més alta des del 2005.\nEls treballadors declaren la guerra a Macri i Bolsonaro\nEl 29 de maig la classe obrera argentina paralitzava el país en la sisena vaga general contra el govern. El país es va aturar per complet. Durant els tres anys i mig de Macri en el poder la mobilització ha estat permanent. La pressió generada ha estat tal que fins i tot la CGT, el major sindicat del país, s’ha vist obligat a convocat aquesta vaga, trencant amb la seva actitud conciliadora i la seva estratègia d’imposar la pau social.\nAl Brasil, després de les grans mobilitzacions del 15M del sector educatiu amb més de dos milions als carrers de 200 ciutats, 45 milions de treballadors van parar el 14 de juny en la primera vaga general contra l’ultradretà Bolsonaro. Segons l’enquesta Datafolha, en els seus primers 100 dies un 62% considerava dolenta o regular la seva gestió. Tota la propaganda sobre el gir a la dreta de les masses al Brasil queda en evidència com una gran mentida.\nL’acció dels piquets i l’organització dels treballadors ha impedit que les amenaces d’acomiadament i el terror i repressió de l’aparell estatal frenaran la vaga. Es posa sobre la taula la incapacitat i impotència de l’Estat per frenar el moviment, quan aquest està decidit a donar la batalla.\nLópez Obrador: O amb els capitalistes o amb els treballadors i el poble!\nL’1 de juliol del 2018 guanyava les eleccions Andrés Manuel López Obrador (AMLO). En aquesta ocasió la burgesia no va poder organitzar un frau com en 2006 i 2012 per l’enorme mobilització social de l’últim període. La pròpia victòria electoral de l’esquerra suposa en si mateixa un desafiament al sistema i un gran triomf dels treballadors. Després de cinc mesos de govern d’AMLO, els fets han demostrat que és impossible conciliar els interessos dels empresaris i dels treballadors. La burgesia ha boicotejat i evitarà qualsevol mesura fonamental que millori les condicions de vida de les masses.\nPerò els treballadors mexicans no es quedaran de braços creuats. Després de la negativa dels empresaris de les maquiladores de pujar el salari mínim decretat pel nou govern, més de 80.000 treballadors de prop de 90 empreses protagonitzaren una vaga que paralitzà per complet la producció i han provocat una veritable rebel·lió social. Després de diverses setmanes, i d’organitzar-se superant la corrupta i proempresa central sindical CTM, els treballadors aconseguiren vèncer la patronal imposant l’increment salarial.\nPortar la lluita fins el final: per la transformació socialista de la societat\nAquesta victòria marca el camí a milions d’oprimits a Mèxic i a tota Llatinoamèrica. Només amb la lluita es pot avançar.\nEl capitalisme no pot oferir res a Llatinoamèrica ni a cap lloc del món a la classe obrera i als sectors més desfavorits. Trencar amb aquest és la condició indispensable per seguir endavant. La força de les masses per fer-ho queda demostrat cop rere cop en cada lluita, en cada país, i els capitalistes miren amb terror l’ofensiva dels joves i treballadors. La tasca és utilitzar aquesta força per expropiar els bancs, la terra, les grans empreses i tot i el capital imperialista per administrar la riquesa directament per part dels treballadors. Planificar democràticament l’economia en benefici de la majoria és l’única sortida.