INTERBREAD amplia la línia de negoci de pastisseria i manté la seva col·laboració amb la consultoria CEDEC - Notas de prensa\nINTERBREAD, S.L. és una empresa l'activitat principal de la qual se centra en la fabricació i distribució de productes de fleca i croissanteria per a tota la província de Granada. Amb més de 30 anys d'experiència en el sectoAr, l'empresa ofereix a tots els seus clients productes de gran qualitat a preus molt competitius\nPublished in Barcelona the 25.06.2021 16:15:31 in Cataluña\nA més d'això, INTERBREAD assessora a aquells clients que desitgin reformar o inaugurar un nou establiment dedicat a la venda dels seus productes, amb el suport de professionals especialistes en el sector i una gran experiència acumulada tots aquests anys. Emmarcat en el seu pla estratègic i veient l'èxit que ha tingut entre els seus clients, l'empresa ha decidit apostar clarament per impulsar la seva línia de negoci de pastisseria, amb increments consolidats any rere any.\nAquest producte artesanal s'ha anat adaptant als gustos dels consumidors, realitzant-se innovacions en conte a grandàries, formes i assortiments, una cosa molt benvolguda per part dels seus clients.\nMalgrat la crisi sanitària, l'aposta de INTERBREAD per aquesta línia de pastisseria ha generat noves oportunitats de venda, amb augments de la seva xifra de negoci per sobre del 50% de la seva facturació respecte a l'any anterior. Aquest creixement possibilitarà l'ampliació de les seves instal·lacions, que entraran en ple rendiment a partir del primer semestre del pròxim any, i que permetran a més millorar els seus processos de treball i reduir costos de producció.\nINTERBREAD, S.L. porta col·laborant des de l’any 2016, en millorar la seva gestió empresarial amb CEDEC, consultoria líder a Europa en gestió, direcció i organització d'empreses familiars i pimes des de 1965.


Resort Les Cascadelles.22 Gassin França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nResort Les Cascadelles.22Casa-, Barri de Bertaud, Gassin, França, 83310 - Veure al mapaExcel·lent8,6Basada en 2 comentarisResort Les Cascadelles.22Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nConvenientment situat a Cogolin, Apartment Cogolin 7 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Apartment Cogolin 7 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Cogolin. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara balcó/terrassa, reproductor de DVD/CD, renta vaixelles, rentadora per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Cogolin 7 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Cogolin.\nCal que informeu el Resort Les Cascadelles.22 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 500 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


=== 2016:0 === * 2016-10-30: [[Espiral:Butlletí/2016:0|Butlletí Espiral 2016:0]] surt publicat. * 2016-10-28: [[Usuària:LaVeuEspiral|LaVeuEspiral]] comença a donar la [[Plantilla:Benvinguda|Benvinguda]] a noves usuàries. * 2016-10-25: [https://www.wattpad.com/story/88281561-l'estratègia-espiral L'estratègia espiral a Wattpad]. * 2016-10-25: llibre arroba espiral punt org esdevé l'adreça de correu del projecte. * 2016-10-24: Comença la revisió d'[[Espiral:Guia de promoció]] * 2016-10-23: Comença la revisió d'[[Espiral:Guia de lectura]]. * 2016-10-23: [[Volem escriure un llibre]] és [[Especial:TopRatings|el primer capítol que es pot valorar]] amb 0-5 estrelles. * 2016-10-23: Nou esborrany [[Espiral:Guia de redacció]] * 2016-10-23: Nou esborrany [[Espiral:Guia de promoció]] * 2016-10-23: [[Espiral:Drets d'autor]] especifica que tots els continguts a espiral.org són entregats al domini públic. * 2016-10-21: Comença la revisió de [[Volem escriure un llibre]]. * 2016-10-21: Nou esborrany [[Espiral:Guia de revisió]] * 2016-10-21: Nou esborrany [[Espiral:Administració]] (mogut de [[Volem escriure un llibre]]). * 2016-10-21: Nou esborrany [[Espiral:Guia de lectura]]. * 2016-10-20: Nou esborrany [[Índex]] (mogut de [[Felicitat per a tothom]]).


espaifotografic | Edward Burtinsky, paisatges transformats\nVa néixer el 1955 a Canadà, d’ascendència ucraïnesa i es dedicava a la fotografia de paisatge fins que el 1981, gràcies a un encàrrec va desplaçar-se per equivocació fins a unes mines de carbó, des d’aquest fet fortuit, en les seves fotografies hi veiem paisatges profundament modificats. La creu de tot el nostre progrés, el preu que hem de pagar per mantenir la societat del benestar.\nEstà fent alhora projectes sobre mines, canteres, vessaments, línies ferroviaries i potser el més extens, un que s’anomena Oil, del que s’en a fet un llibre i que reflexa el problema del petroli, des de la seva extracció al seu consum desmesurat. A les seves fotos, sovint l’escala humana sembla ben petita, com en el cas de les fetes a la mastodòntica Xina i la transformació que ha sofert aquest país en el seu afany de convertir-se en la fàbrica del món.\nAquest darrer treball a Xina va convertir-se en un documental dirigit per Jennifer Baichwal sobre Burtinsky i la seva obra titulat Manufactured Landscapes, que va guanyar el Festival de Toronto, els premis Genie i va ser nominada al gran premi del jurat de Sundance. El que veieu a continuació és el trailer oficial de la pel·lícula.\nBurtinsky però no vol fer activisme mediambiental amb les seves imatges. Ell mateix diu: tinc la meva opinió, per suposat, però no deixo que es converteixi en el centre de les fotografies. No vull crear punts de vista polititzats, sinó oferir un plantejament mes meditatiu i que sigui el públic el que veient les imatges en tregui les seves conclusions… Estudio amb molt de deteniment la construcció de la imatge. Sempre treballo en gran format i puc tornar cinc o sis vegades al mateix lloc per buscar la llum adequada.\nEs podria escriure molt al voltant de l’obra de Burtinsky, però estic segur que el millor es que s’us hagi obert la curiositat i investigueu pel vostre compte. A internet trobareu infinitat de material.\nEn aquest vídeo d’una de les conferencies TED, apareix el propi autor parlant de la seva obra. També hi podeu veure molts dels projectes seus que no hem mencionat però que son igualment interessants.\nWhat The Duck 413 →\nUn comentari a “Edward Burtinsky, paisatges transformats”\ndimecres, 25 d'agost de 2010 a les 9:30\nEl video es mereix ser visionat! Son unes fotos espectaculars, que en gran part documenten el canvi radical que està patint Xina. Encara que el discurs es en anglès, s’enten molt bé, ja que s’expresa de manera molt planera.


Les Corones recomanat a la Guia Michelin 2018 -\nEts aquí: Inici1 / Novetats2 / Coses que ens agraden3 / Les Corones recomanat a la Guia Michelin 2018\n29/03/2018 /in Coses que ens agraden, Gastronomia /by peremiquel\nEns fa molta il·lusió d’anunciar-vos que Les Corones és establiment recomanat a la Guia Michelin 2018. A alguns de vosaltres ja us ho hem pogut dir personalment i us volem agrair les mostres de suport que hem rebut. És merescut fer un agraïment especial al nostre personal de cuina i de sala. Amb la seva professionalitat i afany de millora ens ajuda cada dia a donar un bon servei.\nTambé un agraïment per als nostres proveïdors, que ens ajuden a portar un bon producte als nostres clients. I no ens volem descuidar dels col·legues de professió, pels seus consells i ajuda i pel seu suport. Igualment als nostres amics de l’Estartit i de fora, que també ens donen el seu suport.\nPerò sobretot, sobretot, moltes gràcies a tots els nostres clients per fer-nos confiança. Sense vosaltres tot això no tindria sentit. Ens agrada obrir cada dia i oferir-vos el millor servei i uns bons àpats.\nEspecialitzats en peix a la brasa\nLes Corones està especialitzat en peix fresc a la brasa fet a l’estil del País Basc amb un toc personal. També fem carns a la brasa i disposem d’una selecció de vins adequada per als productes que servim. Aquest any introduirm alguna novetat a la nostra carta que desvetllarem ben aviat.\nRecomanat a la Guia Michelin 2018\nDes de Les Corones, ens ho agafem com un reconeixement a una manera de fer les coses. I com un estímul per anar millorant cada dia. Som, en aquesta edició, l’únic establiment del nostre municipi que està recomanat a la Guia Michelin. Però no som els únics que ens ho mereixem. Hi ha una bona colla d’establiments que estan fent una bona feina a l’Estartit i en el nostre entorn més immediat.\nObrim una nova temporada amb bones notícies i amb l’esperança que siguin uns bons mesos per l’Estartit i tota la nostra zona del Baix Ter. Tenim algunes novetats més però no les desvetllarem totes de cop. Ja us n’anirem informant. De moment, dir-vos que la nostra intenció és obrir cada dia durant aquesta temporada per donar-vos un millor servei.\nhttps://lescorones.cat/wp-content/uploads/2018/03/Placa-michelin.jpg 1227 1701 peremiquel https://lescorones.cat/wp-content/uploads/2015/06/LogoLesCorones340_157-300x139.jpg peremiquel2018-03-29 11:00:512018-03-29 11:00:51Les Corones recomanat a la Guia Michelin 2018\nLes Corones amb les jornades gastronòmiques de la sèpia a l’Estarti...


18.437 castellarencs i castellarenques podran exercir el dret a vot a les Eleccions a les Corts Generals de diumenge, 28 d’abril\nEl mapa electoral es distribueix en 7 col·legis amb un canvi destacat: la secció 1 es trasllada de l’Ateneu a l’Arxiu Municipal\nUn total de 18.437 castellarencs i castellarenques estan convocats aquest diumenge, 28 d’abril, per escollir els seus representants al Congrés dels Diputats i al Senat. El nombre de persones que podran exercir el seu dret a vot diumenge ha augmentat en 489 respecte les eleccions generals que es van celebrar el 26 de juny de 2016, i en 274 respecte les darreres eleccions al Parlament de Catalunya del 21 de desembre de 2017.\nLa jornada es viurà a la vila en un total de set col·legis electorals on es distribuiran 14 seccions i 25 meses. En aquesta contesa electoral hi haurà un canvi significatiu: la secció 1, situada històricament a l’Ateneu, es trasllada al vestíbul de l’Arxiu Municipal.\nLa resta de col·legis seran els mateixos que en les darreres eleccions. Així, a l’edifici d’El Mirador (antic Mercat Municipal) se situaran les seccions 2, 8 i 14. El gimnàs de l’escola Emili Carles-Tolrà acollirà les seccions 3 i 4. A l’escola Joan Blanquer s’ubicaran les seccions 5 i 9. L’Espai Tolrà és el recinte electoral que acollirà més seccions, amb un total de quatre: la 6, la 7, la 12 i la 13. La secció 10 estarà situada a l’escola Mestre Pla mentre que la secció 11 es trobarà a l’antiga escola de Sant Feliu del Racó. 11 de les seccions tindran dues meses cadascuna, mentre que les 3 restants seran de mesa única (concretament, la 1, l’11 i la 12).\nEls col·legis electorals obriran les seves portes de 9 del matí a 8 del vespre, de forma ininterrompuda. Els membres de la mesa, però, s’hauran de presentar al col·legi a les 8.00 hores, per tal de constituir-la formalment. L’electorat s’haurà d’identificar amb el DNI, el passaport o el carnet de conduir amb fotografia. En qualsevol d’aquests casos, no importarà que el document estigui caducat però haurà de ser original, no fotocòpia.\nEspecial informatiu a Ràdio Castellar\nL’emissora municipal Ràdio Castellar realitzarà aquest diumenge una programació especial per fer seguiment dels resultats de les eleccions que començarà a les 21 hores. Inclourà connexions a les seus dels diferents partits polítics. El seguiment de la nit electoral a Castellar també es podrà fer en temps real a través de la pàgina web municipal www.castellarvalles.cat, del portal informatiu www.lactual.cat i de les xarxes socials municipals.


Brussel·les tomba el pressupost d'Itàlia en una decisió inèdita en la història de l'eurozona\tBrussel·les tomba el pressupost d'Itàlia en una decisió inèdita en la història de l'eurozona\nEl Tribunal d'Estrasburg dóna la raó a Espanya sobre l'acumulació de penes als presoners bascs\tEl Tribunal d'Estrasburg dóna la raó a Espanya sobre l'acumulació de penes als presoners bascs\nAlemanya demana que els països de UE suspenguin la venda d'armes a l'Aràbia Saudita per la mort de Khaixoggi\tAlemanya demana que els països de UE suspenguin la venda d'armes a l'Aràbia Saudita per la mort de Khaixoggi\nDestaca la fortalesa de l'economia catalana un any després del referèndum i malgrat les veus alarmistes de l'unionisme\nTant el govern espanyol com els partits unionistes han anat repetint durant tot aquest últim any que el procés d’independència de Catalunya era un perill per a l’economia i que portava a la catàstrofe econòmica. Però les dades, i la realitat, han anat desmentint aquestes afirmacions, tal com analitzava recentment Jordi Goula en aquest article. Avui ho fa el prestigiós diari britànic Financial Times amb un article titulat ‘Els negocis aguanten la tempesta sobre la independència de Catalunya‘, que es basa en opinions i consideracions de representants de diversos sectors empresarials segons els quals ‘les prediccions sobre l’impacte han estat exagerades’.\nDiu l’article del Financial Times que un any després del referèndum la tensió política continua, però que ‘el panorama econòmic de Catalunya sembla molt més optimista que no abans, i els pitjors temors dels inversors i dels dirigents empresarials no s’han fet realitat. No s’han materialitzat, per més que el govern català declarés la independència.’ I hi aporta dades: ‘L’economia catalana va créixer un 3,1% interanual el segon trimestre del 2018 i, tot i que hi va haver una desacceleració respecte de trimestres anteriors, es va situar per damunt de la mitjana espanyola, el 2,5%.’\nL’article afegeix: ‘Molts empresaris que treballen a Catalunya afirmen que, malgrat el furor general, no han percebut cap impacte. Un director general d’una gran empresa industrial catalana: “Hi ha molt de soroll sobre la política, però tothom –particularment la premsa– exagera l’impacte que té en el món real. L’efecte sobre el nostre negoci ha estat bàsicament nul.” A això contribueix el fet que Catalunya tingui un sector manufacturer exportador fort, que es veu menys afectat per les preocupacions locals, diu el director general. La producció econòmica industrial va augmentar un 4% i la construcció un 6% en el segon trimestre.’\nTambé destaca que multinacionals estrangeres ‘no semblen preocupades per la situació’. I ho exemplifica amb les inversions que han fet a Barcelona aquest últim any companyies com Microsoft, Siemens, Amazon, Nestlé, Facebook, Allianz, Oracle, Media Markt i Lidl.\nSí que diu que se n’ha ressentit el sector turístic. Per les imatges de violència de la policia espanyola que van fer la volta al món: ‘Quan l’administració autonòmica catalana va provar de fer el referèndum sobre la independència el primer d’octubre de l’any passat, el govern espanyol, que havia prohibit la votació, va enviar deu mil agents de policia perquè l’impedissin. Van emprar porres i van disparar bales de goma per tancar els col·legis electorals, i les imatges de la violència van ser difoses a tot el món. En el primer aniversari d’aquells fets hi va haver topades amb la policia.’


Quina versió de Blade Runner he de veure? - Tl; Dr | Maig 2022\nQuina és la versió definitiva de Blade Runner?\nUn examen complet i absolut\nEl 6 d’octubre, Blade Runner 2049 arribarà als cinemes i, finalment, el públic descobrirà comArribadael director Denis Villeneuve continua la història amb què va començar Ridley ScottBlade Runnerel 1982. Ambdues històries parlen d’aplicacions de la llei professionals que persegueixen els androides canalla i consideren la filosofia d’allò que fa que algú sigui humà exactament. Però la seqüela també recull les històries que la pel·lícula original va deixar oberta. Els espectadors gaudiran millor de la nova pel·lícula si analitzen la vella abans d’anar al teatre.\nMalauradament, això planteja algunes preguntes: quina és la millor manera de posar-se al dia amb la pel·lícula original, tenint en compte totes les versions disponibles i tots els arguments que han començat? Des de l’estrena de la pel·lícula s’han mostrat vuit talls diferents de l’original de Scott, el 1982, i l’edició col·leccionista final de 2007 de la pel·lícula n’inclou cinc. Per a un cinèfil mitjà, són aproximadament quatre massa. Però fins i tot el debat més habitual: si és millor el tall teatral original del 1982, o el tall final de Scott del 2007 hauria de prendre el seu lloc, deixa als espectadors una massa opcions. Clarament, el que necessitem és un enfrontament final entre ells.\nAquí aThe Verge, intentant coronar una sola versió deBlade Runnerja que el definitiu s’ha demostrat impossible. La llegenda parla d’una cadena de correus electrònics de malson entre personal fa anys, centenars de males opinions, sobre aquest tema exacte. Com que intento sembrar conflictes interns en tot moment i perquè tampoc no estic disposat a sacrificar diverses hores de la meva preciosa vida per veure cinc versions de la mateixa pel·lícula, estic despertant aquesta disputa de sang. He contractat dos dels meus col·legues per aprofundir en la diferència dels talls teatrals i finals, per explicar per què és important i per ajudar a resoldre aquesta guerra d’una vegada per totes. L’editor sènior Bryan Bishop i l’editor gerent T.C. Sottek, pren els teus llocs.\nEn aquesta primera ronda, debatrem sobre elTRAMA GENERAL i PACINGdels teus talls favorits deBlade Runner. En primer lloc, tenim T.C. entrant en lluita per lluitar per la Final Cut, amb Bryan defensant la Teatral Cut.\nEstic despertant aquesta disputa de sang\nT . C . :The Final Cut és l'única versió que es pot jugar als cinemes. Això conclou el meu argument.\nMegan:Espera, no pot ser de ...\nBryan:Definitivament veig el teu raonament, T.C. Però aquest mateix fet també és vàlid per a revisions com la S.tar Warsedicions especials. Per tant, a menys que pugueu defensar un món de primer ordre de Han, necessitarem una mica més de matisos. Cosa curiós, perquè quan estigueu garantint el tall teatral del 1982 tal com sóc (impactant), el matís és pràcticament l’últim que teniu al cap.\nLa tradició teatral era que els executius estaven preocupats perquè el públic es confongués amb les curiositats i la visió distòpica de Ridley ScottBlade Runner. (Aparentment no era la pel·lícula més adequada per a la projecció de proves del món.) Per tant, essencialment van fer que Scott quedés ximple, substituint la seva escena final temàtica, però narrativa, amb un final feliç molt més tradicional (bé, tan feliç com es pot aconseguir amb una pel·lícula ambientada en un paisatge infernal trist i plujós ple d’androides assassins).\nTambé hi va haver el problema de la veu en off: cada moment lliure del Theatrical Cut s’omple amb Ford fent la seva pitjor impressió de Sam Spade, amb detalls que expliquen cada ritme de la pel·lícula. Definitivament, de vegades és redundant i estilísticament dissonant amb la resta de la pel·lícula que volia fer Ridley Scott. Però, tot i que la veu en off sona com que Ford va ser apedregat de vegades, no fora del regne de la possibilitat, no obstant això, fa la pel·lículamoure, embolicant detalls fascinants i creadors de paraules en cada moment, i donantBlade Runneruna sensació propulsiva d'investigació negra. Voleu saber el nom de l'idioma que tothom parla a la barra de fideus i d'on prové? El tall teatral ‘82 t’ha cobert.\nEstà molt bé deixar-se enrere avui i reflexionar sobre les qüestions existencials de la visió original de Scott, però si parlarem d’elements bàsics com la història i el ritme, la competència ni tan sols és estreta. Ara, per no semblar poc generós, admetré que al tall teatral li falta un dels meus elements preferits de les retallades posteriors, és a dir, l’èmfasi en la idea que el mateix Deckard pot ser un replicant. Hi ha entre línies, però la pel·lícula hauria pogut impactar fàcilment aquesta nota una mica més fort sense espantar cap audiència de proves. Tot i això, és una compensació fàcil.\nMegan:Punts estel·lars, Bryan. T.C., voldria assenyalar que els teatres toquenmoltspel·lícules dolentes. Mark Wahlberg ha construït tota una carrera fora d’aquesta llacuna. Volíeu afegir alguna cosa més?\nVa marxar seriosament? Encara ens queden dues rondes més!\nSembla que T.C. ha fugit de l’escenari, arran d’un temible argument de Bryan. El productor de vídeo Creighton DeSimone és el que s’etiqueta. Això estava previst. Tot està bé.\nCreighton: Tot i que l’argument de T.C. és convincent en la seva senzillesa, crec que val la pena exposar-lo una mica. També vull assenyalar que conec Bryan des del 2012 i que el respecte com a escriptor i com a persona. Espero que no s’ofengui mentre distingeixo la seva defensa del que és, retrospectivament, una pel·lícula inferior i de vegades risible.\nTambé diré que crec que Bryan té la feina més fàcil aquí. Només ha de fer alguns punts positius sobre una pel·lícula que no és àmpliament acceptada per l’afició, i haurà despertat la seva curiositat i s’haurà absolt prou bé. Fins i tot diu a la seva introducció que defensa de manera sorprenent l’alliberament teatral. Mentrestant, defenso el fet. L’statu quo. L’elecció acceptada. És com defensar la xocolata i la mantega de cacauet com una bona combinació. L’estrena al cinema és com la xocolata i els adobats. Segur que és alguna cosa, però no és la perfecció la xocolata i la mantega de cacauet.\nla veu en off sona com si Ford fos apedregat de vegades\nAixí que anem-hi. Estem parlant de trama general i ritme? Les dues versions de la pel·lícula comparteixen moltes coses en comú. Les imatges inicials i la prova de Voight-Kampff de Leroy, que dóna un to i posa en marxa la història, són les mateixes. Les escenes també s’executen en el mateix ordre. Les diferències són menors, però se sumen, canviant molt sobre el to i alguns dels ritmes més petits de la història.\nHem de parlar de la narració, perquè està molt lligada al ritme. La narració se sent extremadament clavada. Tot plegat està malament: Ford parla amb un monòton avorrit, el diàleg està escrit de manera sincronitzada amb la manera en què parla i actua el personatge, i sembla que es troba allà on els productors sentien que podrien esprémer-lo. Una primera línia de veu en off ha explicat a Ford l'amenaça de Bryant sobre la 'gent petita' que passa dues escenes abans. No se m’acut cap cosa més que respecti al públic que explicar alguna cosa que ja van analitzar fa gairebé cinc minuts. La veu en off generalment es produeix durant escenes de transició que mostren el món. Gràcies al VO afegit, al públic li falta una mica de construcció i immersió del món perquè el nostre narrador parla de coses que ja hem pres. No està movent la pel·lícula, com diu Bryan, quan parlem de coses. en el passat.\nUna pel·lícula lenta no fa una mala pel·lícula. Però Final Cut demana la vostra atenció mostrant-vos coses que mai no heu vist i fent que el públic entengui el món revelant-lo lentament. The Final Cut es proposa captivar el públic i no alimentar-lo amb cullera.\nMegan: Creighton, tinc una mica de problemes per veure la teva discussió a través de tot el fum d’aquests esperits americans que estàs inflant. Soscavar el vostre oponent fent campanyes perquè tingueu la feina fàcil és una tàctica interessant, però crec que mai no heu sortit de la pista. Podria ser un contrari llarg? La vostra pròpia versió d'una pel·lícula lenta, per dir-ho així? No en tinc ni idea, però estic obligat a seguir tot això.\nUn aplaudiment per aBryan, que sembla que ha convertit l’autoestima en una estratègia argumental. M’interessa la idea d’una veu en off, el meu dispositiu d’exposició mandrós preferit de tots els temps. Per què hauria d’esbrinar si un personatge està trist, quan em poden informar amb una veu melodramàtica, estic trist? Sóc una dona del món i no tinc temps per analitzar els sentiments i els pensaments ximples de tothom sobre tot. Per això serveix Twitter.\nUn començament fort per a Bryan, però pot continuar? Ara passem a discutir elÀNIMde la pel·lícula i el conjuntEXECUCIÓde la visió de Ridley Scott.\nBryan:Gràcies per la vostra intervenció, Megan. (Què dimonis, T.C., de debò? Com es pot deixar caure un debat en línia sense micròfons?) Creighton, gaudeixo del vostre intent de defensar el tall teatral, que és tan estimat com el final dePerdut- com la feina més fàcil, d'alguna manera. No estic segur de com funcionen els arguments quan els teniu, però intentar convèncer la gent que alguna cosa que repugnen és millor que el que ja estima no és fàcil; és pràcticament un suïcidi debat a Internet. Però és així que tinc confiança en què els fets reals, no la deïficació del Director’s Cut, guanyaran el dia aquí.\nEn qualsevol cas, pel que fa a l'estat d'ànim i al sentiment, el Tall teatral de 1982Blade Runnerva canviar la trajectòria del cinema. Fins a aquell moment, estàvem en una carrera on els robots i les perspectives de ciència ficció significaven aventures operístiques i descarnades. (Per no tornar aGuerra de les galàxiesde nou, però com a punt de referència cultural, és útil recordar que el primerBlade Runnerva sortir just un any abansRetorn dels Jedi.) La visió de Scott d’un futur proper fosc i negre on la humanitat es salvava a la Terra per l’oportunitat de viure en colònies fora del món va tenir un impacte enorme, tot i que la pel·lícula era increïblement divisiva. A partir d’aquest moment, l’aspecte i la sensació inoblidables de la pel·lícula van quedar arrelats a les expectatives del públic.\nTot i que la veu en off no formava part de la visió original de Scott, clarament no va restar importància a l’impacte de la pel·lícula. Jo diria que va proporcionar un marc perquè el públic pogués aguantar mentre l'estètica i el to de la pel·lícula es filtraven. L'art no és gairebé una experiència unidireccional com voldríem creure, i els canvis que permetin al públic tenir en compte la intenció d’un artista no són concessions; formen part d’explicar una història d’èxit. El cinema és un mitjà de col·laboració i les pel·lícules no s’escapen simplement de la ment d’un director a la pantalla de plata. Estan plens de batalles i compromisos, i el públic només veu la versió final col·laborativa de la història. Tot i que ho concedim, no obstant això, encara no importa, perquè no hi ha dubte que l’estat d’ànim i la visió retratats al tall teatral del 1982 van ser transformadors, creant un punt de referència que encara estem mirant enrere 35 anys després.\nCreighton:Estic d’acord, no hi ha cap dubte sobre l’impacte del tall teatral. Ridley Scott va fer tantes coses bé i de manera diferent per a l'època,Blade Runnerés digne de tots els elogis que va rebre el 1982.\npodríem haver estat escrivint aquest article sobre el text de Zack Snyder 'Blade Runner\nTanmateix, The Theatrical Cut, se sent com una pel·lícula que hauria estat madura per a un remake en el post-Matriumón de principis de la dècada de 2000. Aquells anys van ser un moment àlgid dels remakes: el 2001Ocean’s 11iEl planeta dels simis, 2002RollerballiSolaris, 2004Alba dels Morts, i el 2005King Kong. Per no parlar dels remakes de la dècada del 2000 d’un trio de pel·lícules de John Carpenter:Assalt al districte 13,Halloween, iLa boira. En tots aquests casos, les pel·lícules originals estan plenes de personatges fantàstics, una gran construcció del món i una gran estructura, però deixen al públic amb ganes una mica més, perquè semblaven datades estilísticament el 2000. La veu en off i la data de finalització teatralBlade Runnerd'una manera que l'hauria convertit en un candidat perfecte per a un remake ... si el Director's Cut no hagués sortit el 1992 i hagués obert un camí per a la Final Cut el 2007. Riu, però hauríem pogut escriure això article sobre Zack SnyderBlade Runner(2007) contra la de Ridley ScottBlade Runner. En eliminar el mode de remake complet dels estudis, Final Cut i el seu predecessor, el Director’s Cut, van fer tant culturalment com l’original.\nBryan:Espera un segon. Vaig pensar que discutíemperuna pel·lícula en particular, no contra la nostra por a Zack Snyder. El fet que només es pugui reunir Zack Snyder’sBlade Runnerseria dolent, ja que una defensa del vostre tall és un fet bastant gran. En tot cas, només demostreu el meu punt: el tall teatral del 1982 va ser tan bo, tan culturalment ressonant i tan influent que hauria estat irresistible per a la màquina de franquícies de Hollywood. Què, per descomptat, és elraó exacta que tenim araBlade Runner 2049 . Així que suposo que estic content d’acordar-ho.\nMegan:No puc dir-me fan de l’obra recent de Scott, que inclou la matança delAlienfranquícia, i aquella pel·lícula on Christian Bale es va bronzejar per interpretar a Moses. Però segueixo sent un fan incessant de les seves pel·lícules més antigues, com araLlegendao l'originalAlien. Això em dóna una mica de fe en la seva versió preferida.\nBryan va presentar un argument eloqüent i reflexiu aquí, fins i tot sense el suposat suport de Ridley, però l’horror deCreightonLa proposta de Zack SnyderBlade Runnerem va deixar mort. Aquesta amenaça perseguirà els meus malsons d’univers alternatiu, amb tons sepis, amb càmera lenta.\nCreighton torna, però la següent ronda determinarà el nostre guanyador. ParlaremVISIBILITAT GENERALi el bé que aguanta cada pel·lícula avui. Aleshores, els nostres competidors presentaran els seus arguments finals a mesura que es movin.\nBryan:Per tant, anem basant-nos enBatman v Supermanen lloc deBlade Runner. D’acord, és bo saber-ho. Veuré si puc treballar amb algunes sensacionsSucker Punch. Però tenint en compte tot el furor aquí, el més divertit de les diferents versions deBlade Runnerés el semblant que realment són. El tall final és només un minut més llarg que el tall teatral ‘82 i, tot i que enumerar tots els canvis, pot semblar impressionant: més violència! Torna a rodar l’escena de la mort de Zhora. Somni complet d’unicorn! - Aquests ajustaments en última instància són més o menys cosmètics i ningú no se n’adonarà si no ha vist la pel·lícula diverses vegades. En definitiva, tot es redueix a la veu en off i al final. (Fins i tot a la Final Cut, la idea que Deckard és un replicant es menysté fins a tal punt que és difícil anomenar-lo com un canvi de tenda a qualsevol persona que no sigui un seriósBlade Runnerestudiós.)\nPel que fa a la versió més coherent, hi ha pocs dubtes que la versió ‘82 sigui excel·lent. Simplement és més fàcil d’entendre i ofereix un punt d’inici més fort per a tothom que vulgui experimentar aquest món. Es va fer introduir la gent a un nou món, en lloc de mantenir-la a distància. Només per aquest motiu, hauria de ser la versió de referència per als espectadors nous. A més, el Final Cut s’omple d’escenes de repetició i fins i tot va utilitzar un cameo del fill de Harrison Ford. No importa el que us diguin els obsessius de Director’s Cut, Final Cut no és la seva visió original. És obra d’un cineasta de gairebé 70 anys que endevina el seu jo de 40 anys.\nLa conversa cultural sobre si Deckard va ser un replicant, l’angoixa sobre una pel·lícula fosca que es tornava optimista i el que això significava sobre el seu llegat històric, són qüestions generades per l’edició original de la pel·lícula de 1982 i no importa com ha estat la pel·lícula. modificades o massatjades des de llavors, aquestes mateixes preguntes i consternacions surten a la superfície cada vegada que mireu el tall teatral. La veu en off aguanta? Seré el primer a dir que no ho aconseguimBons amicsactuació de veu en off de nivell des de Ford aquí. Però fins i tot això acaba venent la pel·lícula com un artefacte encantador del seu temps.\nCreighton:Crec que Bryan es combina fàcilment d’entendre amb redundant i poc respectuós amb la intel·ligència del públic. Vaig veure el tall teatral per primera vegada en gairebé una dècada mentre escrivia aquest article, i sí, ambdues versions es poden veure perquè tenen els mateixos ganxos. El món és captivador, els personatges són fantàstics i la història general és interessant. Estic d'acord amb Bryan que la llista de diferències entre les dues versions sembla més impressionant en paper que el que finalment acaba en pantalla, però no estic d'acord en què aquestes diferències no tinguin importància.\nDit així: si he esbossat la trama del 2010cavaller i diaen paper, la descripció pot semblar emocionant. Però, llegint-lo, s’inventaria una certa subtilesa i cohesió que no existeix a la pel·lícula acabada. El mateix passa ambBlade Runner. El tall final és subtil. No afecta els espectadors al cap amb cada petit detall. La idea que Deckard no és humà està infravalorada, però es converteix en teixit connectiu al llarg de la pel·lícula i, sense aquesta idea, se sent una mica dispar. Per què fins i tot ha preguntat a Rachael: 'Coneixeu la vostra prova de Voight-Kampff?' Heu fet alguna vegada aquesta prova vosaltres mateixos? si només canvieu el significat de l’origami final de Gaff amb una línia de veu en off i deixeu de banda el somni de l’unicorn?\nI anomenar la veu en off com a artefacte encantador del seu temps és extremadament generós per a alguna cosa que realment impedeix que els espectadors s’apropin al món dens en informació. A l’escola de cinema, vaig saber que la veu en off és una muleta que s’utilitza per apuntalar pel·lícules amb una història feble. La part boja és:Blade RunnerLa història no és feble, però la veu en off explica una història lleugerament diferent de la que es mostra a la pantalla. I aquesta és la part que més m’aconsegueix.\nNomés una pel·lícula va canviar el curs de la història del cinema\nFins i tot si estava disposat a admetre que la veu en off és encantadora (no ho sóc), els darrers plans de la versió teatral van minar totes les peces de construcció mundial de la cinematografia, el disseny d’escenografia (interior, exterior i informació sobre el món) recollim d’aquests anuncis rad neon) i qualsevol cosa que recollíem mentre escoltàvem la interacció dels personatges. No espatllaré res, però sempre em va semblar que els darrers trets del llançament teatral em van dir que el món impregnat de pluja, brut i ple de contaminació que promou constantment una vida millor a les colònies fora del món només es limitava a la ciutat de Els angels. Mireu, com a neoyorquí, ho agraeixo com una broma realment divertida de 116 minuts a costa de LA. Però, com a cineasta i membre del públic, em sembla una mica barat.\nBryan:Admeto que vaig prendre aquesta posició gairebé com un troll, ja que històricament m’he inclinat cap a les retallades més recents deBlade Runner. Però després d’haver passat aquest diàleg, m’he convençut. Només una pel·lícula va canviar el curs de la història del cinema, replantejant Harrison Ford com un heroi negre i creant el que va esdevenirelvisió distòpica definitiva del futur. Aquella pel·lícula no va sortir el 2007. Va sortir al 1982 i, per aquest motiu, el tall teatral deBlade Runnersempre serà l’únic que realment importa.\nCreighton:The Final Cut és una pel·lícula millor perquè respecta l’audiència i el món que va crear i, en aquest procés, explica una història més captivadora que l’estrena al cinema.\nMegan:Declarant el definitiuBlade RunnerLa versió de tots els temps és una decisió irreversible que ens sobrepassarà a tots. És un gran honor i em complau agrair-ho. Mireu la meva poderosa declaració i desespereu-vos de la grandesa que té, o de qualsevol poemaOzimandiesva. No recordo el final, però crec que això ho resumeix.\nAgraeixo l’argument de Creighton sobre el respecte a la intel·ligència del públic, si no el seu temps. (Qualsevol que sostingui que un minut no té importància, mai no ha ingerit mai un Slurpee superdimensionat i després ha intentat fer una pel·lícula de dues hores més.) I Bryan ha exposat un argument convincent per al llegat cultural i l’accessibilitat del Theatrical Cut. Sense el tall teatral, no tindríem l’afluència deBlade Runneres torna a publicar ara. Harrison Ford, que no ha estat en cap altra pel·lícula notable que se m’acut, seria un ningú. Tot i així, no puc deixar de pensar en aquest somni complet d’unicorn del qual parles. Creighton, per què no l’has esmentat per davant?\nDe tota manera, la meva decisió final es redueix a una cosa que el mateix Bryan va dir: el Final Cut simplement Ridley Scott s’endevina a si mateix. Aquesta és una visió pessimista i, com a feix d’optimisme i sinceritat, hi segueixo tornant. No ens endevinem tots? No hem creat a la nostra joventut alguna cosa que, en aquella època, fos el nostre major triomf, només per aprendre amb edat i saviesa que en realitat era un gran turment? La comprensió de Scott que podria millorar el seu treball anys més tard és inspiradora, aspiracional, admirable i un munt d’altres paraules que vaig buscar a Google ara mateix per demostrar el meu punt. És la prova que mai no és tard per millorar nosaltres mateixos i la nostra feina. Coronar una versió definitiva implica la millor, la definitiva, la que nosaltres mateixos podem escollir. Per aquest motiu, declaro el tall final ser el d efinitiu v ersió de Blade Runner .\nGràcies a tots per acompanyar-nos en aquest debat cultural crucial. Espero que els vostres correus electrònics m’indiquin la raó que tinc.\ndispositiu google android


Entrevistes de valor – UnaCosa.cat\nSeries: Entrevistes de valor\nDesideratum, tatuatges de solidaritat\nTatuatges per tapar les cicatrius que deixa un cas de violència masclista o reconstruir un mugró d’una dona que ha patit un càncer i una mastectomia són el DNI de l’estudi de tatuatges Desideratum de Barcelona. Ho fan, a més, de manera gratuïta. Una tasca social encaminada a empoderar la dona que ha patit aquestes desgràcies. Un equip de set tatuadores són les encarregades […]\nEva Arderius fa visible “Una altra Barcelona”\nLa periodista Eva Arderius, presentadora de l’espai “Bàsics” de Beteve va passar per la nostra redacció per parlar-nos del seu primer llibre “Una altra Barcelona“, un relat periodístic que compta amb 10 històries que surten de les entrevistes que ha realitzat als protagonistes de les lluites veïnals d’una Barcelona oculta i en molts casos silenciada. Una realitat present no tan sols a la capital […]


Continua la col·laboració entre el col·legi de mediadors d'assegurançes de lleida i Càritas • Càritas d'Urgell\nContinua la col·laboració entre el col·legi de mediadors d’assegurançes de lleida i Càritas\nCàritas Diocesana d’Urgell va rebre un donatiu de 650€ del COL·LEGI DE MEDIADORS D’ASSEGURANCES DE LLEIDA\nMediador d’assegurances, representants d’entitats col·laboradores, membres d’altres col·legis oficials i del Consejo General… es van reunir el passat 16 de juny a la Finca Prats de Lleida per a celebrar la primera Diada de l’Assegurança després de la pandèmia.\nEl donatiu va ser entregat a la finca Prats, per la responsable de RSC, Rosa Maria Barrera. Com a representant de Càritas va rebre el donatiu Marta Fortuny, coordinadora general de l’entitat.\nLes dues entitats van manifestar la satisfacció per les col·laboracions i aportacions fetes fins al moment. Aquesta donació es sumarà a l’ajuda que estem donant a les persones desplaçades…\n“Hem arribat a la fatídica dada de 100 milions de persones innocents que han hagut de deixar-ho tot casa, família, amics, projectes de vida a causa d’algun conflicte”. Marta Fortuny\nEl president del Col·legi de Mediadors d’Assegurances de Lleida va realitzar el discurs final fent una reflexió: el que ens agrada és estar entre companys. És una satisfacció representar aquest col·lectiu des del Col•legi de Lleida i des del Consejo General. Els mediadors d’assegurances sempre som aquí”. Després del sopar s’ha donat pas a l’actuació del monologuista i humorista sr. Corrales, gràcies al suport de Fiatc Assegurances. I, per finalitzar, s’ha amenitzat la festa amb música.\nDes de Càritas Diocesana d’Urgell els agraïm de tot cor aquesta aportació, podeu seguir l’evolució de la campanya a https://www.caritasurgell.cat/collabora/ucraina-pagina-mare-collabora/\nMoltes gràcies #somelquedonem


El poble de Godella es concentra a la porta de l'Ajuntament per celebrar el 8 de març més reivindicatiu | AJUNTAMENT DE GODELLA\nEl poble de Godella es concentra a la porta de l'Ajuntament per celebrar el 8 de març més reivindicatiu\nAquest matí s'han reunit a les portes de l'Ajuntament de Godella un gran nombre de persones per commemorar el 8 de març, Dia Internacional de les Dones.\n«No és un 8 de març qualsevol». Ho han repetit una i altra vegada la regidora d'Igualtat, Teresa Bueso, i l'alcaldessa de Godella, Eva Sanchis, en l'acte institucional que ha tingut lloc aquest matí a la porta de l'Ajuntament.\nI és que enguany, el Dia Internacional de les Dones ha congregat a les portes de l'Ajuntament a un gran nombre de persones. Associacions de dones com les Tyrius, Qualitat de Vida i A cada lluna, els escolars dels centres Barranquet i Cervantes, les usuàries de la residència La Saleta, integrants del grup de danses El Poblet, comerciants, alumnat del taller de teatre de l'EPA, polítics, personal de l'Ajuntament i moltíssimes veïnes i veïns del poble han participat d'aquest acte i de totes les altres propostes organitzades des de la regidoria d'Igualtat per a la Setmana de les Dones.\nAmb un ambient festiu i reivindicatiu, s'han llegit textos i poemes per la igualtat, així com la moció que en aquesta mateixa línia fou aprovada per unanimitat al darrer ple de febrer. A més, les treballadores de l'Ajuntament que han recolzat la vaga han demanat que el sou que se les descompta siga ingressat en la partida d'Igualtat, amb l'objectiu de contractar una tècnica per a aquesta àrea.\nLa Setmana de les Dones continuarà el dilluns 12 de març, amb el ja tradicional playback de l’associació de dones per la Qualitat de Vida; i finalitzarà el dimarts 13 amb l’acte “Veus, paper i llapis: Dones que escriuen”, on tindrem a escriptores de la talla de Amparo Romero, Carmen Arnau, Dori Palencia, Carmen Botello, Elena Casero, Josepa Montagut, Rosa Pastor, o Elena Gisbert, entre d’altres. La regidora d’Igualtat, Teresa Bueso, presentarà l’acte, que estarà moderat per Elena Lanzarote.\nBueso, ha animat a tots els sectors de la població de Godella a continuar participant d’aquesta setmana reivindicativa dels drets de les dones que està sent tot un èxit.\nDescarrega la programació de la Setmana de les Dones 2018\nMira l'àlbum de fotos a Facebook


Cadenes de subministrament: lliçons després d'un any de pandèmia | Ser on siguis\nCadenes de subministrament: lliçons després d'un any de pandèmia\nTue Jun 01 08:59:01 CEST 2021\nEl 68 % de les empreses és conscient que necessita millorar les seves cadenes de subministrament\nMés del 80 % de les empreses enquestades per l'Institut de Recerca de Capgemini va declarar que les seves cadenes de subministrament s'havien vist perjudicades per la crisi de la COVID-19. Un 68 % es van veure obligades a adaptar el seu model de negoci, i un 62 % veu prioritari augmentar la resiliència de la cadena de subministrament després de la pandèmia. Aquest informe posa de manifest com les empreses han hagut d'afrontar un canvi dràstic pel que fa a la gestió del stock.\nReferent a això, com assenyala el document, un 55 % de les organitzacions han trigat entre tres i sis mesos a recuperar-se de les disrupcions que van experimentar en la cadena de subministrament des de l'esclat de la crisi sanitària, mentre que un 13 % preveu que trigarà entre sis mesos i un any a fer-ho. Inevitablement, això implica que poques empreses estaven i estan preparades per a qualsevol possible interrupció.\nPot interessar-te: COVID-19: com pal·liar-ne els efectes en les cadenes de subministrament\nEntre els principals problemes detectats per les firmes enquestades destaquen l'escassetat de materials o components clau (74 %); els retards en els enviaments i els terminis de lliurament més llargs (74 %); les dificultats a l'hora d'ajustar la capacitat de producció en resposta a la fluctuació de la demanda (69 %); i els problemes per planificar en un context de volatilitat de la demanda dels consumidors (68 %).\nPer això les empreses són cada vegada més conscients de la necessitat d’augmentar la flexibilitat i l'agilitat de les cadenes de subministrament per poder reaccionar i adaptar-se amb rapidesa als possibles contratemps. Una transformació que requereix invertir, per exemple, en tecnologies que impulsin l'autonomia i la intel·ligència del procés.\nDiversos estudis del sector coincideixen que, davant d'una situació de trencament de stock, aproximadament el 9 % dels potencials clients renunciarà directament a la compra, un 37 % comprarà un producte d'una altra marca, i un 21 % buscarà aquest mateix producte en una altra botiga online. I, si el cas es repeteix fins en tres ocasions amb el mateix client potencial, sentirà més rebuig i frustració i un 70 % no tornaria a intentar comprar més en aquest e-commerce a mitjà termini.\n«Aquesta problemàtica afecta grans empreses i pimes (a cadascuna proporcionalment). Moltes empreses conviuen amb buits en l'inventari, però creuen que aplicar solucions implicaria un cost més alt que les pèrdues potencials; pensen que l'usuari acabarà comprant un producte similar, donen poca importància al cost que pot representar un trencament de stock per al seu negoci. És lògic: com que no tenen les eines adequades, no poden tenir la perspectiva de com de gran pot ser el forat provocat per aquesta llacuna; però, segons les dades que hem recopilat, suposa unes pèrdues de vendes potencials de l'11 % cada mes», assenyala Iñaki García, CEO de l'empresa especialitzada en gestió de cadenes de subministrament uSizy.\nEn aquest sentit, algunes de les característiques que ha de tenir una cadena de subministrament per ser resilient, segons Capgemini, són: la capacitat per anticipar-se a les crisis i fer simulacres per millorar la resposta quan n’hi hagi una; prioritzar la localització i la regionalització de la base de proveïdors i de les activitats de producció; diversificar la base dels proveïdors, dels centres de producció i de les opcions de transport; o tenir molt en compte la sostenibilitat en la cadena de subministrament per esquivar desgavells en els àmbits mediambiental i normatiu i satisfer les expectatives canviants dels clients.\nPot interessar-te: Com optimitzar la cadena de subministrament en una conjuntura d'incertesa\nCap a una cadena de subministrament digital\nLa digitalització, que fa que la Indústria 4.0 sigui una realitat, és clau per adaptar-se a la nova situació. Habilitadors tecnològics com la intel·ligència artificial i la seva versió més profunda, el machine learning, l'analítica de dades i el big data, l’internet de les coses o la fabricació additiva, entre altres, ajudaran a ser més eficients, agilitat, productivitat i a oferir més qualitat. Tot això facilita la capacitat d'adaptar-se a entorns canviants.\nPot interessar-te: Menys globalització i més digitalització: així serà la nova cadena de subministrament\nAixí, gairebé la meitat (un 47 %) de les empreses estan accelerant les inversions en l’automatització i, el 39 %, en la robòtica. Però l'internet de les coses i la intel·ligència artificial també figuren entre els principals àmbits en què se centren les companyies, segons l'Institut d'Investigació de Capgemini. Des KPMG indiquen que «la digitalització elimina barreres entre aquests processos en sitges i permet que la cadena de subministrament es converteixi en un ecosistema integrat i transparent per a tots els interessats, des dels proveïdors de matèries primeres fins als fabricants de productes acabats o els clients». Una cadena de subministrament digital inclou planificació integrada, visibilitat logística i emmagatzematges intel·ligents, compres digitals i anàlisi avançada predictiva.\nPer a l'auditora BDO, la tecnologia permet reduir o eliminar els procediments que no afegeixen valor en la gestió diària i facilita a les empreses el lliurament dels seus productes i dels seus serveis de manera més ràpida, més eficient, amb un cost més baix, amb més qualitat i millor nivell de servei. Actualment els sistemes de planificació aporten una visibilitat d'extrem a extrem de la cadena de subministrament que permet als qui la gestionen monitorar i seguir l'estat de totes les tasques que es produeixen en temps real (en proveïdors, plantes, magatzems, centres de distribució, etc.). Aquesta traçabilitat contínua facilita la identificació d'ineficiències i problemes potencials, millora la presa de decisions i contribueix al creixement total del negoci.\nUn altre dels beneficis que aporta la digitalització de la cadena de subministrament és la reducció de temps de lliurament, ja que gràcies a una major visibilitat i traçabilitat en les comandes i a una major disponibilitat de la informació, l'estat i la localització de cada comanda estan controlats en tot moment, cosa que permet resoldre incidències en temps real, o prendre decisions de forma més àgil i intel·ligent.\nAixò també redunda en una millora de la col·laboració. Els gerents de la cadena de subministrament, els seus proveïdors i els seus clients són conscients del que està passant en cada moment; així poden compartir informació decisiva de manera dinàmica i en temps real, cosa que augmenta l'eficiència i la fluïdesa en la gestió de tota la cadena. Un altre avantatge de la digitalització és la reducció de costos gràcies a l'optimització en la gestió de l'inventari, a la planificació més precisa o a la millora en la planificació de la demanda.\nAmb l'augment de la digitalització també ha crescut el nombre de ciberamenaces. Segons Accenture, es creu que el 40 % dels atacs de ciberseguretat s'originen ara en la cadena de subministrament ampliada.\nCom diuen des d'aquesta consultora, les empreses modernes tenen molts més punts de connexió amb el món exterior que abans. En conseqüència, hi ha més dades que flueixen a través d'aquestes connexions. Això proporciona una agilitat i una velocitat essencials per als negocis, però augmenta el risc de forma massiva.\nPot interessar-te: El gran repte de les empreses el 2021: la protecció de dades\nPer això, és fonamental repensar la seguretat de la cadena de subministrament d'una manera molt més holística. Això vol dir emprendre una transformació de la cadena de subministrament que faci que la seguretat sigui (tant en sentit físic com informàtic) una part fonamental de l'estratègia i incorpori principis de seguretat en tota la xarxa. També inclou el desenvolupament de solucions de traçabilitat en la cadena de subministrament que millorin la visibilitat.\nPer fer front a aquesta problemàtica, des d’Accenture aconsellen crear una oficina especialitzada en seguretat; obtenir una millor visibilitat reunint les dades i les anàlisis de tota la xarxa, incloses les parts externes; comprendre les amenaces de manera holística, és a dir, unir totes les peces i exposar les amenaces i les vulnerabilitats de la cadena de subministrament que estaven ocultes anteriorment; crear un conjunt de solucions de seguretat per cobrir les possibles vulnerabilitats; i comprometre els recursos necessaris per mantenir la seguretat de la cadena de subministrament en un entorn en constant evolució.\nFotografia de Frank Mckenna a Unsplash


Un banc de la Vila Olímpica de Barcelona, escenari de tòrrides trobades\nEls últims que han enxampat han estat un home masturbant una dona\ndimecres, 19 d’octubre 2016 - 16:21h\nImatge de l'escena al parc | Cedida\nContinua la polèmica a la Vila Olímpica de Barcelona, concretament al parc de Carles I. Fa uns mesos es van fer públiques imatges de gent fent tot tipus de pràctiques sexuals en un banc de ciment d'aquest parc i per la zona es repetien diverses situacions com festes alcohòliques, pipis, excrements i baralles, entre altres successos.\nPer aquest motiu el consistori es va comprometre a millorar la zona, ja va col·locar un piló en una de les entrades per evitar que els cotxes aparquessin i evitar festes alcohòliques, però de nou el banc és el protagonista d'un altre vídeo picant. Tal com ho van captar els veïns, un home ha estat enxampat masturbant la seva dona. Segons el Periódico, el succés va tenir lloc el dilluns 3 d'octubre a les 13.30 hores sota la mirada de transeünts i els va semblar importar-los ben poc.\nEls veïns van avisar del cas i quan va arribar la Guàrdia Urbana la parella havia passat al segon plat i ella estava sobre d'ell. Aquest no ha estat l'únic escabrós moment, al mateix parc un jove va ser immortalitzat amb els pantalons baixats mentre es masturbava. La fixació amb el banc és més que evident.


Sis detinguts a França en una triple operació contra l'aparell logístic d'ETA\nLa Guàrdia Civil i la policia francesa han actuat al centre i el sud de França i al sud-oest de París en una triple operació contra ETA, que de moment ha acabat amb sis detinguts.\nRedacció 07/05/2013 - 07.52 Actualitzat 07/05/2013 - 21.49\nLa Guàrdia Civil i la policia francesa han detingut sis persones a França en una triple operació contra ETA. Segons han informat fonts de la lluita antiterrorista, les autoritats franceses, en col·laboració amb la policia espanyola, han detingut dues persones a Blois, al sud-oest de París, dues al sud de Llemotges i dues més a Montpeller.\nFonts de la lluita antiterrorista consideren que s'ha aconseguit colpejar el nucli de l'aparell logístic d'ETA, el més actiu des del final de l'activitat terrorista. Segons la investigació, els detinguts integraven presumptament unes cèl·lules que abastien els membres d'ETA que es refugien a França i eren clau per mantenir la infraestrcutura de la clandestinitat.\nAlguns dels detinguts estarien vigilant els amagatalls d'armes que no s'han entregat. El Ministeri de l'Interior espanyol ha destacat la col·laboració amb França i ha advertit que continuarà fins que ETA es dissolgui. El ministre Jorge Fernández Díaz ha aplaudit "la brillant operació" contra l'estructura d'ETA.\nEntre els detinguts destaca Andoni Goikoetxea Gabirondo, expert en explosius i fugit des de la desarticulació del comando Ederra de l'organització. Segons han informat fonts del Ministeri de l'Interior francès, "cinc dels sis detinguts ja constaven al fitxer de les persones buscades".\nAmb les d'aquest dimarts hi ha hagut onze detencions de presumptes membres d'ETA aquest any, totes menys una a França. L'operació es produeix després de dos comunicats en què ETA adverteix de les conseqüències que no s'hagi obert una negociació.\nDetenció de l'aparell logístic d'ETA


La impressió de moviment en escultura és una de les cerques més constants en la història de l’art. En la naturalesa de l’escultura és inherent el desafiament de posar el material de la nostra part, com ho és el desafiament que presenta el seu principal hàndicap superat el hieratisme: la immobilitat. Escultors de tots els temps i estils han buscat com a primer objectiu o recurs secundari la il·lusió de moviment en el material inert, des del Discòbol de Mirón, passant pel Moisès de Miquel Àngel, fins a les escultures errants impulsades pel vent de Bio Jansen. El moviment en l’escultura es pot interpretar de diverses maneres i podríem incloure moltes variants.\nEns centrarem en els aspectes d’anàlisi més subtils, ja que poden abastar un espectre més ampli per entendre l’escultura de tots els temps: com seria la sensació de desplaçament potencial; com contribueix o contradiu l’elecció d’un material o un altre en la sensació de moviment o de dinamisme en una escultura; o com s’interpreta la intenció del moviment. Fugirem de plantejaments efectistes que al·ludeixen a una lectura ràpida del que succeeix en l’objecte i plantejarem, en primer lloc, una reflexió sobre la intenció del moviment en relació amb el material emprat.\nObservem aquestes dues imatges. Es tracta d’una famosa obra del futurisme italià, Formes úniques de continuItat en l’espai (1913), de l’artista Umberto Boccioni, i L’home que camina (1961), de l’escultor Alberto Giacometti.\nFormes úniques de continuïtat en l’espai d’Umberto Boccioni (1913)\nL’home que camina de l’escultor Alberto Giacometti (1961)\nQuines intencions podria tenir cada peça? Es podria afirmar que el material emprat és l’adequat per a aconseguir-ho? I la textura o el llenguatge? Aconsegueix millor una d’elles el que persegueix?\nFixem-nos en el material emprat: en el cas de l’escultura de Boccioni, el material és bronze polit. Aquest material és propici per imprimir velocitat, dinamisme, la llum rellisca sobre la superfície i genera un joc constant de lluentors i ombres. La superfície llisa permet que no s’aturi la mirada, sinó que flueixi. La peça de Giacometti és també un buidat de bronze, no obstant això, està tractat de manera molt diferent, la textura és rugosa i la superfície no està polida, la incidència de la llum en ella no destaca sobre altres factors. La textura ens parla d’aquesta forma de modelar tan característica de Giacometti, que posa fragments de material additiu que aparentment no repassa i va modelant de manera orgànica.\nL’obra de Boccioni recull, a la seva manera, els anhels del futurisme, la desintegració de plànols, la potència i la velocitat. Ho fa de forma curiosa, aquest home robust i desintegrat en plànols corbs i afilats ens resulta amenaçador i, al contrari d’inspirar-nos velocitat, destil·la dificultat per caminar. Les dues peanyes actuen com si aquest personatge hagués ficat els peus en dos blocs cúbics de ciment dels quals no pot desprendre’s, una mena de robot atrapat per dos pesos que li impedeixen caminar. Aquest «detall» neutralitza tota intenció de velocitat, i en va són els esforços per presentar-nos un dinamisme que la mateixa peça no pot aconseguir per estar ancorada.\nEl hombre que camina representa un home humil o qualsevol home, universal, símbol de la «pròpia força vital de l’home». La seva base és prou gran per obviar-la com a extensió del terra; la seva textura és reposada, no hi incideixen més agents que la mateixa forma, la mirada és detinguda; la seva forma és esquemàtica, no està personificada, és anònima. En el seu pas s’intueix el moviment següent sense necessitat d’estridències, un pas calmat, discret i gens sobreactuat. No solament la figura està esquematitzada, sinó també la mateixa intenció de moviment. No té una postura natural, però aconsegueix ser dinàmica dins del seu hieratisme, la seva simplicitat. Giacometti, amb la seva particular forma de veure i interpretar la realitat, volia donar la sensació de moviment efectiu a la seva escultura i el resultat resulta captivador, perquè aquesta intenció es torna en pura contenció, en «quietud en moviment» que aconsegueix de manera efectiva una projecció de desplaçament.\nUn altre exemple molt clarificador de la relació entre material i intenció és l’alt relleu de marbre de Jules Dalou, el Monument a Levassor, de principis del XX. La seva temàtica és el primer cotxe i la primera vegada que algú conduïa durant 48 hores seguides.\nEl monument a Levassor de Jules Dalou (1907)\nQuins problemes o contradiccions podria tenir aquesta peça? El material està ben triat per al concepte que utilitza i la fi que vol aconseguir l’autor? Es podria dir que l’estil està en sintonia amb el tema?\nEn aquesta ocasió la resposta és més senzilla. Hi ha clars problemes amb l’elecció del material i contradiccions encantadores d’estil. Com és possible transmetre la velocitat que percebia la gent en trobar-se aquest cotxe en marxa utilitzant el marbre i ficant l’escena en un monument? De vegades la disciplina de l’ofici i les possibilitats del moment no són concordes amb el concepte principal que es vol transmetre.\nHi ha un altre tipus de moviment implícit més enllà de la mateixa intuïció de moviment en l’objecte, que seria el desplaçament que una escultura provoca en l’espectador. En escultura, el moviment de l’observador és clau per a la seva visió. A diferència de la pintura, que habitualment té un sol punt de vista, l’escultura treballa les tres dimensions i és obligat passejar al seu voltant per captar la totalitat de la peça. Aquest principi es porta més enllà quan l’escultura és més que un objecte aïllat que observar i es converteix en un o diversos elements situats en un espai determinat amb els quals l’espectador ha de relacionar-se per apreciar-los. Aquesta invitació a la interacció de vegades es converteix en una cosa forçosa més que voluntària. Vegem-ho:\nRichard Serra (Estats Units, 1939) és sens dubte un dels millors escultors en actiu del món. Va començar adscrit al minimalisme, moviment en el qual se’l segueix encasellant, però també va passar pel land art, moviment pel qual se’l considera en l’actualitat un gran generador d’espais. A més, treballa l’acer corten, de manera que és destacada la seva obra exterior amb peces de gran format, amb les quals altera, reinventa i proposa llocs.\nLa matèria del temps (The Matter of Time) (1994–2005) és una instal·lació de vuit escultures d’enorme format d’acer exposada permanentment a la sala 104 del Museu Guggenheim de Bilbao: «Únic espai a Europa que les seves característiques permeten albergar aquestes impressionants obres». Aquesta instal·lació, que és part de la col·lecció del museu, és considerada per l’autor com la creació més important de la seva carrera.\nLa matèria del temps de Richard Serra (1994–2005)\nRecórrer les vuit peces resulta una experiència fascinant. Entrar en la invitació al moviment que proposa l’autor caminant pel seu exterior, però sobretot per l’interior de les seves peces, mereix la visita a l’extraordinari museu. Serra mou l’espectador tot generant diferents estats en la percepció. S’experimenten contínues transformacions que tensen la nostra percepció durant el passeig, del vertigen a la calma; no solament l’espectador es mou, sinó que sembla moure’s l’espai i la matèria al voltant. Els passadissos de diferents proporcions que generen les superfícies d’acer proposen de manera imprevista espais oberts o estrets, llargs o curts, en els quals no només el pla horitzontal varia; les parets verticals s’inclinen cap a dins i cap a fora, i generen un desconcert en el mateix eix de gravetat en crear un desequilibri físic constant que converteix el passeig en, més que una sensació, una experiència perceptiva.\nSerra ja va imposar la seva idea d’escultura a la ciutat de Nova York i amb això va originar una forta polèmica als anys vuitanta. La seva famosa obra Arc inclinat (Tilted Arch), instal·lada el 1981 al centre de la Plaça Federal, tenia 3,5 metres d’altura amb una longitud de 40 metres. Els vianants que creuaven cada dia la plaça es topaven amb una paret de metall que es veien obligats a rodejar. Una votació pública va demanar-ne la retirada i l’autor va exigir-ne la destrucció, ja que l’obra, com totes les que concep, havia estat creada per al lloc. Finalment, l’escultura va ser convertida en ferralla. Serra força el desplaçament del vianant i aconsegueix obrir un encès debat sobre la capacitat de l’art per alterar un espai públic.


La veu de T: Com simular altres dispositius des del navegador\nCom simular altres dispositius des del navegador\nNOTA: Pel que sembla el març negre també ha afectat al bloc. Suposo que estic ficat en masses fronts i les prioritats estan clares. En tot cas el bloc no està mort, però si que està en un recés.\nÚltimament m'he posat una mica amb les adaptacions mòbils de pàgines web i, per bé que és un tema interessant, el primer problema que s'ha de resoldre és com provar-ho.\nÒbviament, la meva primera opció ha sigut fer-ho amb el meu mòbil, però això és francament lent i només et permet provar-ho en un únic dispositiu. Encara que la prova última sempre s'ha de fer en dispositius físics, si que he trobat una manera per fer que Firefox enganyi la pàgina i li faci creure que s'està mostrant en un dispositiu o navegador diferent.\nSelector de perfils del User Agent Switcher\nPer fer-ho existeix l'extensió User Agent Switcher. Aquesta extensió permet carregar un arxiu de perfils de diversos dispositius. Un cop carregats els perfils, ja disposareu d'un botó que us permetrà indicar quin navegador/dispositiu voleu simular.\nGestor de perfils del User Agent Switcher\nUs deixo aquest tutorial on s'explica com carregar manualment perfils i un enllaç a una pàgina on hi ha un arxiu de perfils per importar. El llistat de perfils és molt àmplia. La meva recomanació és que busqueu el perfil dels navegadors Safari Mobile Android i iPhone i els poseu al cap damunt de la llista perquè són els bàsics.\nEtiquetes: Firefox, Programació


Cançons i Arrels, Els Modernismes Musicals - Torà online\nCultura diumenge 26 setembre 2021 Autor: somsegarra\nCançons i Arrels, Els Modernismes Musicals\ncartell Cançons i Arrels, Els Modernismes Musicals Foto: casino calaf\nDiumenge 26 de setembre, a les 18:30h, la Coral Sant Jordi interpretarà el seu espectacle 'Cançons i Arrels, Els Modernismes Musicals', al Casino de Calaf.\nEl concert vol ser una mirada àmplia per la música, un viatge a través de les cançons que alguns dels autors més importants de diferents països van escriure, gairebé sempre, sobre textos populars o d’escriptors de la pròpia nació utilitzant ritmes, melodies i harmonies que els identificaven amb la seva cultura popular.\nUn viatge que, amb la col·laboració de l’actriu Lloll Bertran, ens portarà, també a descobrir el context polític i socioeconòmic en el qual van sorgir aquests moviments nacionalistes. Des d’Anglaterra a Hongria, passant per Escandinàvia i Bohèmia, per finalitzar la ruta a Catalunya.\nDavant les noves mesures de seguretat i prevenció davant la COVID-19, l’aforament de la sala del Casino és limitat. Per aquesta raó, per assegurar-vos la localitat a l’espectacle cal comprar les entrades de manera anticipada a través del portal entrapolis.com o reservar-les al telèfon 93 869 83 77 o al 620 134 018 (Josep). També es podran adquirir a taquilla des d'una hora abans de l'espectacle, sempre que en quedin de disponibles. El preu per als socis és de 9 euros i per al públic en general de 12 euros. El concert tindrà lloc a les 18:30h i seran vàlides les invitacions proporcionades als nostres patrocinadors.\nEtiquetes: música concerts casino calaf\nLectures: 7 Darrera: 13.05.2022


Massini - Art Bo\nHome Pastisseria Massini\nEl clàssic dels clàssics, el pastís Massini combina els tres pilars de la pastisseria: nata, trufa i gema cremada. És una aposta segura, un pastís que agrada a tothom, i que ens porta records d’altres celebracions on, com no podia ser d’una altra manera, hi havia un Massini present a l’hora de les postres.\nEl Massini té una combinació de sabors senzilla i equilibrada: la suavitat de la nata, la intensitat de la trufa i la dolçor de la gema cremada es fonen a cada mossegada. El tradicional pa de pessic serveix per acabar d’amorosir aquesta combinació. Però no tot és senzill al Massini: l’elaboració és lenta, requereix temps i delicadesa, i això es nota en el resultat final.\nCom sol passar en unes postres tan populars, els orígens en són incerts. El nom s’atribueix al tenor italià Angelo Massini, a qui s’hauria dedicat el pastís. Altres fonts esmenten un origen català, i d’altres troben que té moltes similituds amb la Tarta de San Marcos, originada al s. XII en un convent dedicat a San Marcos. El pastís Massini és molt popular a Uruguai, on l’haurien introduït uns catalans que van fundar-hi una pastisseria cap al 1950.\nCom et recomanem prendre el pastís Massini?\nEl Massini és ideal per a celebracions familiars, ja que la combinació de sabors sol agradar a tothom. Són unes postres ideals per al migdia, especialment bones per consumir-les a la tardor i l’hivern. Et recomanem treure-la de la nevera quinze minuts abans de consumir-la, perquè no estigui massa freda i els sabors siguin més intensos.\nEl més adient per acompanyar el pastís Massini és un vi escumós o gasificat. Un cava semi és sempre un clàssic ben rebut, però si vols donar-li un toc diferent, prova amb un rueda escumós, un lambrusco blanc, un crémant francès o el Blanquette de Limoux.


per què els gats porten “regals” d’animals morts?\nTot i que han passat 10.000 anys des que van ser domesticats els gats, el seu instint de caçar continua sent fort. Aquesta és una bona notícia per a persones que posseeixen gats com a forma de control de plagues, però no són tan agradables quan el vostre company de peluix interior i pelat troba un llangardaix en algun lloc de la casa i el porta al peu del llit. Si alguna vegada us heu preguntat per què els gats deixen “regals” als seus propietaris en forma d’animals morts, consigueu-ho fins al seu instint de caçar preses i alimentar als seus éssers estimats.\nEl pensament darrere del 'regal'\nEls gats neixen per caçar. Tot i que els gats domesticats saben que no necessiten agafar el seu propi menjar per sobreviure, no poden resistir les ganes i sovint gaudeixen de la caça i la persecució. Alguns gats que capturen preses portaran als seus propietaris els animals morts –o, potser encara més desagradables, de vegades encara vius– per mostrar la seva preuada captura per a un consum posterior, com a ajuda docent o com a regal.\nA més, els gats són animals de paquet i sovint volen compartir la seva recompensa amb la seva família. Això és especialment important per als gats femelles que normalment ensenyarien als seus fills a caçar i menjar. Això vol dir que quan un gat et porta un animal que va atrapar, ja sigui viu o mort, et consideren una part de la seva família. Els seus instints els diuen que això és el que han de fer per sobreviure i que han de passar aquestes importants habilitats que salven la vida a la seva família.\nAquest comportament presa de preses no té res a veure amb passar fam. Més aviat, les 'preses' capturades per gats interiors sovint no són comestibles, sinó que van sentir ratolins de joguina, boles i deixalles. Aquests articles també es poden presentar com a regals, tot i que no són comestibles.\nRedirigint la unitat de presa amb joguines\nLa presa natural de les preses d'un gat no es pot suprimir, però es pot redirigir a jugar al lloc de caçar. En lloc de reforçar les preses jugant, l'activitat satisfà el desig de caçar d'un gat. Qualsevol joguina que requereixi que el vostre gat persegueixi captura i atrapi un objecte està estimulant mentalment la seva presa de preses naturals, incloses les varilles de ploma, els punters làser, les joguines en moviment i altres articles que el vostre gat simplement no pot resistir a intentar atrapar-lo.\nUn gat necessita estimulació mental, sobretot si es tracta d’un gat que sembla tenir una presa forta de presa. Si no té res per caçar, perseguir i capturar, hi haurà alguna cosa que compleixi la seva presa de presa. Es podrien caure als peus mentre camines a prop o pugen per les cortines per agafar preses imaginàries.\nProporciona el gatet a una gran quantitat de jocs cada dia per redirigir els seus comportaments naturals de caça. Això no només redueix els problemes de comportament dels gats propensos a portar ratolins o llangardaixos a la vostra porta, sinó que també proporciona exercici per al gat. Els gats d’interior sovint tenen un sobrepès i poden ajudar-vos una mica a l’hora de vessar els quilos mitjançant el moviment.\nTot i que molts gats estan satisfets de perseguir un punter làser, alguns també han de simular “matar” la seva presa. Si el vostre gat sembla frustrat o busca contínuament destruir objectes que troba a terra, com ara una sabata solitària, proporciona al gat preses que pot 'matar', com per exemple un animal petit de peluix.\nEstalviar vida a l’aire lliure\nEls gats a l'aire lliure que caça i maten la vida autòctona són molt bons que es consideren espècies invasores i perjudicials per a les poblacions natives d'aus. Alerta la vida salvatge d’un imminent atac de gats mitjançant la fixació de campanes en un collet trencador d’un gat a l’aire lliure.


1. Projectes que endrecen: hi ha molts projectes (els que més) que reordenen espais sobre sí mateixos, fent-los més útils, més atractius, més novedosos. Responen a voluntats polítiques d’inversió visible, concretades en certs llocs més difícils o més representatius. Pretenen actualitzar-los i endreçar-los.\n2. Projectes que augmenten l’àmbit previ de l’espai públic, i que tot i seguir pautes tipològiques conegudes, s’orienten a dissenyar àrees noves, diferents per la seva escala i emplaçament, per dificultats topogràfiques o per complexitat temàtica. És la bàsica acció urbanitzadora.\n3. Projectes que col·lectivitzen. Són aquells, els més incisius, que assumeixen una intenció estratègica de fer espai públic amb ingredients privats, amb un enteniment de l’espai col.lectiu (privat+públic alhora) com a substància definitòria d’allò urbà. Els projectes que, explícitament o no, pensen que urbanitzar vol dir col·lectivitzar, poden tenir molta o poca forma, perquè no són configuradors sinó accions d’estratègia mental.\n4. Projectes que inventen. Són aquells pocs que neixen d’una ocasió imprecisa, sense programa concret o sense destí ni límits definits. Proposen imatges insòlites a partir d’inventar un tipus d’espai públic del que, precisament, no existeix tipus. És invenció de forma i programa alhora i és acceptar el risc – de l’error o del fracàs- com a actitud projectual.


2003 - Cartells de les diferents edicions - Temporada alta - Festival de teatre\nFerran Adrià - Francesc Guillamet\n(L'HOSPITALET DE LLOBREGAT, 1962)\nFerran Adrià és un dels cuiners més reconeguts internacionalment, gràcies a les seves propostes creatives, inesperades, originals i avantguardistes. Format en els fogons de moltes cuines, no és fins a la dècada dels 80 que entra a formar part de l’equip de Juli Soler al restaurant El Bulli, del qual n’esdevindrà el primer Cap de Cuina i on, amb els anys, obtindran el reconeixement al seu esforç i treball amb la concessió de tres estrelles Michellin.\nLa cuina creativa d’Adrià ens la presenta a través de les fotografies de Francesc Guillamet, creador empordanès especialitzat en fotografia gastronòmica (autor de les imatges que il·lustren els llibres de cuina de Ferran Adrià) que aconsegueix un treball ple de força, de contrastos i sensacions.\nPel que fa a l’elaboració de Ferran Adrià pel cartell de Temporada Alta, aconsegueix unir el Teatre amb la Gastronomia ja que ambdos són arts efímers. Es tracta d’un núvol amb menta, coco, curry i tamarinde: tothom que ha passejat alguna vegada per les Fires de Girona, ha vist aquests grans núvols de sucre, i com és habitual, Adrià ha donat una altra volta de rosca presentant aquesta llaminadura per als adults.


Helly hansen HP Circumnavigation Gris comprar i ofertes a Waveinn\nDescripció Helly hansen HP Circumnavigation\nUna samarreta tècnica, lleugera i ràpida per a homes secs amb gràfics únics d'Helly Hansen. Amb gràfics HH que celebren a Thomas Covilles, graven la circumnavegació del primer navegant solista que viatjarà a circunvidar el món en menys de 50 dies. Perfecte per travessar els doldrums o els dies càlids d'estiu per l'aigua.\nPolièster lleuger ràpid i confortable.\nAcabat de Wicking\nColl circular amb costella 1x1\nGràfics marins impresos al pit\nLogotip impressionat HH a màniga\nGràfic al pit\nTeixit: 100% polièster,\nSi vols comprar els millors productes de Roba home de la marca Helly hansen, has trobat el millor lloc per fer-ho! A waveinn sempre treballem amb les millors marques del mercat com Helly hansen, per tal d’oferir-te la millor qualitat i millors preus en material de nàutica i pesca, com és el cas de Helly hansen HP Circumnavigation. Fes la teva compra online ara mateix i rep el Helly hansen HP Circumnavigation el més aviat possible.\nCaracterístiques Helly hansen HP Circumnavigation\nTecnologias Helly hansen HP Circumnavigation\nSostenibilitat Helly hansen HP Circumnavigation\n$ 34.73 $26.49


La Vinyeta del Peregrina, els canvis de protocols i els problemes de la pandèmia – La Bústia\nPer Redacció / La Bústia 3 de febrer de 2022 a les 7:00 0 401 Visites\nPubliquem la Vinyeta del Peregrina sobre els canvis de protocols que s’estan aplicant des de l’inici de curs i de la tornada de les festes de Nadal a les escoles. Unes mesures, uns canvis i una pandèmia que provoca problemes, com els de salut mental.\nLa secretària de Salut Pública, Carmen Cabezas, ha anunciat aquest dimecres que a partir de dilluns es deixaran de fer tests d’antígens als escolars quan hi hagi un positiu a l’aula. Només es mantindran els cribratges entre els professors i en els centres d’educació especial.\nAquesta mesura que ara s’elimina la va aplicar Salut en el retorn a les classes després de Nadal com una “capa de seguretat addicional” tot i que l’Estat espanyol no ho demanava. Els tests d’antígens s’estaven oferint a les farmàcies o als CAP en el cas dels alumnes més petits. Els qui ja tinguin la recepta encara se’l podran fer durant aquests dies.\nCabezas ha argumentat que la decisió s’ha pres després d’una baixada “clara” dels contagis en tots els grups d’edat. Durant el mes de gener s’han fet 44.809 testos a aquest col·lectiu amb una positivitat d’un 7,4%.\nPel que fa a les quarantenes a les escoles, el Govern demanarà al Consell Interterritorial eliminar-les. A dia d’avui, els alumnes majors de 12 anys han de fer-la en cas d’un positiu a l’aula si no estan immunitzats i en el cas dels alumnes d’educació infantil i de primària, quan són cinc positius.\nDibuix: La Vinyeta del Peregrina a la primera edició en paper de l’any de La Bústia.\nEtiquetes: coronavirusDibuixLa Bústia\nCategoria: Abrera, C-Abrera, C-Castellvi de Rosanes, C-Collbató, C-Esparreguera, C-Gelida, C-Martorell, C-Masquefa, C-Olesa de Montserrat, C-Sant Andreu de la Barca, C-Sant Esteve Sesrovires, Castellví de Rosanes, Collbató, Esparreguera, Gelida, La Bústia, Martorell, Masquefa, Olesa de Montserrat, Sant Andreu de la Barca, Sant Esteve Sesrovires, Societat\nCollbató s’adhereix a l’AMTU i millorarà la xarxa de transport\nEls Tres Tombs arriben a Olesa aquest cap de setmana


fonamental el Dl Oct 13, 2008 11:19 pm\n--- lucky24 20/03/06\nEstem preparant un viatge a Tailàndia per aquest estiu, i m’agradaria comentar amb qui hi hagi estat els típics detalls de viatge, com arribar-hi, on val la pena anar, llocs per dormir, en quina situació està tota la zona afectada pel tsunami, etc.\nSi teniu alguna informació (vivències personals, fotos, links, ...) serà benvinguda, si algú més té pensat anar-hi podem començar a planificar junts.\n--- Lluis 22/03/06\nDoncs això, que només coneixo Bangkok, així que només et puc recomanar un allotjament proper a Khaosan Road, la zona dels motxillers. La guesthouse és diu New Siam i pots mirar a la seva adreça www.newsiam.net. Es nou i molt net, 18 $ amb aire acondicionat i piscina.\nEn quan a com arribar-hi, a nosaltres ens va sortir molt bé de preu amb l'Air France (635 euros).\nPots veure fotos de Bangkok a la nostra web http://personales.ya.com/mesenlla/\nfonamental el Dl Oct 13, 2008 11:20 pm\n--- vagamon 22/03/06\nJo he fet el recorregut de Bangkok-Chiang Mai-Chiang Rai-Krabi.\nCombina bé una gran ciutat, amb la selva i tradicions, i llavors platja.\nJo vaig estar a hotels carets, pero si vols qualsevol cosa no dubtis en consultarme.\nJo vaig volar amb la Thai, pero no recordo el preu i almenys fa 4 anys d'aixo.


Campclar celebrarà la 7a Firavida aquest dissabte\ninici / notícies / Campclar celebrarà la 7a Firavida aquest dissabte\nPublicat dimecres 17 de Maig de 2017 13:02\nEl barri tarragoní tornarà a omplir el seu casal cívic d’activitats d’oci i cultura per a tota la ciutadania. Hi haurà actes lúdics de les deu del matí fins dos quarts de tres del migdia sota el lema «Juguem plegats, juguem al barri». Els interessats podran gaudir d’una xocolatada, tallers creatius, exposicions artístiques, música i ball i una bicicletada popular.\nLa consellera de Relacions Ciutadanes de l’Ajuntament de Tarragona, Elvira Ferrando, ha destacat l’acció solidària dels veïns de Campclar com a pioners d’aquestes propostes i com exemple d’associació multisectorial.\nLa fira, que compta amb l'ajuda de més de 30 establiments de la zona, està organitzada per 27 grups locals amb la col·laboració de la Generalitat de Catalunya i l’Ajuntament de Tarragona d’entre altres.


La ràpida vacunació de la humanitat davant la covid-19: Problema de patents? | UPF-BSM\nExisteixen sòlids arguments tant a favor com en contra de l'exempció de les patents de les vacunes covid-19. Per raons ètiques –el dret a la salut precedeix altres drets mercantils- i per solidaritat interessada –no estarem fora de perill fins que tota la humanitat estigui fora de perill, ningú discuteix que cal vacunar a tota la població en aquests mesos per a evitar milions de morts més i una circulació de virus potenciadora de mutacions i variants que poden obligar a retocar les vacunes existents. Ha de ser, no obstant això, en aquests mesos perquè ja el 2022 la producció satisfarà totes les necessitats.\nFa ja més de mig any que l'Índia, Sud-àfrica i 60 països més van sol·licitar debatre a l'Organització Mundial del Comerç (OMC) l'exempció de patents per a les vacunes covid-19. La major part dels països desenvolupats estava en contra, però el recent gir de Biden (país que concentra la innovació vacunal) ha canviat el tauler de joc. Biden mereix tot el meu respecte, especialment si tenim en compte que la seva alternativa pot suposar que els EUA es converteixi en un país totalitari. També s'entén el citat gir: els antics aliats de la guerra freda que va seguir a la II mundial estan sent vacunats pels enemics, la Xina i Rússia, en aquesta segona guerra freda. Mentrestant Occident acumula vacunes per a immunitzar diverses vegades a la seva població immersa en un nacionalisme vacunal que res ha d'envejar a l'America First trumpià.\nCertament, les patents han de revisar-se. En el sector sanitari sobra tant el pay for delay a la introducció de genèrics com el evergreening de les patents per a prolongar els seus 20 anys de vida amb petites modificacions. D'altra banda, convé relaxar el grau de protecció que les patents ofereixen perquè estan retardant aquesta innovació que pretenen impulsar. Les vacunes, amb moltes característiques del que en Economia es coneix com a bé públic, presenten demanda no solvent, gorreja d'immunitats alienes, amb freqüència vida curta, i escassa probabilitat de fidelizar consums, més en tractar-se de prevenir. Dit d'una altra manera: és un sector sense grans incentius per a innovar, la qual cosa serà un problema quan algun dels dos a cinc virus zoonòtics que apareixen cada any, a conseqüència de l'escalfament global, origini una nova pandèmia.\nLa senda de l'exempció portarà a prolongats debats –encara sense data- a l'OMC, posterior decisió conjunta en el Parlament Europeu, seguida de canvi en les legislacions sobre propietat intel·lectual de tots els països. Una llarga i agitada navegació entre les multinacionals de l'advocacia… quan el problema és invertir acceleradament en nova capacitat productiva. La suspensió de patents no acceleraria la vacunació mundial quan aquesta es necessita amb caràcter immediat. Més aviat distrauria. A més, ni tenim problema de monopoli (són 11 de moment, no una, les vacunes) ni d'alliberar patents. Fins i tot amb les de tecnologia absolutament innovadora, les mRNA, BioNTech ha concedit ja llicència a la xinesa Fosum Pharma i Moderna va anunciar ja a l'octubre passat que mentre continuï la pandèmia deixaria que les seves patents relacionades amb la covid-19 fossin utilitzades per altres fabricants.\nCentrant-nos en el problema real, per a augmentar de forma accelerada la capacitat mundial de producció de vacuna, caben des dels ja molt provats acords de compra anticipada del Nobel Kremer, fins a una combinació de les següents mesures:\nAbans de res i en qualsevol cas: Inversió públic-privada (en línia Warp Speed). Tant per a la producció de vacunes com per a la de tots aquells components que en aquests moments escanyen subministraments.\nExpandir encara més les llicències voluntàries especialment les que es venen a cost marginal: les de Astra Zeneca (AZ) i Jansen, empreses la cotització a Borsa de les quals no es va immutar després del gir de Biden. AZ té ja llicències amb l'Índia, el Brasil, Mèxic, l'Argentina, la Xina, i Sud-àfrica; Janssen amb Espanya, Sud-àfrica, i França; Sputnik amb l'Índia, la Xina, Corea del Sud, el Brasil, i amb Alemanya i França esperant autorització de la European Medicines Agency; Sinopharm amb Emirats, Egipte, Bangla Desh…\nAmpliar els contractes de fabricació sobretot per a les vacunes de tecnologia més tradicional (virus atenuats i adenovirus). Acceptar que la tecnologia mRNA trigarà més a poder-se transferir perquè el procés és extremadament complex com aquí pot apreciar-se: 280 compostos provinents de 86 proveïdors repartits en 19 països. Encara que es produeixi a un ritme molt intens amb fortes economies d'aprenentatge l'oferta de coneixement tècnic és rígida a curt termini. Previsiblement les vacunes mRNA es concentraran als països rics. Afortunadament no hi ha grans diferències entre vacunes.\nDeixar d'acaparar i donar ja tots els excedents acumulats per alguns països rics i que permeten vacunar fins a 13 vegades a la seva població (cas del Canadà). Donar un percentatge de les vacunes de què disposa un país com destacadament fan Nova Zelanda i Espanya.\nAugmentar la dotació al Fons d'Accés Global per a Vacunes covid-19, Covax.\nLa ciència desenvolupada pel món amb suport de nombrosos governs ha de beneficiar a aquest món. Per a això cal propiciar l'augment immediat de capacitat productiva.


Parc Séquia Mare-Benidorm\nParc Séquia Mare\nInteres historic i un alt valor cultural i patrimonial al territori per on passa el seu recorregut.\nPuedes descargar los folletos aquí:\nTríptico Séquia Mare Benidorm\nTríptico Séquia Mare Benidorm 2\nEl Rec Major de l'Alfas*, conegut popularment com la Sequia Mare, es un sistema de regadiu historic, patrimoni hidraulic i arqueologic. Esta construcci6, impulsada i executada per la possei:dora de la Senyoria de Polop, Beatriz Fajardo y Mendoza, es remunta al segle XVII i es una gran obra per a l'epoca.\nPrimer es va denominar Nau Rec i posteriorment Rec Major de l'Alfas. Te un tracat que forma part del paisatge singular i caracteristic d'aquesta zona mediterrania. A mes, aporta un interes historic i un alt valor cultural i patrimonial al territori per on passa el seu recorregut. Segons la Carta de Poblament, la data de l'inici de les obres va ser l'any 1659 i a l'abril de 1666 ja havien acabat.\n*L'antic toponim A/fas, que significa "terra nova" o "horta", fa referencia a una antiga partida de Polop que queda dividida entre els municipis de Benidorm i l'Alfos de! Pi.\nSegons els documents de 1668, la nova sequia tenia una longitud de mes dos llegues i mitja i portava l'aigua des de! barranc de Polop, concretament des de la font de! Salt, fins a l'Alfos de Baix o Benidorm (!es actuals partides de Benidorm de: la Lloma, el Saltet, Coves, l'Almafra, San<;:, el Cabut, la Mitja Llegua, el Tossalet de la Guarda i la Foia Manera).La sequia es va prolongar fins al nucli urba de Benidorm. En els estatuts de\n!'any 1927, Ordenanzas y Reglamentos. Comunidad, Sindicato y Ju rad o d e/ Ri ego Mayor d e Alfaz d e / Pi y Ben i d o r m, s'especificava que la seua longitud era de 18km i 780 m.\nLa instauraci6 d'un sistema agricola de rec que recorria Polop, Xirles, La Nucia, l'Alfos del Pi i Benidorm va fer que les terres d'estos pobles es tornaren rendibles i atragueren nous pobladors. Es aixi com es va garantir la prosperitat de la ciutat durant els 300 anys seguents: es regaven els camps, es movien els molins, s'omplien els aljubs de les cases i es va facilitar el desenrotllament de les poblacions de la comarca.\nLa primera font ornamental de Benidorm va ser la del Pare d'Elx. Es va construir al febrer de 1960 per a celebrar la creaci6 de la primera xarxa de subministrament d'aigua potable a les llars. Fet que va significar el final de la utilitzaci6 de la Sequia Mare per a consum huma en el nucli urba.


Bodegues: Torna el quinto (si és que mai se'n va anar)\nEls bars populars s'han convertit en una alternativa social i econòmica per als que fugen dels locals de disseny\nLUCÍA LIJTMAER ·03/05/2010 - 08:20h\nLa bodega Costa Brava, a la part alta del barri de Gràcia, és una de les favorites pels joves. M. áNGELES TORRES\nTarda assolellada, interior. A la teva esquerra, unes bótes de vi dolç. A la teva dreta, una barra de marbre, un senyor amb bigoti i davantal, i platets de seitons amb vinagre, olives i sortidors de cervesa. La clientela és del barri, avesada pels anys i les copes... o no. Allà hi ha un parell de xavals de vint anys. I alguns de trenta. Hi ha grups diversos de joves que queden per escalfar motors abans de sortir de nit. O per xerrar. O per a totes dues coses.\nLa veritat és que les bodegues s'estan convertint en una alternativa perfecta per als que fugen dels bars de disseny, les copes a set euros i l'ambient nocturn en general.\nEls requisits: horaris de barri, beguda de la casa, adobats i ambient relaxat\nPer què? La Paula, una clienta habitual la bodega Filomena, a Gràcia, explica que "la bodega és la combinació perfecta per prendre alguna cosa en una ciutat com Barcelona, plena de locals moderns. Et retorna als records d'infància del vermut dels pares".\nPerò, què diferencia una bodega d'un bar de sempre? Què ha de tenir un local per considerar-lo una bodega com a tal? Hi ha dues o tres lleis universals: beguda freda, generalment de la casa, un horari de bar de dia les bodegues autèntiques tanquen entre les 8 i les 10 de la nit, assortiment d'adobats i ambient relaxat.\n"A una bodega un va a passar la tarda, xerrar, fer una partida de cartes i prendre uns quintos", diu un assidu de la bodega Costa Brava, situada a la plaça del Nord. Sense presses. Per una altra banda, l'ambient de crisi econòmica afavoreix el celler com a alternativa social. "A un quinto per un euro, tu diràs", aclareix Andrea, una estudiant.\nVet aquí una selecció de bodegues emblemàtiques, perfectes per a una tarda de primavera:\nBodega Filomena. Situada al carrer de Verdi, molt a prop dels cinemes. Als matins hi ha sobretot jubilats i gent gran del barri. A partir de les cinc de la tarda costa trobar taula possiblement perquè n'hi ha quatre. Són extremadament recomanables els seus seitons casolans, les ametlles salades i els quintos freds. La clientela és de tota mena i condició (hi sol haver uns quants gossos), i té vi bo i barat de bóta.\nBodega Costa Brava. A Gràcia nord. Respecta els elements tradicionals d'una bodega com ara les neveres antigues, però ha decidit completar-ho amb coses de bar de sempre: és a dir, hi ha música que varia al llarg del dia incloent-hi el volum i assortit d'entrepans. Molt indicada per als amants de la selecció musical eclèctica i inspirada, és una de les favorites entre els més joves. Un clàssic modern.\nLa Bodega. Un històric del Raval per prendre tapes i entrepans a bon preu, situat al carrer del Bisbe Laguarda. Sempre ple de gom a gom, és un local més apropiat per socialitzar que per passar la tarda. Perfecte per als adoradors del vermut. No apte per a fumadors. Els puristes ploren desconsolats per aquesta contradicció bodeguera.\nBodega Electricitat. El seu emplaçament, al barri de la Barceloneta, té l'inconvenient que hi pot haver parròquia de turistes, però els cambrers fitipaldis ho compensen servint una ampolla de vermut en el moment en què el client assidu seu davant d'una de les taules de marbre.\nEn definitiva, tornen el vermut i el quinto. Encara que a un autèntic amant de les bodegues aquesta afirmació li pot semblar una frivolitat.


La Guàrdia Civil diu que es volia prohibir els partits contraris a la República - Regió7\nSegons un informe, els sobiranistes pretenien espiar els grups que poguessin actuar contra l'Estat català\n06·03·19 | 22:36\nEn el capítol VI d'aquest esbor-rany també s'exposava que tots els funcionaris del nou Estat havien de tenir una «única nacionalitat», la catalana. I establien un termini de 6 mesos a partir del dia de la declaració d'independència perquè tots els funcionaris fessin «manifestació expressa» sobre si volien continuar sent del Regne d'Espanya. En aquest cas cessarien de les seves funcions encara que se'ls permetria seguir residint a Catalunya, i perdrien la condició de funcionaris, en tant que seguirien sent ciutadans europeus.\nPerò hi havia una salvaguarda en relació amb els militars professionals que no fossin catalans d'origen, i també per als membres de les forces de l'ordre públic militar o civil del Regne d'Espanya o que hagin format part d'un govern estranger. Aquests no podrien obtenir o conservar la ciutadania catalana. No obstant això, deixaven una porta oberta al fet que la República Catalana estudiés cas per cas la seva situació per atorgar-los la nacionalitat catalana si «renunciessin a la del seu origen».\nAquest esborrany de Constitució també incloïa una disposició derogatòria per derogar la monarquia espanyola, l'efectivitat de tots els títols nobiliaris concedits per la Casa de Borbó des del 1700 fins a l'actualitat. Entre els documents trobats en els escorcolls practicats a Santiago Vidal també hi ha la planificació de totes les estructures que necessitaria el nou Estat independent i aborden l'ordre públic i la defensa. Consideren que, a part dels Mossos d'Esquadra, Catalunya tingui un exèrcit que permeti respondre a les emergències internes i externes. Consideren imprescindible que el Govern garanteixi el control de l'ordre públic davant la DUI (declaració unilateral d'independència) per permetre que el procés cap a la sobirania es desenvolupi amb la màxima normalitat possible perquè «per ser acceptat com a Estat cal ser capaç de garantir la seguretat de les persones i el control del territori».\nPer a això, consideren que la Policia ha de tenir informació sobre els grups que poguessin actuar contra el nou Estat, com podrien fer-ho, en quines condicions, com podrien dissuadir i com s'hauria d'afrontar aquesta situació.


Us informem que aquest blog ha migrat a\nGaudeix de l'exposició " Tintes" fins al 23 de setembre de 2016 al Centre d'Interpretació de la Pedra Seca de Torrebesses. A través de cada quadre entendràs el concepte dels canvis físics que afecten a les persones amb el pas del temps, i com aquests es van construint i remodelant amb les experiències viscudes.\nLes línies de tinta es van movent, com edificis en construcció constant, canvien, muten, les experiències i els pensaments ens marquen i mostren al món en que som com anem evolucionat.\nLa seva autora, Anna Lloret, es llicenciada en psicología clínica. Per l'Anna l'art és una eina, una forma d'expressió, per a treballar conceptes psicológics inconscients i abstractes.\nEl dia a dia de la Segona Guerra Mundial\nAl Centre de la Pedra Seca hi podràs trobar, fins al 28 de febrer, una immensa quantitat de material de fa més de 70 anys.\nObjectes que t'explicaran mil i una històries: et sor-prendràs de veure coses que han canviat moltíssim i d'altres que, en canvi, s'han quedat igual.\nEl col·leccionista Rafel Gilart ens ha donat l'oportunitat d'endinsar-nos en aquest període tan interessant i controvertit de la nostra història i fer-ho, a més a més, amb una exposició didàctica i adreçada a petits i grans.\nTot plegat és l'aperitiu de la recreació que els dies 1, 2 i 3 de maig organitzen conjuntament l'associació Airbone Lleida i l'Ajuntament de Torrebesses. El poble es convertirà, durant tres dies, en una vila siciliana de l'any 1943 alliberada per les forces aliades de les mans dels nazis. Hi podrem visitar els quarters generals, l'hospital de campanya, podrem pujar a jeeps i altres vehicles d'època i veure-hi el dia a dia dels soldats gràcies a més de 150 actors vestits d'època.\nPots trobar algunes pistes de tot plegat a la pàgina web: http://etobattles.com/\ni a l'esdeveniment de Facebook:\nSe'n prepara una de grossa!\nRecorda-ho, si vols venir ben informat a la recreació del maig, l'exposició que trobaràs al CIPS et donarà les eines per deixar els teus amics amb un pam de nas. Potser els podràs explicar la diferència entre les xapes d'identificació que duien els americans i les que duien els alemanys, ja ho saps? Doncs afanya't que el febrer ja s'acaba!\nAquesta exposició es pot visitar tots els caps de setmana fins el dia 28 de febrer.\nL'horari del CIPS és:\nDissabtes de 10h a 14h i de 16h a 20h\nMés informació: centrepedraseca@gmail.com\nTlf. 665 590 306\nPOP ART GLAM!\nDEL GANXET AL POP ART GLAM!\nVINE I VISITA LA NOVA EXPOSICIÓ QUE ACULL LA SALA D'EXPOSICIONS DEL CENTRE D'INTERPRETACIÓ DE LA PEDRA SECA DE TORREBESSES!\nL'artista lleidatana ens transporta al món del pop art i el glamour. “She Marilyn” és un clar exemple del que es podrà veure en aquesta colorida mostra. Un fons totalment pop art per a la màxima icona de la sensualitat de tots els temps, el retrat d’una musa inigualable amb un gest de fortes connotacions sensuals. L'estudi d’una expressió: com un perfum pot seduir la mirada de tot espectador.\nL’artista ha volgut pintar una olor, un agradable perfum a net, dolçor i glamour.\nMostra visitable en la sala d'exposicions del CIPS durant els caps de setmana del 6 de setembre al 12 d'octubre en els següents horaris:\nTel. 665 590 306\nFILA'T AL GANXET!!!\nEl Centre d'Interpretació de la Pedra Seca exposa durant tot el mes d'Agost una mostra de ganxet de la mà de l'Antonia Pagan Urrea.\nLa mostra inclou més d'un centenar de peces fetes a mà i amb la paciència que tan caracteritza totes aquestes obres plenes de detall que ens transporten temps enrera quan el ganxet era present en totes les cases dels pobles.\nNIT D'ESTELS A TORREBESSES !!!\nDemà dissabte 26 de Juliol tindrà lloc la "Nit d'Estels" a Torrebesses\nLa sessió ens iniciarà en el món de l'astronomia de la mà de dos divulgadors dels cossos celests:\n- Fernando Guirado\n- Jose Manuel Pérez\nEl Centre d'Interpretació romandrà obert durant el matí (de 10 a 14h) i per la tarda de (19 a 20:30h) oferint visites guiades durant el matí i la tarda.\nA les 20h es farà una petita presentació de l'exposició "Una mirada a l' Univers", mostra d'imatges astronòmiques en la planta superior del Centre d'Interpretació de la mà dels dos tècnics.\nA partir de les 21 h, els participants podran anar pujant a la zona habilitada per a la sessió d'observació. Aconsellem que us porteu roba d'abric doncs estem a cel obert enmig del camp i les nits són molt més fresques. També es recomanable dur alguna esterilla o cadira per als que vulguin estar més cómodes, llanternes, prismàtics i locions antimosquits.\nDesprés de l'entrepà i entrada la foscor a les 22 h començarà la sessió.\nEntrades a la venda a l'Ajuntament de Torrebesses i Centre d'Interpretació de la Pedra Seca. Telèfon de contacte: 665 590 306\nMés info a centrepedraseca@gmail.com