Bétera instal·la plaques solars fotovoltaiques per a l’autoconsum en edificis i equipaments municipals – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nBétera instal·la plaques solars fotovoltaiques…\nBétera ha instal·lat plaques solars fotovoltaiques per a l’autoconsum en edificis i equipaments municipals connectats a xarxa sense acumulació.\nD’aquesta manera, l’edifici de la Policia Local de Bétera ja compta amb la instal·lació de 32,40 kWp amb 72 mòduls fotovoltaics JINKO de 450 Wp i un inversor HUAWEI Sun2000-33KTL de 30 kW. Amb la instal·lació d’aquests mòduls fotovoltaics, l’edifici municipal autoconsumirà 46.431 kWh anuals, la qual cosa suposa un estalvi econòmic anual estimat de 5.000€.\nL’energia que es genera amb la instal·lació és neta i no necessita cap tipus de transport, per la qual cosa s’estarà deixant de consumir 46.431 kWh d’energies no renovables que han de ser transportades fins al lloc de consum.\nEn definitiva, amb l’autoconsum es deixarà d’emetre 46.431 kWh el que equival a 32.501 kg CO2/any.\nAquests treballs s`han realitzat a través del Pla Reacciona de la Diputació de València amb una subvenció que ascendeix a 29.189,28 euros.\nFins al moment la bonificació en l’IBI per la instal·lació de plaques solars no era aplicable ja que en els termes en els quals estava redactada resultava impossible la seua aplicació. Amb la modificació de l’ordenança, que s’emportarà a Ple aquest pròxim dilluns, la ciutadania de Bétera es veurà beneficiada si contribueix al desenvolupament sostenible del municipi.\nEn el passat mes de maig, la vicepresidenta de la Diputació i responsable de l’Àrea de Medi Ambient, Maria Josep Amigó, amb la diputada de Mobilitat Sostenible, Dolors Gimeno, van presentar la segona edició de l’estratègia Reacciona 2021, les ajudes de l’àrea de Medi Ambient de la Diputació per acompanyar als ajuntaments de la província de València en l’emergència climàtica a través de la mitigació, l’adaptació i l’educació ambiental.\nEsta segona convocatòria del Reacciona es compta amb novetats respecte de la primera edició,. Doncs, consta de dues fases, la primera amb sis línies i una segona fase que inclou quatre ajudes, tres de les quals són noves: la implantació de les accions dels Plans Locals de Gestió de Residus, l’execució de projectes de vies de ciclovianants i la recuperació d’espais naturals.\nAltra novetat és que les ajudes són prepagables. El 85% de l’import de l’adjudicació s’abona una vegada s’hagen baremat les sol·licituds i publicat l’acord de concessió. El 15% restant s’abona quan es justifica la despesa.


Carnaval a peu de vaixell\ninici > Prepara el teu viatge > guies de viatge > carnaval-a-peu-de-vaixell\n Carnaval a peu de vaixell\nA totes les destinacions de Trasmediterranea hi ha motiu per posar-se (o treure's?) la màscara. Tria el vaixell i l'encertaràs.\nTots els anys es repeteix la història. I cap no és igual que l'any anterior. Una calma tensa envolta racons diversos i variats d'Espanya a l'inici de febrer, curiosament tots ells a la vora de la platja, a peu de port. Els lluentós esperen a l'armari, preparats per brillar; les partitures s'afinen una vegada i una altra, i tots els carnavalers de veritat dormen amb un somriure que explotarà en riallada a la darreria de febrer, i que serà festa eterna al començament de març. Millor fer ús d'una bona guia per no morir (de riure) en l'intent. Què tindrà el mar que es porta tan bé amb les disfresses?\n1. Tenerife surt al carrer\n A la capital de Tenerife, amb el senyor Carnal no valen els rellotges. El temps es mesura per l'aguant de cada cos en el gaudi de la festa. Agafa aire. El Carnaval de Santa Cruz de Tenerife es temàtic, amb un nou homenatge cada any. En aquesta ocasió la festa gira al voltant dels dibuixos animats, de manera que si estàs buscant disfressa i vols anar a la moda, recorre a l'imaginari infantil. El que diuen que és el segon carnaval més famós del món, només superat pel de Rio de Janeiro, presumeix d'Interès Turístic Internacional i comença molt abans del que els calendaris marquen en vermell com a festiu, dividint-se en dues parts ben diferenciades: el carnaval oficial (actuacions a recintes tancats, troba ja la teva entrada) i el carnaval del carrer (simplement, surt al carrer). Entre l'un i l'altre, escapada a la platja de Las Teresitas, prou a prop de la gatzara perquè no et faci mandra però prou lluny per poder gaudir del sol de l'hivern sense maldecaps. A tall d'exemple de la seva fama, podem dir que el 1987 va acudir al carnaval de Tenerife la cantant cubana Celia Cruz. Diuen que 250.000 persones van batre aquell dia el rècord Guinness a la major congregació de persones en una plaça a l'aire lliure per assistir a un concert. El programa oficial inclou un centenar de grups folklòrics. Abans que comencin a actuar ja s'haurà triat la Reina, amb les aspirants embotides en vestits que pesen una mitjana de 150 quilos. Per això veiem unes rodetes que sobresurten per sota de les fantasioses faldilles. La Bodeguita Canaria és sempre bona idea per a la parada i fonda, per cert. Al mateix temps, el carnaval del carrer fa honor al seu nom: milers de persones es proposen de pasar-ho bé cada dia presumint de disfressa. Ballen al ritme d'orquestres locals i improvisades farcides d'influències caribenyes i animades pel bon temps assegurat. Aquí es vacil•la nit rere nit durant gairebé dues setmanes. El Dissabte de Carnaval hi ha escenaris simultanis a la Plaza de la Candelaria i la Plaza del Príncipe on sorprendre'ns amb el luxe d'aquests vestits impossibles que diferencien potser aquesta festa d'altres similars. Cal saber què és una murga, una comparsa o una rondalla, bandes amb una mitjana de 50 persones en escena. Qualsevol pobletà estarà encantat d'impartir una classe pràctica sobre el terreny. El Carnaval és alegria contagiosa, com proclama la mítica Filarmónica Ni Fu-Ni Fa. Amb aquest nom, és impossible resistir-s'hi. El Dimarts de Carnaval és l'altre gran dia, però està més pensat per sortir al carrer. Des de primera hora de la tarda, el ritme i el color del Coso animen la ciutat a sumar-se a la festa. Persones i agrupacions es fonen en una mena de serp multicolor. El millor és fer-se lloc al carrer Bethencourt Alfonso, per tots conegut amb el nom de Calle San José. Al costat de carrosses amb la seva pròpia música que omplen els carrers veïns, els tradicionals quiosquets ofereixen xurros i papas amb tot com a avituallament obligat. Quan va arribant el final, la ciutat es vesteix amb crespons negres per acompanyar una sardina gegant de cartró pedra elaborada pels presos de la presó Tenerife II abans que sigui cremada. Un dol ben graciós per abaixar el teló.\n2. La Palma no és menys important\nSense sortir de l'arxipèlag, els balls nocturns a les societats d'esbarjo Real Nuevo Club Náutico i Casino La Investigadora hi posen l'ambient, però la fama del Carnaval de Santa Cruz de La Palma ve del seu dilluns: la ciutat reviu l'arribada dels indians, illencs emigrats que van tornar a Canàries. Caricatura de la figura del nou ric, l'indià sense formació que va marxar a fer les Amèriques i torna a casa creient-se més que els altres. Santa Cruz apareix a l'alba de blanc talc, en una metàfora del poder del riure, i es ret culte a La Negra Tomasa com a emblema i personatge. I, parlant de tradicions locals, el restaurant Chipi-Chipi. Amb aquest nom només pot ser familiar. De primer, porc a la brasa; per a les postres, un Príncipe Alberto. De res.\n3.No diguis Cadis, digues conya\nAquí gairebé tothom surt de festa el dissabte a la nit. Precisament per això un gadità et recomanarà que no ho facis. Qualsevol altre dia de carnaval pot viure's l'ambient amb la mateixa alegria però amb menys aglomeracions. Un cop vist el que no, passem al que sí o sí: veure el carrusel de coros en la Plaza (a seques) el primer i segon diumenge de carnaval (sí, aquí el carnaval és quilomètric) i el dilluns, sempre des del migdia. Gran moment per buscar chirigotas "il•legals", cognom d'aquelles que no participen en el Concurs Oficial d'Agrupacions Carnavaleres, és a dir, que no trepitgen el teatre Falla. El Selu, Quique Remolino o los Carapapas són noms mítics que no et cansaràs de sentir. Els romancers són una altra forma d'espectacle caricaturesc en perill d'extinció. Una bona idea és gaudir del carrusel de cors amb una copeta de moscatell en una mà i un cucurutxo de peixet fregit a l'altra, disponibles a les mil i una parades de fregits que hi ha a la zona. Un altre moment clau per gaudir del carrusel de cors és el divendres a la nit al populós barri de La Viña. Entre riallades i rebombori, a El Corralón, qualsevol pobletà demanaria un entrepà de pollastre rostit amb patates fregides de paquet, una vianda tan senzilla com exquisida i només superada per un cucurutxo de llardons a El Manteca. Molts d'altres mengen eriçons i ostres a les parades pels pescadors. No t'enganyis, dieta i carnaval són antònims. Si busques quelcom de més elaborat, la barra de El Faro no deixa ningú insatisfet per un preu raonable. Encara et queden forces? Diàriament, el concurs de popurris al tablao del carrer La Palma: improvisació i musho arte es barregen entre barres on es pot prendre gairebé de tot. Literal.\n4. Màlaga, l'art de menjar disfressats\nLa L'anomenen la Festa de l'Hivern Càlid, i comença fort des de la prèvia. Els caps de setmana anteriors a la gran desfilada s'ofereixen degustacions de fideos capuchinos, potaje perchelero o col i arròs carnavalescs. Una oda al menjar de temporada. Si encara entrem a la disfressa, els pasdobles són possiblement el matís diferencial aquí, i la final del concurs d'agrupacions es fa a l'aire lliure, a la molt cèntrica Plaza de la Constitución. No cal preocupar-se per agafar entrada. Tampoc no cal preocupar-se de l'aftercarnaval: un cafè Santa Cristina admirant la badia des del Parador de Gibralfaro o una cervesa Victoria a l'encara innovador Muelle 1 són opcions apetibles que sempre cal tenir en compte. I si ets un clàssic, el Pimpi es renova amb el Pimpi Marinero: marisc i còctels mirant al Teatre Romà i l'Alcazaba. Matrícula d'Honor.\n5. Illes Balears, Carnaval en família\nQui ha dit que a les Balears no hi ha carnaval? Entre les diferents propostes a gust del viatger, comencem a Ferreries, un apetible poble a mig camí entre Maó i Ciutadella. L'espontaneïtat mana un cercavila amenitzat per la Banda de Cornetes i Tambors. Però no ens enganyem, aquí el maquillatge i les perruques del concurs de disfresses són l'excusa perfecta per a la tradicional torrada: sobrassada, botifarró, sípia, mandonguilles... Combustible per arribar a ple rendiment al ball de disfresses, a la mitjanit. I si et sobra temps per caminar, pedalejar o muntar a cavall el camí de cavalls és millor que millor. Segles d'història natural illenca et contemplen. A una estona en ferri, Palma de Mallorca es vesteix de qualsevol cosa per a Sa Rua, la desfilada de carrosses i colorit, i per a Sa Rueta, la seva versió infantil. La millor relació empentes/visibilitat està a la Avinguda Jaume III, i com que de ben segur després et vindrà de gust una copa, el Cultura Club per a música indie i decoració llampant o la Sala Assaig per descobrir nous talents en directe. Per a gustos, les músiques, però si pots evitar la patxanga i el txunda-txunda, millor.\n6. Melilla, crònica social\nMillor no fer cas dels endevins malastrucs que parlen d'un moment d'enfonsament en el carnaval de la ciutat autònoma. Les disfresses, moltes d'elles individuals però també moltes en grup, mostren que l'esperit festiu segueix donant guerra de manera ben divertida. Aquí també s'estilen les lletres reivindicatives, amb la sorna com a ingredient principal de les chirigotas i la crítica jocosa protagonitzant cuplets, pasdobles i popurris. I com que no és habitual passar sovint per Melilla, aprofita per provar el rap Rusadir, ja sigui al restaurant Los Salazones o a qualsevol altre lloc que segur que t'agafa a prop. És el que tenen de bo les ciutats petites.\n7. Las Palmas de Gran Canaria, de la nit al dia\nA ritme de batucada de comparsa irònica, la celebració de la gala Drag Queen ha convertit el Carnaval de Las Palmas en una destinació gay-friendly de fama mundial, essent el primer carnaval que la va impulsar ja l'any 1988. La festa respon amb els chiringays: paradetes creades per discoteques de l'illa on l'ambient mixt continua fins a l'alba. Fets els honors, la festa esclata al parc Santa Catalina. El carrer es deixa ballar als mogollones, ànima popular de les carnestolendas. També ve de gust ser una de les 200.000 persones que acompanyen cada any la Gran Cabalgata des del Castillo de la Luz fins al parc San Telmo. La novetat dels últims anys és el Carnaval de dia, que sembla que aquest any ha estat rebatejat amb el nom de Carnaval d'ahir. L'arribada del migdia converteix el barri històric en una gran barra de bar: "Que no pare la música", criden Los Chancletas, Los Rockefeller o Los Legañosos, bandes històriques d'ahir i d'avui. Quan el carnaval ja va acabant, la comitiva fúnebre riu per no plorar a l'Enterrament de la Sardina. Després de la crema del símbol a la platja de Las Canteras, comença l'últim mogollón del carnaval. No hi ha excusa per no donar-ho tot.\nTal com cantaven els Fabulosos Cadillacs,\n"carnaval toda la vida, que el silencio se convierta en carnaval"\nTant de bo.


ET1012 - Mecànica de Màquines i Estructures\n- Lliçó magistral: S'utilitzarà aquesta metodologia per exposar els continguts teòrics sobre els principis i fonaments de la mecànica aplicada a màquines i estructures. El professorat utilitzarà presentacions multimèdia recolzades de desenvolupaments en pissarra.\n- Resolució d'exercicis i problemes: Per consolidar els continguts abordats en les lliçons magistrals s'estudiaran i resoldran problemes i exercicis en pissarra. Aquests problemes estaran basats en aplicacions de l'enginyeria.\n- En alguns parts també es pot emprar la metodologia de classe invertida (Flipper classroom), en la qual l'alumne haurà de realitzar de forma autònoma un treball previ preparació que permeti una millor aprofitament de les classes presencials.\n- Aprenentatge basat en problemes: El professorat plantejarà una col·lecció de problemes sense resoldre, que l'estudiant haurà de treballar de manera autònoma i que comptarà en tot moment amb l'assessorament de professorat durant les hores de tutoria personalitzada.\n- Treball de laboratori i aprenentatge cooperatiu: Aquesta metodologia s'emprarà en els ensenyaments pràctiques de laboratori per aconseguir que l'alumnat visualitzi i porti a la realitat les teories i mètodes desenvolupats en l'assignatura sota la supervisió de professorat.\n- Aprenentatge a través de l'Aula Virtual: S'incentivarà l'aprenentatge a través de l'Aula Virtual mitjançant diferents activitats que requereixin la comunicació entre professor i alumne a través de la connexió a la xarxa.


Casa Rita Partinico Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nStrada Provinciale 17 bis - Contrada Rocca, Cassara, Partinico, Itàlia, 90041 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Balestrate, Casa Rita és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Casa Rita és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, restaurant, bar.\nL'ambient de Casa Rita es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Casa Rita és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Balestrate.


Animen a fer exàmens online en les universitats valencianes\nCarolina Pascual anima a les universitats a fer exàmens online en les assignatures en les que siga possible\nLes proves presencials acabaran abans de les 19.00 hores\ndimecres, 20 de gener 2021 - 17:50h\nLa consellera d'Universitats, Carolina Pascual | GVA\nLa consellera d'Innovació, Universitats, Ciència i Societat Digital de la Generalitat Valenciana, Carolina Pascual, ha recordat als rectors i rectores de les institucions d'educació superior la possibilitat que, en la mesura que siga possible, duguen a terme exàmens online en aquelles assignatures que així ho permeten.\nPascual ha mantingut este dimecres una nova trobada amb els màxims responsables de les universitats públiques valencianes dins de les successives reunions de coordinació que s'estan celebrant davant l'actual situació d'expansió de la pandèmia del Covid-19.\nEn la sessió de hui, s'ha acordat que els exàmens que s'hagen de fer en format presencial acaben abans de les set de la vesprada perquè l'alumnat puga desplaçar-se i arribar a casa amb tranquil·litat, ha explicat Pascual.\nLa consellera ha animat a fer els exàmens per via telemàtica\nA demés, ha animat als rectors al fet que es convoquen proves en línia en les matèries a on això resulte possible.\nLa titular d'Universitats i els rectors tornaran a reunir-se divendres que ve per a fer seguiment de la situació. «Com estem veient, les circumstàncies són canviants, anem dia a dia i és important que tinguem capacitat de reaccionar i planificar la nostra acció per a assegurar la qualitat docent i la seguretat de tota la comunitat universitària», ha asseverat.\n"Estudien sancionar als alcaldes que han anat a les residències per a vore la vacunació" "Arriben els XXXIII Premis Literaris i d'Investigació del Piló de Burjassot"


Saber més respecte al cognom Aabrams és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Aabrams sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Aabrams.\nEl cognom Aabrams en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Aabrams, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Aabrams és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Aabrams\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Aabrams en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Aabrams, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Aabrams que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Aabrams, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Aabrams. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Aabrams és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Aabrams del món\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Aabrams en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Aabrams poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Aabrams és un cognom més freqüent, i en quins països Aabrams és un cognom insòlit o inexistent.


RAC 1 continua sent la ràdio més escoltada de Catalunya | ACADÈMIA CATALANA DE LA RÀDIO\nPàgina d'inici › Uncategorized › RAC 1 continua sent la ràdio més escoltada de Catalunya\nRAC 1 continua sent la ràdio més escoltada de Catalunya\nPosted on 22/04/2014 by academiadelaradiocat — Deixa un comentari\nFont: E-Noticies, 22 – 04 – 2014\nEl món a RAC1, de Jordi Basté, marca un nou rècord en la història de la ràdio, amb 546.000 oients. D’aquesta manera consolida el seu lideratge davant El Matí de Catalunya Ràdio, de Mònica Terribas, que compta amb 410.000 oients diaris, xifres similars a les del seu antecessor, Manel Fuentes. A més, Terribas perd gairebé 100.000 oïdors respecte a l’EGM del més de novembre, quan va obtenir 509.000.\nPel que fa a Catalunya Ràdio assenyalen el programa “El suplement”, amb Sílvia Cóppulo, com el programa més escoltat els diumenges amb 235.000 oients, seguit del magazín esportiu “Tot gira”, amb 184.000 oients. “La tribu de Catalunya Ràdio”, amb Xavi Rosiñol, aconsegueix una xifra de 88.000 oients diaris, i programes com “Els optimistes”, amb Àngel Llacer i Manu Guix, pugen un 66 per cent respecte a les xifres de fa un any i se situa en 63.000 oients diaris.\n“L’oracle”, amb Xavier Graset, també puja i obté una xifra de 62.000 oients. El “Catalunya vespre”, amb Kílian Sebrià i Òscar Fernández, augmenta un 30% l’audiència de fa un any i se situa en 78.000 oients diaris. Per la seva banda, el “Catalunya migdia”, amb Neus Bonet i Robert Prat, puja la seva audiència i aconsegueix 56.000 oients.\n‹ Catalunya Ràdio obté 531.000 oients, segons dades de l’EGM – Baròmetre Catalunya\nRNE Radio 5 celebra el Día del Libro y sus 20 años en Barcelona ›


► “30 y tantos el Musical” un nou espectacle de teatre musical - Teatre Musical\n7 agost, 2020► “30 y tantos el Musical” un nou espectacle de teatre musical\n► “30 y tantos el Musical” s’estrenarà el dissabte 5 de Setembre a les 19 hores al Festival Micròmetre de Santa Susanna.\n►30 y tantos el Musical és el primer musical original de Jofre Alsina i Agustín Salvador, que després de coincidir en diversos projectes artístics i formatius, formen equip per tal de crear un nou musical amb una visió divertida, còmica i gamberra de la crisi dels trentallargs, signant la direcció escènica i musical, la música i el llibret.\n►Hi trobareu números folklòrics, obertures que no són el que semblen, balades “horteres”.\n►L’interpreten: Jofre Alsina, Cristina Murillo i Agustín Salvador. I el disseny i la fotografia és de Joaquim Bundó.\n► “30 y tantos” és un musical que parla de madurar quan, en teoria, ja hauries d’haver madurat i estar pagant hipoteca, tenir 1’4 fills i filles i un gos. Els seus protagonistes es troben en moments de transició de les seves vides, i exactament, no saben cap a on es dirigeixen.\n►Sona així com molt dramàtic tot, no? Doncs per a res, perquè “30 y tantos” és un musical fresc i ple d’humor gamberro que connecta àmpliament amb diverses generacions.\n►Ens explica la història de l’Alberto i Nico, dos amics de l’escola que es retroben molts anys després en curioses circumstàncies. L’Alberto sempre ha estat un noi grassonet, reforçat, gras fins i tot i això l’afecta en les seves relacions socials, personals i laborals; mentre que en Nico sempre ha estat pressionat a portar una vida “exemplar”, sense tenir en compte les seves preferències i oblidant, en general, els seus ideals.\n►El fet de retrobar-se els obliga a fer balanç de si realment estan portant la vida que han volgut viure i decideixen anar a la consulta de l’Alícia, la terapeuta. A través de compartir el seu procés vital s’adonen que, més enllà de psicòlegs i terapeutes, no hi ha millor ajuda que la d’algú que es troba en un punt similar al teu, realçant el veritable valor de l’amistat.


La Cambra de Valls dóna suport a l'hostaleria davant les mesures covid de la Generalitat\nAmb el suport de les cambres catalanes, els restauradors van exigir la reobertura dels establiments i van proposar una desescalada en tres fases\nImatge de l’acte unitari de la restauració que va tenir lloc, ahir dimarts, a la Llotja de Mar de Barcelona CAMBRA DE VALLS\nDimecres, 18 Novembre 2020 13:13\nEl president de la Cambra de Comerç de Valls, Josep M. Rovira, acompanyat del president de la Cambra de Comerç de Girona, Jaume Fàbrega, ambdós en representació de les 13 cambres de Catalunya, assistien aquest dimarts 17 de novembre a l’acte unitari que va tenir lloc a la Llotja de Mar de Barcelona amb representants del sector de la restauració per rebutjar la pròrroga de les mesures de tancament dels establiments. Amb el suport del Consell General de Cambres de Catalunya el sector també va reclamar la reobertura dels locals aquest mateix divendres 20 de novembre i va proposar una desescalada en tres fases.\nEl president de la cambra vallenca, Josep M.Rovira va assistir a l’acte en representació del sector de la demarcació de Tarragona i en nom de l'Associació\nd'Hostaleria de Valls i l'Alt Camp. Rovira afirma que “cal treballar per tenir una bona temporada de calçotades 2020-2021, adoptant les mesures necessàries per prevenir el risc de contagi de la Covid-19 ”.\nL’acte va comptar amb la participació de representants de Clúster Foodservice, La Federació Intercomarcal d’Hostaleria, restauració i turisme (FIHRT), l’Associació d’empresaris d’Hostaleria de la Província de Tarragona (AEHT), la Federació d’Hostaleria de Lleida, la Federació d’Hostaleria de les Comarques de Girona i el Gremi de Restauració de Barcelona.\nDurant la roda de premsa es va fer la lectura d’un manifest conjunt de les entitats on demanaven la creació d'una comissió de treball i seguiment amb el Procicat fins que acabi la pandèmia i que s'hi inclogui les Conselleries d'Economia i Empresa, així com que el conseller d'Empresa, Ramon Tremosa, en sigui l'interlocutor.\nAragonès demana que es retirin totes les causes contra Puigdemont i insisteix en l'autodeterminació i l'amnistia


S&M Advocats | Assessorament Fiscal - Areafdesign\nSolé & Martinez Advocats\nPàgina web corporativa d’assessorament fiscal\nSolé & Martinez advocats tenen una àmplia experiència en l’assessorament fiscal, tals com a fiscalitat general de societats, fiscalitat financera, contenciosa, fiscalitat internacional, així com totes aquelles qüestions referents a la gestió de patrimonis i impostos indirectes, nacional o estrangera.\nSón un despatx on la màxima és la professionalitat i la confidencialitat de totes les parts implicades en una gestió processal. Per això els seus serveis abasten tot tipus d’àrees dirigides a gestionar tots els aspectes legals d’una persona o col·lectiu.\nEn el treball amb S&M advocats es va voler representar una imatge propera i a l’a vegada pràctica i elegant de mostrar els serveis d’aquest despatx de les advocades Anna Solé i Gema Martinez.\nLa navegació a través de grans icones dóna una imatge moderna i senzilla amb els servivios principals resumits gràficament.\nEs dóna valor al contacte per a cita online del despatx, tant com a part del menú i com a secció del site.\nPer aquest motiu es van incorporar com a elements destacats addicionals i funcionals:\nFormulari de contacte avançat per petició de cita.\nCMS WordPress per una fácil incorporació de continguts.\nSelecció i assessorament de paleta de colors corporativa.\nDisseny web corporatiu.\nConfiguració de formulari per cita previa.


Entre 15.000 i 20.000 tones d'abocaments incontrolats a Pals – Salvem la Platja de Pals\nEntre 15.000 i 20.000 tones d’abocaments incontrolats a Pals\nIntercanviem biodiversitat per runa\nDurant 6 mesos, entre 15.000 i 20.000 tones d’abocaments il·legals de pedres, terres i runa de procedència desconeguda han desolat l’antic estany de Vernegar, una zona inundable d’interès ecològic, agrari, paisatgístic i natural amb gran quantitat d’amfibis, crustacis, avifauna, espècies d’heteròpters, coleòpters i tricòpters, petits mamífers, ictiofauna i vegetació d’espècies helofítiques, Hàbitat d’Interès Comunitari (HIC) Prioritari amb presència d’espècies protegides i escasses a nivell europeu, algunes en perill d’extinció.\nZona afectada, antic estany de Vernegar, HIC Prioritari, de gran importància ambiental, per la seva fauna i flora ara arrasada.\nDenunciem els abocaments incontrolats a una zona inundable, Hàbitat d’Interès Comunitari Prioritari, que confronta la Reserva Natural de les Basses d’en Coll Parc, dins el Parc Natural del Montgrí, Illes Medes i Baix Ter, d’alt valor ambiental i paisatgístic.\nLa procedència de les terres i pedres d’aquests abocaments il·legals és desconeguda, però per les carecterístiques geològiques molt probablement s’hagin extret il·legalment d’una zona protegida del PEIN Muntanyes de Begur, al terme municipal de Begur, desforestant i modificant la pendent. Fa uns anys, el propietari dels terrenys on s’han produït els abocaments il·legals va extreure gran part dels àrids de les dunes per vendre’ls; més recentment, ha tallat tota la pineda de gran importància ambiental, i ara, ha modificat l’orografia del terreny original que era l’antic estany de Vernegar, i deixa de ser inundable, convertint-lo en un desert de pedres. Amb tots aquests antecedents, l’hàbitat d’interès comunitari Prioritari desapareix, tant els seus valors ecològics com la biodiversitat, i aquests fets faciliten en un futur una possible artificialització de tota l’àrea protegida.\nL’Ajuntament diu que ha demanat al propietari d’aturar els abocaments il·legals, però portem 6 mesos d’abocaments sense cap llicència, que van començar el mes de maig del 2021, moment en què van ser denunciats a les xarxes socials per Salvem Platja de Pals i, el 7 de juny de 2021, pels veïns davant l’Ajuntament, el Parc Natural i els agents forestals, però que han continuat impunement durant tots aquests mesos fins a finals d’octubre del 2021, observant com a dia d’avui una quantitat indeterminada d’entre 15.000 i 20.000 tones de pedres, terres i runa, amb un volum d’entre 9.000 i 11.000 m3, ja han deixat l’antic estany de Vernegar amb un aspecte desolador, eliminant una fauna i flora excepcionals.\nSegons l’Ajuntament, el propietari les realitza sense llicència amb la voluntat de plantar-hi arbres, cosa poc creïble perquè originalment el sòl era fèrtil, i ara les terres abocades tenen gran quantitat de pedres i són de mala qualitat, cosa que fa inviable l’ús forestal ni l’agrícola que pretén protegir el planejament.\nEls abocaments s’han produït a una zona forestal anomenada Paratge Rodors Nord, urbanísticament classificada pel devastador Pla General del 1986 com a Sòl Urbanitzable No Delimitat (SUND) que, degut als seus valors ambientals i paisatgístics, el Pla Director Urbanístic de revisió dels sòls no sostenibles del litoral gironí, aprovat definitivament el 28 de gener de 2021, a l’article 36, ordena la seva protecció i desclassificació, i determina que el planejament general municipal qualifiqui el paratge com a Sòl No Urbanitzable de protecció forestal de conservació (clau F1), regulada als articles 232 a 234 de la Normativa del Pla general d’ordenació urbana de Pals.\nEl Paratge Rodors Nord està delimitat per la Reserva Natural de les Basses d’en Coll al nord, que forma part de la Xarxa Natura 2000 (XN 2000), Zona Especial de Protecció per les Aus (ZEPA) i Parc Natural del Montgrí, Illes Medes i Baix Ter, a ponent pel futur Vial d’accés Nord, que l’Ajuntament pretén construir amb un traçat devastador travessant els camps d’arròs que quedaran dividits amb efectes molt negatius sobre el Parc Natural i, a llevant, confronta amb Els Jonquers, una zona de gran interès natural que també formava part de l’antic estany de Vernegar, ara dessecat, i que en l’actualitat està format en part per camps d’arròs, un bosc original inundable amb aiguamolls, i camps agrícoles, que el Pla General qualificava de “fals” sòl urbà, i l’Ajuntament preveu que es construeixi un edifici de grans dimensions i alçada que també tindrà un greu impacte negatiu sobre el Parc Natural.\nL’origen de les terres i pedres d’aquests abocaments il·legals és desconegut, i pel tipus de sòl, probablement s’hagin extret il·legalment d’una zona protegida dins el PEIN Muntanyes de Begur; els abocaments modifiquen l’orografia del terreny que deixa de ser inundable i s’han tallat tots els pins, deixant l’HIC Prioritari devastat.\nBreu reportatge emès el 24/10/2021 a 8TV.\nLa zona d’abocaments es troba a tocar dels Jonquers, que el Pla General del 1986 preveu urbanitzar, uns terrenys d’alt valor ambiental amb una superfície de 10.184 m² que, junt amb el Paratge Rodors Nord, formaven part de l’antic estany de Vernegar, de gran interès faunístic i florístic.\nPlànol de zones inundables elaborat per l’Agència Catalana de l’Aigua.\nL’Ajuntament preveu permetre construir als Jonquers un edifici en alçada de 5.603 m² de sostre, i construir el devastador Vial d’accés Nord travessant l’estany de Vernegar i els camps d’arròs, amb gran impacte ambiental i paisatgístic negatiu sobre el Parc Natural, eliminant l’actual centre d’informació i l’actual accés a les Basses d’en Coll.\nMaquinària pesant aplanant el terreny, antic estany de Vernegar.\nDetall de pedres, terres i runa que s’estan abocant, antic estany de Vernegar.\nELS GRANS RISCOS I IMPACTES IRREVERSIBLES\nLa zona és inundable i d’elevat interès ecològic, agrari, paisatgístic i natural amb gran quantitat d’amfibis, crustacis, avifauna, mamífers, ictiofauna i vegetació d’espècies helofítiques, hàbitat important per a la nidificació d’aus migratòries, escasses en l’àmbit peninsular.\nLa Directiva 92/43/CEE, qualifica Paratge Rodors Nord i els Jonquers d’Hàbitats d’Interès Comunitari (HIC) “Prioritaris” que, segons el Pla territorial parcial de les Comarques Gironines aprovat el 14 de setembre de 2010, són molt rars i escassos, d’especial interès connector.\nLa Resolució de l’expedient 7667/2016, del Síndic de Greuges de Catalunya de 17 de febrer de 2017, relativa al Pla General d’Ordenació Urbanística municipal de Pals, alerta de les greus afectacions mediambientals que comporta la urbanització dels Jonquers i Paratge Rodors 1 (Nord), així com la construcció del vial d’accès, i reclamem la seva protecció.\nLa Resolució 332/XI del Parlament de Catalunya, sobre la Platja de Pals 250-00424/11 exigeix al Govern “protegir els sectors Rodors – Roca Blanca, a Pals, ampliant la zona PEIN” fet que, s’està incomplint amb aquests abocaments i el planejament municipal actual.\nEl PDU de sòls no sostenibles del litoral gironí, de 28 de gener de 2021, desclassifica la zona on es produeixen els abocaments i obliga a l’Ajuntament modifiqui el POUM per la seva protecció i preservació amb l’ús d’especial protecció forestal.\nSegons la memòria ambiental d’aquest PDU, destaca la importància de preservar aquest HIC Prioritari a Rodors, i molt especialment Paratge Rodors Nord, per ser el sector més proper al litoral:\n“Les dunes amb pinedes de pi pinyer o pinastre són un hàbitat extremadament escàs a Catalunya a causa dels processos urbanitzadors de la segona meitat del segle XX. Resten sectors fragmentats al delta del Llobregat i al litoral gironí a dues grans unitats: la zona litoral amb rereduna a la platja de Pals, i l’extens mant eòlic fossilitzat que s’origina a Sant Martí d’Empúries, travessa el Montgrí, reapareix a Pals i travessa també una part de les muntanyes de Begur. Part d’aquest sistema encara era mòbil a principis del segle XX.\nEls sectors de Rodors constitueixen una oportunitat important per recuperar la població d’una planta qualificada com “en perill d’extinció”: Stachys maritima.\nLa literatura recent (Blanche & al, 2010) dóna pistes molt clares sobre el potencial d’aquest territori com a espai per recuperar aquesta espècie. Concretament aquesta publicació cita una petita població a una rotonda a la urbanització Pals Mar; i, molt especialment, una població que va aparèixer en una sorrera de Regencós, on s’havia emmagatzemat sorra procedent d’alguna platja i que portava propàguls que varen germinar. Aquesta espècie és molt escassa, però adaptada ecològicament al medi sorrenc, cosa que implica resistència a l’enterrament i capacitat de mantenir propàguls viables a la sorra durant anys. Per tant, no es pot considerar, en el cas dels sectors a la plana de Pals, afectació d’un hàbitat o d’una espècie protegida; però sí un gran potencial de recuperació d’una espècie singular.“\nSegons el Dictamen pericial, emès per l’ambientòleg Josep Ramon Aragó, de què consta el recurs contenciós administratiu núm. 217/2008, amb sentència del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya de 22 de febrer de 2011 contra la modificació parcial del Pla General que pretenia urbanitzar el paratge Rodors Nord, hi ha una extraordinària quantitat d’espècies als subàmbits de Rodors, protegides pel Decret legislatiu 2/2008 de fauna salvatge autòctona.\nAl POUM aprovat inicialment el 2015, amb informe desfavorable de la Generalitat, l’Ajuntament amplia l’àrea urbanitzable dels Jonquers de 10.184 m² a 11.819 m² i augmenta l’edificabilitat de 5.603 m² a 9.402 m² construïts, dels quals 4.701 m² amb ús hoteler, 3.761 m² de segones residències, 940 m² d’ús comercial i un gran aparcament de 2.417 m² amb un impacte devastador sobre la flora i fauna de tot l’entorn, les Basses d’en Coll i la Platja de Pals.\nData de creació de l’article: 29/10/2021.\nNecessitem el teu suport per protegir i evitar que l’urbanisme devastador de la Platja de Pals avanci perillosament mentre exigim que l’Ajuntament aturi els abocaments devastadors, es restitueixi la realitat física alterada, i s’ampliï la delimitació de la Reserva Natural i el Parc Natural per incloure aquest antic estany.\nPrevAnteriorUn passeig marítim innecessari a l’Estartit\nSegüentRetirada d’espècies invasoresNext


divendres, 3 de maig de 2013 | 21:55h\nEl camí de la llibertat no serà un camí fàcil. Tenim enemics externs però també algun mal amic. Sovint, sentir el fàcil i superficial “tenim pressa” em posa el pèls de punta. La pressa sempre ha estat mala companya de projectes seriosos, quan tens pressa en fer alguna cosa sempre corres el risc de pifiar-la. I les coses que fas amb pressa mai són les importants. Sento molta gent reclamar la independència, però malauradament en sento poca que estigui pensant en que volem ser i com volem ser l’endemà. Potser per això em va agradar la xerrada del Conseller Homs del passat 26 d’abril al Casino de Caldes. No va ser el discurs abrandat del jo més que tu, perquè ho vull per ja. No va ser un discurs per agradar, va ser un discurs per reflexionar i adonar-se del munt de feina que tenim davant tots plegats. Homs va descriure una ruta, un camí no exempt de perills i amenaces però que descriuen un camí cap ala llibertat com a mínim pensant en que ens cal per fer el viatge i que ens caldrà quan estiguem emancipats. Perquè un Catalunya amb estat propi de debò ha de repensar moltes coses: - Estructures d’estat: Quina administració tributària volem?. Podem decidir una administració tributària nova que busqui el incentiu a l’economia productiva i que entengui la contribució comuna ajuda a dotar-nos d’un país millor en infraestructures i serveis i amb una voluntat redistributiva. Haurem de crear les nostres agències reguladores, el nostre poder judicial, o la nostres estructura exterior.\n- Caldrà fer un anàlisi econòmic de quants diners ens calen per fer funcionar el nou estat, i qui ens els deixa al principi?, quin repartiment fem amb l’estat espanyol dels actius i passius?, com gestionem els aprovisionaments de llum, aigua, combustibles fòssils,xarxes telemàtiques...?\n- Caldrà pensar en coses que no hem pensat mai, quins són els nostres aliats al món?, Qui model de seguretat? Com traiem profit de la nostra posició geoestratègica, Quina estructura de seguretat interna i externa ens hem de dotar?.\n- Pensar bé els processos: com passes d’una situació a una altra. Quines successió de normes hem de disposar (codi penal, codi mercantil...), com s’accedeix a la Unió Europa, ONU, OMS, UNESCO i els organismes internacionals. Quins tractats i acords subscribim?... El camí de la llibertat no és fàcil, i sobretot, no és senzill, ni és resolt a cop de manifestació. Rauxa, la necessària. Però cal seny per anar responent totes aquestes preguntes i fer-ho bé. Per tant en el camí de la llibertat menys “tenim pressa” i més “tenim feina”.\nAfegir-hi un comentari El deute municipal segueix creixent i el projecte de municipi segueix sent inexistent. rocfernandez |\nSobre Sant Feliu de Codines |\ndissabte, 20 d'abril de 2013 | 11:13h\nLa liquidació del pressupost de 2012 presentada pel propi Ajuntament de Sant Feliu de Codines reflexa un deute per habitant de 1.061’33 €. Això en un moment en que l’Ajuntament està sotmès a un Pla de sanejament i que no hi ha ni un sol dels projectes que Pladevall i el seu equip de govern van presentar a les eleccions (ni piscina, ni aparcament, ni plaça...). Només l’etapa de Govern socialista el deute per habitant de l’Ajuntament de Sant Feliu ha passat de 420€ de l’any 2008 als 1.061€, és a dir, 641€ més per habitant. Una altra dada catastròfica és el deute total viu de l’Ajuntament que ja se situa a 4.198.984€ sobre un pressupost total de 6 milions d’Euros.\nAixí i tot, reconeixem l’esforç que s’ha fet aquest any per reduir despesa, cosa que no es va fer en exercicis anteriors i que ens ha dut a la situació actual. Per fi, el Sr. Alcalde socialista s’ha adonat que ens duia a la ruïna i aquest any ha fet una feina de reducció de despeses i increments d’ingressos que frena la caiguda lliure. Ho valorem.\nAra bé, la reflexió de fons que també cal fer és tot aquest deute perquè s’ha generat?. Hi ha pobles endeutats, inclús més endeutats que el nostre, però l’endeutament és fruit de la inversió en equipaments, en la millora del casc urbà, o en pal·liar els efectes de la crisi. A Sant Feliu aquest deute s’ha generat només remenant la brigada, aixecant voreres, posant pilones... Si ens parem a pensar el poble està exactament igual que fa 5 anys. Serà difícil aprofitar la sortida de la crisis per les nostres empreses i botigues, per la nostra gent si no s’han fet els deures que tocava. Sense un nou centre, uns carrers amables amb zones peatonals. Sense equipaments com un viver d’empreses o potenciar la borsa de treball és complicat ajudar la gent que pateix. Sense posar ordre al caos circulatori (cotxes a les voreres, i deixar de fer obres essencials com la Roda esports), serà difícil aprofitar la variant quan arribi. Suportem un deute que de moment es demostra que no ha revertit en una millora del poble, sinó en anar tirant, així la sortida de la crisi costarà sobretot enfront del s pobles que si han fet els deures. Així doncs hi ha deutes i deutes, el nostre segueix creixent però sobre la base d’un projecte de poble inexistent.\nAfegir-hi un comentari Mira tu per on\ndimarts, 26 de febrer de 2013 | 13:52h\n- És fàcil pensar que tot el degoteig de casos de corrupció i espionatge tenen a veure amb el moment polític que vivim, i en un moment en què el país majoritàriament ha decidit fer un pas irreversible. Sobretot quan el desencadenant de molts d’aquests caos sorgeix de mitjans de comunicació que tenen una croada oberta contra el procés.\n- El fet que els partits unionistes (PP, PSOE i C’s) tinguin un pes menor en els sistema polític català pot ser un motiu per intentar canviar el sistema? Com que no puc guanyar amb aquest mapa intento canviar de mapa.\n- Em sobta que un cas com el de Bárcenas que té una implicació molt greu i de 22 milions d’euros quedi tapat per altres que podríem dir menys greus. Hem pogut veure alcaldes detinguts i el Sr. Bárcenas esquiant al Canadà en un mateix telenotícies.\nEstà bé fer net, purgar... diguem-li com vulgueu, sempre i quan a partir d’això en sorgeixi una democràcia més sana, més forta i una política més propera i vocacional. Ara bé, alguns discursos que sento persegueixen això o el que busquen és cansar, esgotar i desmobilitzar un poble intentant fer-li perdre la fe en els seus representants i l’esperança en un futur en llibertat. A risc fins i tot que qui s’emporti el “gato a l’agua” –mai millor dit- sigui un populisme de solució fàcil que tant de mal ha fet en altres països com Alemanya, Itàlia, Rússia o Àustria. Un populisme que al final enlloc de corregir i solucionar algunes de les mancances que havia de resoldre, ha dut problemes pitjors.\nAfegir-hi un comentari Ofegar-se\nAforismes i reflexions |\ndissabte, 23 de febrer de 2013 | 13:37h\nUna reflexió de Paolo Coelho molt adient en aquests dies: "El que ofega algú no és caure al Riu, sinó mantenir-s'hi submergit"\nAfegir-hi un comentari Escudella amb gust a Sírex\ndimecres, 13 de febrer de 2013 | 13:23h\nCom cada any l'agrupació de CiU va participar activament d'una de les festes més nostrades del notre poble: l'Escudella de Carnestoltes. Com ja ve sent habitual es dels darrers anys, l'agrupació de CiU de Sant Feliu fa partícep de l'Escudella alguna personalitat per tal de donar a conèixer aquesta festa tant nostra. Enguany el convidat ha estat l'Antoni Miquel 'Leslie' cantant del grup Sirex que ha compartit taula i escudella amb tots nosaltres.\nEn Leslie va poder parrticipar de la benedicció de l'Escudella i intercanviar impressions amb molts convilatans. Es dona la circumstància que Sant Feliu va ser un dels primers pobles on els Sírex hi van actuar fet que l'Antoni Miquel recordava a tothom amb molta satifacció. Em va agradar molt compartir una estona amb el Leslie, una persona positiva i afable, carregat d'anècdotes, acudits i vivències. El seu to positiu i el seu caràcter proper crec que són un exemple a seguir en aquests moments de desànim.\nPodeu trobar imatges de l'Escudella del 2013 aquí\nAfegir-hi un comentari Com els moviments socials influeixen a l'agenda política\ndijous, 7 de febrer de 2013 | 20:25h\nAhir vaig anar la xerrada 'Com els moviments socials influeixen a l'agenda política'. La conferència l’organitzava l’Associació Catalana de Comunicació, Investigació i Estratègia Polítiques (ACCIEP) al l’Ateneu Barcelonès. El títol era prometedor però des del meu punt de vista les intervencions van estar lluny de respondre la pregunta amb detall. La més ajustada al tema la del veterà Arcadi Oliveras que parlava de l’activisme. També ha estat curiós observar com els ponents van obviar l’espai digital com a eina de mobilització i acció i això que des del meu punt de vista crec que avui en dia és una de les eines principals de mobilització, agitació i influència. Vet aquí un resum de les principals idees que vaig apuntar:\n- Ada Colau. Plataforma afectats per la hipoteca\nObjectiu d’ells és organitzar-se per canviar Lleis injustes. Els objectius són a curt (quan hi ha desnonaments), mig i llarg termini (forçar canvi legislatiu)\n1.- Assessorament col·lectiu. Espais de suport mutu per actuar contra les entitats financeres amb estratègies de renegociació.\n2.- Campanya de desobediència civil. Ho justifica dient que la ciutadania té l’obligació de desobeir Lleis injustes. La base de la campanya és aturar desnonaments. L’empara legal que fan servir és els drets humans (dret a l’habitatge digne). Han evitat 500 desnonaments a través de 3.- Iniciativa legislativa popular per canviar el marc legal. Han recollit més d’un milió de signatures i visibilitat el consens social a l’entorn de la seva proposta. Cal que la ciutadania faci un pas endavant per canviar el sistema.\nPer Colau hi ha una manca de control democràtic de l’economia i una relació obscena entre partits polítics i empreses multinacionals (els polítics retirats acaben als consells d’administració d’aquestes empreses). Això provoca grandíssims prejudicis socials. La crisi és més greu perquè hi ha una crisi democràtica.\nSegons Colau, els que ens han enfonsat segueixen als seus càrrecs i se’ls investiga, ni se’ls demana responsabilitats. La gent està farta i el que les administracions públiques no defensin els drets fonamentals.\n- Carme Forcadell. Assemblea Nacional Catalana\nHi ha molta gent que ha treballat per arribar on som ara i és el fruit d’una reivindicació històrica i d’un poble que ha patit molt i s’adona que l’única solució de futur és disposar d’un estat propi.\nL’Assemblea nacional som hereus de l’Assemblea per Catalunya (ja tenia un a pota que era el dret a l’autodeterminació que pel cotext de la transició no es va desenvolupar).\nPer Forcadell la base de l’Assemblea és el moviment de les consultes populars del 2009. Hi ha dos fets que determinen l’èxit de l’Assemblea i de la mobilització: la sentència del Tribunal Constitucional (que demostra que no hi ha encaix a Espanya) i la crisi econòmica (que demostra que a dins Espanya ens escanyen i manquen eines per lluitar contra la crisi).\nSegons Forcadell la manifestació va aconseguir que s’anticipessin les eleccions, per la mobilització i pel No de Rajoy al Pacte fiscal.\nTenim clar que la independència no és un fi sinó un mitjà per viure millor. Per Forcadell no estem en un estat democràtic perquè hi ha una manca de transparència.\n- Arcadi Oliveras. Justícia i Pau\nSi vols intervenir has de tenir bona informació, i tot i que estem a la societat de la informació no sempre és fàcil. (Exem. Prestige: Jutgen el capità però a hores d’ara no sabem quina és l’empresa que va encarregar el transport amb un vaixell monocasc que no complia les condicions per dur petroli). Motiu segons Oliveras, un 82% dels mitjans estan controlats per la indústria del Petroli.\nPer aconseguir els objectius cal:\n1.- Desobediència civil: Les campanyes de desobediència tenen un bon resultat. (posa com exemple la campanya per no pagar la militartax als EUA en l’època de la guerra de Vietnam que va arrossegar 1 milió de persones). Cal perdre la por per tenir èxit.\n2.- Campanyes que creen un efecte sobre l’agenda política. (Exem. la campanya de mobilització contra les mines que es va dur a terme amb els Eurodiputats). Cal la necessària col·laboració amb dels mitjans de comunicació (per donar-la a conèixer, per mobilitzar en favor de la ‘causa’ i per posar el tema a l’agenda).\n3.- L’acció política. Organitzar-se per influir políticament als òrgans de decisió i condicionar-los. Ara bé alerta que els moviments socials no han de caure en la temptació de convertir-se en partits (Exem. Els Verds alemanys).\nAfegir-hi un comentari El Parlem-ne de CiU Sant Feliu denuncia l'increment del deute municipal que ja arriba als 618€/habitant\ndilluns, 28 de gener de 2013 | 21:02h\nUn dels temes més importants que destaca la publicació és l'increment del deute municipal que ja arriba als 618 €/habitant molt per sobre de la mitja espanyola. En cinc anys d'Ajuntament socialista el deute municipal ha crescut 98 € per habitant. Una escalada només comparable al creixement del deute durant l'administració Montilla de la Generalitat. A banda d'aquest tema, el Parlem-ne també tracta la venda de l'aigua a l'empresa CASSA que ha fet recentement l'Ajutament i alerta de l'increment de tarifes que això comportarà. CiU denuncia a través del Parlem-ne que la venda es fa per quadrar els números de l'any 2012 i lamenta quen es vengui un patrimoni i un bé del poble per un aspecte conjuntural. El Parlem-ne recull també alguns dels incompiments flagrants de l'actual govern municipal, com ara, la revisió del IBI i o la famosa recollida de signatures per fer una piscina. Prometre és molt fàcil però ja som a mitja legislatura i res de res!. Per últim el Parlem-ne recull les darreres activitats de l'agrupació de CiU, així co els resultats de les eleccions al Parlament, a Sant Feliu CiU va ser la força més votada.\nParlem-ne de CiU. Hivern 2013\nAfegir-hi un comentari Mascarell reclama a Sant Feliu el vot per a CiU per "Avançar cap a l'estat propi "\ndimarts, 20 de novembre de 2012 | 16:43h\nEl dilluns 19 de novembre va tenir lloc a la Sala d’Actes del Centre cívic “La Fonteta” l’acte principal de campanya. En aquesta ocasió el convidat era el Conseller de Cultura, Ferran Mascarell. Mascarell va fer un repàs per la història del catalanisme per explicar que el moment en què estem és un culminació lògica del procés iniciat per Valentí Almirall. Per Mascarell sense dotar-nos d’algunes estructures d’estat i sense un estat propi no podrem afrontar els reptes que tenim en el futur. Va posar com exemple d’aquest voluntat de dotar-nos d’estructures d’Estat el Pla de biblioteques de la mancomunitat que tot just esperem acabar el 2014, 100 anys més tard. Si tinguéssim estat moltes d’aquestes prioritats ja estarien fetes i va posar com exemple la Llei de mecenatge o que la declaració de la renta inclogués una casella per desgravació en consum cultural.\nA banda de Mascarell van intervenir el candidat de CiU per la comarca, Manel Vila fill de Sant Feliu i exalcalde de Castellterçol que va reclamar un vot decidit a Mas perquè és “l’única cosa que comptarà de cara a Madrid i Europa a partir del 26 de novembre".\nI va introduir el conseller el Portaveu de CiU a l’Ajuntament, Joan Fontserè que destacar la trajectòria cultural del Conseller i la trajectòria política i que en un moment com aquest “hagi posat per damunt l’interès de país per sumar-se al projecte del President Mas”. Fontserè va recordar que el Mascarell va ser regidor a l’Ajuntament de Barcelona i Conseller de Cultura amb el Govern de Pascual Maragall, però en un moment com aquest ha sabut trencar amb el seu partit en veure que la proposta federal és inviable i que cal és un estat propi.\nFinalment l’acte va comptar amb 120 assistents i una sala plena de gom a gom, malgrat que curiosament el PSC local ens havia contraprogramat l'acte anunciant el seu acte de campanya el mateix dia, hora i lloc. Una acció "patètica" en un poble com el nostre que denota un cop més el mal estil de fer política que Pladevall intenta instaurar. Aquest cop els ha sortit el tret per la culata van ser la meitat que nosaltre!. Malgrat que la ponent que portaven s'hagués merescut un major aforament. Si ho haguessin fet en un altre dia o moment, jo mateix l'hauria anat a escoltar a la Rocio Martínez Sampere i com jo molta gent que amb aquesta acció es va privar de podere scoltar les dues propostes #etfelicitofill\nAfegir-hi un comentari El Ple de la coherència\ndivendres, 28 de setembre de 2012 | 10:45h\nDesprés del Ple viscut ahir és difícil escriure seriosament alguna cosa. Em disculpo d'entrada si caic en el recurs humorístic per descriure l'esperpent viscut ahir: Dijous set del vespre, una hora absolutament propícia per la gent que treballem d'assistir a un Ple extraordinari per debatre una Moció presentada pel grup de CiU i SI que s'hagués pogut discutir perfectament dissabte.\nA diferència de dissabte, no hi ha mitjans, l'Alcalde ja no fa el posat forçat d'amabilitat extrema. Les seves paraules ja no són conciliadores, el públic de la sala no 'som dels seus' tot i que som del poble, mal li pesi. Es llegeix la Moció punt per punt. A cada punt l'Alcalde es para per fer el seu discurs deixant anar una càrrega contra el nostre grup amb retrets constants a la nostra coherència. Ens ho diu mentre al seu grup falta un regidor, tres voten a favor de la nostra moció i sis en contra. Ens dona lliçons de coherència el mateix dia que del seu partit en Solana parla contra la independència, en Bono ens diu que fer referèndums és antidemocràtic, el líder del PSOE d'Extremadura vol deportar els extremenys que ja són catalans i el PSC s'absté al Parlament sobre la possibilitat de fer un referèndum al Parlament. Quins...\nEmpatem i descobrim que el que creiem un grup compacte de 10 regidors al govern resulta ser una coalició amb dos portaveus que parlen escoltant-se i erigint-se en 'el poble'. Cada cop que algú parla en nom del poble ja tremolo!. I aquí tenim dos galls al mateix galliner. L'Alcalde diu 6 a 6 rebutjada, sense explicar, no convé, que és el vot de qualitat seu el que rebutja la incorporació de Sant Feliu a l'Associació de Municipis per la Independència. El que dissabte sortia a tot el país com el 'socialista patriota' avui s'ha tret la careta i quedat ben retratat. A nosaltres no ens sorprèn és el mateix que va fer posar al primer dia d'arribar, la bandera espanyola i la foto del Rei. La del President de la Generalitat només hi ha estat mentre era socialista i la bandera espanyola que dissabte era en un racó avui ja treu el cap.\nEl regidor que falta i que ningú ens diu el perquè és el mateix que divendres sortia a tota plana a El 9 Nou criticant el Rei. I el mateix que fa quatre anys va votar en contra la nostra moció que demanàvem que és retirés de la sala de plens la seva foto i la bandera espanyola. Avui falta al Ple. Em pregunto si estarà a Barcelona amb el Rei que curiosament és a Catalunya, o bé no ha volgut 'mullar-se' en un tema compromès com aquest tot i que dissabte es feia un fart de treure pit dient que ells eren molt agosarats presentant una moció que no els comprometia a res.\nAcaba el Ple, hi ha una discussió entre el nostre cap de llista i el portaveu del partit 'del poble' que ens pretén donar lliçons de política quan fa poc anava d'apolític, diu ser independentista mentre està al PSOE i fa de tresorer sense estar a la Junta Govern que és l'òrgan d'aprovació dels comptes.\nAra això sí, coherència si us plau! Ens demana l'Alcalde de la democràcia radical. Parla de democràcia radical perquè li sembla que queda més radicalment democràtic. Però els que tinguin una mica de cultura política saben que aquest concepte és el del Partito Radicale Italiano del Marco Panella, partit que va tenir de diputada Iliona Stanler també anomenada Cicciolina que combinava l'acta mentre també feia d'estrella porno. Em quedo més tranquil perquè de pornografia política a Sant Feliu n'han fet un munt: em van posar a vendre el cotxe en un web de segona mà, m'han rebentat les rodes del cotxe, volat l’intèrfon de casa, denunciat per una suposada web satírica en un judici que va perdre l'Alcalde i aguantat que durant mesos ens deixessin a parir en una portal fet per l'actual alcalde anomenat cantalacanya. Ara bé, els que sembrem mal ambient som els de CiU perquè com se'ns acut pensar diferent?\nDiuen que l'Alcalde abans feia teatre i jo només pregunto: Segur que era abans?. NOTA: La imatge que il·lustra el post és l'estelada que vam posar els assistents al Ple sobre la foto del Rei.\nAfegir-hi un comentari CiU i Solidaritat forcen un Ple extraordinari per demanar l'adhesió de Sant Feliu a municipis per la independència\ndissabte, 22 de setembre de 2012 | 17:40h\nAvui hem assistit al Ple a una autèntica charlotada més de l'Alcalde socialista Pere Pladevall. Després de presentar una moció conjunta tota la oposició (CiU i SI) en que es demanava entre altres coses un refeèendum i l'adhesió de Sant Feliu a l'Associació de Municipis per la independència, el govern no ha inclòs a l'ordre del dia la Moció. I ens hem trobat amb una moció descafeinada, oportunista i partidista que demana a l'Estat que permeti fer referèndums, així en plural.\nJa estem acostumats als jocs de mans del personatge. Però pels despitats que es poden confondre els informo que aquest és el mateix Alcalde que fa només dos mesos va tombar una moció que reclamava un referèndum d'independència, que fa quatre anys quan va arribar a l'Ajuntament el primer que va fer és posar la bandera espanyola i la foto del Rei a la sala de plens i que ens va posar tots els pals a les rodes possible en l'organització de la consulta popular del 28 de febrer. Aquest ara amb una maniobra indigne presenta una moció per evitar la discussió que hi ha en aquest moment al país: independència si o no.\nPer aquest motiu CiU hem votat que no. Perquè ara no es moment de defugir aquest debat, ni d'utilitzar l'Ajuntament en la guerra interna del PSC. Malgrat tot CiU i Solidaritat hem forçat un Ple extraordinari per debatre la Moció que ara extranyament s'ha quedat sobre una taula tot i presentar-la el dimecres a les 11 del matí. En aquest Ple podrem veure si aquest suposat gir és un gir o és, com sempre, només maquillatge i focs d'artifici.\nAfegir-hi un comentari Carreró sense sortida, toca saltar la tanca\ndimarts, 18 de setembre de 2012 | 00:17h\nEls que vam tenir la sort de viure i participar a la manifestació de dimarts sabíem que estàvem fent història. L’endemà, el 12 de setembre potser tot seguiria igual però ja no hi hauria res igual. Des de llavors el centre polític a Catalunya s’ha mogut, hi hagut un tsunami que l’ha desplaçat.\nJa fa mesos i diria que anys, que l’independentisme creix. Pels volts dels 90 –quan participàvem de la campanya del Freedom for Catalonia al 92, per exemple – ser independentista era anar contracorrent. La “gent de seny” ho veia com una rauxa de joventut. Però els anys han passat i l’Estat espanyol ha anat tancant les diferents portes i camins que feien creure a la “gent de seny” dels noranta que un encaix amb Espanya era possible.\nAmb la Presidència d’Aznar s’acaba la via gradualista i amb ella l’estat de les autonomies. Aznar és el primer que enceta un procés de recentralització, que han seguit Zapatero i Rajoy, i que han adoptat els alts funcionaris de l’estat mai convençuts de l’estat de les autonomies, i que havien adoptat a contracor.\nEls darrers anys, només han servit per anar fent evident aquest procés de recentralització. El fracàs del procés del nou estatut amb una agonia de 3 anys, la negociació del nou model de finançament que no va resoldre res com ara cruament es constata, la sentència del tribunal constitucional contra l’Estatut, o els intents sistemàtics d’erosionar la nostra llengua han estat les continuades evidències d’aquest tancament d’horitzons. Un tancament d’horitzons d’una miopia absoluta perquè ha abocat a molts catalans a l’independentisme. Si fa anys ser independentista era irresponsable, ara l’irresponsable és no ser-ho. Sobretot perquè la decisió a prendre no és entre quedar-nos igual o ser independents, sinó entre el ser i el no ser.\nAmb la crisi econòmica Espanya ha volgut accelerar el procés d’involució amb un ofec sistemàtic de les nostres finances, mantenint l’espoli fiscal i evitant destinar els diners necessaris a les grans infraestructures que requeria Catalunya. Es tracta d’aprofitar la crisi per agafar-nos pel ganyot. Per tant, conscient o inconscientment, Espanya ha abocat Catalunya a un carreró sense sortida on l’opció que ens queda és saltar la tanca. Potser sense adonar-se han deixat sense arguments i alternativa la gent del “no” a la independència. D’aquí la desorientació de partits com el PSC.\nLes reaccions a la gran manifestació de l’11 de setembre, primer minimitzant-la, i després ignorant-ne el que implica només és equiparable a la perplexitat de l’Espanya de 1898 davant la pèrdua de la darrera colònia de Cuba. No entenen o no volen entendre el que està passant. No volen escoltar, ni tampoc entren en l’anàlisi o el judici del que està passant al país. Però posar-se la vena al ulls no resolt el problema. No només no el resolt sinó un cop més porta a decidir saltar la tanca perquè ens han dut a un carreró sense sortida.\nAfegir-hi un comentari El deute de Sant Feliu, exercici pràctic.\ndivendres, 20 de juliol de 2012 | 14:21h\nDes de CiU de Sant Feliu fa molt temps que alertem de la situació econòmica de l'Ajuntament i la política de 'pa i circo' de l'Alcalde Pere Pladevall. Aquests dies que la cosa va d'ajustos val la pena veure, avisar i recordar que en 4 anys de socialistes a Sant Feliu de Codines hem passat d'un deute de 420€/habitant el 2008 a 618€/habitant el 2011.\nI el que és pitjor, quan CiU va sortir de l'Ajuntament el deute era molt per sota la mitja estatal. I ara ja estem per sobre. La gràfica vermella amb que il·lustro el post ho diu tot!. (podeu clicar per ampliar la imatge)\nQui vulgui pot comprovar aquestes dades i fer l'exercici pot fer-ho al web www.germes.com que es basa en els quatre darrers pressupostos presentats al Ministeri d'Economia i Hisenda per part de l'Ajuntament. Per tant, a més hi manquen les factures pendents de comptabilitzar que en el nostre cas són unes quantes. Tampoc surt el pressupost de 2012 en què entre d'altres actes "d'ingenieria comptable" (d'aquesta que ara paguem tots) s'inclou 1 milió d'euros d'ingressos de la venda de l'aigua que serveix per quadrar l'any!.Així doncs val la pena de recordar-ho i preguntar-se qui arreglarà això? I que diran els que estan duent-nos a l'abisme el dia que s'hi posi algú a arreglar el que ells tant tossudament estan espatllant!.\nVisita al Palau de la Generalitat de l'agrupació de CiU de Sant Feliu\ndimarts, 10 de juliol de 2012 | 23:41h\nEl passat dissabte 7 de juliol una quarantena de militants i simpatitzants de l'agrupació de CiU de Sant Feliu de Codines vam poder visitar el Palau de la Generalitat. Al llarg de la visita vam recórerr les principals estances del Palau on desenvolupa l'activitat de la màxima institució de govern del país com el saló daurat. També vam poder admirar el Palau com a monument arquitectònic des dels inicicis medievals i les posteriors ampliacions. El Palau no només és un símbol del nostre autogovern sinó també un reflex del pas de la història i de la voluntat del poble català d'exisitir.\nAfegir-hi un comentari Sopar d'estiu de l'agrupació de CiU de Sant Feliu de Codines amb Josep Rull\ndivendres, 22 de juny de 2012 | 13:12h\nEl secretari d’organització de CDC i amic, Josep Rull va presidir el sopar d’estiu de l’agrupació de CiU de Sant Feliu de Codines que vam fer ahir. Davant dels 25 militants i simpatitzants Rull va exposar les dades de l’espoli fiscal que pateix Catalunya. Un exemple, Catalunya perd cada dia 45 milions d’Euros que no retornen, o el què és el mateix per cada 1000 € recaptats a Catalunya, 430 € no tornen. Per aquest motiu Rull va plantejar la necessitat del pacte fiscal argumentant “que si fa anys esperar era una actitud prudent, ara esperar és una actitud irresponsable” atès que al permanent espoli fiscal s’hi ha sumat la crisi econòmica. Rull va desgranar la proposta de pacte fiscal que consisteix en una hisenda pròpia fora del sistema de cafè per a tots, en disposar de la clau d ela caixa i en la línia del concert econòmic pactant una quota de solidaritat amb l’estat.Al sopar també ens van acompanyar la portaveu de CiU a l'Ajutament de Caldes, Maria Taulats.\nAfegir-hi un comentari #arahisendapròpia\ndivendres, 8 de juny de 2012 | 01:19h\nCatalunya fa molts anys que pateix un dèficit fiscal que amb el pas dels anys s’ha anat agreujant. De fet hem passat dels 4.304 € per família l’any 1986 als 9.004 € per família de l’any 2009. Actualment l’administració de l’Estat obté de Catalunya el 19’7% del total dels seus ingressos, però en canvi hi destina només un 11’2% dels seus recursos. És a dir, per cada euro que l’administració de l’estat recapta a Catalunya, 43 cèntims no es gasten a territori català.\nAquesta situació bé agreujada per la greu crisi econòmica, financera i social que patim. En els moments de bonança econòmica, el dèficit fiscal era igualment greu però ara que falten recursos per mantenir el nostre estat del benestar o fer polítiques per rellançar la nostra economia, la sangria esdevé insuportable.\nNomés cal pensar que si ja disposéssim del pacte fiscal, la Generalitat no es veuria obligada a fer ajustaments. Els ajustaments pressupostaris que fa la Generalitat en els exercicis 2011 i 2012 suposen passar d’un dèficit públic del 4’2% del PIB català l’any 2010 a l’1’3% l’any 2012, és a dir una reducció de 2’9 punts menys. Una magnitud molt inferior a la mitjana anual del dèficit fiscal que és del 8% del PIB català. Ens cal el pacte fiscal per garantir l’estat del benestar, en un moment com l’actual de crisi en que a més suposa un ofec per al nostre progrés social i econòmic.\nEns cal més que mai una hisenda pròpia que vol dir poder decidir sobre els nostre impostos, sobre la nostra capacitat fiscal. Es tracta de poder disposar del màxim poder polític, de la plena sobirania dels nostres recursos i sobre el nostre propi esforç fiscal.\nCategoriesAforismes i reflexionsFrases i reflexions que fan pensar. La música que m'agradaConcerts que assisteixo i tasts musicals.Noves Tecnologies i InternetTot el que és nou m'apassiona... sobretot si té xips.PersonalApunts personals i intransferiblesPolíticaNo sé si és una passió o un viciRoda món i torna al bornViatjar, una de les meves passions.Sobre Nacions sense estatLa nostra lluita és també la d'altres pobles.Sobre Sant Feliu de CodinesEscrits i reflexions sobre el meu municipi. Els meus enllaços\nMartí Cabré (i 2)\nFundació Jordi Pujol\nWeb de fotos meves\nThis is a Flickr badge showing public photos from rocfernandez. Make your own badge here.\nCDC de Sant Feliu de Codines\nLa Pinya (La revista de Sant Feliu)\nNotícies VilaWebPicabaralla entre PP i CiU al parlament22/05/2013 12:38hLa intimidació de la policia a Miquel Gironès continuava avui al jutjat22/05/2013 11:17hUn assagista d'extrema dreta se suïcida d'un tret a Notre Dame21/05/2013 18:15hWikiLeaks: els Estats Units van considerar 'medieval' l'assassinat de Puig Antich22/05/2013 13:21hJoan Tardà, als diputats del PP: 'Sou la vergonya del món democràtic!'22/05/2013 14:23h Arxiu


Fluor / VidaPop 17/11/2020\nL'han ubicat a Manresa, on Salvador Tous Blavi va debutar en el gremi fa 100 anys\nEl museu de la firma de joieria Tous està ubicat a Manresa TOUS\nBarcelonaLa firma de joieria, rellotgeria i accessoris de moda Tous acaba d’estrenar un museu sobre la seva trajectòria a Manresa, la ciutat on va néixer aquesta firma catalana ara fa cent anys. El museu, que també fa les funcions d’arxiu de la companyia, està ubicat a la seva seu però també està disponible en línia a la seva web, on es pot navegar per la seva dilatada història.\nTal com expliquen des de la firma, el projecte els ha ocupat els últims cinc anys i esperen que els serveixi per preservar la memòria i la identitat corporativa de la firma i també per afavorir el coneixement sobre l’evolució del disseny i de la fabricació i l'ús social de productes del passat més recent. Tous Heritage, que és com l’han batejat, mostra al visitant el viatge de Tous des que va començar a caminar el 1920, quan l’avi de l’actual generació directiva, Salvador Tous Blavi, va començar a fer d’aprenent de rellotger a Montblanc, a la Conca de Barberà.\nLa firma, que ha vist deslluït el seu centenari per la pandèmia del coronavirus havent de posposar algunes celebracions, sí que ha pogut estrenar el documental Oso. La cinta sobre el seu ja mític logotip es va poder veure per primer cop a la 68a edició del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià aquest setembre. També han llançat la campanya 100x100 Tous, en què noves generacions creatives reinterpreten el seu ós.


Mas Enric de la Torre | Mapes de Patrimoni Cultural\nMas Enric de la Torre\nMas Enric de la Torre Sant Salvador de Guardiola\nExtrem de ponent del terme\nCtra. Can Maçana (BP-1101) entrada C a l'urbanització ca l'Esteve, i després 600 m de pista.\nAlguns coberts adossats es troben en situació precària.\nPOUM: catàleg de béns a protegir (P9). Catàleg de masies (núm. 029)\ndc., 08/07/2015 - 02:00\nMasia de grans dimensions formada per un cos originari de planta gairebé quadrada més un cos adossat de forma allargassada que li dóna una forma de L. Està situada a l'extrem d'un altiplà, en la part rocosa de ponent on comença el descens vers el torrent de la Font del Boix. L'habitatge originari consta de planta baixa més un pis i golfes, amb coberta a dues aigües. Els murs són de maçoneria i en alguna part de tàpia, arrebossats i amb carreus escairats a les cantoneres. La façana principal, encarada a migdia, té un portal d'entrada\nconstituït per brancals de pedra i rematat amb arc escarser. Just sobre aquest portal hi ha un balcó i, a la dreta, un altre portal que donava accés a les corts. La casa té poques finestres, però les més antigues conserven els brancals i la llinda de pedra L'interior conserva força bé la tipologia tradicional, amb el terra enllosat, sostre fet de bigues de fusta i, entre d'altres elements, un forn de pa.\nAl segle XIX, segons consta en una inscripció, va construir-se el cos allargassat que es troba adossat a la façana principal i que té com a element destacat una torre de planta quadrada al seu extrem sud. Cal dir, però, que aquesta torre és una construcció moderna (del segle XIX) perfectament integrada dins aquest nou cos i amb una funció més aviat decorativa o simbòlica. Ni tan sols té una base de fonamentació pròpia, sinó que pràcticament consisteix en un sobrealçat , amb dos pisos per damunt. El fet que, en aquesta part, l'edificació s'assenti sobre la roca en pendent li dóna una alçada considerable.\nTota aquesta part d'obra nova és molt homogènia: consta de tres plantes amb una sèrie d'obertures disposades regularment en els dos pisos superiors, les quals estan emmarcades amb maó i, algunes, tenen baranes de ferro. Per la façana de ponent algunes d'aquestes obertures han estat tapiades.\nA l'angle nord-oest la casa té diversos coberts adossats, alguns dels quals es troben mig esfondrats; la majoria corresponen a tines, i han estat fetes en diferents èpoques. En total n'hi ha unes vuit. D'altra banda, hi ha dos petits coberts independents als angles nord-est i sud-est respectivament. Antigament, els propietaris habitaven el primer pis, mentre que els masovers ocupaven les golfes, i posteriorment es van traslladar a la planta baixa del cos nou. La masia es troba voltada de diversos tancats per cavalls, ja que l'actual masover és ferrador.\nInscripció amb una data entorn del 1800 en una finestra del cos nou, actualment il·legible.\nInscripció a la premsa: any 1875\nAlgunes pedres de les noves construccions procedeixen del jaciment arqueològic de la Torre medieval i mas Antic, així com també del derruït mas Vilalta.\nD'altra banda, hi ha el mas Enric de la Torre, descendent de l'anterior però en una nova ubicació. De fet, la denominació Enric de la Torre sembla una derivació d'Antic de la Torre, passant per la fórmula intermèdia "Anrrich de la Torre". Al seu torn, el terme Antic sembla una clara al·lusió al fet que existia un mas anterior, amb una torre. La confusió és més gran pel fet que el nou mas Enric de la Torre també està dotat amb una construcció en forma de torre, tot i que es tracta clarament d'una obra del segle XIX. A principis del segle XIV hi ha documentada una altra família, de cognom Turri, que Jaume Capdevila identifica amb el mas Antic de la Torre. Però aquí tenim el dubte de si no caldria referir-la al nou mas Enric de la Torre. Així, el 1297 el castlà cedía a Pere de Turri la batllia; és a dir, l'administració general del feu de Guardiola (CAPDEVILA, 2006: 24, 26, 28), i el 1308 el seu fill Galdó es va casar amb Constança, filla del castlà de Guardiola (CAPDEVILA, 2006: 27). Queda clar, per tant, que els Turri mantenien estrets lligams de parentiu amb els estaments més alts del terme i van aconseguir fins i tot una posició més rellevant que els Antich.\nDel mas Enric de la Torre no en coneixem pràcticament cap notícia documental. Al segle XVII l'habitava Joan Henrich, casat amb Esperança. Se'n coneix el matrimoni d'un fill: Valentí Henrich casat el 1615 amb Elisabet Mestre, i Caterina, casada el 1608 amb Antoni Camprobí. Probablement tenien vincles familiars amb membres cognominats Enrich, documentats a Salelles uns anys abans (CAPDEVILA, 1997: 10-12). El cos residencial originari sembla una construcció força antiga. El nou mas Enric de la Torre acabà per consolidar una àmplia propietat i esdevingué una de les principals heretats del terme. Probablement la casa fou ampliada al llarg dels segles XVII i XVIII, en un moment de prosperitat que va prolongar-se al segle XIX, quan s'amplià amb el cos allargassat de grans dimensions rematat amb la torre, el qual devia acollir estances per un bon nombre de mossos, que hi treballaven en el moment d'apogeu de la vinya.\nJa al segle XX, els propietaris del mas Enric de la Torre són la família Fortuny, de Manresa. Pels volts de 1990 Manel Fortuny va fer alguna excavació a l'indret on hi havia l'antiga torre i va recuperar material força abundant i d'interès. Entre d'altres objectes, ceràmica decorada en verd i manganès, un crani i alguns materials que tal vegada podrien correspondre a època ibèrica. Així mateix, prop de l'Enric de la Torre es va trobar una espasa i una baina. En aquest moment el jaciment conservava més integrament alguns dels murs, especialment els que semblen correspondre al recinte murallat. En la intervenció que hi va fer, el propietari van reconstruir alguns dels murs i, més tard, van ser desmuntats per utilitzar les pedres en noves edificacions del mas. En una estança del mas es guardava una col·lecció força completa d'objectes recuperats en les excavacions i també d'altres procedències. També hi havia fotografies. A la mort de Manel Fortuny, aquesta col·lecció (o almenys una part) es va vendre a un antiquari.\nCal dir que, a l'heretat del mas Enric de la Torre, hi havia encara un altre mas, de nom Vilalta. Creiem que correspon a unes ruïnes que hi ha prop de la torre medieval. Així ens ho fa pensar el topònim molt proper del turó de Vilalta. En època medieval un dels fills d'aquest mas tenia l'ofici de ferrer, feina que sembla transferida de generació en generació (CAPDEVILA, 2006: 18, 73).\nSegons l'antic propietari, Manel Fortuny, l'enclavament proper a aquest mas que hem denominat Torre medieval i mas Antic podria atribuir-se a l'època ibèrica. Segons ell en aquest indret s'hi va recuperar material arqueològic d'aquesta època. En època feudal aquesta guaita formava part del sistema de defensa del castell de Guardiola, que incloïa dues torres complementàries. Aquesta defensava el costat de ponent del terme, mentre que hi havia una torre similar a l'heredat del mas Puig de l'Escuder que defensava el costat de llevant i que s'anomenava la Guíxola, la qual es trobava molt probablement en el mateix emplaçament que la torre de la Guíxola actual, tot i que la torre que avui es pot veure és una construcció del segle XIX. La torre de la Guíxola apareix documentada molt probablement al segle X i més clarament a partir del segle XIII. La torre de ponent, que apareix en els documents com a Turri o Antic de Turri (terme referit a un mas) està documentada també a partir del segle XIII, però semblaria lògic suposar que les dues tenien un origen més antic, i van originar-se en el moment en què es bastí l'estructura de defensa feudal, entre els segles X-XI. Cada torre controlava una de les dues vies principals d'accés cap a les terres de frontera, en direcció sud-est: la torre de llevant es trobava a la vora del que més endavant es coneixerà com a camí de can Maçana, mentre que la torre de ponent és relativament propera al camí ral d'Igualada. La funció de vigilància militar que feien els responsables d'aquestes torres es convertí en hereditària, i les famílies van entrar a formar part de la petita noblesa local (CAPDEVILA, 2006: 17).\nJaume CAPDEVILA (2006: 17) pensava que la torre medieval podia estar emplaçada a l'actual mas Enric de la Torre, però la localització de restes arqueològiques clares en aquest turó proper ens permet afirmar que es tracta de dues ubicacions separades. Així, en algun moment, la torre de guaita va esdevenir un petit mas però, per manca d'espai al cim del turó, l'habitatge principal es degué traslladar a un terreny més planer, que és el de l'actual masia Enric de la Torre, tot i que es va mantenir l'assentament primitiu.\nPer tant, sembla clar que, entorn d'aquesta torre de ponent, s'han de diferenciar dos masos i possiblement dues famílies. El mas Antich o Antich de Turri correspondria al que es trobava junt a la torre. Estava sota el domini de l'acabalat manresà Pere de Roca i hi residia la família Antich, que tenien la condició de cavallers o homes d'armes. L'any 1315 hi ha documentat Guillem Antich, el qual dóna a la seva germana Elissenda el mas Salent (CAPDEVILA, 2006: 57). Una mica més endavant, hi trobem Jaume Antich, hereu del mas. El seu fill era probablement Pere Antich, el qual va ser alliberat de l'homenatge de servitud envers el seu senyor, Pere de Roca. El 1343 un altre membre de la família, Arnal Antic, nascut al mas Pla de la parròquia de Manresa, es casa amb Elissenda i passà a residir al mas, potser per la defunció de l'anterior hereu, Jaume (CAPDEVILA, 2006: 76). (Continua a Observacions)\nCAPDEVILA PLANS, Jaume (1997). "Capítols matrimonials, donacions i deixes de fe, creences, últimes voluntats, contractes agrícoles, contractes forestals, testaments". Quaderns de la Guíxola, núm. 5 (gener de 1997), Cercle Cultural la Guíxola, Sant Salvador de Guardiola, p. 10-12.\nCAPDEVILA I PLANS, Jaume (2006). Castell de Guardiola. Els orígens de Sant Salvador de Guardiola. Segles X-XIV (premi Excursionisme 2004), Centre Excursionista de la Comarca del Bages, Manresa, p. 17, 18, 24, 25, 26, 27, 28, 57, 73, 76, 154.\nDiputació de Barcelona; BERRYSAR, S.L. (2010). Pla especial de catalogació de masies i cases rural en sòl no urbanitzable. Ajuntament de Sant Salvador de Guardiola (núm. 029).


El canal ètic i el control del frau fiscal | Advocats Rebled Bellvehí\nby rebled | juny 3, 2021 | Actualitat, Articles d'opinió, Compliance\nArticle publicat el dimecres, 3 de juny, al Diari de Girona\nEn els diferents articles que hem anat publicant sobre els programes de compliment normatiu −Compliance– us hem anat parlant d’on surt aquesta necessitat, de la seva importància, de la seva regulació i, sobretot, de la seva implementació en el món de les empreses. Si bé és cert que aquests programes neixen d’una reforma del Codi Penal que atribueix directament responsabilitat penal a les persones jurídiques, és més cert que cada vegada el seu àmbit d’aplicació s’ha anat estenent a moltes matèries no estrictament penals.\nA Catalunya, la cultura del Compliance va guanyant cada cop més terreny, i va molt més enllà de l’evitació o mitigació dels efectes derivats de la comissió d’un delicte en el si de l’empresa, com poden ser els danys reputacionals.\nNo fa gaire us parlava que un dels elements essencials que ha d’incloure un programa de compliment normatiu és el Canal de Denúncia o Canal Ètic, i que serveix perquè qualsevol persona, ja sigui de dins o fora de l’empresa, pugui posar en coneixement de la mateixa qualsevol actuació irregular que hagi pogut detectar, i que pugui ser delictiva o no.\nLa Directiva Europea 2019/1937, de 23 d’octubre, ha fixat l’obligació dins les empreses de disposar d’aquest canal de denúncia, dins un termini màxim que acabaria el 17 de desembre de 2021, si bé amb la possibilitat d’ampliar aquest termini per part del legislador nacional fins l’any 2023 en empreses amb plantilles de 50 a 250 treballadors.\nRecentment, a l’Associació Catalana de Compliance (COMPCAT), i dins l’àmbit del Compliance Tributari, es va fer una jornada monogràfica sobre els riscos tributaris i el secret professional. Un dels blocs es va centrar en el canal ètic i el control del frau fiscal, la seva incidència amb el secret professional i els riscos de les denúncies anònimes.\nA part dels mecanismes de control intern de l’empresa, que han passat de ser imprescindibles a cada vegada més inevitables i obligatoris segons la Directiva Europea abans esmentada, també els organismes públics han parat especial atenció al control del frau fiscal i han buscat la manera d’incentivar les denúncies per a la seva detecció i control. Des de fa aproximadament sis anys que es va crear una bústia per presentar denúncies a la seu electrònica de l’Agència Tributària Catalana (ATC), la seva Oficina Central d’Inspecció ha rebut més de 200 denúncies, gairebé la meitat són denúncies anònimes, que reben el mateix tractament que la resta de denúncies sempre confidencials. A destacar que la denúncia en si no forma part de l’expedient, sinó que simplement serveix per introduir-lo i donar curs al mateix; el denunciant no té un paper actiu en el mateix, de fet no se l’informa dels resultats ni tampoc pot interposar cap mena de recurs o reclamació de cap classe.\nTambé l’Oficina Antifrau de Catalunya disposa d’un canal de denúncies amb sistema d’anonimització, que concentra dues terceres parts de les denúncies que rep aquest organisme.\nPersonalment soc més partidari de les denúncies confidencials que no pas de les denúncies anònimes, però la realitat s’imposa i ens evidencia que aquestes últimes són majoritàries. Això planteja dubtes sobre el seu tractament, sobretot quan estem davant de denúncies falses, denúncies amb una clara mancança d’elements objectius i, en general, denúncies contràries a la bona fe, on difícilment es podrà actuar contra la persona delatora. Evidentment s’ha de protegir la persona delatora, però no podem obviar que una denúncia, per exemple, falsa pot danyar greument l’honorabilitat o reputació del subjecte denunciat, d’aquí la necessitar d’extremar les mesures de confidencialitat.\nA banda, haurem de tractar com es conjuga tot això amb el secret professional dels agents que intervenen en tot plegat, si s’haurà de modificar el delicte de revelació de secrets i, en definitiva, com encabirem aquesta directiva europea en el nostre ordenament jurídic.\nAdvocat a Rebled Bellvehí Advocats


Vuit8ena: Igual i diferent\nIgual i diferent\nL’esport nacional del vuit8ena ha canviat darrerament. Ara ja no es porta el rascar el sofà (encara que no ha caigut pas en l’oblit). Ara s’imposa una nova modalitat de tocar els nassos a la mestressa. Abans cal dir que una servidora, ja de per si poc presumida, no acostuma a preparar-se la roba per sortir damunt del llit abans de passar per la dutxa, doncs hi ha l’inevitable magnetisme de quan surts de la dutxa trobar-t’hi ben plàcidament escarxofat damunt la roba un gat de pèl llarg. Per això, sols preparo mentalment el que em posaré. Tot i així, la roba interior si que la preparo, ja que el calaix està tan anàrquicament desordenat que cal una mica de temps per trobar la roba justa que busques. I aquí arriba la novetat, em desapareixen els sostenidors que deixo damunt del llit. Es veu que veure la mestressa buscant-los per tots els racons de la casa no té preu i genera riure’s una estona.\nPerò aquest no és el tema del post. Ahir mentre veia que ja se’m feia tard i buscava desesperadament els sostenidors sota el llit o la tauleta del menjador (al final estaven gat i sostenidors ben amagats damunt una cadira sota la taula del menjador) recordava aquest post de l’Elvira i el que em va fer pensar. I és que aquest estiu tot és ben igual i ben diferent.\nL’any passat el Puck no tenia aquesta mala baba, potser era pitjor, volia saltar d’un vuitè pis. Però continua sent un trapella adorable. Continuo anant justa de temps als llocs, però ja no arribo tan tard. Potser començo a saber calcular el temps que trigo en arribar des de casa.\nM’és un estiu estrany. Igual i diferent al passat. Mentre enfilo carrer avall, baixo les escales del metro i espero envoltada de turistes cremats, mentre em miro i veig que del moreno que vaig lluir al juliol ja no en queda gairebé res; mentre tot això, recordo com l’any passat repetia la mateixa rutina aquesta mateixa setmana i com deia que m'agradaven les festes majors. Però en canvi el record em sembla ben diferent.\nLlavors sortia als vespres, encara que fos entre setmana; reia, ballava i dormia 4 horetes per a l’endemà aguantar la jornada laboral fins a la migdiada. Necessitava no parar. Però aquest any, per tercera vegada en una setmana, arribo sense esma a les festes, m’obligo a passejar però abans de les dotze faig retirada. I al matí arribo esgotada a la feina. Abans d'ahir, un company es preocupava molt per mi en arribar i em recordava que sols queden dos setmanes.\nL’estiu passat em sentia viva i aquest any, sento que sols sobrevisc. Moltes de les incerteses, de les inquietuds que tenia s’han aclarit o fins i tot millorat, el camí està encarrilat en un munt d’aspectes que abans em generaven tensió, però d’altres camins han canviat o s’han perdut. Les parpelles em cauen, les ulleres són frondoses i no queda ni un esbós de somriure. M’assalten un munt de records, de moments viscuts, de jocs que ja han caducat i de esforços que feia i que ara sóc incapaç de reactivar. Comparo i encara que podria dir que estic igual, em sento diferent. M’esforçava per millorar, sentia que millorava dia a dia. I en canvi, ara que tot és més fàcil, hi ha una estranya buidor.\nPerò la vida és dinàmica, no ens podem aturar. Arribo a la meva destinació. Em miro davant la porta que s’ha d’obrir i obro els ulls de bat a bat, faig ganyota i em genero un somriure. Els altres no en tenen la culpa. Noves converses, nous somriures i anar tirant. Recordar els nous projectes i mirar endavant davant d'un nou curs que de moment, té molts projectes en estudi i uns quants ja en fase d'execució, a veure si porten nous vents per a casa.\nAvui em sento afortunada per no haver de sortir. Tots els habituals són fora. Un vespre de divendres a casa, per descansar però que alhora em pertorba afrontar.\nps.sé que el post començava molt millor del que acaba. A veure si ben aviat trobo les piles que s'han esgotat. Avui el mateix company d'abans se'm sincerava. M'explicava els seus neguits, les seves pors, els seus maldecaps. Potser som molts els que estem igual encara que siguem ben diferents, potser tots mirem de tirar endavant, encara que sigui a base de fer riure.\nAvui m'he enterat que la Shakira, a més de multar-la per incívica, vindrà a BCN de concert al novembre. Llàstima que això impliqui sentir el waka-waka i el pèssim darrer disc. Com enyoro quan era rockera!\nNo volia posar aquesta cançó, però reconec que fa molt d'estiu.\nLa foto, un dels bons moments de l'estiu. Un vespre a Begur.\nPublicat per rits a 20:56\nQuin gat mes pillo....veure't corre per casa sense sostenidors.....\nNo et preocupis per el cansament...amb els anys canvien els costums i les maneres. Sigues feliç amb el que t'agradi...encara que sigui corre darrera el gat...;)\n20 d’agost de 2010 a les 21:59\nUaaaaaaaaaaa aquesta cançó la posaven CADA DIA al lloc on anàvem a sopar a Amsterdam (una hamburgueseria bastant bé de preu i on jo deia sempre tres o quatre paraules en holandès per fer somriure a la cambrera) :-)\nUfff jo mai faria això que has fet perquè m'explotaria el cap (en el sentit literal de la frase)... comparar com estava l'any passat... i com estava l'any passat? Ni ho sé... No me'n recordo.\nJo el que vull és ser feliç ara. Ara!! :-))\nDe moment, mentre escric, estic ballant la Shakira (ballar asseguda mentre teclejo rítmicament se'm dóna força bé)\nNo comparis... Mira de gaudir d'aquest divendres tranquil·let a casa... per què ha de ser difícil d'afrontar? és casa teva!! juga amb el gat, llegeix, posa't música... fes el que vulguis i gaudeix-ne :-))\nPS/ Als de l'Ajuntament de Barcelona els haurien de processar per idiotes. La gent es pixa pels carrers, els gossos ho embruten tot, es ven droga per tot arreu, els carrers fan pena, llàstima, Barcelona fa plorar... i ara multaran a una cantant que fa un vídeo... Sense comentaris.\n20 d’agost de 2010 a les 22:02\nM'has fet riure imaginant com corries buscant els sustenidors perduts! jajajaja.\nI ànims, que això ens passa a tots, els canvis a vegades es fan dificils de suportar, però pensa que sempre són per millor.\nI pensa que jo, des de l'altre cantó de la pantalla, també estic un divendres-nit a casona, ben tranquileta i mirant alguna peli.\nAhhhh!!! per cert!!! estic impacient per llegir la teva entrada de la peli: "Quiereme si te atreves"... OOOHHHH fantàstica!! com em va agradar!!!\n20 d’agost de 2010 a les 22:26\nSuposo que el Puck, amb els sostenidors, et deu voler fer riure. I l'any que ve potser recordaràs aquest any d'una altra manera, suposo que depèn del moment. Ànims!\n20 d’agost de 2010 a les 22:35\nT'imagines rits que tot fos sempre igual? Seria terrible...\nEstà bé que siguin diferents, tot i que de vegades ens calgui temps per veure les diferències en la millora, i en "la diferència".\nEstà bé sortir, està bé poder-se quedar a casa, està bé...\nSegurament fas més que sobreviure, encara que no t'ho sembli. Crec que ho puc entendre bé.\nI só, la vida és dinàmica, rits. Això si que ens fa sobreviure i reixir.\nUna abraçada! Amb gràcia!\n20 d’agost de 2010 a les 23:00\nli has de fer una foto al gat en plena feina de desordenar la roba interior\n20 d’agost de 2010 a les 23:08\nEn el període d'un any les coses no semblen canviar tant, però sí que hi ha coses diferents. Per exemple, el peu no et permet fer sobreesforços, perquè ho pagues. Les situacions, la gent, han evolucionat i els matisos canvien molt les coses. Pots fer l'exercici de mirar en què han canviat les vides dels teus amics, i tots aquests canvis, sumats als teus, faran el resultat de per què aquest any és diferent a l'anterior.\n21 d’agost de 2010 a les 11:22\nNi et preocupis per les energies. Cada estiu és diferent :-)\nDeu ser molt divertit veure't corrent rere el gat! xD\n21 d’agost de 2010 a les 12:29\nVaja rits veig que et vaig portar a rumiar entre l'ahir i l'avui igual i diferent....pensa que tu no ets ja la de l'any passat i jo tampoc...i veig que el Puck tampoc ho és...no he conegut mai cap gat que li agradés amagar els sostenidors a la mestressa jo crec que ho fa precisament perquè et quedis més amb ell i recarreguis piles...tens un gat llest rits!\n21 d’agost de 2010 a les 15:39\nmoltes gràcies pels vostres ànims. És cert que cada dia és diferent, i cal trobar les piles on sigui, però com costa, de vegades.\nEl tema de la roba a amagar l'he mig resolt deixant la roba damunt la calaixera, on no puja. Però crec que s'ha enfadat una mica!\n22 d’agost de 2010 a les 21:18\namb tota la calma del món..\npotser un canvi d'aires..\n22 d’agost de 2010 a les 21:28\nJo crec que per al nostre gat no hi ha millor moment que 1) quan canvio llençols 2) quan plego la roba neta. Sembla una petita obsessió... deu ser l'olor de detergent.\nEls vespres d'estiu són complicats... mil activitats per fer que Només es poden fer a l'estiu, feina, poques hores de son... suposo que està bé que combinis, un any de molta activitat amb un de poc moviment. Això sí, l'any que ve, tots els vespres fora de casa, eh!?\n(totalment d'acord, la Shakira ja no és el que era. Costa reconeixer que Ahí te dejo Madrid sigui de la mateixa cantant)\n2 de setembre de 2010 a les 14:10\nL'Otis em devia llegir ahir quan escrivia: http://tujoilotis.blogspot.com/2010/09/qui-som.html\n3 de setembre de 2010 a les 10:07\njejejeje, què farem amb aquests gats???? somriure!!!\nel puck quan canvio els llençols tb és un moment de màxima felicitat!\n4 de setembre de 2010 a les 18:18


Vilagrassa obre el cicle ‘Musicant l’Urgell’ amb ple de públic | Lleida.com\nVilagrassa obre el cicle ‘Musicant l’Urgell’ amb ple de públic\nL’església de Santa Maria de Vilagrassa es va omplir ahir al migdia durant el concert que van oferir alumnes de les escoles municipals de música d’Agramunt, Bellpuig i Tàrrega, en el marc de la tercera edició del cicle Musicant l’Urgell, organitzat pel consell comarcal. En aquesta ocasió, el cicle va estrenar visites guiades per conèixer el patrimoni del municipi amfitrió prèvies a l’actuació musical.\nL’alcalde de Vilagrassa, Jordi Serés, va valorar “molt positivament” la iniciativa, que va coincidir amb la festa major de Sant Sebastià d’aquest municipi. Per la seua part, el president del consell de l’Urgell, Gerard Balcells, també es va mostrar satisfet amb la resposta del públic i va manifestar que “l’objectiu és donar a conèixer el patrimoni més proper, de vegades desconegut, i dinamitzar la comarca”.\nPel que fa al concert, tant Serés com Balcells van posar en relleu “la sensibilitat de les famílies que aposten per l’educació musical”. L’actuació va anar a càrrec del conjunt de guitarres de l’escola de música de Bellpuig, l’orquestra de corda Arkeres i ensemble de violins de l’escola de música de Tàrrega i la banda de nivell elemental de l’escola de música d’Agramunt. Durant la visita guiada, els assistents van poder conèixer detalls de l’església, el peculiar campanar i la plaça del Sitjar de Vilagrassa. La pròxima sessió del Musicant l’Urgell, que va nàixer per donar a conèixer les escoles de música i dinamitzar l’Urgell, tindrà lloc el 9 de febrer a Rocafort de Vallbona.\nExperts en l'oli visiten molins de l'Urgell i les Garrigues