Rànquing de països segons nombre d'àrees de pernocta - Lloguer Carreras\nRànquing de països segons nombre d’àrees de pernocta\nVolem fer un petit croquis dels països on millor es pot viatjar en autocaravana, pel nombre d’àrees de pernocta que hi podem trobar. Començant per la part baixa del rànquing trobem tots els països de l’est d’Europa, on en general hi trobem poques àrees de pernocta, entre les 19 d’Ucraïna, les 25 de Bulgària i Sèrbia i entre 28-47 de la resta de països, tot i que Croàcia és una de les destinacions recomanable en aquesta zona. Fent ja un salt important hi trobem els països nòrdics, on podem remarcar, en general, que és una zona molt apreciada pels viatgers autocaravanistes, grans paisatges, molta tranquil·litat i seguretat al viatjar. Podem destacar Noruega amb 774 àrees, Suècia amb 820 i Finlàndia amb 138 àrees, encara que en aquesta zona hi ha infinitat de llocs d’acampada lliure a les que s’afegeixen multitud de granges que també donen el servei de buidatge d’aigües.\nEls Països Baixos disposen de 1338 àrees comptant també amb “mini-camps” i també amb moltes granges d’acollida, oferint una oferta de serveis molt interessant. Tercers en el rànquing amb més àrees, hi ha Itàlia amb 4170. Els italians són grans amfitrions i gràcies a això és un país on és fàcil i un plaer viatjar-hi. Alemanya amb 4874 àrees es troba en el segon lloc, sorprèn per paratges menys coneguts però d’un gran atractiu, a part de donar totes les facilitats per viatjar en autocaravana. I finalment el primer país del rànquing és França amb 6002 àrees de pernocta. Com a punt fort té el gran atractiu dels castells i una cultura molt arrelada pel que fa a viatjar en autocaravana. Una menció a part és Espanya on disposem de 740 àrees de pernocta i en els últims anys un gran “auge” en tot el relacionat amb els viatges en autocaravana. Creiem que ben aviat pujarà en el rànquing cap a la zona alta. Esperem que amb aquest rànquing cadascú pugui escollir el millor país per fer una escapada o gaudir d’unes vacances inoblidables.\nadmin2020-03-06T15:26:48+02:0022 de juny de 2018|\nPreu del lloguer d’una autocaravana de 4 places: Estàs pensant en escapar-te amb la teva dona i els teus fills?\nLlocs on parar, pernoctar o dormir amb autocaravana: Quina diferència hi ha?\n18 d'abril de 2020 | 0 Comentaris


L’alcalde Marc Buch presenta el campionat mundial de corals “Sing for Gold” que farà de Calella la capital de la música cantada | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nPublicat el 13/02/2022\nL’esdeveniment es celebrarà el mes d’octubre i aplegarà més de 120 corals de 50 països i acollirà al voltant de 6.000 participants\nCalella esdevindrà aquest any la capital del món del cant coral. El mes d’octubre la ciutat celebrarà el World Festival Singers i la Copa del Món “Sing for Gold”. El mes de maig es farà també una prèvia a la ciutat.\nEls dos esdeveniments estan organitzats per l’Ajuntament de Calella i l’entitat alemanya Interkultur i serviran per tornar a posar la ciutat a l’aparador mundial de la cultura.\nDurant uns dies, per la ciutat desfilaran les millors corals de tots el món; grups que tenen un reconegut prestigi i que mouen força seguidors. El cant coral, la música cantada és un gènere que té força predicament arreu del planeta. La presentació que es va fer a l’Auditori de Can Saleta va ser retransmesa a tot el món a traves dels canals de la Fundació Interkultur.\nA la presentació, el director de Relacions Internacionals d’Interkultur, Marc Moreno, va destacar la satisfacció de poder fer un acte d’aquestes característiques en un espai com Calella: “sense el poble i la seva acollida això que fem des de fa anys no seria possible”.\nL’Alcalde de la ciutat, Marc Buch, va remarcar la clara vocació cultural de Calella. Va assegurar que l’Ajuntament sempre que pugui es posicionarà a favor de qualsevol proposta que no només atorgui a la ciutat d’una àmplia visibilitat, sinó que també aporti un component cultural: “apostem per l’esport, però també per la cultura i el Sing for Gold ens situarà en el món”.\nL’edició d’aquest any incorpora una novetat i aquesta és que possibilita la participació de cantants individuals que per raons diverses es vulguin apuntar de forma particular. D’aquesta manera, qui s’encarregarà de dirigir aquests cantants serà el conegut compositor i lletrista basc Javier Busto.\nA més, la competició també comptarà amb la col·laboració activa del calellenc Albert Deprius, qui s’encarregarà de contribuir amb l’orquestra i l’harmonia.


ENTI-UB Àmplia oferta formativa especialitzada en videojocs\nEl sector dels videojocs segueix creixent i avançant a gran velocitat. Institucions com ENTI-UB ajuden al desenvolupament d’aquesta indústria posicionant-se com l’únic centre universitari especialitzat en el sector dels videojocs i els serious games. En aquest article analitzarem la seva importància en la societat contemporània i l’àmplia oferta formativa que ofereix en un sector que no s’atura.\nActualment, Catalunya és el principal motor de la indústria dels videojocs a l’Estat espanyol, presentant-se com a seu de les principals empreses internacionals del sector com ara Ubisoft, Gameloft, King, Scopely i Riot Games entre d’altres. A més, trobem que dos dels principals esdeveniments de videojocs més visitats pels professionals d’aquesta indústria se celebren a Catalunya: Gamelab i Nice One Barcelona.\nActualment, existeixen 160 empreses censades legalment a Catalunya, a les quals se sumen 63 petites start-ups amb projectes en fase de desenvolupament. Aquestes joves empreses presenten, en la majoria dels casos, menys de 10 anys d’antiguitat. Les xifres ens diuen que la indústria catalana del videojoc ha facturat el 53% del total del capital de l’Estat, mostrant un creixement continu. És per aquest motiu que no podem ignorar la seva importància.\nSi ens aturem a analitzar el perfil dels professionals que es dediquen a aquest sector veiem com el 56% dels llocs de treball que es generen es distribueixen en tres grans categories: programadors, artistes i dissenyadors de videojocs. La resta de perfils estan relacionats amb l’àmbit del màrqueting i la gestió, o amb aspectes tècnics específics relacionats amb els videojocs.\nCal destacar que el perfil dels professionals del sector dels videojocs català és jove, on trobem un 43% menors de 30 anys, i un 51% que tenen entre 30 i 45 anys. La majoria de professionals del sector presenten perfils laborals molt ben definits i per competir en aquest mercat han de buscar una formació especialitzada i adequada. Afortunadament, a Catalunya existeix un gran ventall de sortides professionals en el món dels videojocs, però no hem d’oblidar que triar una formació adaptada a la demanda de perfils que reclama la indústria és essencial per aconseguir l’èxit.\nENTI-UB, centre especialitzat en videojocs\nL’Escola de Noves Tecnologies Interactives, centre adscrit a la Universitat de Barcelona, és pionera en aquest àmbit. I esdevé el primer centre universitari especialitzat en aquest sector, oferint una àmplia oferta de Graus, Màsters i Cicles Formatius de Grau Superior dedicats a la formació de professionals del sector dels videojocs. Una formació que inclou tota la cadena de creació, programació, disseny gràfic, producció i música.\nPerseguim un objectiu clar, proposar una formació impartida per docents que van més enllà de la seva especialitat acadèmica, coneixent a fons el món del videojoc no només de forma teòrica sinó també pràctica. Els nostres docents treballen diàriament dins de la indústria del videojoc, mantenint un contacte permanent amb el sector, un element fonamental per aconseguir destacar en el sector.\nEl marcat caràcter dinàmic del sector dels videojocs fa que els programes variïn, els llenguatges evolucionin i les necessitats dels usuaris vagin canviant. Per això és important mantenir un contacte permanent amb la indústria i estar al dia de totes les novetats. El nostre plantejament acadèmic ofereix una formació completa que prepara als alumnes per a treballar en qualsevol empresa del sector, enfocant-nos, especialment, en l’emprenedoria.\nEl mètode que proposem des d’ENTI-UB planteja projectes reals, seguint un model de learning by doing. A través d’ENTI-Pro i StartUB! els alumnes poden desenvolupar els seus projectes fent-los realitat. Dediquem la màxima atenció als alumnes dels nostres programes, oferint un acompanyament personalitzat i donant tot el suport i atenció que necessiten per aprofitar al màxim la seva experiència acadèmica. Per això, les nostres classes estan organitzades en grups reduïts i els tutors fan un seguiment proper durant tot el procés d’aprenentatge.\nD’aquesta manera, els estudiants poden gaudir i viure el sector dels videojocs de prop, integrant-se des del primer moment al món professional d’una manera real. Per exemple, a través d’estades de pràctiques, assistència a grans esdeveniments, fires i congressos. ENTI és el sector i per això constitueix una via fiable per arribar a dedicar-s’hi professionalment.\nTractant-se de l’àmbit digital, comptem amb tota la tecnologia i innovació, posant-la a l’abast dels nostres alumnes per aprendre des de dins el funcionament de la indústria dels videojocs. Apostem per la gamificació, pels jocs aplicats i els anomenats serious games.\nDins la nostra àmplia oferta formativa podeu trobar diversos Graus especialitzats, com el Grau en Continguts Digitals Interactius (Developer), el Grau en Creació Artística per a Videojocs (Artist) i un Grau en Producció de Música i So per a la Indústria de l’Entreteniment. Pel que fa a la formació professional, destaquem el CFGS en Desenvolupament d’Aplicacions Multiplataforma i el CFGS en Animacions 3D, Jocs i Entorns Interactius. Finalment, pel que fa a formació postuniversitària trobem el Màster en Ciència i Tecnologia en Futbol, el Màster en Música i So per a Experiències de l’Entreteniment, el Màster en Joc, Gamificació i Tecnologia aplicats a l’Educació, i el Postgrau en E-Leadership & Digital Management Empresarial i Institucional.\nEn definitiva, l’oferta formativa que ofereix ENTI-UB està dirigida a oferir una especialització en el camp de l’Art Digital, la Programació o el Disseny de Videojocs per a professionals experts en videojocs i serious games de gran qualitat. Si estàs pensant a dedicar-te al sector o bé vols ampliar els teus coneixements no ho dubtis més i descobreix la nostra oferta. També pots apuntar-te a una de les diferents Jornades de Portes Obertes Virtuals que organitzem, ja que a més de conèixer en profunditat els estudis que t’interessen, també podràs resoldre tots els teus dubtes.\n« Radiografia del sector dels videojocs a escala mundial *\nPrincipals tendències del sector dels videojocs »


Les històries oblidades. Mirella Extrem – Compromís per Vinaròs\nArticle de premsa Comarcal Urbanisme i Medi Ambient\nLes històries oblidades\nArticle publicat al Diariet (26/10/19)\nLa història de la democràcia espanyola està vivint uns moments que, des del col·lectiu de Compromís per Vinaròs, creiem que influiran molt en els resultats de les properes eleccions del 10N. Els mass media estan fent molta feina de difusió del conflicte politicosocial que està vivint Catalunya i, per desgràcia, està fent que la difusió d’altres successos siga “oblidat” o passe inadvertit.\nI principalment volem fer referència a l’estructura que a dia d’avui continua de peu davant la nostra població; el Castor. Eixa plataforma fantasmagòrica que, tot i no extraure gas, continua funcionant i que suposa una despesa a les butxaques de tota la ciutadania per a “compensar” al “pobre” Florentino Pérez. Un negoci al qual van obrir les portes de la costa vinarossenca els vots a favor del PP, PSOE, PVI i que ha suposat una ruïna per a les nostres butxaques que no té fi, ja que PP i PSOE a Madrid han acordat continuar pagant la compensació a Florentino. Però, quanta gent ho haurà vist per televisió això? Per què hem de continuar pagant la ciutadania allò que han decidit partits polítics que poc valoren el benestar dels vinarossencs? És prioritari pagar-li a que ens retornen diners per a pagar les ajudes a la dependència o pujar les pensions, per exemple?\nNosaltres sempre hem dit NO al Castor i ho continuarem fent també si ens ajudeu a que el nostre company Jordi Navarrete torne a representar-nos al Senat o que la companya gaspatxera Marta Sorlí torne al Congrés. Sobretot, perquè en els últims quatre anys el Baix Maestrat ha tingut veu pròpia dins les institucions gràcies a la tasca i reivindicacions que han fet. Però també perquè aquesta experiència ens ha demostrat que els partits majoritaris ben poc coneixen i han defensat les problemàtiques dels valencians a les institucions quan han estat ells a soles al poder.\nAquestes han sigut algunes pinzellades que no volem que es queden en l’oblit. Perquè no podem oblidar allò que tant mal ens ha fet i amb una responsabilitat penal tan mínima (sols dos persones a judici respecte les desenes de persones i empreses que han sortit guanyant amb els milers d’euros que surten de les nostres butxaques).\n←Jordi Navarrete repeteix com a candidat al Senat per al proper 10N\n“Més Feminisme, Més Compromís” és l’acte que inicia la campanya pel 10N a Vinaròs.→


Fre a l'explotació sexual de dones a Tarragona\nLa Policia Nacional ha dut a terme les detencions a Lleida i a Tarragona | Cedida\nDetenen a Tarragona a una persona vinculada amb una xarxa d'explotació sexual de Lleida\nLa majoria de les víctimes són d'origen llatinoamericà\nRedacció dimecres, 21 d’octubre 2020 - 11:47h\nLa Policia Nacional ha dut a terme una operació contra l'explotació sexual de dones, amb actuacions a Lleida i a Tarragona. De fet, el gruix de l'operació s'ha dut a terme a la capital de la Terra Ferma, on els agents del cos policial espanyol han desarticulat l'organització criminal, d'origen romanès, i han alliberat a les víctimes, la majoria d'origen llatinoamericà. S'han dut a terme tres detencions, dues a Lleida i una a Tarragona, i el cap de l'organització ha ingressat a presó provisionalment.\nLes dones eren obligades a prostituir-se en pisos en pèssimes condicions i forçades a drogar-se. Durant l'actuació policial, s'ha descobert un laboratori de cultiu de marihuana.\nLa investigació es va iniciar gràcies a la denúncia presentada per dues víctimes davant la Policia Nacional. Les dones eren captades als seus països d'origen i, aprofitant la seva situació de precarietat, un membre del clan els oferia viatjar a Espanya per exercir la prostitució en condicions de luxe. Ara bé, quan arribaven a Catalunya, la realitat amb la qual es trobaven era molt diferent. Els detinguts els hi treien la documentació personal i només podien sortir del pis, on eren obligades a treballar 24 hores seguides, acompanyades pel líder de la banda.\nLes dones explotades sexualment només podien menjar si no havien d'atendre a cap client; entregaven al líder de la banda la meitat dels ingressos que obtenien; havien de tornar el cost del viatge a Espanya i eren forçades a drogar-se durant la seva jornada.


Notícies - L'ADF demana no abaixar la guàrdia davant el risc d'incendi tot i el bon estat dels boscos\nL'ADF demana no abaixar la guàrdia davant el risc d'incendi tot i el bon estat dels boscos\nLes pluges de la primavera han millorat les perspectives de la vegetació\nel 27/jun/16 Albert Prat Societat PDF\nL'Agrupació de Defensa Forestal (ADF) de Sant Cugat adverteix que, tot i que el risc d'incendis es manté moderat, la vegetació comença a assecar-se i, si no plou en abundància, podria augmentar ràpidament el perill de foc. Especialment la vegetació més fina, propera a camps de conreu, comença a mostrar els primers signes i, tot i que les pluges de la primavera van millorar molt la situació del bosc, encara arrossega un dèficit hídric.\nLa vegetació fina és la que més ràpidament crema i la que provoca incendis més perillosos. El cap de l'Agrupació de Defensa Forestal de Sant Cugat, Iñaki Ferreira, assenyala que la vegetació està verda, però que comença a donar signes de sequera.\nTall incrustat: Iñaki Ferreira\nDepèn molt de les zones. A camps de conreu i zones properes, la vegetació és més seca. Veus que està verda, però que a sota hi ha molt material mort. Depèn més del tipus de vegetació que de zones concretes.\nFerreira assenyala que per afrontar aquests mesos d'estiu l'agrupació augmenta la vigilància, especialment en aquestes zones amb vegetació fina. El terme municipal de Sant Cugat té un 40% de zona forestal i l'Ajuntament ha destinat 168.000 euros a tasques de manteniment de les franges de protecció en camins i carrers, i en la neteja de 68 hectàrees


El projecte LIFE-FLAREX, liderat per l’AEI Tèxtils, es va dur a terme de juliol de 2017 a juny de 2020.\nEl principal objectiu del Projecte era la reducció de l’impacte ambiental i sobre la salut causats per compostos perillosos derivats dels productes d’acabat tèxtil ignífug que contenen halogenats, antimoni i formaldehid, que es troben en els ecosistemes europeus, analitzant els millors productes d’acabat tèxtil disponibles, i implementar-los com a tecnologies innovadores per a aplicacions ignífugues en el sector contract.\nAra, després del tancament del projecte, el consorci informa de la publicació del Layman’s report al web del projecte. La versió en català pot descarregar-se aquí.\nLes presentacions del webinar, així com l’enregistrament de la sessió, estan disponibles aquí.\nAquest projecte és un exemple de col·laboració entre clústers, amb l’objectiu de millorar la competitivitat dels seus membres, empreses del sector dels materials tèxtils avançats.\nEn aquest sentit, i degut a l’interès en la temàtica i les dificultats de les PIMEs del sector en els processos de substitució, l’AEI Tèxtils va decidir donar continuïtat a LIFE-FLAREX, amb el projecte SUSTEX.\nSUSTEX està cofinançat per l’Agència de Residus de Catalunya i s’implementarà de gener de 2020 a octubre de 2021.\nEl projecte consisteix a dotar d’eines i coneixements per promoure la substitució de productes químics perillososa la indústria tèxtil catalana perquè aquesta pugui aplicar criteris ambientals en la manufactura dels seus productes, mitjançant un estudi previ de la situació actual a Catalunya.\nS’organitzaran entrevistes amb empreses del sector d’acabats tèxtils i amb proveïdors dels productes químics per als acabats, per identificar els diferents productes utilitzats al mercat i identificar les alternatives disponibles. També s’organitzaran jornades de comunicació i formació dirigides a les empreses del sector. Finalment, amb tot l’aprenentatge, juntament amb els resultats d’anteriors projectes coordinats per l’AEI TÈXTILS, com LIFE-FLAREX, s’editarà una guia sectorial dirigida a les empreses per facilitar la substitució de productes químics perillosos per alternatives més sostenibles en l’àmbit dels acabats tèxtils.


A Montana Colors som molt conscients de la importància que té cuidar la part humà de l'empresa, i aquesta consciència la volem compartir amb vosaltres. Per això posem en marxa una sèrie d'entrevistes a alguns dels nostres treballadors, les quals serviran tant per descobrir una mica més a fons el funcionament de diversos dels nostres departaments com per configurar una radiografia ètica i emocional de la part més humana de Montana Colors.\nPodries presentar-te i explicar-nos una mica el teu rol a Montana Colors?\nSoc Dario Chemello, product manager de Montana Colors. Treballo en aquesta empresa des de fa 10 anys. M'encarrego de coordinar el llançament, el desenvolupament i la comunicació de tots els productes del catàleg de Montana Colors.\nQuines peculiaritats pot tenir la feina d'un product manager en una empresa com Montana Colors, respecte a altres empreses d'un altre sector?\nLa multidisciplinarietat que requereix aquest rol és especialment alta. Tenint en compte que desenvolupem línies de productes enfocades a targets molt diferents, que van des dels tallers d'automoció amb la línia (MTN PRO Automoción) fins als artistes més exigents (MTN Water Based), és important tenir molta flexibilitat i curiositat per comprendre les diferents sensibilitats dels usuaris.\nCom descriuries els nostres productes a algú aliè al sector?\nMontana Colors és una marca especialitzada en pintura en esprai, l'eina creativa per excel·lència, encara que també produïm un altre tipus de productes complementaris. Tots ells es fabriquen sota la premissa de reunir dues característiques essencials: bellesa i màxima qualitat.\nQuè ha fet que les nostres famílies de productes més venuts, 94 i Hardcore, tinguin tant èxit?\nEs tracta de dos productes que han entrat en el mercat en el moment adequat amb el format adequat. Tant Hardcore com 94 van ser dissenyats per complir amb les exigències i necessitats dels clients. Al tractar-se de productes extremadament versàtils, entenem que les seves característiques són apreciades per diferents públics, no només el dels escriptors de graffiti. Aquest aspecte ens ha permès poder desenvolupar exitoses estratègies de màrqueting enfocades a diferents canals.\nQuins elements s'han de tenir en compte quan s'ha de prendre una decisió sobre si es produeix o no un producte en concret?\nAquest és un dels aspectes més delicats en cada projecte. És molt important saber escoltar a tothom i analitzar cada un dels inputs que es reben. Montana Colors té la sort de poder comptar amb punts de venda propis que ens donen indicacions constants i de primera mà sobre les necessitats del mercat. Els nostres clients són els nostres principals aliats en la presa de decisions.\nParla'ns d'algun projecte que t'hagi fet sentir especialment orgullós.\nCada any afrontem un parell de reptes importants, i tinc la sort de ser part d'un equip humà formidable. Estic especialment orgullós de dos reptes: un d'industrial i un altre d'artístic.\nEl projecte industrial que més m'enorgulleix és la conversió de la gamma industrial en gamma MTN PRO. Aquest gran projecte va implicar la conversió de més de 100 referències des de la gamma industrial fins a la nova gamma PRO. El repte era desenvolupar noves imatges, nou llenguatge, evitar trencaments d'estocs, maximitzar la fabricació, modificar tota la informació corporativa, informar els clients dels canvis, actualitzar les tarifes...\nAcabar el projecte respectant les previsions inicials ha estat tot un èxit.\nEl projecte artístic més estimulant va ser la realització de 4 edicions limitades amb dissenys inèdits de l'artista Keith Haring, en col·laboració amb el festival Beyond The Street Los Angeles 2018. He triat aquest projecte perquè, gràcies a ell, hem tingut la possibilitat de treballar amb els representants d'un dels artistes més importants del pop-art i hem après a gestionar internacionalment un projecte entre Los Angeles, Nova York i Barcelona.\nEls moments de crisi ens ajuden sens dubte a millorar i ser més forts, s'han de viure com una oportunitat. A part de la situació actual provocada pel covid-19, el moment més dur viscut a l'empresa va ser l'incendi que vam patir l'any 2013.\nConec i utilitzo els productes Montana Colors des dels seus inicis. Vaig fer la meva tesi universitària de sociologia l'any 2003, titulada Writing y aerosol culture: historia y práctica de un movimiento. Ser part d'aquesta empresa, com per a molts dels meus companys, és un somni fet realitat.\nRespecte a altres experiències laborals que hagis tingut en la teva vida... què creus que diferencia Montana Colors d'altres empreses?\nCrec que la gestió de les relacions humanes a Montana Colors és exemplar. En el departament de màrqueting tenim màxima flexibilitat i estímuls constants cap a la creativitat. L'esperit de pertinença i germanor que es respira en aquesta empresa és l'aspecte que la fa única i especial.\nTreballa de manera apassionada i sincera.


El judici pel "cas Nóos" començarà l'11 de gener\nLa infanta Cristina, Iñaki Urdangarin i setze acusats més seran jutjats per diferents delictes\nRedacció 06/10/2015 - 09.53 Actualitzat 23/10/2015 - 16.54\nJa hi ha data per al judici del "cas Nóos". Serà l'11 de gener. La infanta Cristina, el seu marit, Iñaki Urdangarin, i setze acusats més s'asseuran al banc dels acusats. Hi declararan més de 350 testimonis. La infanta Cristina la jutjaran per dos delictes de frau fiscal.\nL'Audiència de Palma ha rebutjat la petició de la infanta perquè li apliqués l'anomenada "doctrina Botín" abans de la celebració de la vista, per evitar que la jutgessin. Aquesta doctrina impedeix jutjar una persona si únicament l'acusa qui exerceix l'acció popular -en aquest cas, Manos Limpias-, i no la Fiscalia o el perjudicat pel delicte comès. Però el tribunal ho ha desestimat i s'ha limitat a comunicar en una providència que aquesta qüestió la resoldrà durant la fase prèvia del judici.\nL'Audiència de Palma jutjarà la presumpta trama muntada per beneficiar amb fons públics entitats creades per Urdangarin i el seu exsoci Diego Torres, que van percebre uns 3,5 milions d'euros de les administracions valencianes, 2,5 milions del govern balear i 114.000 euros en donacions simulades de l'Ajuntament de Madrid.\nEs jutjaran els presumptes delictes de malversació de cabals públics, prevaricació, frau a l'administració, tràfic d'influències, estafa, falsedat documental per particulars, falsedat en document públic per funcionari, falsedat en document mercantil, delictes contra la hisenda pública i blanqueig de diners. Les fiances de responsabilitat civil i pecuniària sol·licitades per als acusats superen els 60 milions d'euros. La fiscalia sol·licita 19 anys de presó per a Iñaki Urdangarin i 16 i mig per a Diego Torres.\nVista prèvia per definir com anirà el judici del "cas Nóos"\nRoca sobre cas Noos\nEl "cas Nóos" ja té data


Detingut per cremar diversos contenidors a Banyoles\nLa Policia Local de Banyoles i els Mossos d’Esquadra han detingut un veí de Banyoles de 59 anys com a autor dels incendis que, la matinada de dijous passat, van cremar diferents contenidors a la ciutat.\nAugmenten prop del 158% els delictes penals a Banyoles, durant el primer trimestre de l’any\nEls delictes penals a Banyoles han augmentat un 157,8% durant el primer trimestre de l’any i respecte el mateix període de l’any anterior. Així ho mostren les dades publicades pel Ministeri de l’Interior i que situen la capital del Pla de l’Estany com el municipi català amb més de 20.000 habitants on més ha crescut la delinqüència.\nAssalten una casa de Banyoles i s'enduen 30.000€, joies i armes després de lligar els propietaris\nEls Mossos d'Esquadra busquen quatre encaputxats que aquest dilluns a la matinada van assaltar una casa a Banyoles, d’on es van aconseguir endur més de 30.000 euros en efectiu, diverses joies i armes després de lligar-ne els propietaris.\nEsponellà ret homenatge a les víctimes del franquisme\nEsponellà va retre homenatge a famílies del municipi, que tenen parents que van ser represaliats pel franquisme.\nEl lladre multireincident de Banyoles és detingut de nou i ingressa a presó\nEl lladre multireincident de Banyoles ha ingressat a presó. Agents dels Mossos d’Esquadra de la comissaria de Banyoles el van tornar a detenir aquest dimecres 27 d’abril com a presumpte autor de tres nous robatoris amb força a vehicles.


DAVID ROCAMORA: Conseqüències a mig termini | Diari La República Checa\nDiuen que un no ha marxat mentre algú el recordi. Els nostres avis van viure una guerra civil de la qual encara en parlem molts dels seus néts. Els nostres no sé si parlaran del COVID dintre de 50 anys. Però el cert és que la Covid-19 marcarà un punt d’inflexió en la comprensió i caracterització del model de desenvolupament social i econòmic que està presentant el sistema capitalista de societat.\nEl capitalisme està fonamentat en la necessària existència de desequilibris socials que generen fluxos de capitals i ma d’obra. Acompanyat, en aquelles formes més evolucionades, d’un sistema de protecció social perquè els individus de la part baixa de la piràmide tinguin determinades prestacions mínimes garantides. Només cal que veiem les mesures adoptades a Espanya, com a d’altres països europeus; prohibició d’acomiadaments. La sanitat pública universal i gratuïta és el coixí més rellevant del que disposa el sistema capitalista per contenir la lluita de classes socials i diluir-la.\nA la Índia hi ha Covid-19, però no hi ha seguretat social. Hi ha 1200.000.000 d’indis. No existeix prestació de l’atur. I tenen una casta social que són els intocables, els més pobres entre els pobres. Tothom que hagi viatjat a l’Índia es pot fer una idea del què pot significar el coronavirus a l’Índia amb el 12% de la població mundial.\nA Sud-amèrica està aterrant. No existeixen, ni de lluny les cobertures en matèria de seguretat social que existeixen a l’Europa de la Unió Europea, de llarg el territori més preparat per les contingències socials que es derivaran d’aquesta pandèmia. El flux aeri entre Europa, Àsia i Amèrica del sud quedarà llargament afectat. L’intercanvi comercial també.\nTothom que hagi viatjat a l’Índia es pot fer una idea del què pot significar el coronavirus a l’Índia amb el 12% de la població mundial\nLes matèries primeres dels països productors circularan amb més dificultat, s’encarirà el transport i el cost dels productes, i si la pandèmia arriba a Àfrica i es descontrola les baixes poden ser catastròfiques. Mirin vostès l’impacte que genera a la preparada, vella i rica Europa: Pots passar a Àfrica, Índia, Sud-amèrica, per no parlar dels prop de 26.000.000 de nord-americans que es calcula que no disposen d’assegurança o cobertura mèdica de cap mena (8,5% de la població el 2018).\nPer això dic que el coronavirus s’estendrà com una tempesta meteorològica, que transita d’un lloc a un altre fins que s’esvaeix. Però, sempre roman el risc que torni fins que es trobi una vacuna i es converteixi en un company més de viatge, com la grip que cada any s’endú uns quants de milers de ciutadans, i ho fa com un fet inherent a l’existència. Fins que això no succeeixi, compte perquè el globus es pot inflar i inflar. Després de contenir-lo ens tocarà ajudar, i molt a Àfrica, Sud-amèrica, i Índia. O tornarà.\npreviousEl debat d'IQOXE ajornat per després de la crisi de la Covid-19\nnextEl Poder Judicial elabora un pla de xoc per a quan l'activitat judicial es reactivi


Villa nova construïda amb les millors qualitats per satisfer les necessitats dels clients més exigents: a primera línia de camp de golf, orientació sud-oest, tranquil·la i privada amb vista a el golf i a la mar.\nTrobem aquesta meravellosa vila en una parcel elevada, tranquil·la i silenciosa a primera línia de camp de golf dels Tarongers.\nEl guardonat arquitecte Ismael Mèrida es va encarregar de el disseny d'aquesta vila, mentre que els principals dissenyadors d'interiors escandinaus es van encarregar de la dotar d'una decoració exquisida.\nL'habitatge es distribueix en tres plantes. Compta amb una cuina de disseny italià totalment equipada amb electrodomèstics Gaggenau i amb banys equipats amb accessoris Dornbracht, mobles de marques italianes d'alta gamma com Gervasoni, Meridiani i Sovetto, només per nomenar algunes.\nEl dormitori principal compta amb un gran armari elegant, amb el seu propi bany privat i amb un fàcil accés a la terrassa per poder gaudir de les vistes, que fins i tot es poden contemplar des de la banyera.\nEn aquesta planta superior, trobem un altre dormitori amb el seu bany privat i dos dormitoris que comparteixen un bany, tots amb amplis armaris encastats de roure.\nA la planta inferior de l'habitatge, trobem dos dormitoris addicionals, un safareig i una preciosa celler, gimnàs i sala de cinema a casa, perfecta perquè una família cinèfila pugui gaudir-ne després d'haver passat tot el dia prenent el sol o jugant a el golf.\nA l'exterior, hi trobem uns jardins amb una impressionant zona de descans amb fonts d'aigua, una piscina climatitzada de grans dimensions amb dutxa a l'aire lliure i molt espai per prendre el sol, fins i tot una cuina exterior amb barbacoa. Tot això amb unes impressionants vistes a el camp de golf.\nEn definitiva, un habitatge familiar veritablement magnífica en una ubicació privilegiada a la Costa de Sol.\nÀrea de guarda-roba\nA més d'estar a primera línia de camp de golf dels Tarongers, disposa d'altres camps de golf com Aloha Golf, Les Brises Golf, La Quinta Golf o Magna Marbella Golf, tot a 5 minuts amb cotxe, així com una gran selecció de pistes de tennis i pàdel properes.


Seria possible l'autonomia de centres bibliotecaris?\nHome » Autonomia bibliotecària » Opinió » Seria possible l'autonomia de centres bibliotecaris?\ndiumenge, 28 de novembre de 2010 3 comments\nEn un article al seu blog del passat 25 de novembre, en Luís Anglada deixava entreveure un cert i amagat conflicte de competències entre les diferents administracions que gestionen el Sistema Bibliotecari de Catalunya... un Sistema en el que entren en joc municipis, comarques, diputacions, Generalitat, l'Estat... Una olla de grills que queda amagada per al ciutadà en general, però pel que sembla, hi és.\nEl meu coneixement sobre la matèria (competències, xarxes, gestió, etc...) és el mínim per a moure'm pel meu món professional, i per tant reconec que en sóc cap expert. No obstant això, fa dies que penso sobre aquestes temes, i l'article d'en Lluís m'ha fet decidir a escriure sobre tot plegat... més preguntes que no pas afirmacions. La pregunta és la que il·lustra aquest article: Seria possible l'autonomia de centres bibliotecaris? I em pregunto això fent una similitud amb l'autonomia de centres educatius que busca impulsar la Generalitat. Som móns diferents, antagònics, i per tant, no es podria aplicar, o per contra hi ha més punts en comú dels que ens podriem pensar? S'assemblen les escoles i les biblioteques?\nAquest decret esmenta tres línies bàsiques d'autonomia: de gestió, d'organització i de pedagogia. Com podriem traslladar a les biblioteques tot això? Faig una proposta:\nOrganització: per a poder decidir l'estructura interna de la biblioteca, amb la figura del director, sots-director, gerent, o altres figures que es creguessin necessàries, i tot per a què la biblioteca funcioni de forma més eficient.\nPedagogia: la funció pedagògica de les biblioteques és absolutament innegociable, i és una aposta de futur per a la nostra professió. Aquesta autonomia es podria encaminar vers la llibertat en la decisió de quina formació es dóna, com es fa, amb quins materials és fa, les temàtiques de la mateixa, la contractació de professorat, etc.\nI aquests tres camins han de servir per a una finalitat: l'acompliment del què en l'àmbit educatiu es coneix com el Projecte Educatiu de Centre... Pot o ha de tenir la biblioteca un projecte educatiu? O un projecte bibliotecari, en què l'educació hi tingui un paper principal? En tot cas, en el resum del decret d'autonomia de centres, referent al Projecte Educatiu hi podem llegir:\nTotes aquestes eines organitzatives i de gestió han de permetre als centres educatius bibliotecaris aconseguir posar en pràctica amb èxit el Projecte educatiu bibliotecari del centre. Aquest projecte ha de contemplar un seguit d'aspectes. El primer, la definició de la identitat i dels objectius del propi centre. Alhora, ha de deixar clar quines són les prioritats i els plantejaments educatius bibliotecaris.\nEl projecte ha de permetre la participació d'actors externs com ara la comunitat educativa bibliotecària (associacions de pares i mares, municipi, entitats i associacions....) i el seu entorn. En darrer terme, ha d'establir aquells indicadors quantitatius de progrés que permetran determinar si s'han aconseguit o no els objectius marcats en el projecte.\nEls indicadors de progrés seran analitzats a partir de l'avaluació, un dels aspectes destacats del Decret d'autonomia dels centres educatius bibliotecaris. Una avaluació, en acord al que determini l'Agència d'Avaluació i Prospectiva de l'Educació de les Biblioteques, i que afectarà no només als centres, sinó al professorat als bibliotecaris i a la direcció. Aquesta es farà un cop acabat el període de mandat de l'equip directiu -4 anys- i té com a objectiu garantir l'assoliment de les competències bàsiques i específiques per part de l'alumnat dels usuaris.\nHe modificat algunes paraules per a fer-lo venir al nostre àmbit, però penso que els seus fonaments continuarien ben ferms, no?\nBé, potser he descobert la sopa d'all, i de fet l'autonomia bibliotecària ja és un fet... o potser em fico on no em demanen. Però penso que és un tema prou important, un tema de país, nacional, com per parar-nos una bona estona a reflexionar. Aquest tema són les biblioteques, és clar...\nCategories: Autonomia bibliotecària, Opinió\nCarme Fenoll 29 de novembre de 2010 a les 13:33\nSí, en el blog d'en Lluís també coincidia en què no estaria gens malament obrir aquest tema de debat. Per a mi aquest decret d'autonomia de centre educatiu pot ser un referent que ens pot servir per a millorar temes de gestió bibliotecària. Ara bé, algunes principals i grans diferències amb les que topem, són:\n1.-Les biblioteques no formem un cos de professionals, sinó que som treballadors municipals;\n2.-No tenim desplegat un sistema d'inspecció. Aquest punt fa temps que el reivindico i penso que seria una peça clau per assegurar el funcionament de les biblioteques municipalitzades.\nN'anem parlant. A veure quins aires corren ara per la Generalitat. Posarem una espelmeta a St. Llorenç, patró dels bibliotecaris. Gràcies!\nJosep Vives 29 de novembre de 2010 a les 14:09\nEn referència a aquesta entradam hauria de negar la major, no existeix tal conflicte competencial ja que la llei descriu perfectament quines són les atribucions de cada administració. Una altra cosa és que s'ignori sistemàticament o senzillament es desconegui o no agradi. Una de les coses que més em sobta és el poc coneixement que tenim del marc jurídic.\nPer tal d'ajudar a il·lustrar alguns dels conceptes referents al Sistema de Lectura Pública de Catalunya hem publicat al nostre bloc les següents entrades:\nUn pas endavant per a l’estructuració del Sistema de Lectura Pública : conveni amb les diputacions de Barcelona, Girona i Lleida\nCom es pot observar, les biblioteques públiques ja són "autònomes" del Govern de la Generalitat, molt més del que ho són les escoles. Les biblioteques són TOTES municipals (a excepció de les tres de tituralitat estatal en funcionament a Catalunya i la que està en construcció a Barcelona, el titular de la gestió del qual és la Generalitat). A partir d'aquí, el municipi pot contractar com vulgui, a qui vulgui, etc. -sempre és clar, dins dels límits legals-, per tant, la qüestió de la gestió i l'organització queden en mans municipals, tal com toca.\nCaldria considerar també si realment un model com l'escolar ens convé, recordeu que els directors dels centres ho són, no per designació o carrera sinó per elecció entre els membres del claustre. Assumiríem aquesta model també on el director de la biblioteca tingués un mandat per un temps determinats i sortís escollit per votació de la resta del personal? Certament seria estrany, no es gestiona aixi cap altra mena d'unitat a l'administració, ni el cap dels bombers, ni de la polícia, ni de l'hospital, ni del centre cívic, etc. De fet, precisament la Llei d'Educació de Catalunya proposava "professionalitzar" les direccions dels centres.\nSobre les referències de la Carme Fenoll sobre inspecció bibliotecària és un tema que es parla sovint i penso que perdem de vista que ja existeix el Decret 61/1982 de 22 de gener, que regula la Inspecció General d’Arxius i la Inspecció General de Biblioteques i que la Subdirecció va incorporar en el Decret 136/2008, d'1 de juliol, de reestructuració del Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació les funcions a les seves unitats. El límit de la inspecció és la llei, més enllà no es pot inspeccionar. Potser exemples concrets podrien servir-nos per saber què considereu que caldria inspecció a més a més ja que de vegades ens troben que més que feines d'inspecció serien més aviat feines de recomanació, etc.\nQuatre idees força per a les biblioteques | bauen 11 de desembre de 2010 a les 14:37\n[...] idea… Aplicar noves formes de gestionar les biblioteques. Que aquest nou canvi, aquest paradigme tan incert i que ens angoixa tant, [...]


El San Cristóbal no obté recompensa al seu bon partit al camp del líder (2-0) - Canal Terrassa\nLa Síndica de Greuges, Isabel Marquès i Oncolliga, guardonats als Premis Drets Humans 2021\nEl San Cristóbal no obté recompensa al seu bon partit al camp del líder (2-0)\nJoan Gutiérrez LópezData: 21/12/20\nEl CP San Cristóbal no ha pogut encadenar la tercera victòria, tot i que l’ha merescut al camp del líder, l’Europa, amb qui ha perdut per 2 a 0. Resultat enganyós per a la bona imatge dels parroquials, que no han estat precisos en la definició.\nTom, amb un xut que ha marxat fora per poc, ha disposat d’una primera ocasió per avançar els de Ca n’Anglada als tres minuts. Els escapulats han respost amb una rematada al pal d’Èric, però poc després Alfons Serra ha definit bé per batre Zapico. Amb aquest mínim resultat s’ha arribat al descans.\nEl San Cristóbal ha incrementat encara més el seu domini en el segon temps, però Mario Cantí no ha estat encertat de cara a porteria. Quan més ho estava provant l’equip d’Oliver Ballabriga ha arribat el 2 a 0, en un contracop ben resolt per David Jiménez.\nEls parroquials baixen un lloc a la taula i ara són setens, amb els mateixos 12 punts que el sisè, el Castelldefels, que marca la permanència. La propera jornada rebran el Vilafranca.\nTags: 3div5ACE EuropaCP San CristóbalderrotaFCFfutbolOliver Ballabriga\nDues mil proves i 27 positius en el cribratge de dissabte a Parc Vallès\nEl Cinema Catalunya projecta ‘Josep’, premi europeu al millor film d’animació


Estanys Llong i Redó, Vall de Sant Nicolau (Aigüestortes)\nPublicat per Adriana Llongarriu Castanyer el dia 24.8.21\nLa Vall de Sant Nicolau, més coneguda com la d’Aigüestortes, està solcada pel riu de Sant Nicolau, tributari de la Noguera Ribagorçana, que recull les aigües de diversos barrancs com ara Contraix, Peixerani, Corticelles o Serradé, entre altres. Aquests barrancs alhora, recullen les aigües de colls i vessants de cims propers als 3.000 m, alguns inclosos en la coneguda ruta dels Carros de Foc, majoritàriament dintre els límits del Parc Nacional d’Aigüestortes i Estany de Sant Maurici (PN). El riu de Sant Nicolau travessa el planell d’Aigüestortes on les seves aigües, somes en aquest indret, ziga-zaguegen donant així nom a aquest pla.\nLa Vall de Sant Nicolau, en concret el Planell d’Aigüestortes, és una de les zones més concorregudes d’aquest parc nacional. I no és pas estrany, ja que el paisatge és preciós, ben cuidat i de fàcil accés.\nAproximació: per fer aquesta ruta, a l’anada ens servim dels Taxis de la Vall de Boí que ens porten fins al Planell d’Aigüestortes. La sortida dels taxis és al poble de Boí, tot i que també és possible pujar-hi a La Farga on hi ha el darrer aparcament i un punt d’informació del PN, indret on hem aparcat nosaltres.\nItinerari: Un cop al Planell d’Aigüestortes (1.825 m), on hem arribat en taxi, seguim el camí principal (una pista) que travessa el planell i es va enfilant en una pujada suau i continuada, fins al Refugi de l’Estany Llong. Per arribar-hi, haurem travessat el Pla de la Molina, el Planell Gran i els Prats d’Aiguadassi, passant per la Font del Planell Gran i la Font del Forn de la Pega.\nPoc després del refugi arribem a l’Estany Llong, situat als 2.000 metres d’altitud, que té una forma allargada d’uns 800 metres de longitud. Seguim pel camí que voreja l’estany i al final trobem una palanca de fusta per travessar el Barranc de Peixerani. Tot seguit trobem una bifurcació: el camí de la dreta ens portaria al Portarró d’Espot; el de l’esquerra és el que va a l’Estany Redó; el seguim durant aproximadament un quilòmetre i mig.\nL’Estany Redó, als 2.100 metres, recull les aigües d’estanys i barrancs que es troben més amunt. Com indica el seu nom, l’estany té una forma circular i es troba enclavat en un circ de parets més pedregoses que no pas herboses, sense camins marcats, tot i que s’hi veu alguna via d’escalada.\nDesprés de menjar alguna cosa i contemplar el paisatge tot practicant il dolce fare niente, estirats mirant el cel, desfem camí fins al Planell d’Aigüestortes. Un cop al planell, passegem pel recorregut adaptat i arribem altra vegada a la caseta d’informació i punt d’arribada i sortida dels Taxis de la Vall de Boí.\nPer tornar a La Farga, farem la baixada a peu, tot seguint un camí ben marcat amb estaques de fusta pintades de groc i banderoles informatives. Aquest camí ens permet gaudir encara de més indrets que anant en taxi només es veuen de passada: la cascada del Sant Esperit, l’Estany de Llebreta, prats i pastures i un camí enmig de boixos i bosc de ribera que, tot i que allarguen força la caminada (aproximadament uns 6 km), ens permeten acabar de fer-nos la idea d’aquest indret i adonar-nos dels canvis de vegetació i de paisatge a mida que anem perdent altitud.\nProp de l’Estany de Llebreta hi ha l’ermita de Sant Nicolau, que dona nom a aquesta vall. Sant Nicolau es venerava molt a muntanya, ja que es creia que protegia els seus fidels de les pedregades, la neu i el mal temps. D’aquí que els veïns aixequessin aquesta ermita on s’hi fa un aplec el primer diumenge de juliol.\nEl darrer tram de camí segueix el curs de l’aigua que, després del desguàs de l’Estany de Llebreta, baixa cap a la Noguera de Tor que, prop del Pont de Suert, desemboca a la Noguera Ribagorçana.\nLa “carretera d’Aigüestortes a l’Estany de Sant Maurici” es va fer per tal que el generalísimo pogués fer una visita al primer i únic Parque Nacional que hi ha a Catalunya. De manera que, l’any 1955, una comitiva de totterrenys van fer la travessia des d’Espot fins a Aigüestortes, per aquesta pista forestal que havien estat construint centenars de treballadors amb l’objectiu que el dictador pogués visitar aquesta zona que ell va anomenar “Aguas Tortas.” (vegeu Presència, núm. 1751)\nHem fet un recorregut de 19,91 km i 332 metres de desnivell. Si us voleu descarregar el track ho podeu fer en aquest enllaç.\nHoraris (al ritme de persona poc entrenada):\nPlanell d’Aigüestortes – Estany Llong: ................................. 55 min\nEstany Llong – Estany Redó: ................................................. 45 min\nEstany Redó – Planell d’Aigüestortes: ............................ 1h 20 min\nVolta pel Planell d’Aigüestortes: .......................................... 20 min\nPlanell d’Aigüestortes – Cascada del Sant Esperit ............... 25 min\nCascada – La Farga: .......................................................... 1h 15 min\nTotal: ................................................................................... 5 hores\nBarranc de Peixerani\nA l'Estany Redó\nL'Estany Llong baixant del Redó\nAigües somes al Planell d'Aigüestortes\nCascada de l'Esperit Sant\nBorda vora l'Estany de Llebreta\nTram final del camí per arribar a La Farga\nAlt Pirineu Alta Ribagorça Pirineu Pirineu Central Val d'Aran


Finn Wolfhard comparteix la cançó de la nova banda The Aubreys - Tv I Cinema | De Novembre 2020\nell fa cançons de la propera pel·lícula de terror de Finn The Turning.\nFinn Wolfhard va anunciar la seva nova banda The Aubreys a finals de l'any passat i el grup ha llançat finalment el seu primer senzill.\nLa cançó 'Getting Better (Altrament)' està configurada per aparèixer a la banda sonora del proper film de terror El gir, que també protagonitza Finn en un dels papers principals.\nnosaltres pel·lícula de simbolisme\nLLEGEIX MÉS: Finn Wolfhard només es va allisar els cabells i els aficionats a Stranger Things l’estimen\nÉs la primera música nova de Finn des que el seu anterior grup Calpurnia es va dissoldre l'any passat i també es presenta amb un vídeo musical que mostra imatges en escena de la cançó i dels clips de la pel·lícula.\nFinn Wolfhard compta amb una nova banda The Aubreys. Fotografia: Emma McIntyre / Getty Images per MTV\nEl gir segueix la història d’una mainadera (Mackenzie Davis) que té l’encàrrec de tenir cura de dos orfes, Miles (interpretada per Finn) i Kate (Príncep de Brooklynn), que aviat es convenç que els nens amaguen secrets foscos. El proper 24 de gener es publicarà als cinemes.\nEn parlar de fer la pel·lícula a Entrevista, Finn va dir: 'Va ser una pel·lícula divertida per rodar perquè realment era l'únic noi del plató. La directora, Floria Sigismondi, és una dona increïble.\n'Mackenzie Davis, que interpreta la nostra institutriu, no podia relacionar-se amb mi perquè era un jove de 15 anys i no em podia relacionar amb ella perquè era una dona gran. Tampoc ens podríem relacionar amb el príncep de Brooklynn, que interpreta la meva germana petita, perquè té set anys. Tots ens portàvem bé, però estava aïllant estranyament ”.\nA més de la cançó de Finn amb The Aubreys, la banda sonora de la pel·lícula també inclou temes de Courtney Love, Mitski, Empress Of, Soccer Mommy i molt més.\nMentrestant, Finn torna a Coses estranyes aviat com Mike Wheeler a la quarta temporada del programa. La co-estrella Millie Bobby Brown va confirmar durant una recent Q&A d’Instagram que la filmació del programa comença a rodar “a principis d’aquest any”.


JOCS EN VIU - Nexus Música\nJOCS EN VIU\nJOCS EN VIU --\nHeu volgut interpretar el paper d’un detectiu que ha de resoldre un crim? La dolguda vídua que potse té algun secret ocult? La protagonista d’una història de terror que ha d’avançar a les fosques per un passadís?\nSi la resposta a alguna d’aquestes preguntes és que sí, els JOCS EN VIU són la vostra solució.\nDurant unes hores us convertireu en els personatges protagonistes d’una història de la que no coneixereu el desenvolupament, potse teniu secrets que no podeu revelar als altres, potser algun tret d’historial que encaixi en l’argument principal en algun moment donat, o fins i tot algun objectiu ocult a la resta de jugadors.\nUs convidem a participar en un joc atmosfèric que farà que deixeu de ser vosaltres mateixos una estona per convertir-vos en els protagonistes d’una de les nostres històries. Teniu varies aventures de JOCS EN VIU, com són:\n- ASSASSINAT A COBBLEPOT MANOR\nLord Cobblepot ha sigut assassinat! Haurà estat la seva abatuda esposa? El seu desconfiat soci? La seva bella i jove secretària? O, com manen els cànons, un cop més l’assassí és el majordom? Investiga tu nateix l’assassinat, reuneix les possibles pistes escampades per la seva mansió i interroga els propis sospitosos per ser el primer en resoldre el cas i descobrir qui ha acabat amb la vida aparentment immaculada del milionari lord anglès!\nEl Sr. Ernest Rocamora i Recasens ha mort recentment. Propietari de la pujant empresa Exportacions Importacions Rocamora, ha deixat a la seva vídua i al seu soci amb un terrible deute. Ara la seva muller es veu obligada a vendre la sevea important col·lecció d’objectes d’ocultisme per obtenir diners. Un esdeveniment d’aquestes característiques atraurà l’atenció dels més variats i cobdiciosos personatges. Un joc dins d’un joc… hi ha algú que mou els fils?\n1946. El jove heribert, hereu de l’afinerada família Pal, ha mort de manera tràgica i inesperada, i tots els seus familiars, amics i coneguts us reuniu per celebrar-ne el funeral, dir-li l’últim adéu i procedir a llegir el seu testament. Tot i això, potse algú té la intenció de fer que l’Heribert no pugui descansar en pau, i amb les seves accions semblarà que hagi obert les portes de l’infern… Que només podràs tancar tu amb l’ajut dels altres jugadors!\nJEFF & SHANTI


El tritó verd reapareix a l’Empordà | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl zoo de Barcelona, en col·laboració amb dues altres entitats, descobreixen diverses femelles i un mascle d’aquest amfibi que es creia desaparegut de la zona des de fa 20 anys\nExemplar de tritó verd. Zoo de Barcelona\nBarcelona 21 MAI 2020 - 12:13\tCEST\nEl tritó verd és un amfibi que es creia desaparegut, des de fa més de 20 anys, en alguns llocs de Catalunya. Els experts no saben gaire bé com, però l'espècie ha reaparegut als aiguamolls de la comarca de l'Empordà. Els tècnics del Centre de Fauna dels Aiguamolls de l'Empordà en col·laboració amb els del CREAF (Centre de Recerca Ecològica i d'Aplicacions Forestals) i els de la Fundació Barcelona Zoo treballen perquè la població d'aquest amfibi es mantingui i estabilitzi en aquesta part de Girona.\n“Ja fa anys que treballàvem a l'Empordà. Als anys setanta era molt habitual veure-hi tritons verds però des del 2000 ningú havia vist aquest amfibi a la zona. La comunitat científica consideràvem que estava extingit”, assegura Sito Alarcón, el director del Zoo de Barcelona. Alarcón sosté que els amfibis són els animals que més han patit els atacs a la biodiversitat, de manera que no era d'estranyar que hagués desaparegut d'aquest espai. “Els amfibis viuen al medi aquàtic i al terrestre. Són sensibles a la contaminació de l'aigua, als pesticides, a les sequeres... a més, el fong quitridiomicosi provinent, sobretot, dels animals exòtics està arrasant amb bona part de les poblacions d'amfibis”, informa el director del zoo.\nUn drac a les mans\nEls flamencs aprofiten la quarantena i s'instl·len a l'Empordà\nDavant d'aquests perills, els tècnics de les tres entitats van crear un projecte per dissenyar un atles d'amfibis dels aiguamolls de l'Empordà. Després de cinc anys de prospeccions van localitzar una població reproductora de tritons verds on hi ha, almenys, diverses femelles i un mascle. Les tres entitats mantenen que la població es donava per extingida abans d'aquesta troballa. A més de la contaminació de la zona i els episodis de sequera, els tècnics manté que un dels perills amb els quals s'ha topat amb el tritó verd és l'arribada d'espècies invasores com el cranc americà de riu.\n“No sabem l'origen d'aquest mascle i aquestes femelles de tritons però ens basem en dues hipòtesis. D'una banda, podrien ser descendents de la població original que no s'hagués extingit. L'altra hipòtesi és que, d'alguna manera, aquests exemplars han recolonitzat la zona procedents del nord”, manté Alarcón.\nEl tritó verd està catalogat com a espècie protegida a Espanya i inclosa al catàleg de fauna amenaçada de la comunitat catalana. De fet, a Catalunya l'administració assegura que només es té constància de la seva existència a les comarques de Girona i en una zona molt petita tocant a l'Ebre. Les tres entitats mantenen que ara és el moment d'actuar per “garantir la supervivència de l'espècie”. Unes mesures que van des de la lluita contra els tractaments fitosanitaris fins a fer un seguiment sobre la població del cranc americà.\nEl zoo de Barcelona forma part d'un projecte de conservació i reintroducció del tritó del Montseny, moltíssim més amenaçat. Alarcón assegura que podria fer-se alguna cosa similar amb el tritó verd, encara que manté que la decisió és política.


Els funcionaris es mobilitzaran si el Govern no els apuja els sous\nCCOO i UGT demanen que no recorri contra la sentència de l'Audiència\nEl secretari general de CCOO, José María Fidalgo, va advertir ahir el Govern espanyol que si no convoca la Mesa General de la Funció Pública i no compleix la sentència de l'Audiència Nacional, per la qual s'anul·la la congelació salarial dels treballadors públics de 1997, s'entreveu «un conflicte durador i virulent» a l'àrea pública, «i no perquè ningú no l'encoratgi», va dir. Fidalgo va assenyalar, en declaracions a Onda Cero, que «no hi ha d'haver recurs davant el Tribunal Constitucional, perquè no es viola en aquest litigi cap dret fonamental», i per això va assenyalar que des de CCOO s'estudiarà l'estratègia jurídica que pensa seguir l'Executiu.\nRespecte de les conseqüències jurídiques i econòmiques que pot tenir la sentència, el dirigent sindical considera que s'està fent «bastant de demagògia» amb aquest tema. En aquest sentit, va manifestar que «els polítics de primera fila haurien de ser una miqueta més continguts (en les seves declaracions)». Va indicar, a més, que «ningú no ha de creure» que la congelació salarial que varen patir els funcionaris el 1997 va ser el que va permetre que Espanya entrés a la Unió Europea. Per la seva part, el portaveu de Comissions Obreres, Rodolfo Benito, va afirmar que si no s'executa la sentència emprendrien «nous processos de mobilització».\nD'altra banda, la Secció Sisena de la Sala del Contenciós Administratiu de l'Audiència Nacional ha canviat el seu criteri inicial i s'inclina ara per admetre a tràmit el recurs de cassació, la presentació del qual ha anunciat el Govern, contra la sentència de l'Audiència Nacional segons fonts jurídiques. Les mateixes fonts varen afegir que l'Audiència ha fet arribar la seva decisió, extraoficialment, al Govern, a través de l'Advocacia de l'Estat.


«LA SOMBRA DE LA LEY» | Barcelona, anys 20 - Diari de Girona\nDani de la Torre s´endinsa en el cinema de gàngsters al seu nou film\npep prieto 12.10.2018 | 11:03\nLa cartellera dels cinemes gironins\nDesprés de dirigir uns quants curts, Dani de la Torre va saltar al llargmetratge amb El desconocido, una molt afortunada combinació de thriller i film de denúncia on es demostrava el seu domini de la posada en escena i una excel·lent sintonia amb el seu actor protagonista, Luis Tosar. Ara repeteix amb ell al seu segon i ambiciós film, La sombra de la ley, la seva particular aportació al cinema de gàngsters i segurament una de les produccions espanyoles més prometedores d'aquest 2018.\nLa història se situa a la Barcelona dels anys 20, quan els seus carrers són un polvorí pels enfrontaments entre bandes mafioses i d'anarquistes. Quan un tren que carrega material militar és violentament assaltat, l'agent de policia Aníbal Uriarte és enviat a la capital catalana per investigar el cas. No fa gaires amics, perquè els seus mètodes expeditius i el seu particular sentit de la justícia creen molta tensió amb els seus companys. En paral·lel, Aníbal coneix Sara, una lluitadora social de la qual s'enamorarà i que acabarà canviant la seva percepció de la investigació.\nDe la Torre ha comptat amb recursos per posar tota la carn a la graella. La sombra de la ley ofereix una extraordinària recreació de la Barcelona dels anys 20, i el film està ple de moments d'impacte en què s'hi nota que l'autor coneix molt bé els codis narratius del gènere. A més compta amb Tosar, un actor que ha demostrat amb escreix saber dur-se al seu terreny qualsevol personatge de qualsevol gènere, i que aquí promet oferir un dels papers més memorables de la seva filmografia. Al seu costat destaquen les aportacions de Michelle Jenner, Vicente Romero, Paco Tous, Manolo Solo, Jaime Lorente, Pep Tosar, Fernando Cayo, William Miller, Adriana Torrebejano, Xosé Barato, Ricardo de Barreiro i Ernesto Alterio, un altre actor que no para de demostrar que és capaç de brillar en qualsevol circumstància. No és gens eixelebrat pensar que ens trobem davant d'una de les pel·lícules guanyadores de la propera edició dels Goya, almenys en les categories tècniques.


Casa Flamboyant Tenerife Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVil·la amb 6 llits i piscina privada - Balcó/terrassa\n6 llits individuals i 2 llits dobles i 1 llit extragran i 2 llits extragrans súper\nCeuta, 17, Adeje, Tenerife, Espanya, 38670 - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa Flamboyant\nConvenientment situat a Tenerife, Casa Flamboyant és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCasa Flamboyant també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Tenerife. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de magatzem d'equipatge, servei de cangur, instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia, caixa forta.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb piscina privada, banyera hidromassatge, balcó/terrassa, insonorització, ventilador a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior, parc infantil, jardí. Casa Flamboyant és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Tenerife.\nCal que informeu Casa Flamboyant de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (16)Famílies amb infants petits (11)Famílies amb infants grans (1)Grups (5)


'Football Leaks' i France Presse confirmen que en les avaluacions de futbolistes s'utilitzaven termes com "magribí", "francès" , "antillà" o "africà"\nDijous, 08/11/2018 - 19:16\nDes del 2013 fins a la primavera del 2018, els màxims responsables de fitxatges del París Saint-Germain van utilitzar criteris ètnics en les seves targetes d’avaluació de jugadors joves, que classificaven com a "francès", "magribí", "antillà" o "africà", segons una de les últimes informacions publicades per 'Football Leaks' i que ha confirmat France Presse de fonts pròximes al club de la capital francesa. Segons el PSG s’ha obert "una investigació interna" arran d’aquesta filtració.\nFins a la primavera del 2018, es va incloure una casella d’"origen" en els formularis dissenyats per supervisar els possibles fitxatges. Per al terme francès, hi hauria d’haver sempre un escrit en blanc, ja que la majoria de jugadors que es recomanaven procedien de França. No obstant, mai s’acostumaven a fitxar futbolistes de procedència africana, "perquè mai estàvem segurs de la seva data de naixement " segons Serge Fournier, observador del PSG per a la regió de Normandia.\nI el PSG, segons les mateixes fonts, va encarregar a l’exdiputat del Partit Socialista francès i president de SOS Racisme, Malek Boutih, que investigués aquestes revelacions. Segons Boutih, sobre el tema del registre ètnic, "la direcció del club no estava al corrent de l’existència d’aquestes normes".


La figura del Pilotó torna a Nules després de 105 anys – Ajuntament de Nules\nHome Històric La figura del Pilotó torna a Nules després de 105 anys\nContinua la programació del Festival Nules Sona amb concerts de música en valencià i espectacles familiars\nEmmarcada en la programació del Festival Nules Sona s’ha recuperat la figura anomenada del Pilotó de Nules, que s’ha tornat a representar a la plaça Major per la Conlloga-Muixeranga de Castelló després de 105 anys.\nDe fet l’última vegada que es va fer aquesta figura a Nules va ser el segon diumenge d’octubre de l’any 1912 coincidint en les festes en honor a la Mare de Déu de la Soledat. La figura del Pilotó també es coneguda pels membres de la Conlloga com a Nulera ja que sols han trobat documentació de la seua execució a la vila de Nules i no en altres llocs.\nL’estructura d’aquesta figura consta de vuit baixos, quatre segons, dos alçadors i d’un xiquet o un adult que s’encarrega de rematar la figura, per la qual cosa deixa al descobert una forma piramidal.\n“El Festival Nules Sona té una peculiaritat ja que un dels objectius és promocionar la música en valencià i organitzar una programació cultural relacionada amb la nostra cultura, de manera que estem molt satisfets perquè gràcies a aquest festival els veïns i les veïnes de Nules hem pogut veure aquesta figura recuperada por la Conlloga després de 105 anys”, comenta el regidor de Cultura i Política Lingüística, Ramon Canut.\nLa jornada de dissabte també ha estat protagonitzada per la I Trobada de Dolçainers, en la qual han participat agrupacions de Nules, Castelló, Paterna, Massalfassar i Almenara.\nI com no pel concert de música en valencià que tindrà lloc aquesta nit i en el qual actuaran els grups GEM, Candela Roots, El Diluvi, Mim i Prozak Soup.\nLa tercera edició del Festival Nules Sona arribarà a la fi diumenge amb un espectacle familiar anomenat Petit Orquestra Peiotaire, que tindrà lloc a la plaça Major a les 12.00 hores.\nCal recordar que una de les novetats d’aquest festival ha sigut la incorporació de Mascarell a la programació, així el passat divendres s’inaugurava aquesta edició amb un concert en el qual varen actuar grups musicals locals.\nTant des de l’Ajuntament de Nules com de l’Associació Cultural La Corretjola, organitzadors de l’esdeveniment, es destaca que amb la incorporació de nous actes que a Nules i a Mascarell es celebren per primera vegada es pretén consolidar el festival com a referent de la música i la cultura en valencià a la província de Castelló i recuperar les arrels del poble.


Veredicte del Premi Sambori de la demarcació de l’Hospitalet-Baix Llobregat 2021 - Òmnium Cultural\nVeredicte del Premi Sambori de la demarcació de l’Hospitalet-Baix Llobregat 2021\nAquest 2021, la convocatòria del XVè Premi Sambori ha rebut prop de 130 textos de més de 26 centres educatius de la demarcació de l’Hospitalet-Baix Llobregat, que comprèn les seus d’Òmnium Baix Llobregat Est, Baix Llobregat Centre, Pla de Montserrat i de l’Hospitalet de Llobregat.\nUna vegada valorats tots el treballs, el jurat, reunit el passat dijous 18 de març via conferència, va determinar els 18 finalistes de la demarcació i que passaran a participar en la Final del Premi Sambori d’aquest any. D’aquesta manera els escriptors i escriptores guardonades en aquesta XVè edició del Premi Sambori Òmnium, per la demarcació l’Hospitalet-Baix Llobregat, han estat:\nEl jurat, compost per Dolors Castellano i Rosa Roura, han seleccionat les següents obres:\nCarta per la rateta , de l’autora Carla Hernández Martín, de l’Escola El Puig (Esparreguera).\nEl misteri del retolador màgic, obra de l’alumna Aina Mateos Nuñez, de l’Escola El Puig (Esparreguera).\nEl Blauet de viatge , de l’escriptor Xavi Moreno Sojo, de l’Escola El Puig (Esparreguera).\nEls membres del jurat d’aquesta categoria, Dolors Castellano i Rosa Roura, han seleccionat els següents treballs:\nPitu el guerrer, de l’autor Sergi Perea Martí, de l’Escola Montserrat (Sant Just Desvern) .\nEl contagi de l’alegria , obra de Jan Rius Rovira, de l’Escola El Puig (Esparreguera).\nUna ciutat sense aigua , text de l’escriptor Hafsa Chahboune, de l’Escola Vicente Aleixandre (Martorell).\nEl jurat constituït per Laura Muñoz i Pilar Martin , han seleccionat aquests finalistes:\nEl misteri del riu Ter , obra de l’alumne Oriol Marín Fosalba , de l’Escola El Puig (Esparreguera).\nTu & Jo , de l’escriptora Kirsten Larousse, de l’Escola Jacint Verdaguer (Castelldefels).\nNormal, text de Júlia Sàbat Mármol, del Col·legi La Mercè (Martorell).\nEl jurat, compost per Ariana Ruiz i Montse Bel, han escollit les següents obres:\nLa carta, de l’escriptora Xènia Martínez Jiménez, de l’Escola Mestral (Sant Feliu de llobregat).\nL’antiguitat o l’actualitat?, obra de l’alumna Ivet Cruz Fernández, de l’Escola Mestral (Sant Feliu de Llobregat).\nEl far, de l’autora Anna Ortega Sumoy, de Montessori (L’Hospitalet de Llobregat)\nEls integrants del jurat, Teresa Baquer i Glòria Alcàcer , han seleccionat els següents finalistes:\nEt recordaré a l’ascensor, text de l’alumna Andrea Paola Crespo Olarte , de Montessori (L’Hospitalet de Llobregat)\n160 compassos , de l’autor Guillem Caselles Saludes, de l’Institut de Sant Just Desvern (Sant Just Desvern).\nEl taxi, de l’escriptora Sara Quintero Ramírez, de l’Institut Lluís de Requesens (Molins de Rei).\nEl jurat, compost per Teresa Fosalva i Pilar Carceller , han seleccionat aquests autors:\nAquell divendres, obra de l’alumna Emma Villarejo Patiño, de l’Institut Montserrat Roig (Sant Andreu de la Barca).\nMentre estem ocupats fent altres coses, de l’escriptor Alejandro Blasco Blasco, de l’Institut Tecla Sala (L’Hospitalet de Llobregat)\nCada despertar és una oportunitat per ser feliç , de l’autor Guillem Garrido Bonastre, del Col·legi La Mercè (Martorell).\nLa Comissió del Premi Sambori al Baix Llobregat ha decidit que l’acte es fara el proper 16 d’abril a les 18.30 h, al Patronat Cultural i Recreatiu de Cornellà de Llobregat (C. Mn. Jacint Verdaguer, núm .52. Localització). Donada l’actual situació sanitària podran assistir un màxim de tres persones per cada finalista (un docent del centre, l’alumne finalista i un familiar d’aquest). També hem convidat a l’acte de lliurament dels guardons als finalistes del Premi Sambori de l’edició passada.\nEnguany els centres que han participar en el XVè Premi Sambori han estat:\nCol·legi Pineda (l’Hospitalet de Llobregat)\nEscola Sant Ildefons (Cornellà de Llobregat)\nSant Antoni Maria Claret (Cornellà de Llobregat)\nCanigó (L’Hospitalet de Llobregat)\nMontessori (L’Hospitalet de Llobregat)\nTecla Sala (L’Hospitalet de Llobregat)\nLa Mercè (Martorell)\nInstitut Pompeu Fabra (Martorell)\nSant Miquel Arcàngel (Molins de Rei)\nInstitut Joan Miró (Cornellà de Llobregat)\nEscola Vicente Aleixandre (Martorell)\nEscola José Echegaray (Martorell)\nBaix Llobregat centre (gestora)\n« Aquest Sant Jordi promovem els autors de casa\nÒmnium adverteix l’Estat que Amnistia Internacional destaca Cuixart com el cas més greu de vulneració de llibertat d’expressió »


Leonmanso - Escolta com sona es teu pols | Velomar Records\nBlanc nuclear 03:03\nPensament en blanc nuclear, no puc fer res més que assimilar ses lletres. Tortes com escarabats, tot desordenat dins es meu cap d'arena. Dubtes sobre on arribar explicar algo estúpid o amb profund missatge. Només som un pobre viatjant, amb itineraris dissenyats per córrer. Puc escriure sobre enyorar, però no puc fer que ses persones tornin. Puc escriure sobre esperar, però no puc dir quan, què, qui, com o per què. I és com si a una línia... li surtin costats. Costats per dividir o ajuntar, costats per no acabar sense veure a les bandes. Com un camaleó expectant, pendent d'aprofitar una idea de tantes. S'instint em diu que et digui què sent, però no m'he entrenat per no ser un simple exemple. Correcte o incorrecte com tot, pensar és un primer pas per a no acabar com sempre. Puc escriure sobre actuar, però no triar ses situacions perfectes. Puc escriure sobre esperar, però no puc dir quan, què, qui, com o per què. I és com si a una línia... li surtin costats. T'has d'adaptar o un dinosaure et tornaràs. Si acaba el món no importarà, però sinó serà vital. Com sumar estones buides, sordes, sense origen ni costats. No hi ha família estructurada que valori per edats. Agafa-ho tot, no hi pensis més, tens prou raons, guanyaràs temps. Agafa-ho tot, no hi pensis més, ses decisions diuen qui ets. Puc escriure sobre somiar, però no et puc dir si et passaran ses coses... Puc escriure sobre acabar....\nSet mil dos-cents 03:29\nTenia ganes de viure per tot, va agafar es seu primer avió. As seu costat es va seure tothom, ningú volia perdre's aquell vol. S'enlairaven direcció el món, eren 7.200 milions. Però ella era s'única raó per a no fer escala allà on baixessin tots. Es van fer bromes fins a caure redons, eren amics amb moltes opcions. De veure sempre lo millor que hi ha, dins ses persones que mai han cantat per a ningú, ara... jo cantaré per a tu. rarararaarararararara... No s'esperaven veure com es motor, explotaria també un aleró. Ses mascaretes van sortir de cop, ell l'abraçava per tenir-la a prop. Holanda els veia passar per damunt sense pensar resaven fort tots junts. Si una pregaria pot arribar al cel, esper aquesta sigui amor fidel. Ell va pensar que era es millor moment, per demostrar què vol dir conseqüent. Es va posar a tocar es comandaments, botons i llums de colors diferents. Direm miracle direm es destí, però ses rodes van tornar a sortir Van tocar en terra i ell va dir per fi puc dir que entenc lo que estimar vol dir i ara sí... lo que sent cantat sona així. rarararaarararararara... Mmm, i as final, ses paraules vaig trobar: Me'n vaig, espera... un dia més, espera... M'agradaria... estar just allà on es teus ulls volen mirar.\nUna gota d'aigua pura 02:57\nUna gota d'aigua pura s'esforçava cada dia, deia jo seré famosa, admirada i coneguda. Va fugir d'allà on vivia, un estany sense alegria, envoltada per sa pluja, s'allunyava i es perdia. Va arribar a parar a una casa, on hi havia una peixera, s'hi va ficar dins encantada, una vida nova era. Va rodar moltes setmanes, fins es límits fets de vidre, on un negre peix de barri, li va donar sa notícia. No ho has vist tot, no ho has vist tot, abandona sa peixera i segueix rodant món. Va fer cas en es peix negre i no es va aturar en tres dies, va pensar en què faria, però va veure una font amb llums com a sa "tele”, ara sí he trobat ca meua. Una font tan ben cuidada es mereix tan llarga espera. Però amb es temps, com sa peixera, sa font tornava un simple aquari i un peix taronja recordava, aquell refrany de peix de barri. No ho has vist tot, no ho has vist tot abandona sa peixera i segueix rodant món. Molt cansada i baixa d'ànims, pobra gota d'aigua pura es va seure a un banc immòbil per morir jove i eixuta. Però as costat una persona, una jove silenciosa, asseguda i pensativa, lo que la feia misteriosa. Sa gota se la mirava fins que va veure com sortia des seus ulls una substància, reflectint com es sentia. I es va mesclar amb ses seues llàgrimes, i es va assecar damunt ses galtes. Ara era part d'aquella jove i veure-ho tot no feia falta. No ho he vist tot, no ho he vist tot, però sí he vist que lo que importa és lo que hi ha a s'interior\nBona nit 03:44\nBona nit, hora de somiar amb es ca que no lladrava i es dragó viatjant. Ja veuràs com es somnis et duen... allà on vols. S'eriçó i es pardal pelat, sa girafa saltadora i es lleó mal cantant. Ja veuràs com es somnis et duen.... allà on vols. Quan despertis, perquè vols dibuixar un poc, sa mamà et donarà un llapis i es papà et comprarà un fol. Per pintar es moments que t'agrada... recordar. Bona nit, hora de dormir, de donar menjar en es monstre que fabrica coixins. Ja veuràs com es somnis et duen... allà on vols. S'arbre tort i sa flor invisible, sa granota que riu i dur un capell fet de llibres. Ja veuràs com es somnis et duen... allà on vols. Quan despertis, perquè vols contar-ho tot, sa mamà escoltarà atenta i es papà dirà tenc sort de ser part dels moments que t'agrada... recordar. Bona nit, som es teu llit. Somiar es polit, perquè m'ho han dit Gegants petits, molt bons amics, tenen dits fets de confit.\nDues persones discutint per simplement sentir veus. Ja fa massa estona que es silenci ha devorat sa raó. Sa culpa no importa quan s'error era cercat per tots dos. Deixa que plori abans que acabi arrossegant ses opcions. Tu ets qui dóna sentit a aquest món de míssils. Tu ets qui em cura, li diu a s'orella... t'estim. Mentrestant vigila, un des monstres ha saltat sa paret. S'esmola ses ungles, esperant estiguin junts, tenguin fred. Ataca i els deixa malferits aprofitant sa traïció. Just quan ja no els mira, ell aprofita per dir-li amb emoció. Tu ets qui dóna sentit a aquest món de míssils. Tu ets qui em cura, li diu a s'orella... t'estim. Ella descansa, mentre ell no pot deixar de pensar. De totes ses armes ha triat sa que sap fa més mal. Es clava i escampa un verí tan efectiu com mortal. Es monstre està mort, sí, però s'ha enduit a qui volia escoltar. Tu ets qui dóna sentit a aquest món de míssils. Tu ets qui em cura, li diu a s'orella... t'estim.\nQuatre soldats 03:49\nCapità, aquella bomba que em va demanar l'he col·locada just allà davant. Si no li agrada la podem canviar però Ii jur que acabarà explotant. I cada cara que vostè no vulgui serà esborrada d'açò que deim món. Arrasarem com plaga de llagost, exterminant el camp amb avions. Miri, i aquell fillet no sofrirà mai més, no podrà veure morir en es seus néts i aquella dona em sembla està plorant es veu que es nostros ja estan disparant. Veu es riu negre per on ara passam i aquests salvatges deien: "era sagrat". Però ara es font de tífus i enfermetats cadàvers suren i encara no hem acabat sa guerra. I puc dir que ja hem guanyat... Tot és nostro, sí, senyor, sa humanitat... Necessitem més soldats. Ses tombes serà l'únic que tindrà un respecte, no mos molesten quan ja estan ben morts i ses famílies podran treure es foc de genolls, resant i deixant flors. Què bé i què negre ve es nostro futur! Petroli pur per pensaments madurs. Sa societat que els locos van preveure la taparem amb més cotxos i... Murs enormes separant pobles, ciutats. Tot és nostro, sí, senyor, sa humanitat... Necessitem més soldats. Fills de puta! Hi ha un bazooka apuntat cap aquí i a jo demà me feia ganes sortir. Serà un final que no volia anunciar però es mereix cridar amb veu alta i cantant. Tenir poder és com seduir sa maldat. Pensar que sempre serem dalt d'un cavall. Tothom farà to t lo possible per viure, mentre noltros decidim qui pot... Riure, riure, lo que és riure s'ha acabat... He perdut sa vida i part de sa humanitat... Ens queden quatre soldats, necessitem més soldats, tu vas triar ser un soldat, hi queden quatre soldats.\nCançó d'amor a partir d'una autòpsia 00:53\nSi em treus es dos ulls i analitzes es nervis, veuràs que estan plens de dies amb tu. Agafes es pulmons i me'ls buides d'aire, sortirà es respir que cercàvem junts. M'obres en canal, veus algunes ferides són es greu que em saben es errors passats. Pesa es meu cervell si ses xifres no acaben és perquè no he deixat de pensar t'estim. Per què ser literal quan l'abstracte ens envolta, podem imaginar que som animals? Fer una cançó d'amor a partir d'una autòpsia és com dir que estic mort de ganes d'estar amb tu.\nEra ahir 03:29\nVa sortir a fer una volta un dissabte, "per què no allargar-ho fins les sis?" Era ahir. Li agradava agafar una cervesa, girar-se i tornar amb es amics. Era ahir. Era ahir quan va dir: "no és enfora", era ahir quan va dir: "ens veim demà", era ahir quan es vespre ens robava sa claror des seus ulls verd del camp. Es matins eren una presó i es records, es seus guardes dient... Era ahir. No trobava culpables sa llei, la van deixar de cercar. Era ahir. Era ahir quan va dir: "no és enfora", era ahir quan va dir: "ens veim demà", era ahir quan es vespre ens robava sa claror des seus ulls verd del camp. Tardors de tristesa caiguda com ses fulles d'un arbre cansat. Era ahir. Tot s'esfondra quan ningú ho aguanta, tot es mor quan ningú hi pensa més. Era ahir. Però quan res tenia sentit va aparèixer com un animal, sense roba i cridant: "he fugit, m'he ajudat d'un martell i es seu cap". En nom de qui no tornarà de ses vides que abracen sa llum. El món pot ser ample i molt llarg. El món pot ser estret i molt curt. En nom de qui no tornarà de ses vides que abracen sa llum. El món pot ser ample i molt llarg. El món pot ser estret i molt curt.\nVinjolita de foc 03:12\nTrampes i clots, fletxes de pell, ho he provat tot però no te tenc. Catapultes gegants, espases, punyals, ho he provat tot, resultats fatals. Vaig disfressat, pur camuflatge, som part des bosc, part de sa platja. Avui tindré l'únic que em falta, es teu servei, sa teua falda. Sempre se m'escapa viva, no hi ha un puto dia que la tengui a prop just un poc. Fabricaré una nau i volaré fins a ca seua, vinjolita de foc. Pedres i escuts, àcid calent, ho has provat tot però no me tens. Estaques gegants, punys americans, ho has provat tot, resultats fatals. Vas disfressat, pur camuflatge, ets part des bosc, part de sa platja. No tindràs mai l'únic que et falta, es meu servei, sa meua falda. Sempre se m'escapa viva, no hi ha un puto dia que la tengui a prop just un poc. Fabricaré una nau i volaré fins a ca seua, vinjolita de foc. Me tens penjat a sa paret, entre dos caps i ganivets, així es com sabràs, que jo sempre et guany, i tu ets es primer que ho ha entès enguany. Sempre se m'escapa viva, no hi ha un puto dia que la tengui a prop just un poc. Fabricaré una nau i volaré fins a ca seua, vinjolita de foc.\nEscolta com sona es teu pols 05:29\nSé que estic viu, quan m'aixec cada matí. Me despert per no dormir tot sol. Me prepar un cafè fort, mentre veig es sol sortir. Pens, sóc molt afortunat, respir. Mentre s'aigua va caient i es sabó es mescla amb sa pell. Lo que sent és diferent de com era fa un moment. I com sap molt bé qui ho diu, si vols saber si estàs viu... Escolta com sona es teu pols, escolta com sona es teu pols. Perquè dins hi és tot, lo que es mor per defora. Perquè dins hi és tot, lo que et pot fer estar enfora de tots es mals i ses penes. Es dia esperat on encaixin ses peces. Sé que estic viu, quan repòs després des grip. Sa salut em fa estimar es meu llit. Ja no pens en com serà, sinó en com voldria fos. Tot desig per realitzar té un fons. No et podria definir lo important que tot pot ser. Lo que sent és diferent de com era fa un moment. Com sap molt bé qui ho diu, si vols saber si estàs viu... Escolta com sona es teu pols, escolta com sona es teu pols. Perquè dins hi és tot, lo que es mor per defora. Perquè dins hi és tot, lo que et pot fer estar enfora de tots es mals i ses penes. Es dia esperat on encaixin ses peces. He esperat per no tornar sense saber si has vingut. Quan m'has demanat si és ver, justament ja no hi era. Paral·lels per l'univers com dos "Sims" descontrolats. Manejats per allà dalt per una altra persona. Certament sé que estic viu, perquè viure és respirar. S'aire és lliure per a qui vol alenar més estona. Es meu regne acabarà quan comenci a construir un palau a prop d'un bar, on ens beurem sa darrera. I com sap molt bé qui ho diu, si vols saber si estàs viu... Escolta com sona es teu pols, escolta com sona es teu pols. Perquè dins hi és tot, lo que es mor per defora. Perquè dins hi és tot, lo que et pot fer estar enfora de tots es mals i ses penes. Es dia esperat on encaixin ses peces. I enfora de tots es mals i ses penes es troba s'espai per a sa darrera peça a posar.\nMesclat per Joan Pons (El petit de Cal Eril) al Teatre de ca l'Eril, Guissona, Lleida.\nMasteritzat per Harris Newman (Grey Market Mastering).\nLlure Marquès: Veu, guitarra acústica, guitarra elèctrica (Blanc nuclear)\nDani Benejam: Percussió (Bona nit) i Bateria (Blanc nuclear i Set mil dos-cents)\nDavid Marquès: Bateria (Una gota d'aigua pura, Míssils, Quatre soldats i Vinjolita de foc) Josep Bagur: Baix i cors\nMartí Genestar: Guitarra elèctrica\nViolant Menorca: Violí i cors\nMariona Cervera: Piano i amor\nAnna Szostak: Veu (Vinjolita de foc)\nMiquel Pons: Beat Casiotone (Bona nit)\nCarles Viarnès: Theremin (Bona nit)\nBep Teixidor i Quim Torres: Un poc de tot\nalternative electronic pop rock alternativa folk indie pop Ciutadella De Menorca


Situació actual (COVID-19) | Campus Docent Sant Joan de Déu\nL'edifici Esade-3 roman tancat fins nou avís. Per tant, el Campus Docent ha tancat les seves instal·lacions ubicades a aquest edifici d'Esade.\nDonada la situació d'excepcionalitat que estem vivint, queda anul·lada tota l’activitat acadèmica presencial.\nEls membres del PDI, docents i PAS continuen prestant els seus serveis de forma virtual.\nL'horari d'atenció telefònica de Secretaria és de dilluns a divendres, de 9.30 a 18 hores (Tel. 93 280 09 49). També us podeu adreçar a nosaltres a través del correu electrònic següent: eui@santjoandedeu.edu.es.\nTota la comunicació institucional es transmet només a través del web i de les xarxes socials del Campus. Atès que els continguts s’actualitzen contínuament, es recomana consultar amb periodicitat els canals oficials per tal de confirmar les notícies i evitar les fakenews.


Una divertida crítica a la societat de consum\nConsumisme, publicitat, crisi, ciència, tecnologia… qüestions de fons d’aquest divertit musical dirigit a un públic familiar. A l’escenari veureu les peripècies d’una “família tradicional” que no sap viure sense el bombardeig publicitari constant de la TV en rebre la visita inesperada d’una dona vinguda del futur, un futur hiperconsumista i post-nuclear. Protagonitzada per la Beth Rodergas, gaudireu d’una caricatura de la societat de consum, a ritme de jingle publicitari i melodies pop. Un muntatge capaç d’arrencar somriures a petits i grans. Tornareu a casa taral·lejant…”He vingut del futur!!!”\nBroadway en estat pur\nLa música dels anys ’20 marca el ritme d’aquesta història de sexe, amor i drogues plena de personatges sòrdids. No us perdeu l’oportunitat de veure aquesta versió de The Wild Party: una magnífica adaptació al català per part de Roger Batalla, una banda molt solvent de quatre músics, espectaculars coreografies i amb un repartiment de joves intèrprets sobrats de talent entre els quals destaca un immens Xavi Duch. Esperem que aquesta primera producció de The Vocal Factory sigui només el preludi de moltes més. Prepareu-vos per gaudir de tota la màgia de Broadway de ben a prop, tan a prop que podreu sentir les passes i la respiració dels intèrprets en molts moments. Si us agraden els musicals, The Wild Party és […]\nMolt més que un thriller\n« Anteriors 1 2 3 4 … 7 8 9 10


L'Estat mobilitza agents de la Guàrdia Civil de fora de Catalunya pel dispositiu del Prat\nDe la Serna explica que al final el govern espanyol serà qui gestionarà el laude arbitral forçós si demà l'assemblea dels vigilants rebutja la proposta de mediació\nARA Barcelona 12/08/2017 15:15\n651x366 Un agent de la Guàrdia Civil en el control de seguretat del Prat. / JOSEP LAGO / AFP PHOTO Un agent de la Guàrdia Civil en el control de seguretat del Prat. / JOSEP LAGO / AFP PHOTO\nEl ministre de Foment, Íñigo de la Serna, ha explicat aquest matí que agents de la Guàrdia Civil de fora de Catalunya "s'estan desplaçant" a l'aeroport del Prat per augmentar la presència d'aquest cos policial als controls de seguretat dels viatgers. El desembarcament progressiu de guàrdies forma part del dispositiu anunciat ahir per afrontar el conflicte laboral dels vigilants de l'empresa Eulen, que demà faran una nova jornada de vaga parcial i es tornaran a reunir en assemblea. De fet, l'increment de la Guàrdia Civil serà més evident a partir de dilluns, quan la vaga parcial passarà a ser de 24 hores i indefinida, ja que els agents podrien acabar substituint els treballadors d'Eulen.\nEn declaracions a l'agència Efe, De la Serna ha concretat que el dispositiu per ampliar els efectius de la Guàrdia Civil "ja està en marxa". El ministre ha destacat que ahir es va demanar a l'Institut Armat que activés els preparatius i que aquest dissabte hi ha guàrdies procedents d'altres comunitats autònomes que es dirigeixen a l'aeroport de Barcelona. També ha insistit que si s'aprecia que el desplegament de la Guàrdia Civil és insuficient, "es reforçarà en la mesura que calgui" per evitar problemes de seguretat i d'ordre públic.\nDe la Serna ha avançat que al final el govern espanyol serà qui gestionarà el laude arbitral forçós si demà l'assemblea dels vigilants rebutja la proposta de mediació del Govern acceptada per Eulen. El ministre ha recordat que aquesta assemblea és "l'última oportunitat" dels treballadors per "votar de manera favorable" la proposta sorgida de la mediació, perquè ha afegit que l'Estat ja ha engegat el procés per tirar endavant el laude arbitral obligatori. Així, s'establirà un àrbitre que decidirà, amb caràcter vinculant per a totes les parts, quines han de ser les condicions laborals dels vigilants.\nLa Guàrdia Civil es prepara per substituir els vigilants del Prat\nEl ministre de Foment ha advertit que al govern espanyol no li "tremolarà la mà" a l'hora d'aplicar, en el marc de la legalitat vigent, "el que calgui" per garantir la seguretat i l'ordre a l'aeroport del Prat. També s'ha mostrat confiat que "altres sindicats" puguin fer "entrar en raó" el comitè de vaga perquè utilitzi un sistema en què els treballadors "puguin acceptar unes condicions que els són favorables". "D'altra manera, ja no hi ha marge de negociació".\nSense estendre's a altres infraestructures\nFinalment, De la Serna ha considerat que el conflicte de l'aeroport de Barcelona no s'estendrà a altres infraestructures de l'àmbit del transport. El motiu, segons ha apuntat, és que la negociació de les condicions laborals del sector serveis, en especial els de caràcter estratègic, és la taula sectorial nacional. El ministre ha valorat que no té sentit que les condicions s'estableixin en cadascuna de les diferents infraestructures, siguin aeroports o d'un altre tipus de transport. Per això, De la Serna ha avançat que la voluntat del govern espanyol és convocar la taula sectorial per començar un procés amb els sindicats per establir unes condicions laborals "raonables".\n“Com si ve la policia del Vaticà, però vull marxar de vacances”\nContinua la vaga a l’aeroport\nEls vigilants del Prat rebutgen la proposta de mediació del Govern i mantenen la vaga


La colla del fantasma Barruf, de Rodolfo del Hoyo, a Les Mèlies de Vilafant\nIniciAutors a les aulesSant Jordi amb el raper mallorquí Valtònyc a l'Institut Font de Ferro de Palafolls\nDimecres, 24 febrer 2016 00:00\nReproduïn l'article publicat al blog de l'autor: "El bosc dels somnis perduts"\nHe tornat a Vilafant per fer una trobada amb els alumnes de 4t de Primària de l'Escola Les Mèlies, gràcies al Programa Lletres a les Aules de la Institució de les Lletres Catalanes. Faig el viatge en AVE, un viatge tranquil, silenciós, que em convida a llegir i contemplar el paisatge ple de verd tan bon punt sortim de Barcelona. Aquesta vegada vaig llegint El polizón del Ulises, d'Ana María Matute. M'encanten els seus contes amanits amb imatges poètiques i una espurna de màgia o de misteri màgic.\nParlem molt dels personatges, dels noms, de la inspiració per escriure. Els explico que va ser la meva filla qui em va demanar escriure un llibre on hi hagués una protagonista que fos una safata verda i altres protagonistes que fossin un barret negre i un barret marró i que tots plegats volien anar a la platja a fer surf. No he pogut esbrinar perquè la meva filla va tenir aqueta idea, ella tampoc no se'n recorda, però així és com van nèixer aquest personatges tan estrafolaris.\nEm demanen que descrigui alguns, i això em fa pensar que les mestres els han fet descriure a classe. Els dic que els noms de la safata i els barret els va posar la meva filla, però que l'escombra Laie, rep el noms dels ibers, de la tribu dels laietans, que són els que van habitar Santa Coloma de Gramenet abans que hi arribessin els romans.\nLes mestres em regalen les lletres de la benvinguda i marxo cap a casa la mar de content.\nLlegit 616 vegades\tDarrera modificació el Dimecres, 24 febrer 2016 09:08


En formaran part l’Ajuntament, cossos de seguretat, Salut i la Fiscalia...\nL’objectiu del protocol és disposar d’una eina per respondre adequadament a les situacions de persones grans que reben maltractaments (no només intervenint-hi, sinó prevenint i detectant) i actuar alhora amb les persones que els causen.\nL’eficàcia del document rau en la posada en comú de les perspectives sobre aquesta qüestió que hi aporten cada un dels agents que hi intervenen. Així, s’identificaran les situacions que requereixin una actuació conjunta; s’establiran sistemes d’actuació coordinats davant el maltractament; es promourà la formació de professionals de forma consensuada, i es crearan espais comuns de revisió i seguiment.\nEl procés de construcció del protocol consta de dues fases. La primera es dedicarà estrictament a la seva elaboració. Una taula tècnica ha començat ja ha treballar en l’anàlisi dels perfils de maltractament i en la identificació de les situacions que actualment s’hi han detectat, passos previs a la creació del protocol. La taula està formada per personal dels diferents sectors que hi intervenen i compta amb el suport tècnic de la Diputació de Barcelona. Es preveu que el document estigui enllestit a després de l’estiu.\nLa segona fase començarà a partir de l’octubre i s’estendrà fins a la meitat del 2018. Estarà dedicada a la implantació del protocol i a accions de sensibilització. Amb la col·laboració d’entitats de gent gran i entitats de voluntariat adreçat a persones gran fràgils, empreses i professionals del sector de la gent gran (residències, centres de dia...), s’organitzaran jornades per presentar el document, fer activitats de conscienciació i accions formatives i divulgatives de “bon tracte” a la gent gran. En aquesta segona fase es farà també la formació específica dels professionals.\nA finals d’any s’activarà el protocol. Una taula tècnica de seguiment revisarà i avaluarà periòdicament la seva implantació.\nEls grup de consens va tenir ja la primera presa de contacte, en una trobada institucional que va tenir lloc la setmana passada. Presidida per l’alcalde de Sabadell, Juli Fernàndez, hi van assistir per part municipal la tinenta d’alcalde i regidora de Cicles de Vida, Marisol Martínez; el regidor d’Acció Social, Gabriel Fernàndez, i diferents tècnics municipals. Des dels serveis de Salut hi van participar Antonia Román, representant l’atenció primària de l’Institut Català de la Salut, i Pablo Hernando, en nom de la Corporació Sanitària Parc Taulí. Pel que fa als cossos de seguretat, hi van ser presents l’intendent de Mossos d’Esquadra de l’Àrea Bàsica Policial de Sabadell, Josep Guillot, i l’intendent major de la Policia Municipal de Sabadell, Joan Antoni Quesada. El Departament de Justícia va estar representat per la fiscal en cap de l’àrea de Sabadell, Neus Pujal.\nEn el transcurs d’aquesta trobada inicial, l’alcalde de Sabadell, Juli Fernàndez, va destacar que “construir una societat que tracti bé les seves persones grans només és possible des d’una visió de corresponsabilitat i complementació de tothom: la població i les entitats ciutadanes, les entitats de serveis adreçats a la gent gran i els sistemes de protecció: serveis socials, salut, justícia i cossos de seguretat”. La resta de participants van coincidir en l’oportunitat de la creació d’aquest protocol de consens, ja que incidirà en un tema com el maltractament a la gent gran que ha crescut en els darrers temps i, per contra, té escassa visibilitat social.\nA Sabadell hi viuen gairebé 39.000 persones grans. Les dades disponibles, per estimacions, parlen d’una incidència a Catalunya (2014) del 1% de persones grans amb maltractament i un 1% més que estan en situació de vulnerabilitat.


Un grup d’alumnes del Màster en Gestió Cultural organitzen aquesta exposició de suport a Ucraïna. L’exposició tindrà lloc a la Facultat d’Economia i empresa de la Universitat de Barcelona durant els dies 9, 10 i 11 de març de 2022.\nAls hospitals Ucraïna hi ha una escassetat de productes bàsics, així com material sanitari i de primers auxilis.\nÉs urgent recaptar fons per a adquirir productes de primera necessitat per a aquests hospitals que atenen la societat civil i a l’exèrcit ucraïnès en aquesta crisi humanitària.\nEts artista i vols participar en una exposició col·lectiva solidària per a fer costat als hospitals d’Ucraïna?\nSi vols col·laborar en aquesta exposició de suport a Ucraïna, pots enviar tota mena de propostes artístiques, preferiblement il·lustracions, dibuixos, gravats o tèxtils. La temàtica de les obres és lliure i la grandària preferiblement de petit format.\nQui i com pot participar?\nSón benvinguts artistes de qualsevol disciplina i nacionalitat.\nRequisits tècnics: imatge de l’obra, tècnica d’execució, preu de venda en euros. Després de respondre és necessari portar l’obra a la Facultat (els detalls es proporcionaran en una carta).\nContactar a: ubartexpo@gmail.com\nQuins materials s’adquiriran amb els fons recaptats?\nMaterials sanitaris de primera necessitat, com a Torniquets, Torniquets venosos, Tisores mèdiques, Embenatges, Agents hemostàtics (sobres de pols) i xeringues i altres). Els materials es compraran a Barcelona o per Amazon.\nEs publicaran els tiquets de compra amb l’objectiu de ser totalment transparents.\nCom puc comprar una obra en l’exposició?\nS’acceptaran pagaments en efectiu o per Bizum.\nContacta amb nosaltres :)\nFacultat d’Economia i Empresa, Universitat de Barcelona.\nAvinguda Diagonal, 690, 696.


Wu Lei, primer jugador xinès a marcar contra el Barça\nTres de les vuit rematades de l’Espanyol les va tenir el jugador\n2 min. Cornellà de Llobregat 05/01/2020 00:06\n651x366 Wu Lei, autor del segon gol de l’Espanyol, conduint una pilota en el duel d’ahir. / TONI ALBIR / EFE Wu Lei, autor del segon gol de l’Espanyol, conduint una pilota en el duel d’ahir. / TONI ALBIR / EFE\nVa començar el primer derbi que vivia a l’RCDE Stadium des de la banqueta, però de ben segur que Wu Lei mai oblidarà l’enfrontament contra el Barça. L’atacant xinès va ajudar a revolucionar el tram final d’un partit en què l’Espanyol necessitava més verticalitat. Tres de les vuit rematades de l’Espanyol les va tenir Wu Lei en l’últim quart d’hora de partit, demostrant que és un jugador que sap actuar com a revulsiu. I ho va fer contra un Barça que mai abans havia encaixat un gol d’un jugador xinès. Un Barça amb el qual de petit havia arribat a somiar el mateix Wu Lei, que s’havia fotografiat amb Messi a Pequín durant els Jocs Olímpics del 2008. El conjunt blaugrana, de fet, semblava que era l’únic que podria aconseguir que sortís de la Xina. Així ho havia manifestat el seu mentor, Xu Genbao, que de petit havia refusat diverses ofertes per ell -una d’elles del Molde que dirigia Ole Gunnar Solksjaer- argumentant que l’únic club que mereixia gaudir del seu prestigi era el Barça. Wu Lei, però, va acabar signant pel rival ciutadà, un Espanyol on va ser providencial en el tram final del curs passat -amb gols clau, com l’anotat contra la Reial Societat en l’última jornada- i on vol tornar a ser-ho en aquest. Ja havia signat l’empat davant del Getafe i ahir va salvar un punt que torna a donar ales al seu equip. Actuant com a extrem dret, l’atacant asiàtic ha trobat un espai on moure’s amb certa comoditat.\nAbelardo el va deixar a la banqueta, però sembla evident que Wu Lei també serà amb l’asturià una peça clau en un equip en què el xinès ja és el màxim golejador d’aquesta Lliga -empatat amb Roca, autor de dos gols de penal-. El gol d’ahir arriba pocs dies després d’haver reconegut que, fins i tot en cas de descens, Wu Lei estaria encantat de seguir en un club, l’Espanyol, en què fa temps que ha deixat de ser un simple producte de màrqueting. Com igual d’encantat va quedar Chen Yansheng, a qui probablement ahir no va importar matinar per veure com la seva aposta deia la seva en un derbi en què, a ulls de la Xina, l’Espanyol ja agrada més que el Barça.\nL’Espanyol podria ser multat pels càntics contra Piqué