Ernest Maragall: 'Presentar-me de nou a Barcelona? Haig de calibrar-ho'\nErnest Maragall, ahir, al terrat de l'Ajuntament de Barcelona (fotografia: Albert Salamé).\nActualització: 05.11.2021 - 22:05\nErnest Maragall (1943) és el cap de llista actual d’ERC a l’Ajuntament de Barcelona. En aquesta entrevista, feta ahir al terrat de la casa de la vila, un senyor Maragall animat respon a l’aire lliure sobre la seva visió de la ciutat postpandèmia, del govern Colau-Collboni, del pressupost pendent, de la generació que puja i del socialisme català, europeu i espanyol, amb qui es mostra crític. Maragall diu que encara no té clar si es tornarà a presentar per a ser candidat a les eleccions vinents a Barcelona, el 2023.\n—Una pregunta que no em respondreu. Us presentareu de candidat a les eleccions de Barcelona?\n—Es nota molt, que en tinc ganes? Una altra cosa és que tothom té dret a fer-ho, dins el partit i fora. Després, hi ha responsabilitat de tothom, també la meva. Si jugo, he de saber que jugo en plenitud de condicions i amb totes les conseqüències. I estic obligat a verificar-ho. Per respecte, també, als altres i a la ciutat.\n—Ah! Veig que sí que em responeu. Us ho penseu, voleu acabar de decidir si us presenteu de nou a Barcelona.\n—Sí. Però penso més en Barcelona que en mi mateix. I potser he de calibrar-ho, abans de prendre decisions. Passa que és tan apassionant, aquesta ciutat, i tan ric de possibilitats, el panorama que tenim davant. Tant, tan excitant en el bon sentit, tan estimulant, que és molt difícil de resistir-s’hi.\n—I com veieu Barcelona, senyor Maragall?\n—La veig fantàstica. No vol dir que estigui en plena forma, però sí que és de les ciutats que té més elements, més actius i més caràcter per a afrontar els canvis que, no tan sols la pandèmia, però també, ens han causat a la ciutat. Els mercats han comprat les ciutats, o ho han volgut. Se n’han volgut apoderar. I apoderar vol dir treure poder a les ciutats. Barcelona és en condicions precisament de recuperar aquest poder com a ciutat.\n—Doncs en la darrera enquesta que es va fer a l’ajuntament surt que una tercera part dels barcelonins se n’aniria. Impressiona.\n—Sí, exactament. I, de fet, si ho mireu amb una mica més de perspectiva, resulta que en aquestes darreres dècades aquest terç de la ciutat se n’ha anat. Passa que ha vingut un altre terç, durant dècades, en un procés històric. I els ha substituïts. Aquesta gent que se’n va demana això: “Me’n vaig perquè no tinc aquesta expectativa, aquesta evidència que, a curt termini o mitjà, Barcelona tornarà a ser la ciutat en què aquest equilibri de viure, treballar, ser lliure i enriquir-se individualment i familiarment, és possible.” Però que quedi clar: Barcelona no és en decadència. Però no accepta de ser posada en estat de dependència: ni de l’estat, ni del mercat, que és el que tenim ara.\n—I quina visió de ciutat teniu, de cara al futur. Com la dibuixeu?\n—Som en condicions de crear una ciutat nova, tant al Besòs com a les marines. I de recrear una ciutat que està gastada i que demana a crits rehabilitació: Montbau, Ciutat Vella o els barris del Besòs i Nou Barris. S’ha de rehabilitar tot l’estoc d’edificis de la ciutat, la major part dels quals tenen més de setanta anys i demanen a crits aïllament, estalvi energètic. El concepte de rehabilitació ja és molt més que una de física.\n—Passem al govern. Colau i Collboni. Com els veieu, a l’equip de govern?\n—Home, no és un equip de govern, precisament. Més aviat els veig com dues agències de màrqueting, cadascuna amb la seva dèria. Uns, els comuns, van arribar dient “canviarem el món”, i han acabat fent oportunisme tàctic en tots els sentits. I els altres són en el paquet d’evolució del socialisme europeu: cada cop més lligat al sistema econòmic, cada cop més conservador, incapaç de transformar. Allò que ens ofereixen avui els socialistes en aquesta ciutat és mirar enrere. I tornar hi: turisme i quantitat. És un fals creixement. La nostra obligació és fer evident que hi ha alternativa.\n—Ací hi veig un punt d’autocrítica. Perquè és el model que vós vau defensar els vuitanta i noranta, quan éreu al PSC.\n—En absolut. Algú pot dir que no va haver-hi transformació, en aquell moment?\n—Sí, però lligada al model econòmic, i al turisme.\n—Però hi havia un concepte urbanístic de quina societat volíem: la ciutat és la gent. I era un urbanisme pensat com a creació d’equitat, com a creació de prosperitat col·lectiva, i de respecte també a les personalitats.\n—Durant la pandèmia, era curiosa la quantitat d’anglès que senties pel carrer. T’adonaves que hi ha molta gent que viu a Barcelona, que no són turistes, amb orígens d’arreu del món.\n—Això és part d’aquest terç que ha substituït el que se n’ha anat. Ara, el 27% de la ciutadania de Barcelona no és nascuda ni a Catalunya ni a Espanya, i fem veure que no ho sabem. Una part del meu dibuix és veure ciutadans de totes les procedències, i de tots els nivells, en els serveis públics: guàrdies urbans, mestres, metges, infermers i polítics i regidors.\n—Ernest Maragall i Ada Colau s’entenen bé, personalment?\n—No han tingut gaire oportunitat de comprovar-ho. Estem molt ocupats. Anem fent. Mantenim una capacitat de parlar clar, de dir-nos les coses. I això és important.\n—Veig que sembla que ERC, al pressupost, dirà que sí.\n—Direu que no?\n—No dic això. Algú retreu que no fem oposició. Ens ho retreuen els qui no tenen més futur que fer d’oposició. Som molt més que oposició. Som alternativa. Per tant, aquests anys hem actuat com a tal. Hem canviat normes de l’estat, que encotillaven o limitaven, com les normes d’equilibri pressupostari, de capacitat econòmica i de disposició d’endeutament. A Madrid, ho hem fet. D’aquest marge i d’aquesta llibertat, no se n’ha fet un bon ús. La ciutat reclama transformació i respostes reals a les situacions que la pandèmia i la crisi anterior, la del 2008, ens han creat. Això no es fa i, per tant, no podem abonar simplement continuïtats i business as usual. Ja veurem com acaba el debat obert.\n—Però, concretant, què ha de passar perquè ERC voti que no, o que sí, al pressupost?\n—Que es verifiqui que el pressupost és una eina de transformació i no de confirmació de la dependència i de la resignació. En aquests àmbits que abans dèiem: urbanisme, economia, educació, transició energètica. En la proposta que tenim, no hi és.\n—El pressupost de Barcelona és de 3.500 milions.\n—Dels quals, 2.500 són despeses corrents de l’ajuntament. És molta demagògia per part meva demanar si no és molt alt? Tan sols en resten 900 per a inversió.\n—Una inversió de 900 milions és, en termes comparatius, molt més que no es va invertir fa pocs anys. Quan ens queixem que la ciutat no està neta, i és legítim, diem que una part d’aquests 2.500 milions no és prou. O també podem dir que es pot fer millor amb els mateixos diners. I segurament són totes dues coses. Ara, la capacitat de múscul econòmic d’una ciutat com Barcelona és molt per sota que no caldria. Objectivament. Les ciutats europees gestionen un 7%, 8% o 9% del PIB, de la seva riquesa. Aquí, som al 4%. Abans ja us he dit que aquest govern ha acceptat de dependre de l’estat –el cas del port, la subhasta dels locals de front marítim, AENA que ens diu com ha de ser l’aeroport. Hi ha mil exemples. I també ha acceptat de dependre del mercat.\n—Si torneu a guanyar, i us presenteu de nou, us veieu més en un govern d’independentistes o amb Colau?\n—Em veig governant Barcelona, amb Barcelona i per a Barcelona.\n—Si estan d’acord amb aquesta visió, estaré encantat de governar amb els uns i amb els altres.\n—Amb el temps, això de Valls, qui ho va muntar? Deveu tenir molta més informació.\n—Està lligat amb noms i cognoms perfectament clars. Hi ha una part de l’establishment econòmic. El mateix que avui, per cert, està lligat al socialisme català i espanyol. Que actua més de delegat de Foment i AENA que no pas de representant d’una certa ciutadania.\n—A vegades tinc la sensació que tots plegats som una mica ingenus, amb el PSOE. Ajudeu-me a dibuixar-lo. Per què us en fieu? O per què no?\n—Fiar me’n? Segur que no. El PSOE existeix i és una força social important. Té una certa definició progressista, però cada cop més es tracta de referència històrica, més que no pas realitat. Fa molts anys que exerceixen el poder, i això és un fenomen del socialisme català, espanyol i europeu. Els he vists a Europa, al Parlament Europeu, fins a quin punt eren com més va més part d’un mecanisme i d’un establishment unit amb el Partit Popular Europeu. Tota la gestió de la crisi del 2008, i per tant els conceptes d’austeritat i equilibri pressupostari obligat, era absolutament seu. No una mica seu. Era també absolutament seu. Dels socialistes. Aquí hi ha una responsabilitat, legítimament assumida, si voleu, amb una bona intenció que es pot suposar, però jo crec que amb unes conseqüències que després s’han vist terribles i que la pandèmia ha acabat de posar de manifest.\n—Com a independentista, em fa més por el PSOE que no el PP. El PP em fa créixer. El PSOE em marca gols.\n—El PP et fa créixer testimonialment. Ens fa créixer per queixar-nos. El PSOE, malgrat tot, és algú amb qui parlem. Els hem obligat a parlar i a seure.\n—És el policia bo.\n—No sé si el policia bo. Ja ho veurem. En tot cas, és el que tenim. El nostre.\n—Mireu, un titular.\n—Vull dir que estem obligats a portar aquest exercici [del diàleg] fins a les últimes conseqüències. És allò que ens exigeix legítimament i raonablement tothom que se sàpiga demòcrata, europeu i ciutadà. La societat catalana està disposada a quina mena d’aventura, en compte d’aquesta? Què estem disposats a perdre?\n—És la pregunta, sí.\n—Estem disposats a guanyar. I disposats a guanyar vol dir tenacitat, intel·ligència, democràcia, responsabilitats. I una cosa que és bastant important: governar bé, construir el país.\n—Aquesta legislatura, o la que ve, podria ser la darrera del senyor Maragall. Després de la política, què?\n—M’agradaria venir en aquesta terrassa i veure el panorama d’una ciutat viva, desvetllada, lliure, sobirana, que decideix. Vull que Barcelona pugui decidir com és, cap a on va. Com es relaciona amb el món. Des d’aquesta institució i des de la societat que ens envolta.\n—Pensava en més enllà de la política. Per exemple, teniu néts?\n—Cinc. Dels vint anys, als quinze.\n—Algun nét Maragall amb el cuquet de la política dins?\n—Algun, potser sí. Un d’ells acaba de començar dret i economia a la Pompeu Fabra. Una de les noies fa antropologia. Vol afegir-hi filosofia, que no en té prou.\n—Quin llibre llegiu, ara?\n—Els dietaris de Zweig. És magnífic. És fantàstic. Vaig acabant la part de la Primera Guerra Mundial. Diria que estudiar història hauria de ser obligatori i continu, no tan sols fins a setze anys, sinó fins a setanta.\n—Feu esport, senyor Maragall?\n—L’altre dia ho deia: hem de tornar a jugar a ping-pong, que m’agradava molt. El dia que vulguis, fem una partida.


Knut Wicksell - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nKnut Wicksell (Maria Magdalena parish, 20 de desembre de 1851 – Danderyd, 3 de maig de 1926) va ser un economista suec.\nMaria Magdalena parish (Suècia) (en)\n3 maig 1926 (74 anys)\nCementiri del Nord d'Estocolm, Kvarter: 03 Gravplats: 00540 (–2017) 59° 21′ 22″ N, 18° 01′ 47″ E / 59.35599°N,18.02981°E / 59.35599; 18.02981\nUniversitat d'Uppsala (1869–)\nDes de la seva infantesa fou un vigorós opositor de les convencions socials. Quan es va casar va menysprear l'Església i l'Estat, anunciant simplement que ell i la seva notable dona s'havien unit mitjançant un contracte privat. Ja prop dels cinquanta anys va posar en perill la seva primera oportunitat de reconeixement professional i la fi de la inseguretat financera de la seva activitat de conferenciant i pamfletari, al negar-se a seguir els procediments prescrits per als nomenaments en les reials universitats sueques: era tan intens el seu republicanisme que no podia sotmetre's a l'ús de l'expressió “el més obedient serf de la Seva Majestat”, que havia d'utilitzar per a sol·licitar del rei el nomenament formal per a la càtedra d'Economia de la Universitat de Lund. Tot i la seva victòria en aquestes batalles, no deixava passar l'ocasió de “revolucionar el galliner” convertint-se en campió de causes impopulars.\nEn els seus escrits tècnics, Wicksell va polir i redefinir l'enfocament marginal de l'anàlisi del valor i la distribució. No va arribar a la conclusió (com algun dels seus contemporanis neoclàssics) que la distribució dels recursos resultant de la lliure competència fos socialment òptim. No va negar que un règim que gaudís de les condicions requerides per a la competència pura tendiria a donar un resultat en el que els preus dels factors productius fossin iguals al valor de les seves productivitats marginals respectives, i que els preus dels productes iguals als costos marginals de producció. Tampoc va negar que en tal règim no podria aconseguir-se cap guany productiu amb una redistribució d'unes existències donades de recursos productius. Va insistir, tanmateix, que la desitjabilitat social d'aquests resultats no podia ser jutjada aïlladament de la distribució de la renda i la riquesa. Sobre aquest punt va escriure en una ocasió:\nCom a qüestió de fet, tot argument a favor de la lliure competència es basa sobre un supòsit tàcit, que, tanmateix, correspon poc a la realitat, i és que, des del principi, tots els homes són iguals. Si fos així, cadascú tindria la mateixa capacitat de treball, la mateixa educació i, sobretot, els mateixos actius econòmics, i llavors podria dir-se molt a favor de la lliure competència; cada persona s'hauria de culpar només a ella mateixa, si no tingués èxit.\nPerò si tots els caràcters i situacions són desiguals bàsicament; si algunes persones no veuen carta, altres reben bona mà des del començament, la lliure competència no faria res per evitar que les primeres perdessin la resta mentre les darreres guanyen totes les partides.\nAixò no vol dir, mantenia Wicksell, que els mitjans de producció hagin de socialitzar-se. Va veure poques probabilitats de què la propietat pública pogués millorar el funcionament productiu del sistema de mercat lliure. Va exposar la seva postura amb arguments semblants als que Böhm-Bawerk havia utilitzat per demostrar que totes les societats, inclús les més primitives, s'enfrontaven amb els mateixos problemes fonamentals de la producció capitalista. Va considerar que l'Estat hauria de dirigir l'atenció a reduir el handicaps soferts pels més dèbils en la lluita competitiva, fen disponibles les oportunitats lliure i universalment i gravant l'herència fortament.\nLa més nova de les contribucions analítiques de Wicksell va tenir lloc en el camp de la teoria monetària. El neoclassicisme ortodox tractava les qüestions monetàries com a clarament secundàries. Els diners eren essencials com a mitjà d'intercanvi, però era un vel que cobria les transaccions de béns. Wicksell, al contrari, va sostenir que els diners i el crèdit tenien una influència vital en el nivell de l'activitat econòmica. Endemés, aquestes matèries creixien en importància i complexitat amb la creixent importància dels Bancs com a creadors de mitjans de pagament. La quantitat de crèdit oferta pels Bancs quedava determinada en primer lloc per la demanda de préstecs, que, a la vegada, es derivava dels guanys nets esperats pels prestataris. No es seguia necessàriament, però, que el tipus d'interès carregat pels bancs coincidís amb el normal que corresponia a la productivitat marginal del capital i a l'equilibri entre estalvi i inversió. Si, per exemple, el tipus de mercat fos menor que el tipus d'interès real, llavors:\n... es desanimarà l'estalvi i, per aquesta raó, hi haurà una demanda de béns i serveis creixent pel consum present. En segon lloc, es veuran augmentades les oportunitats de benefici pels empresaris, creixent evidentment la demanda per a una futura producció de béns i serveis així com la de matèries primeres ja en el mercat, en la mateixa quantia en què ho haguessin fet prèviament, de no haver estat pel més elevat tipus d'interès. Degut a l'augment en la renda dels treballadors, terratinents i propietaris de matèries primeres, etcètera, els preus dels béns de consum començaran a pujar, tant més que els factors de la producció abans disponibles s'han transferit ara a la producció futura. Es veurà pertorbat, per tant, l'equilibri en el mercat de béns i serveis. Enfront d'una major demanda en les dues direccions, hi haurà una oferta igual i inclús menor, la qual cosa haurà de resultar en un augment dels salaris i, directament o indirecta, dels preus.\nResumint, l'anàlisi de Wicksell apuntava la possibilitat que el comportament dels tipus d'interès, més que tendir automàticament a assegurar un equilibri agregatiu, podria, al contrari, generar moviments cumulatius en direcció oposada a l'equilibri. Endemés, en un sistema amb una oferta altament elàstica de crèdit bancari no hi havia raó per esperar que dites fluctuacions es corregissin per si mateixes sense una considerable dislocació. Les connexions indirectes que Wicksell va establir entre el sistema monetari i el nivell d'activitat econòmica per mitjà del tipus d'interès anunciaven una revolució major en el pensament econòmic, que en els anys trenta havia de fer tremolar els fonaments de l'economia neoclàssica.\n↑ «Knut Wicksell». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nWilliam J. Barber's "History of economic thought"\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Knut_Wicksell&oldid=26395512»\nDarrera modificació: 18 feb 2021 a les 20:41\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 feb 2021 a les 20:41.


ACTIVITATS DEL CENTRE TÀNDEM PER AL CURS 2017-2018 | El blog del Centre Tàndem\n← BONA VALORACIÓ DE LA PRIMERA TROBADA DE FAMÍLIES DEL CDIAP\nELS BENEFICIS DE LA CAL·LIGRAFIA I EL LETTERING →\nEl Centre Tàndem de Serveis a la Infància ja ha programat les activitats que oferirà de cara al curs que ve, de setembre de 2017 a juny de 2018. Es tracta d’activitats adreçades bàsicament a infants i joves, que aniran a càrrec de professionals del centre i es faran en grups reduïts i en horari de tarda.\nEnguany s’han ampliat alguns grups i s’ofereixen algunes activitats noves, com jocs d’integració grupal i cal·ligrafia i lettering. En total, n’hi ha nou:\nPilates per a adolescents: de 14 a 18 anys. Dimecres de 19 a 20h.\nPsicomotricitat: de 3 a 7 anys. Dilluns de 18 a 19h.\nJocs d’intergació grupal: de 8 a 12 anys. Dilluns de 19 a 20h.\nAikido: grup de 5 a 8 anys (dimecres de 18 a 19h), grup de 8 a 12 anys (dilluns de 18 a 19h), grup de 12 a 16 anys (dilluns de 17-18h), grup famílies (adult+infant – horari a determinar).\nReforç per a alumnes d’ESO: dijous de 16 a 17.30h.\nYes, you can!, anglès per a tots: de 6 a 12 anys. Dilluns de 17.17 a 18.15h.\nCal·ligrafia i lettering: a partir de 10 anys. Dilluns de 18.30 a 19.30 o divendres de 17.15 a 18.15h.\nEmociona’t (jocs grupals per treballar les emocions): de 8 a 12 anys. Dijous de 17.30 a 18.30h.\nMusicoteràpia: de 6 a 10 anys. Dimarts de 18 a 19h.\nConsulteu el díptic amb les descripcions, els horaris i els preus. Per a qualsevol consulta, truqueu al 972 70 03 84 o escriviu-nos un correu a centretandem@fundaciomap.com\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Adolescents i joves (12 a 18 anys), Centre Tàndem, Infància (3 a 6 anys), Nens i nenes (6 a 12 anys), Tallers i etiquetada amb activitats, Centre Tàndem, famílies, joves, nens. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Exigim cancel·lar el ral·li del Garbí - ACCIO ECOLOGISTA-AGRO\nArrel de la web > Comissions > Forestal > Exigim cancel·lar el ral·li del Garbí\nEsta carrera automobilística en el cor de la Calderona és un desgavell\ndijous 15 de desembre de 2016, per AE-Agró\nLa Comissió Forestal d’Acció Ecologista-Agró mostra el seu rebuig públic a la Pujada al Garbí. Este ral·li, que l’Ajuntament de Serra (Camp de Túria, València) i la Federació d’Automobilisme de la Comunitat Valenciana pretenen celebrar este cap de setmana, congregaria a més de 10.000 persones en el cor del Parc Natural de la Serra Calderona. Per a AE-Agró tal afluència de públic suposa un autèntic perill per a la conservació dels valors mediambientals d’un espai natural tan valuós com la Calderona. Per això, demanem seny a les administracions implicades i que es cancel·le esta carrera automobilística, que cal recordar compta ja amb un informe desfavorable de la Conselleria de Medi Ambient.\nAmb o sense arguments legals al seu favor, el ral·li de la Pujada al Garbí és un autèntic desgavell mediambiental. Independentment de si es celebra per asfalt o per pistes de terra, esta carrera automobilística suposa un seriós perill per a la conservació dels valors mediambientals del Parc Natural de la Serra Calderona. Congregar a 10.000 persones en el cor d’este espai protegit, tal i com esperen fer els organitzadors del ral·li, tindrà sí o sí un greu impacte: residus, contaminació atmosfèrica, congestió de vehicles per l’afluència massiva de públic... I, per descomptat, el soroll del públic i el dels motors dels 55 cotxes que van a participar en la prova.\nPer estos motius, la Comissió Forestal d’Acció Ecologista-Agró mostra públicament el seu rebuig a la celebració d’este ral·li, una activitat que considerem caduca i anquilosada, i demanem a les administracions implicades que es cancel·le esta carrera automobilística. Des d’AE-Agró estem a favor del turisme i les activitats que puguen dinamitzar l’economia local dels municipis del Parc Natural de la Serra Calderona. Però, sempre que respecten els valors mediambientals. I la Pujada al Garbí no respecta pràcticament cap.\nEl turisme ha de ser un motor de les economies locals dels pobles de la Calderona. Però, no ho pot ser a qualsevol preu. I menys encara amb esdeveniments com este ral·li, que impliquen una afluència massiva d’espectadors i una deterioració dels valors mediambientals d’un parc natural que ja patix una gran presió humana.\nCal apostar i potenciar el turisme sostenible i ben regulat. Per això, considerem especialment greu l’empenyorament de l’Ajuntament de Serra (Camp de Túria, València) i la Federació d’Automobilisme de la Comunitat Valenciana per a celebrar esta cursa. També lamentem profundament les declaracions de la Secretària Autonòmica d’Esports, Mercedes Caballero, contra l’informe negatiu de la Conselleria d’Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural.\nNo entenem com esta política pot acusar a la Conselleria de Medi Ambient d’estrangular l’economia dels municipis de la Calderona. Des d’AE-Agró considerem que la millor garantia de progrés per a estes localitats és la protecció del medi ambient i l’ús públic regulat i respectuós amb la natura i no la sobrepressió ambiental, la manca de regulació i les excepcions per a botar-se normes protectores, que es el que defensen els promotors de la Pujada al Garbí.\nEsperem que les administracions implicades en la celebració d’este ral·li recuperen el seny i cancel·len esta carrera automobilística que, amb o sense arguments legals al seu favor, ja siga per asfalt o per pistes de terra, suposa un autèntic desgavell mediambiental.\nVeure en línia : L’exalcalde de Nàquera, culpable de l’incendi pirotècnic de la Serra Calderona\nProjecte Emys al Carraixet: Cens de tortugues al Pont Sec !\nIncendis i arguments “ad hominem”\nReflexions després del foc


Sis municipis del Baix Empordà arriben a un acord amb el Govern pel Pla Director de la Costa Brava • Ràdio Capital de l'Empordà\nL’acord inclou l’acceptació per part del Govern d’algunes de les peticions que demanaven sis consistoris del Baix Empordà\nEls sis ajuntaments del Baix Empordà que amenaçaven en anar al jutjat, han arribat a un acord amb la Generalitat, segons ha avançat el Diari de Girona. Els consistoris afectats deien sentir-se «indefensos» davant del nou Pla Director Urbanístic (PDU) de la Costa Brava. La Generalitat ha acceptat realitzar algunes modificacions en el Pla que es va aprovar definitivament el gener de 2021.\nCastell-Platja d’Aro, Calonge i Sant Antoni, Palamós, Sant Feliu de Guíxols, Palafrugell i Pals amenaçaven en presentar un recurs contenciós-administratiu davant el seu malestar amb la nova normativa. A l’abril, els alcaldes d’aquests sis municipis van denunciar que alguns aspectes «subjectius» del Pla Director els creaven «inseguretat jurídica».\nPer això, van demanar modificacions en alguns aspectes referents a la integració paisatgística a la Generalitat. Els representants municipals creien que faltava d’un «criteri clar» de la norma en matèria paisatgística, ja que el dubte a l’hora d’atorgar una llicència d’obres els exposava a denúncies posteriors.\nAl mes de maig, la Generalitat va acceptar estudiar i polir aquelles parts del redactat que poguessin generar confusió als ajuntaments, que en tot moment van deixar clar que no estaven en contra del Pla. Poc després de l’acord polític, els tècnics de les dues administracions es van encarregar de perfilar els treballs de redacció. Actualment, qui té les competències és el departament de la Vicepresidència, dirigit per Jordi Puigneró.\nEl nou Pla Director\nEl Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya (DOGC) va fer públic les modificacions introduïdes per solucionar els aspectes dubtosos dels ajuntaments. El Govern català ha especificat les qüestions dels sòls ordenats, de les edificacions amb ús residencial unifamiliar o bifamiliar i ha definit conceptes com el d’«edificació aïllada», «planta baixa» o «soterrani», entre altres especificacions de caràcter tècnic.\nAquest nou Pla Director de la Costa Brava evitarà la construcció d’aproximadament 15.000 habitatges a la Costa Brava, tot i que se’n segueixen mantenint uns 15.000 més. A partir d’ara, la Generalitat iniciarà també la revisió de la resta del litoral de Catalunya.\nArticle anteriorLa setmana amb vistes al mar\nArticle següentPrimera Llista – 18 setembre 2021


Info. About Esdevenir. What's This?\nA.H. Haden Motorcycles fou un fabricant de motocicletes britànic amb seu a Birmingham. George Joseph Haden va començar com a fabricant de bicicletes a Hockley a finals de la dècada del 1880, després de la introducció de lanomenada aleshores "bicicleta de seguretat". El negoci va passar al seu fill Alfred Hamlet Haden, qui va continuar fabricant bicicletes des del 1902 fins al 1912. Cap al 1906, Haden va començar a fabricar motocicletes i shi va dedicar amb més intensitat poc abans de la Primera Guerra Mundial, després dhaver comprat lempresa de motocicletes Regal el 1913. Cal no confondre ...\nL esdevenir és un concepte filosòfic molt relacionat amb el temps i amb els conceptes de mutació o canvi; per això ha de ser entès per esdevenir el fet que, en la realitat res no és estàtic, sinó un flux o un corrent dinàmic.\nEl terme esdevenir apunta al procés de ser, o al fet de ser com un procés. Daquesta manera és freqüent ubicar com a contraris esdevenir i ser. Amb aquest mot sapunta a totes les formes darribar a ser, o - en gerundi - destar sent.\nEls grecs, ja des dels presocràtics, senfrontaven amb aquest inquietant problema, donant-hi solucions múltiples. Bàsicament, tals pensaments discorren entre lacceptació de la mobilitat fins la seva negació racional, no empírica.\nEl primer dels grups de pensadors a citar és Heràclit, per a qui, segons una interpretació de Plató, "ningú no es banya dues vegades a les mateixes aigües dun riu". El pensament daquest filòsof és arquetípic per al problema de lesdevenir en tota la filosofia occidental. Lesdevenir és, per a Heràclit, la substància de ser, atès que tota cosa està subjecta al temps i la transformació. Àdhuc allò que sembla estàtic en la percepció sensorial, està en realitat en situació dinàmica i en continu canvi.\nAquesta idea la simbolitza amb el "foc", principi o arkhé de totes les coses, car aquest element és la metàfora per antonomàsia per al moviment perpetu, per la vida fugitiva i la destrucció final i ineludible.\nLesdevenir és així la llei immutable, el logos, en virtut del qual tot canvia, tret de la pròpia llei del moviment. La condició estàtica és sinònim de mort.\nÉs comprensible, aleshores, que Heràclit afirmi que tot flueix panta rei. La imatge del riu ho mostra. I, extremant les coses, el seu deixeble Cràtil objectarà al seu mestre que no sols és impossible banyar-se dues vegades al mateix riu, atès que en realitat ni tan sols és possible banyar-shi un sol cop, i això en virtut que laigua que mulli en principi els peus, ja no serà la que mulli els turmells.\nEn Parmènides, de lescola dElea, shi troba una posició diametralment oposada. Concebut el ser com una totalitat estàtica, el moviment i el canvi hi són impossibles, només aparents o fal laços. Perquè tant el moviment com el canvi són un passatge del ser, "que sés", en ser "que no sés" ara. I el no ser o el no-res no existeix ni pot existir. Lesfera parmenídia del ser és - conseqüentment - inamovible i no fluent, ingendrada, amb límits o perifèria, imperible, sense esquerdes, compacta, intemporal i tot plena de ser. Perquè aquestes característiques poguessin no donar-se, shauria dacceptar lexistència del no ser, i això és racionalment contradictori.\nJa en la filosofia clàssica de Grècia, Plató en dirà que lestatisme parmenidi convé, de manera específica, al món de les idees, i no al dels éssers sensibles. La propensió general de Plató és fer de lesdevenir una propietat específica de les coses, com a reflexos o còpies només aparents de les idees. Aristòtil criticà les concepcions de lesdevenir proposades pels pensadors anteriors i intentà eludir laporia parmenídia, apel lant als conceptes de potència i acte. Una cosa és una substància en acte, i eventualment un ser successiu o possible, en potència.\nL esdeveniment ha estat definit com una detonació en l aire, una explosió d un meteorit durant el seu pas a través de l atmosfera. L esdeveniment coincideix\nL esdeveniment de la Mediterrània Oriental va ser una explosió aèria d alta energia que va tenir lloc sobre el mar Mediterrani entre Líbia, Grècia i Creta\nRoland Garros per primera vegada a la seva carrera, de manera que va esdevenir un dels tennistes que ha disputat la final de tots els Grand Slams. Novament\nany s ha emprat des de l edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va esdevenir el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys. Guerra entre Macedònia\nmetres per damunt del nivell mar. La capital provincial és Kırşehir. Va esdevenir província el 1924. el 30 de maig de 1954, va ser acceptada com a districte\nlongitud i al GMT Greenwich Mean Time La població de Greenwich va esdevenir seu del Reial palau de Placentia del segle xv, i va ser el lloc de naixement\nrevistes de moda, catàlegs i passarel les, esdevenint estrelles en el seu camp. Als anys 90, les top models van esdevenir un fenomen social, eren conegudes popularment\nInicialment militars, amb el temps el seu nombre es va incrementar i van esdevenir una classe econòmicament poderosa. Els descendents d aquests, molts d ells\nAbandonà la secretaria per esdevenir delegat especial de l Estat al Consorci de la Zona Franca Abandonà el càrrec per esdevenir primer secretari del PSC\nde superar l estatunidenca Serena Williams en la final. Andreescu va esdevenir la primera tennista canadenca i també la primera tennista nascuda en el\n"Stutthof" té aquests significats: Stutthof, antic nom alemany del municipi que el 1945 va esdevenir polonès Sztutowo Camp de concentració de Stutthof\neducacio andorra, professors andorra, treballar de professor a andorra,\nElena Ferro Oscar Villan LibraryThing en català.\nAquest acte, que es va fer durant la festa de la Castanyada i Tots Sants, a partir de llavors va esdevenir la Festa de Pinzellades històriques sobre el castell de. PROF DE FE ESC BN ok Eleccions Comunals 2019. La malaltia mental pot esdevenir per diversos factors i no necessàriament heretat. 4. La malaltia mental no afecta la capacitat intel lectual. 5. Les persones. Comprar habitatges a Andorra és una excel lent opció dinversió. Formació CCIS Com pot la gestió de persones esdevenir Agile?, Iniciativa Actua Invest in Andorra. Xarxa de Calor Andorra la Vella FEDA Ecoterm. Lideal dels pares es concreta més aviat en esdevenir amics dels fills, deia sant Josepmaria Escrivà. Només així hom crea la confiança que en fa possible.


Joan Talarn: “La Diputació no ha de fer favors. Estem al servei de la gent i de ningú més”\n9 min. Lleida 28/08/2019 00:00\n651x366 Joan Talarn: “La Diputació no ha de fer favors. Estem al servei de la gent i de ningú més” / SANTI IGLESIAS Joan Talarn: “La Diputació no ha de fer favors. Estem al servei de la gent i de ningú més” / SANTI IGLESIAS\nPactar una entrevista a la ciutat de Lleida en plena canícula no resulta fàcil, i encara menys quan es tracta d’un càrrec polític, ja que acostuma a aprofitar la inactivitat pròpia del mes d’agost per anar-se’n lluny del seu lloc de treball. Ara bé, quan tot just fa un mes que t’has convertit en el nou president de la Diputació, la possibilitat d’agafar-te vacances s’esvaeix com el somni d’una nit d’estiu. És el cas de Joan Talarn, que malgrat tot no perd el somriure ni per un instant durant l’entrevista. Per sort, al seu despatx l’aire condicionat treballa a tot drap.\nQuina valoració fa de la seva encara breu etapa al capdavant de la Diputació?\nM’hi trobo molt bé. M’ha sorprès gratament com m’han acollit els treballadors. La gent acostuma a dipositar moltes esperances en les persones que entren en un lloc, i es tracta de no decebre-la.\nA grans trets, quines són les seves prioritats de govern?\nUna idea que tinc claríssima és que en aquesta casa no es fan favors. Estem al servei de les persones, i de ningú més. Ens hem de creure que els ajuntaments són autèntics governs locals i que, com a tals, la seva màxima preocupació és com finançar-se. Per això des de la Diputació els hem d’ajudar al màxim en aquest aspecte. Però ajudar-los no significa que vinguin aquí i vagin passant per explicar-nos què necessiten , sinó que tots sàpiguen de quants diners poden disposar per a les seves inversions. Cap representant dels veïns del seu poble ha de venir a demanar res aquí, només han de venir a buscar el que, de fet, han pagat els mateixos ciutadans a través dels seus impostos, és a dir, el que els correspon com a poble.\n¿Reconeix, doncs, que hi ha una clara aposta per créixer en matèria de transparència?\nSí. La manera de distribuir els diners entre els nostres pobles ha de ser justa, transparent i equitativa. Tots han de tenir el que els pertoca, ja no pel nombre d’habitants, sinó per les necessitats d’aquests habitants.\nDe fet, a l’oposició era molt crític amb els fons que s’assignaven mitjançant ajuts directes de presidència, un excés de discrecionalitat que havia denunciat en diverses ocasions.\nLa idea és intentar vehicular els ajuts a través de convocatòries en què puguin participar tots els ajuntaments de la demarcació. I també hi haurà uns diners que s’assignaran, no directament, però sí per necessitats i urgències, perquè quan passen coses als ajuntaments la Diputació ha de poder respondre-hi. Per tant, aquests ajuts directes continuaran existint, però en una proporció més petita que abans i emmarcats en actuacions d’emergència.\nLi he sentit dir en diverses ocasions que aposta per convertir els ajuntaments en el centre d’actuació de la Diputació. ¿Que potser no ho eren fins ara?\nEl centre d’atenció de la Diputació sempre han sigut els ajuntaments, és la seva raó de ser. Però no és tan sols tenir els ajuntaments al centre, també cal entendre que els ajuntaments han de ser independents per decidir, és a dir, no han de dependre de la Diputació per fer el que vulguin fer, sinó que la Diputació els ha ajudar a fer el que volen fer.\nQuan parla de millorar les comunicacions dels pobles de muntanya, es refereix a les comunicacions físiques o a les virtuals?\nSom al segle XXI i ens hem d’ocupar de les comunicacions virtuals, és a dir, que la fibra òptica arribi a tots els nostres municipis. I és que una mesura important perquè aquests municipis no perdin població és fer que tinguin comunicacions d’aquest segle. Però quin és el problema? Doncs que alguns d’aquests pobles ni tan sols disposen de les comunicacions del segle XX. Per tant, també ens hem d’ocupar que tots els municipis tinguin accessos per carretera, amb l’objectiu que es pugui arribar a totes les nostres poblacions, almenys a la capital del municipi. Així doncs, una de les feines que hem de fer al llarg d’aquesta legislatura és el Pla Zonal de Carreteres, per identificar totes les carreteres, camins i accessos del territori i acordar quines ha de gestionar la Diputació i quines la Generalitat, perquè els consistoris no poden assumir tot el cost de les reparacions que s’hi han de fer.\nCom es combat un fenomen tan natural com el despoblament o l’envelliment de la població als pobles de muntanya?\nÉs complex i, malauradament, no hi ha una fórmula definitiva, però hem de buscar tots aquells elements, tant econòmics com turístics, que generin arrelament al territori. El més fàcil és que els joves se’n vagin a estudiar a Barcelona i s’hi quedin per les expectatives que tenen allà, l’accés a la cultura, a la xarxa... Hem de mirar de tenir tots els elements necessaris perquè aquesta gent es quedi al territori.\nS’ha acordat la contractació de deu directius públics, dos més que en l’últim mandat. Un d’ells estarà al capdavant de l’àrea de Vies i Obres, que està sota investigació judicial en el marc del cas Boreas. ¿Pretén curar-se en salut?\nNo pas, és una àrea més, però prou important perquè disposi d’un directiu públic, una persona que conegui l’àmbit en qüestió i que pugui aplicar mesures correctives en cas que s’hagi fet alguna cosa incorrectament, que no ho sabem. En aquest sentit, des de l’oposició vam impulsar la comissió informativa del cas Boreas, però estem pendents del que digui el jutge, ja que no ens pertoca a nosaltres jutjar els fets.\nDe vostè en destaquen el caràcter dialogant. ¿Què més el diferencia de Reñé?\nCadascú té la seva pròpia personalitat, segur que tots tenim coses bones i coses dolentes. De totes maneres, soc dels que pensen que cal arribar a acords i que els enfrontaments no serveixen per avançar, sinó per trencar. I basant-nos en aquesta idea hem pactat amb el grup de Junts per Catalunya.\nVan ser molt crítics amb els exconvergents quan eren a l’oposició. Per què aquest canvi de parer?\nVam ser molt crítics, sobretot, amb una manera de fer les coses que, crec, no depenia tant del govern anterior, com de les persones que hi havia en aquell moment al capdavant. Després, amb l’entrada de Rosa Maria Perelló, es van produir una sèrie de canvis i la relació entre Esquerra i Junts per Catalunya va millorar. Tenim objectius comuns, tant territorials com nacionals, i posar-nos d’acord era un acte de responsabilitat\n¿I quina relació manté amb una de les seves vicepresidentes, Estefania Rufach, després de disputar-se la presidència de la Diputació fins a l’últim moment?\nAquesta lluita entre nosaltres no va existir mai, va ser un tema més de la premsa, ja que no hi havia mala sintonia. És més: diuen que ens vam barallar per ser presidents quan més aviat ens vam barallar per no ser-ho! [Riu.] No, ara de debò, podia haver-ho sigut qualsevol dels dos, i potser ella ho faria millor que jo...\n¿Va ser una mesura populista rebaixar-se el sou?\nRebaixar-se el sou per si mateix no és important, ja que la gent ha de cobrar pel que fa, sinó que la mesura anava lligada a la contractació de més directius públics, de manera que així ho assumim una mica entre tots. Rebaixar-nos el sou, per tant, no pretenia ser una mesura populista, ja que aquest estalvi revertirà en la mateixa institució, perquè puguem tenir més i millors professionals entre nosaltres.\nQuin pes tindran les polítiques socials al llarg del seu mandat?\nPensa que així que hem iniciat la legislatura hem creat dues comissions noves: una d’igualtat, emmarcada no tan sols en l’àmbit de la dona, sinó també del col·lectiu LGTBI, i una específicament de sostenibilitat, de l’àmbit mediambiental, vaja. A més, ara mateix estem mirant de tancar un pla d’ajuda per als temporers de cara a l’any vinent amb l’objectiu de donar un cop de mà als ajuntaments i els consells comarcals de Lleida que han de gestionar aquest conflicte cada estiu.\nQuè significa per a Lleida tenir una Diputació republicana?\nÉs una manera diferent de governar. República vol dir cosa pública, i per això tenim molt clar que estem al servei dels ciutadans, o dels ajuntaments en aquest cas. Quan em demanen alguna cosa, sempre responc el mateix: si ho faig per tu, ho he de poder fer per tothom. No puc fer excepcions, això és clau per no caure en favoritismes ni amiguismes. Aquesta és la idea de governança republicana per a mi.\nQuè hi ha previst per als dos organismes estrella de la casa: el Patronat de Turisme i l’Institut d’Estudis Ilerdencs (IEI)?\nEl Patronat de Turisme ha treballat molt bé, la qual cosa ha repercutit positivament, sobretot, en les comarques d’alta muntanya pel que fa al tema de la neu, però ara hem de trobar alternatives a la neu en zones més baixes. I en relació amb l’IEI, també s’ha fet molt bona feina col·laborant amb els nostres pobles a l’hora d’organitzar activitats culturals, però ara toca treballar en un projecte cultural propi, i per això estem buscant el personal adequat que pugui liderar aquest canvi de model.\nI on queden Bellvís i l’ajuntament de la localitat en seva vida personal i política?\nTingues en compte que jo continuo obrint l’Ajuntament cada dia a les vuit del matí... De fet, si soc aquí és perquè estimo el meu poble. I faré el possible perquè Bellvís rebi tot el que es mereix, però mai més que un altre municipi. De vegades ha passat que un poble rebia més diners que un altre perquè el seu alcalde era president de la Diputació, però de fer que a Bellvís arribin els recursos que ens pertoquen me’n cuidaré jo, ja no com a president de la Diputació, sinó com el seu alcalde.


Mirage Hotel Muhlhausen/Thuringen Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 20 allotjaments a Muhlhausen/Thuringen.\nKarl-Marx-Strasse 9, Muhlhausen, Muhlhausen/Thuringen, Alemanya - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Mirage Hotel\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Mulhausen (Thurinjgen), Mirage Hotel és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Mirage Hotel, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets .\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Mirage Hotel és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Mulhausen (Thurinjgen).\nComentaris de Booking.com (118)Comentaris d'Agoda (2)


Rolser, la tradició i sostenibilitat del carret de la compra\nL'empresa de Pedreguer és tot un exemple de resiliència i perseverança, ja que ha superat grans errades en la diversificació de productes i un incendi que va devastar la fàbrica\nper Raquel Andrés València. 08 de juliol de 2019 05:30\nLa família Server de l'empresa Rosler | Cedida\nRolser és una de les marques de carrets de la compra -també per a altres usos!- més coneguda del món. Van començar als anys 60, però la seua trajectòria es manté immutable sobre quatre pilars: innovació, disseny, sentit pràctic i màxima qualitat. Això els permet facturar 16,3 milions d'euros per any i donar feina a 110 treballadors directes a la fàbrica de 21.000 metres quadrats de Pedreguer (Marina Alta, Alacant), des d'on ixen els productes cap a més de 60 països. Si una filosofia els ha acompanyat durant dècades, és la de "reinventar-se i tornar a començar". Aquesta és la història d'una empresa que, contra vent i marea, ha tingut èxit sent fidel a la seua gent, treballadors i consumidors.\nUna petició dels austríacs Spar\nTot va començar de la mà del matrimoni Server-Pérez, dedicat a la indústria de la pansa, que va haver de reinventar-se entrant en l'artesania i la palma amb un negoci de cabassos i barrets. L'any 1971 va arribar la revolució: la marca austríaca Spar es va implantar a l'Estat espanyol com a primera cadena de supermercats amb un nou format de compra basat en l'autoservei; ja no era el botiguer qui donava al client el que demanava a granel. Van encarregar a Rolser la fabricació d'una ferramenta que facilités als consumidors aquesta nova manera de comprar i així va néixer el carret de la compra.\n"Reinventar-se. Créixer. Evolucionar. Tornar a començar" és el lema i clau d'èxit de Rosler\nL'empresa de Pedreguer no es va acontentar amb eixe primer client i, amb visió de futur, va publicar el seu primer catàleg amb tres models de carrets i el va enviar a diferents cadenes de distribució. L'extint grup de grans magatzems Galerías Preciados va ordenar la primera gran comanda. "Reinventar-se. Créixer. Evolucionar. Arribar a l'objectiu i, una vegada aconseguit, tornar a començar", és el lema de Rolser. Així, cabassos i barrets quedaren al marge i l'empresa de Pedreguer va passar a fabricar només el nou producte estrella.\n"Era una cosa nova que va costar una mica d'introduir. Primer va arribar a les ciutats grans; als pobles va costar més", explica el conseller delegat i cofundador de Rolser, Joan Server, fill del matrimoni Server-Pérez. Admet que ell no ha "inventat el carret", però sí que tenen "una gran quantitat de patents" relatives a sistemes de plegament i altres conceptes de transport. "Hem sigut renovadors", afirma, orgullós. El nom de l'empresa ve de rol-ling (objecte rodant) i el cognom dels fundadors Ser-Ver.\nEl carret, "un element de lluita" contra el plàstic\nServer no amaga que "quan van eixir les grans superfícies i la gent anava a comprar en cotxe als hipermercats", van "espantar-se". Els mals presagis no es van complir i ara veu optimista la reducció de l'ús dels plàstics a la compra i com una oportunitat. "Quan es van començar a cobrar les borses ja vam experimentar un creixement de les vendes que esperem que ara també es produïsca", sosté.\nRosler veu com una gran oportunitat la tendència de la reducció de plàstics a la compra i l'obligació de pagar les borses als supermercats\nPerò no parla només del seu propi benefici, sinó de la necessitat de caminar cap a una societat més sostenible: "El problema de la desaparició de la borsa de plàstic en la caixa és que no evitem res. Ens donen una gran quantitat de plàstic en la carn, en el peix, en la llet... estem gastant tones en altres coses que li fan més mal al medi ambient. Pense que el carret pot ser un element de lluita contra això". De fet, Rolser va organitzar recentment la jornada #ThinkGreen amb l'objectiu de reduir l'ús del plàstic.\nUna acció actual de la companyia és fomentar l'ús del carret de la compra entre la gent més jove i altres usos. "També és per transportar coses que no siguen molt grans, per anar a fer un pícnic al camp o a la platja, per anar al gimnàs... Estem fent moltes campanyes en aquesta línia. Als Estats Units, on estem entrant ara des de zero, és més fàcil ensenyar-los tots els usos des de zero. Allà és útil per portar la roba a la bugaderia, per exemple, perquè no tenen rentadora en casa. Ací costa més explicar-ho", assegura el conseller delegat.\nEn tot cas, es mostra orgullós del fet que el carret siga molt utilitzat entre la gent gran i les que tenen "unes limitacions" perquè així fan "una funció social". I creu que els afavoreix la tendència entre els joves de tornar a comprar al mercat i directament als agricultors.\nProblemes: diversificació amb un mal començament i un greu incendi\nParlem de Rolser i pensem en carrets -de la compra o per altres coses, però carrets, al cap i a la fi-; ara bé, la diversificació ha estat una fita important en l'evolució de l'empresa de Pedreguer. Hui també fabriquen escales i centres de planxat per "oportunitats" que es van presentar (empreses de la contornada que tenien "dificultats" i les van acabar absorbint). Tanmateix, el camí no ha estat fàcil. "Sempre dic que les empreses són fracassos, que després es converteixen en millores importants", observa Joan Server amb humilitat.\nAixí confessa una de les pitjors errades que va viure l'empresa. Quan van fer la inversió en la fàbrica d'escales d'alumini, al producte se l'enfonsaven els esglaons. Tenien una qualitat que s'allunyava molt de l'excel·lència que caracteritza Rolser. "Va ser un fracàs", admet el conseller delegat, i afegeix: "Vam haver de recollir el material de les tendes perquè no podíem consentir-ho. Aleshores vam fer una escala que era la millor de totes, i que és la que encara venem". Conscients que la imatge que havien donat era molt dolenta, van llançar una campanya de publicitat molt cridanera que deia: "L'escala Rolser supera la prova de l'elefant". En efecte, un paquiderm descansava la pota i la trompa sobre els esglaons.\nLa seu de Rosler\nEmbalatje de carrets de la compra de Rosler\nJoan i Paquibel Server\nPolar és un dels models de Rosler\nUn altre obstacle que va haver de superar Rolser, tot i que aquest va ser per infortuni, fou un greu incendi que va cremar la pràctica totalitat de la fàbrica. Els Server, enfonsats, van pensar a tancar l'empresa; els treballadors, en canvi, es van oposar i entre tots -família fundadora inclosa-, "netejant de dia i de nit", "en poc temps estaven treballant com si no hagués passat" res. "Sempre estarem agraïts als treballadors pels ànims que ens van donar i per tota la feina que van fer per tornar a arrancar", destaca el cofundador. Ja ho deia el lema de l'empresa: "Reinventar-se. Créixer. Evolucionar. Tornar a començar".\nUna empresa familiar, "com més s'assemble a una empresa convencional, millor"\nHem vist que la tossudesa, la perseverança i la resiliència són tres adjectius que defineixen molt bé l'equip de Rolser. Quan Joan Server es va fer càrrec de l'empresa l'any 1966, tenia un deute de 800.000 pessetes. Diu que "treballant molt" van superar el forat i que tots els beneficis que s'han obtingut s'han reinvertit en la companyia (maquinària, instal·lacions, reconstrucció de la fàbrica incendiada...); fa només tres anys que van començar a fer dividends.\nEl conseller delegat té clar que, una vegada consolidada l'empresa familiar, "com més s'assemble a una empresa convencional, millor": "Ha d'haver-hi un consell d'administració, uns accionistes i saber separar el fet de ser família, ser treballador i ser soci".\nAra Joan Server (Pedreguer, 1951) està immers en el que diu que és "el gran repte", "el canvi generacional". Ell ja està "quasi jubilat" i vol que la "gent jove" es faça càrrec de la direcció i de tots els projectes.\nUn dels que hauran d'assumir serà la internacionalització de l'empresa. Hui venen en 60 països i els principals compradors fora de l'Estat espanyol són França, Alemanya i el Japó; a més, tenen una planta de producció en l'estranger, però Server prefereix no concretar a on. El conseller delegat treu pit i diu que, on "més orgullós" està de vendre, és a la Xina: "Allà és com un article de luxe i, d'alguna forma, anem a casa del competidor. És un repte i una alegria". També continuaran investigant nous formats de carrets: ja estan treballant un carret de golf i una maleta de cabina per a l'avió. En la línia de Rolser: "Reinventar-se. Créixer. Evolucionar. Tornar a començar".


El Flamengo s’alia amb l’èpica i guanya la seva segona Libertadores (2-1)\nEls jugadors del Flamengo celebren la seva segona Copa Libertadores | EFE\nEl conjunt brasiler supera el River Plate gràcies a un doblet de Gabriel Barbosa en el temps d'afegit\nEl Flamengo ha remuntat a l’últim moment, ha vençut River Plate i ha conquerit la Copa Llibertadores 38 anys després del que era el seu primer i únic títol gràcies a dos gols de Gabriel Barbosa que han neutralitzat la diana inicial de Rafael Santos Borré per al conjunt millonario. Així, River s’ha quedat molt aprop de revalidar el títol de campió que va aconseguir el 2018 sobre la gespa de l’estadi Santiago Bernabéu de Madrid. En aquesta nova final, celebrada a partit únic i sense incidents a l’Estadi Monumental de Lima (el Perú), el desenllaç d’infart ha somrigut l’equip carioca.\n‘Gabigol’, amb un doblet en tot just tres minuts (89′ i 92′), ha donat al Flamengo la seva segona corona en la màxima competició de Sud-amèrica. El davanter colombià Rafael Santos Borré, exjugador de l’Atlètic de Madrid i del Vila-real, entre d’altres, ha avançat els argentins quan només s’havia jugat un quart d’hora. Ben col·locat a dins de l’àrea, Borré ha aprofitat una pilota morta per connectar un xut potent i batre Diego Alves.\nEl Flamengo ha intentat empatar després del descans, però el porter rival ha frustrat totes les ocasions brasileres fins a la irrupció de ‘Gabigol’. El primer dels seus dos gols ha arribat per una jugada de Bruno Henrique a la banda esquerra, que ha filtrat una passada a Giorgian De Arrascaeta i aquest ha assistit perquè el davanter marqués a plaer. Sense gairebé temps de reacció, Gabriel Barbosa s’ha desempallegat de Javier Pinola en una pilota llarga i amb una semivolea d’esquerres ha batut Franco Armani i ha fet esclatar l’afició carioca.


La Cotorra de la Vall: La taxa de desocupació en els joves baixa un 27% a Tavernes, al temps que l'Ajuntament anuncia la contractació de 8 joves dins del programa Avalem Joves Plus\nLa taxa de desocupació en els joves baixa un 27% a Tavernes, al temps que l'Ajuntament anuncia la contractació de 8 joves dins del programa Avalem Joves Plus\nL’Ajuntament de Tavernes contractarà 8 jóvens a través del programa Avalem Joves Plus de la Generalitat Valenciana, tal com han presentat este matí el secretari autonòmic d’Ocupació i director general del Servef, Enric Nomdedéu, i l'alcalde de Tavernes, Jordi Joan, en el saló de plenaris de l’Ajuntament.\nL'Ajuntament, comptant amb unes subvencions de la Generalitat, invertirà un total de vora 500.000 euros per a contractar joves en els programes "Avalem Joves" i "Avalem Joves Plus".\nTal com s'ha dit, ara es contractaran quatre jóvens qualificats (tres administratius i un tècnic en animació d’activitats físiques i esportives) i quatre no qualificats (tres peons de neteja i un conserge) que hauran d’estar inscrits en el Pla de Garantia Juvenil i el Servef, i tindre entre 16 i 30 anys. Els jóvens, amb dificultats per a accedir al món laboral, rebran una experiència professional en l’Ajuntament.\nJordi Joan ha assenyalat que “estem donant un impuls al Departament de Foment i Ocupació. És un dels departaments que està sent un revulsiu per a l’Ajuntament i el municipi, i ens estem adherint a tots els programes que impulsa la Generalitat, el Servef i el Ministeri, que són els que tenen les competències en foment de l’ocupació”.\nL'alcalde ha afegit que “des del punt de vista de les aportacions econòmiques que fa l’Ajuntament, ens situem per davant d’altres municipis que són més grans que nosaltres. Per tant, el compromís de l'Ajuntament quant a ocupació i millora de les xifres que tenim d’atur no només consisteix a demanar subvencions, sinó també a invertir amb recursos i fons propis”.\nTavernes redueix la taxa d'atur en joves un 27%\nHo ha explicat el secretari autonòmic d’Ocupació i director general del Servef, Enric Nomdedéu, “mentre que en l’àmbit de la Comunitat ha baixat un 7% la taxa de desocupació de menors de trenta anys, a Tavernes esta taxa s’ha reduït un 27%. De totes les ciutats que hem visitat és la taxa millor de totes”.\nEl secretari autonòmic ha pogut comprovar aquest matí els treballs realitzats en l’avinguda de la Marina i en la torre de guaita.\nJordi Joan ha destacat la gran labor dels alumnes de les escoles taller que “estan fent una faena importantíssima per a donar valor als recursos naturals i turístics del nostre municipi. En aquest sentit, s’ha de destacar la col·laboració entre l’Ajuntament i la Generalitat Valenciana. No només estem fent polítiques actives d’ocupació, sinó que també millorem serveis públics que tenen un impacte directe en la ciutadania de Tavernes i en la seua qualitat de vida”.


Un puntal d'Hèrcules: Etiquetes\nEntre els molts costums i fets diferencials que servidors no entenen ni entendran, hi ha el de no traure les etiquetes de les coses. Les renten mil vegades (ehem), però l'etiqueta segueix allà, fins i tot en el lavabo d'un restaurant chic. Deu ser que, mentre duu l'etiqueta, és nou. O que, en el país del copyall, un Roca original és un valor afegit. O més aviat... ja cauran soles, no?\nEtiquetes: branding, les arts décoratifs, oh, sociologia recreativa\nNo és tan estrany. Jo no vaig treure les etiquetes dels tuppers i els companys de feina m'ho retreuen cada cop que les veuen.\nIgual quan passa el 100% de les vegades sí que comença a ser una mica estrany...\nGeorgina Cuina del Marroc 30.1.18\n😂😂😂 totalment cert!!!!


Reus vol seguir sumant el 3de9f però descarta el 4\nDiada dels Xiquets de Reus. Plaça del Mercadal a les 12.30h. Amb Al·lots de Llevant, Xiquets de Tarragona, Castellers d’Altafulla i Xiquets de Reus\nA pel tercer 3de9f de l’any\n[dropcap]L[/dropcap]a temporada dels Xiquets de Reus ve protagonitzada pel domini sobre el 3de9 amb folre (dos descarregats) i del 5de8 (6 descarregats), construccions que dissabte voldran reeditar en la diada que posarà el punt i final a la millor campanya de la seva història. Havia sonat amb força la possibilitat de fer el primer intent sobre el 4de9 amb folre, però finalment sembla que la colla reusenca el descartarà. Així doncs, al 3de9f i al 5de8 afegiran el 2de8 amb folre en el programa previst per dissabte.\nXiquets de Tarragona, amb gamma alta de 8\nEls tarragonins, amb algunes baixes destacades, es plantegen una actuació amb tres castells de 8. En aquest sentit, podrien proposar-se construccions com el 3 i el 4de8 a més del 4de8 amb l’agulla i un pilar important, com el de 6 o de 7 amb folre. Aquesta serà la darrera actuació per la cita clau del proper 1 de novembre a Vilafranca on volen cloure el seu curs atacant la gamma extra.\nAl·lots de Llevant i Castellers d’Altafulla, amb castells de 7\nEls castells d’aquestes dues formacions estaran condicionats en el nombre de camises que hi desplacin en un dissabte amb l’horari poc habitual del migdia. Els d’Altafulla esperen aixecar almenys construccions com el 3de7, mentre que els de Manacor podrien aixecar dos castells de 7 i un castell de la gamma alta de 7.


Vergés inaugura les noves Consultes Externes... - Govern.cat\nquery_builder 18 desembre 2020 19:21\nVergés inaugura les noves Consultes Externes pediàtriques de Vall d'Hebron, que ofereixen un model d'atenció més integral i un 30% més de capacitat\nSalut inverteix uns 9 milions d’euros en un projecte llargament esperat i on s’atendran més de 100.000 pacients pediàtrics l’any\nL’ampliació permet millorar el model d’atenció, que ara és més resolutiu i permet al pacient desplaçar-se menys vegades a l´hospital\nS´han adquirit nous aparells tecnològics per millorar el diagnòstic de patologies complexes i s’ha creat una nova àrea específica de Consultes de Trasplantaments\nTambé es potencia la figura de les infermeres referents i de pràctica avançada, expertes en àrees de coneixement específiques i en les cures dels pacients crònics pediàtrics\nLa consellera de Salut, Alba Vergés, ha inaugurat aquesta tarda les noves Consultes Externes pediàtriques de l’Hospital Infantil Vall d’Hebron. A ple rendiment des del 2 de novembre, tenen una extensió de 1.700 m2 i compten amb 39 espais d’atenció ambulatòria (entre consultes, on es fan les visites, i gabinets, on es fan les proves i les cures) que substitueixen 26 espais antics. Sumats a les 18 consultes i gabinets que s’han mantingut, ara l’Hospital Infantil disposa d’un 30 % més d’espais d’atenció ambulatòria.\nAquestes Consultes atendran més de 100.000 pacients pediàtrics l’any, des del naixement fins als 18 anys, dels quals un 50 % són de fora de l’àrea de referència de Vall d’Hebron perquè són pacients molt complexos de patologies com ara trasplantaments, malalties minoritàries, cardiopaties congènites, cirurgies de malformacions congènites, cirurgia robòtica, etc.\nProp de 10 milions per a un projecte reivindicat\nLa consellera Vergés ha destacat que el Departament de Salut ha invertit uns 9 milions d’euros en les noves consultes externes pediàtriques, el que suposa un pas més en la millora “d’un dels hospitals més importants d’Europa” i la resposta a un projecte “llargament reivindicat”. La millora en l’atenció que s’assolirà amb aquesta actuació no és, però, l’única, perquè li segueixen més reformes que estan servint per posar al dia el centre: per exemple, les obres del nou edifici de recerca –iniciades aquesta setmana-, o l’habilitació del nou heliport i una nova fase de treballs a urgències. “Un dels objectius d’aquest Govern ha estat reforçar el sistema públic de salut i, en aquest sentit, hem potenciat l’atenció primària com un dels seus eixos i hem desencallat grans projectes que fa temps que estaven aturats”, ha conclòs Vergés en referència als hospitals Trueta de Girona, el Verge de la Cinta de Tortosa, el de Calella o les noves reformes del Parc Taulí.\nCal recordar que, en l’àmbit de Pediatria, Vall d’Hebron és centre de referència en oncologia, hematologia, trasplantament, malalties minoritàries, immunodeficiències i neurologia. En totes aquestes disciplines, l’Hospital és membre de les Xarxes Europees de Referència (ERN, en les seves sigles en anglès), uns organismes que tenen per objectiu concentrar recursos i coneixements en l’abordatge de malalties complexes o poc freqüents. L’Hospital Infantil també és referent en cirurgia cardíaca i cardiologia.\nCal destacar, a més, que ara, les noves Consultes Externes pediàtriques es troben accessibles a peu de carrer, a la Ronda de Dalt, des d’on s’hi accedeix directament sense cap impediment físic i totalment accessibles per a tothom. D’aquesta manera s’aconsegueix un hospital més amable per a les persones, obert a la ciutat i sense les tanques que abans el limitaven pel perímetre sud-est. Com assenyala el Dr. Albert Salazar, gerent de l’Hospital Universitari Vall d’Hebron, “tenim la vocació d’obrir-nos al barri i la ciutat per crear un hospital més amable i integrat al territori, fet que repercutirà en una millor assistència dels pacients i una atenció més humanitzada”.\nUn model d’atenció més integral\nLes noves Consultes Externes pediàtriques permeten una millora del model d’atenció, que ara és més integral i resolutiu. Concretament, s’han agrupat les consultes i gabinets per àrees de coneixement o especialitats clíniques. D’aquesta manera, quan el pacient i acompanyant acudeixen a una consulta d’una determinada especialitat, després es poden fer la prova al gabinet dissenyat per a la mateixa especialitat que es troba immediatament al costat, sense haver-se de desplaçar a un altre punt de l’Hospital, com podia succeir amb el model anterior.\nAlguns gabinets són de nova creació, com els de Cirurgia Maxil·lofacial, Cirurgia Urològica i Otorinolaringologia. Com explica la Dra. Rocío Cebrián, subdirectora assistencial, “abans d’aquestes noves infraestructures els pacients pediàtrics d’Otorinolaringologia que havien de fer-se una prova auditiva havien de desplaçar-se fins a l’Hospital de Traumatologia, Rehabilitació i Cremats, mentre que ara no s’hauran de moure de l´Hospital Infantil”.\nLes Consultes Externes d’Infermeria\nEn el nou model d’atenció també s’ha potenciat la figura de la Consulta Externa d’Infermeria. Es tracta de consultes de pacient crònic pediàtric portades per infermeres referents o de pràctica avançada, és a dir, expertes en una especialitat clínica pediàtrica. Aquestes infermeres, de forma autònoma, fan el seguiment de les cures necessàries del pacient, donen suport al cuidador principal, duen a terme proves diagnòstiques complexes, fan educació sanitària (formen el pacient i la família sobre la malaltia) i fan seguiment d’adherència a la medicació i a altres mesures terapèutiques com ara l’alimentació o l’exercici.\nAmb el nou model, un pacient pediàtric amb diabetis, per exemple, podria arribar a les noves Consultes Externes i fer-se primer la visita amb l’endocrinòleg; posteriorment al gabinet annex li farien una prova de control, i finalment entraria a la Consulta d’Infermeria on la infermera de pràctica avançada li explicaria com funciona el sensor de diabetis i formaria el pacient i familiars sobre la malaltia. Tot plegat en un sol espai, estalviant desplaçaments i temps. De retruc, l’estalvi de desplaçaments ajudarà a descongestionar els espais de la resta de l’Hospital. Com assenyala Maria Ángeles Aceituno, adjunta a la Direcció d’Infermeria, “això suposa millorar el seguiment del pacient crònic pediàtric i impulsar l’educació terapèutica a través de diferents programes liderats per les infermeres de pràctica avançada: aprenentatge de cures complexes dirigits a pacients i cuidadors, adherència al tractament... Tot amb l’objectiu d’empoderar el pacient i la família en les cures relacionades amb el seu problema de salut”.\nUna nova àrea específica de Consultes de Trasplantaments\nLa remodelació dels espais ambulatoris de l’Hospital Infantil ha permès alliberar espai on eren les antigues consultes i crear una àrea específica de Consultes de Trasplantaments. Ara, els pacients pediàtrics que s’han fet o esperen un trasplantament podran ser visitats pel metge, fer-se una prova ambulatòria o rebre una formació sobre la dieta que han de seguir per part d’una infermera de pràctica avançada en un sol espai protegit dedicat a aquests pacients (es tracta de persones immunodeprimides que necessiten unes condicions de seguretat especials). Vall d’Hebron és l’únic hospital de Catalunya que realitza trasplantaments de cor, de fetge i de pulmó pediàtrics.\nIncorporació de nova tecnologia\nAprofitant la construcció d’aquestes noves instal·lacions, s’han adquirit nous aparells tecnològics que permetran millorar els diagnòstics. Destaca la nova prova d’esforç de Cardiologia, l’escàner i impressora 3D per imprimir a mida les pròtesis de Cirurgia Maxil·lofacial, l’aparell d’urodinàmica per estudiar les malformacions congènites a Urologia, el retinògraf per analitzar l’estat de la retina a Oftalmologia o el pletismògraf que estudia la funció pulmonar a Pneumologia i Al·lèrgies. A més, ara cada una de les 39 consultes o gabinets té una pantalla digital a la porta que està sincronitzada amb SAP Assistencial (el software de gestió de la informació clínica) que automàticament indica quin professional i especialitat està treballant aquell dia en aquell espai. D’aquesta manera es guanya flexibilitat i agilitat perquè es poden intercanviar les consultes en funció de les necessitats del dia d’una manera més immediata.\nPer tal de guanyar agilitat i privacitat en la gestió de les cues a les Consultes Externes, s’han instal·lat tres màquines de gestió de cues al vestíbul que fan aquest procés de manera automàtica. Amb aquest sistema, l’assignació de l’ordre d’arribada és més ràpida, s’endreça el flux dels pacients i se’n garanteix la confidencialitat, ja que el nom de la persona no es fa públic a la sala d’espera quan se’l crida a consulta.\nSeguint el projecte d’ambientació socioeducativa i senyalització integrades per millorar l’experiència del pacient que es va implementar a l’Hospital Infantil el gener de 2019, les noves Consultes Externes s’ambienten en la temàtica dels contes tradicionals europeus. Així, cada consulta i gabinet (tant la porta com l’interior) està il·lustrat amb imatges d’un conte. Per altra banda, a la planta -1 (just a sobre de les noves Consultes Externes), les 18 consultes i gabinets que s’han conservat s’han il·lustrat amb els contes africans de Nelson Mandela, per mantenir la coherència d’ambientació socioeducativa amb els nous espais, i s’hi ha renovat el mobiliari.\nPel que fa al vestíbul de les Consultes, està ambientat sobre Barcelona, amb imatges i textos que expliquen d’una manera planera aspectes destacats de la ciutat com ara el Modernisme. “Aquest projecte d’ambientació socioeducativa pretén fer més agradable l’experiència dels infants”, assegura la Dra. Rocío Cebrián. “També hem instal·lat pantalles tàctils a les parets i taules tàctils amb jocs interactius als passadissos i sales d’espera per distreure els nens i nenes durant l´espera, així com televisions al sostre de les consultes i gabinets per disminuir l´ansietat i la por dels nens i nenes quan estiguin a les lliteres sent visitats o durant la realització de proves”, afegeix.\nVideos i imatges dels nous espais i de la visita d'avui descarregables a\nFoto visita 2270


A la caputxina!: DONAR, DONAR-SE, ADONAR-SE\nDn 12, 1-3/Sl 15/\nHe 10, 11-14.18/Mt 25, 31-40\nEls textos que ens proposa la litúrgia per aquests dies abans del diumenge vinent, el darrer de l’Any Litúrgic, volen fer-nos mirar vers l’horitzó, més enllà i més amunt, encara que són uns textos que sovint ens deixen perplexos o ens fan por quan els sentim parlar de catàstrofes i de cataclismes que sovint s’han emprat per controlar consciències o que alguns profetes de malastrugances ens recorden en moments com els d’ahir en ocasió dels atemptats de París. Amb tot, jo avui voldria dir-vos: no, aquests textos no han estat escrits per fer-nos por, han estat escrits perquè vetllem sobre el nostre capteniment, per donar esperança, per instruir-nos.\nUn exemple d’això el tenim amb aquest Evangeli d’avui, que l’Església ens proposa per a la festa de Sant Martí de Tours i que és un ressò d’allò que la tradició recull en la seva vida en aquell detall tan bonic de la capa que aquest soldat cristià compartí amb un pobre del camí i que, en somnis després, veié que el mateix Crist al cel vestia: Us ho dic amb tota veritat: Tot allò que fèieu a cadascun d’aquests germans meus, per petit que fos, m’ho fèieu a mi.\nJo voldria proposar-vos per a la nostra consideració aquest Evangeli d’avui no com un Evangeli escrit per fer-nos por del més enllà, sinó per fer-nos anar en profunditat ara i aquí. Perquè la vida cristiana té, crec, com a característica no l’anar cap enfora, cap a l’èxit i la vistositat, sinó l’anar cap a l’interior, cap a l’aprofundiment d’aquesta vida nova que tots hem rebut el dia del nostre baptisme. No és una vida per sortir a les primeres pàgines del diari, però és una vida que ens humanitza profundament si la prenem seriosament.\nM’explico. Tots sabem donar. Si bé és cert que el nostre donar és normalment a canvi de quelcom. Això ve tan de lluny que ja es deia en llatí, és el famós do ut des (dono perquè donis), que a més de ser la primera noció de qualsevol contracte mercantil primitiu és també la nostra reacció primera. Tant és així que si no ens veiem correspostos en aquest donar ens empipem i ens tanquem davant l’altre.\nPerò l’Evangeli vol ensenyar-nos que una cosa és donar, i una altra ben diferent, donar-se. Donar ho fem tothom. Donar-se ja sabem que tothom no ho fa. En l’Evangeli d’avui el que sorprèn és que Jesús no ens farà un examen de teologia a la fi del món, ens valorarà per damunt de tot en aquest donar-se. Per què? Ho hem escoltat a la segona lectura: Amb una sola oblació (donació lliure d’un mateix per a fer la voluntat del Pare), Jesús ha consagrat del tot i per sempre els qui havien de ser santificats. Jesús valora això perquè és LA SEVA MANERA DE FER AMB NOSALTRES. Se’ns ha donat del tot, sense reserves, amb un amor desinteressat. Sols que sovint ens costa creure que hi hagi algú que no ens demani res a canvi, que aquest amor de Déu no sigui, emmascarat, un altre do ut des. Jesús valora aquest donar-se d’alguns: aquells que no se n’han estat de gastar hores de son, hores de feina, hores de cansament o béns materials donant de menjar a qui te fam, donant de beure a qui te set, acollint el foraster, vestint el qui va despullat, visitant el malalt, anant a veure el presoner. Que és, fixem-nos bé, el que tanta gent anònima fa quan té un familiar seu o un amic però que encara és més bonic quan hom és capaç de fer-ho a l’estil de Jesús: a aquell que sabem que mai no ens ho podrà retornar allò que li hem fet. Això és donar-se.\nPerò l’Evangeli ens demana fer encara un pas més, perquè ens vol amb una fe adulta. Una cosa és donar, una altra és donar-se, la darrera és adonar-se. A l’Evangeli això és un do de Jesús mateix, perquè aquells que reben la seva benedicció responen sorpresos: Senyor, quan us vam veure afamat, assedegat, foraster, despullat, malalt o pres? Que posa de relleu la manera altruista en què feien les seves obres de misericòrdia, que és el missatge també per a nosaltres avui. Avui també nosaltres som cridats a anar aprofundint en allò que fem: donar?, sí, és bo...; donar-se?, és molt millor...; adonar-se?, és el signe del cristià: adonar-se vol dir no que veig “físicament” Jesús en l’altre (que ja seria molt), sinó que a l’altre li reconec una dignitat que ve de Déu mateix, que reconec en Ell la imatge de Déu mateix i que és això el que me’l fa respectar, perquè me’l fa especialment i concretament germà meu, un germà que no puc defugir, perquè és carn de la meva carn i ossos dels meus ossos i que em recorda que la necessitat de l’altre és també la meva. Fent això sabem que estem en el bon camí, el camí de la nostra vocació cristiana, allò que a la vegada ens farà profundament humans i que és la voluntat del Pare. El camí que descobrí Sant Martí al compartí la seva capa al pobre. Donem, donem-nos i adonem-nos també de la bellesa de la nostra fe.\nPublicat per jesuscaputxi a 18:07


1 de desembre, Dia Mundial contra la SIDA - ASPB - Agència de Salut Pública de Barcelona\n30/11/2017 - Epidemiologia\nA Barcelona, les iniciatives davant de la Sida i el VIH, així com d’altres infeccions de transmissió sexual, estan marcades pels esforços coordinats de prevenció i detecció precoç. La ciutat té extensos programes que es despleguen en complicitat amb entitats especialitzades en promoció de la salut i de les proves ràpides, accions orientades predominantment, a homes que fan sexe amb homes. Sabem que les relacions sexuals no protegides estan al principi de la majoria d’infeccions, i així s’aborda el problema en el nostre entorn, partint d’un model de la salut que té en compte els determinants i l’existència d’evidents desigualtats en la ciutat. Les xifres són prou eloqüents, ja que el darrer informe “La Salut a Barcelona” fixa en 310 els casos de VIH i en 35 els casos de Sida de residents registrats a la ciutat.\nLes darreres dades disponibles sobre com afecten aquestes infeccions al nostre entorn són a l’informe “La Salut a Barcelona 2016”.\nEs difondrà a més una nota informativa sobre el Dia Mundial contra la SIDA a Barcelona.\nEl manifest 2017 contra la Sida a Catalunya.


Dones amb rendes cada cop més mínimes\nQuan es va desencadenar la polèmica al voltant de la Renda Mínima d’Inserció (RMI) el passat mes d’agost, una dada va passar desapercebuda per la gran majoria: el 60% de les persones perceptores són dones. Des de llavors, s’ha reduït la prestació de moltes d’elles, segons les entitats que realitzen programes d’inserció laboral per a aquest col•lectiu, com la Fundació Surt.\nglocal | 21/02/2012\nEls receptors de la RMI acostumen ser dones d'entre 36 i 45 anys que viuen soles o amb fills. Irene Peiró.- Fins a 4.521 persones han deixat de rebre la Renda Mínima d’Inserció. Amb aquest balanç, que el Departament d’Empresa i Ocupació va fer públic el 20 de gener, ha finalitzat la revisió dels expedients de la RMI, iniciada després de la polèmica suscitada pels retards del pagament de la prestació del mes d’agost.\nEls endarreriments es van ocasionar pel canvi del sistema de pagament de la RMI, que aquell mes es va efectuar per xec certificat i no per l’habitual transferència bancària per detectar presumptes casos de frau. Aquest també ha estat un dels objectius del procés de revisió, que, a més, ha coincidit amb la reforma que endureix les condicions d’accés a la RMI - algunes de les quals afecten la població nouvinguda - vigent des del setembre. Des de llavors, s’han cancel•lat el 14% dels 32.000 expedients revisats per diferents causes, cap de les quals respon a casos de frau segons un comunicat de CCOO.\nDesprés de la supressió d’aquests expedients, 24.765 persones segueixen rebent actualment aquesta prestació. El 62% dels seus beneficiaris són dones, segons dades de la Generalitat de Catalunya de 2009. Ni la conselleria d’Empresa i Ocupació ni la de Benestar Social i Família han facilitat les dades sol•licitades per Dones Digital sobre la proporció de dones entre els actuals perceptors de la RMI i entre els afectats per la suspensió dels expedients.\nLes que sí alerten de l’impacte d’aquesta reforma sobre les dones són algunes de les entitats que han realitzat programes d’inserció laboral per a les perceptores de la RMI, com ara la Fundació Surt. L’any passat, 111 dones van seguir aquests itineraris a la fundació, de les quals “més de la meitat” s’han vist afectades per les darreres mesures de la Generalitat – explica Meritxell Fernández, coordinadora del programa per a perceptores de la RMI de l’entitat.\nLes que han perdut completament la prestació o no han cobrat el xec de l’agost no representen “un volum molt gran”, però “sí que hi ha moltes que han perdut complements”. La RMI consta d’un salari base (de 423,70 euros el 2011), al qual es poden afegir complements, segons les càrregues familiars de cadascú. La reforma no només limita les condicions per accedir a la RMI, sinó que també restringeix els complements. Per exemple, estableix que, si el perceptor de la RMI rep altres ajuts, la suma total no podrà superar el Salari Mínim Interprofessional (641,40 euros mensuals).\nLa Blanca Gutiérrez, usuària de Surt de 37 anys i origen peruà, és una de les afectades per la reforma de la RMI. Mare de dos fills, va començar a treballar al sector de la neteja el juliol de 2011. En trobar aquesta feina, li corresponia un complement d’inserció de 140 euros mensuals, un ajut que va perdre el setembre després de la reforma. Amb el seu marit a l’atur i sense prestacions, aquesta bonificació ajudava la Blanca a pagar el menjar o les factura de l’aigua.\nAltres usuàries de Surt han perdut els complements per a les persones que treballen a temps parcial, que fins ara podien cobrar la part proporcional de la RMI. És a dir, si rebien 650 euros al mes de RMI i en cobraven 300 a la feina, se’ls pagaven els 350 euros restants, una diferència que ja no se’ls ingressa.\nSegons la tècnica de Surt, les usuàries de la fundació també han patit de forma “generalitzada” les reduccions de les beques i ajudes públiques. Els perceptors de la RMI tenen preferència per accedir a determinades beques per a llibres, activitats extraescolars, casals o llars d’infants, o ajudes per a l’habitatge, que, en alguns casos, s’han vist afectades per les retallades de despesa pública.\nLa reducció d’aquests ajuts agreuja la situació dels perceptors de la RMI que, a més, solen ser dones (de 36 a 45 anys) que viuen soles o formen famílies monoparentals. Tot i això, Fernández reconeix que el perfil dels perceptors de la RMI ha variat des de l’inici de la crisi: “La prestació ha acollit persones que esgotaven prestacions contributives i no tenien cap altra font d’ingressos”.\nPer al Govern, aquesta tendència havia desvirtuat el sentit original de la RMI, adreçada a persones amb greus dificultats socioeconòmiques. Per això, el decret de la reforma de la RMI - que han recorregut CCOO i UGT - exclou de la renda mínima els qui “només presentin una problemàtica laboral per haver perdut la feina, però que no acreditin una situació de risc d’exclusió social”.\nFernández comparteix que calia una reforma, però no la solució adoptada: “El que s’hauria d’haver fet és crear una Renda Mínima A, B, C, D, E..., que tinguessin condicions diferents i emmarcar cadascú en la seva tipologia”. A més, lamenta que les activitats de la fundació es veiessin “afectades” per la manera com es va aplicar la reforma, ja que algunes usuàries de Surt “van interrompre els seus processos per solventar situacions d’emergència”.\nMés recentment, els programes d’inserció laboral per a perceptors de la RMI, que han de seguir les persones que reben la prestació econòmica, també s’han vist interromputs. Les entitats que els gestionaven fins a finals de l’any passat estan esperant que la convocatòria de 2012 surti a concurs. A hores d’ara, el que sí es coneix és la intenció del Govern de reduir en 50 milions d’euros l’import destinat a les prestacions de la RMI, cosa que suposarà reduir els seus beneficiaris en 6.000 persones durant el 2012. El que fins ara era un dret reconegut per a les persones que ho necessitaven dependrà ara dels diners disponibles.


Xàtiva ven en una setmana el doble de bons comercials que en tota la primera edició - Portal de Xàtiva\nInicio Economía Comerç local Xàtiva ven en una setmana el doble de bons comercials que en...\nLa quantitat de bons al consum venuts ja arriba als 557.020 euros\nL’Ajuntament de Xàtiva acaba de revelar les dades de balanç de la primera setmana de funcionament de la II fase de la campanya dels bons al consum, mesura inclosa en el Pla Reactivem Xàtiva. A data de hui la quantitat de bons venuts arriba als 557.020 euros, el que significa un total de 21.478 bons.\nAquesta xifra es tradueix en un percentatge que supera el 46% de la quantitat disponible inicialment; concretament, 1.200.000 euros. Això suposa pràcticament el doble de tots els bons que es van vendre durant la primera edició de la campanya, que van ser 11.000 unitats.\nSi s’atén a la demanda generada entre la ciutadania de Xàtiva, els bons al consum han estat la mesura estrella del Pla Reactivem Xàtiva, concebut com una injecció de recursos públics sense precedents i tendent a pal·liar els efectes que la crisi de la Covid-19 pot arribar a causar en una economia basada en el sector comerç i serveis. Recentment, l’alcalde Roger Cerdà anunciava l’arrencada d’aquesta segona campanya de venda de bons que va començar el passat dimarts 15 de desembre i que s’allargarà fins al proper dimarts 15 de juny de 2021. Com en l’anterior edició, la segona fase de bons a el consum compta amb la col·laboració de les associacions empresarials de la ciutat, Adexa, Xacex i Gent del Mercat.\nLa bona acollida de la primera fase d’aquesta campanya, sumada a la demanda veïnal i del comerç de la ciutat, ha motivat que en aquesta segona etapa es redoble l’esforç econòmic per a les arques municipals, superant les previsions inicials. Al voltant d’un centenar de nous establiments han decidit sumar-se a aquesta segona fase.\nLa dinàmica de funcionament és senzilla. Cada persona que ho desitge pot adquirir fins a 50 € en bons, el que li permet obtenir un valor de 100 € per gastar en els establiments adherits, ja que l’ajuntament aporta el 50% restant de la valor dels bons, concretament 600.000 €. L’únic requisit per accedir als bons és estar empadronat a Xàtiva.\nEls bons s’adquireixen a través de la pàgina web de Caixa Ontinyent. Hi ha bons de diferents preus; 5, 10, 20 i 30 euros que es canvien en compres en establiments de Xàtiva per valor de 10, 20, 40 i 60 euros, respectivament. El consumidor pot adquirir la combinació de bons que preferisca fins a arribar al límit màxim. També pot consumir-los en la quantitat i freqüència que desitge, podent utilitzar més d’un en un mateix comerç o acte de compra.\nPer facilitar la consulta i localització dels 379 establiments adherits, es pot recórrer a la web www.reactivemxativa.com. L’ajuntament ha editat un directori amb el nom i adreça dels establiments participants que es pot consultar en aquesta web. A més, a la mateixa web hi ha un sistema de geolocalització del comerç a través de l’aplicació Google Maps. Els establiments participants en la campanya lluiran un distintiu en la seua entrada per afavorir la seua localització per part dels consumidors dels bons.


Socorrisme en instal•lacions acuátics | SVS Sociedad de Vigilancia y Salvamento\nSocorrisme en instal•lacions acuátics\nHome > Socorrisme en instal•lacions acuátics\nÀmplia experiència i un servei excel•lent que va més enllà de garantir la seguretat.\nDes SVS vetllem per la seguretat dels usuaris de les piscines i de les instal•lacions aquàtiques, prevenint situacions potencialment perilloses i intervenint de forma eficaç davant un accident o d’una situació d’emergència.\nAquesta activitat es desenvolupa tant en el sector públic com en el privat, dedicat a la prevenció, vigilància i rescat en centres d’activitat aquàtica: piscines convencionals, piscines naturals, parcs aquàtics…\nEn Ajuntaments treballem per als departaments d’esports, turisme i infraestructures, mentre que en el sector privat ho fem per a empreses de serveis esportius, turístiques en hotels, càmpings, balnearis, empreses de manteniment d’infraestructures i / o gestió esportiva, clubs esportiu- recreatius, d’oci, gimnasos, comunitats de veïns o centres educatius.\nTots els nostres socorristes tenen una assegurança de responsabilitat civil, i disposen dels millors equips de Suport Vital Bàsic amb Oxigenoteràpia.\nTotes les nostres instal•lacions compten amb equipament integral de primers auxilis i oxigeno teràpia\nA més de comptar amb un excel•lent equip humà, a SVS disposem també d’un material en propietat de primer ordre i d’última generació ja que només d’aquesta manera podem garantir l’èxit i la qualitat del nostre servei. Els equips Suport Vital Bàsic amb Oxigenoteràpia són subministrats per SVS, per a garantir que compten amb les últimes revision i estan plenament operatius.\nProfessionals sempre alerta pendents de la seguretat en tots els punt del recinte\nLa vigilància i la seguretat de les persones és la nostra tasca principal, i per això els nostres professionals estan sempre alerta davant qualsevol eventualitat que pugui requerir la nostra intervenció. Cap part de la zona de vigilància a cobrir queda desprotegida i, per a aconseguir-ho, SVS té en compte el nombre de socorristes, la ubicació de les parades, la vigilància estàtica i / o dinàmica, les estratègies de control i els torns de vigilància.\nCom a norma és realitza una comprovació i posta a punt de tot l’equip abans de cada servei\nEls nostres Suport Vital Bàsic amb Oxigenoteràpia disposen d’una llista de revisió que és la que els nostres socorristes comproven de forma diària i per norma general abans de cada servei per assegurar que tot el material es troba en perfecte estat. Qualsevol anomalia detectada és reportada immediatament a un coordinador i tot seguit SVS procedeix a la seva reposició o substitució sempre en el menor termini de temps possible.


DE 100 EN 100.: 16 - PERSPECTIVES - IV\nDE 100 EN 100.\nAmic lector, amiga lectora encetem aquest bloc, amb petits nuclis de cent paraules que volen recrear els personatges, les actituds i les vivències que poblen un centre escolar, veritable calidoscopi efervescent, microcosmos que reprodueix en miniatura la complexitat del món exterior, univers febril i múltiple on escenifiquem dia rere dia els nostres esforços, les nostres angoixes, els nostres somnis.\n16 - PERSPECTIVES - IV\nEs deia Nadia i acabava d’arribar del Marroc. Escoltàvem a classe Le café des délices, una cançó que parla de la nostàlgia de la infantesa perduda, descabdellada al poblet natal llunyà. La noia plorava, provocant la riota sorollosa d’un company foteta. Jo coneixia l’avi del noi, de quan era un xicot escardalenc que havia emigrat des de Jaén a Catalunya. Comprava el pa al forn de casa i les passava magres per arribar a fi de mes. “Pregunta-l’hi al teu avi, vaig dir, com era la seva vida als anys cinquanta”. La riallada se li va glaçar a la cara.\nAnònim 4 de desembre de 2011 a les 19:16\nCert, hi han males persones com aquest noet. Com es pot ser tan maleducat...\nSobre aquests relats\nLa col·lecció consta de 100 relats que, amb 100 mots cadascun, són publicats cada divendres.\nDE 100 EN 100 És una versió ampliada dels articles que publica la revista de l'INS Abat Oliba de Ripoll\nRamon Alabau i Selva\nLluís Capdevila i Sanitjas\n(Del 1 al 23)\n▼ de novembre 2011 (1)\n1 - AMB LES ESPATLLES COBERTES\nNomés de veure el pare vaig comprendre moltes coses que em neguitejaven del meu alumne. S’assemblaven com dues gotes d’aigua, l’adolescent ...\n4 - LA GRATITUD\nEl professor estava al departament recollint les seves coses quan van trucar a la porta. Era un alumne dels grans que volia acomiadar-se, ag...\n19 - ÀNIMES BESSONES\nSemblen totalment diferents, però de fet són com les dues cares d’una mateixa moneda. L’un és com una mena de clown que sempre fa la graciet...\nMARE DE DÉU DE GRÀCIA. Llanars - Església de Sant Esteve de Llanars (el Ripollès)Destaca la notable església parroquial de Sant Esteve, edifici romànic construït a mitjan segle XII (la ...\nMARE DE DÉU DELS DOLORS. Les Maioles de Torelló. - Patrona del Mas Les Maioles de Torelló estrenats el 23 de juny de 2019 Lletra de P. Vergdaguer adaptada per Nora Vela Música de Josep Capdevila i Sanitjas...\nLA LLIBRETA D'EN JOSEP\n34. PUJANT LA MUNTANYA (IV) - *Encarant la realitat.* ─ Mira, ─ li diu l’Eudald a en Josep, amo del ramat - aquest passat hivern, ja saps que he tingut alguns encontres que per sort, ...\nCINEMA AL BISAURA\nLOS TRES CABALLEROS - PIRENAIC, 11 abril 1949\nVisualitzacions de la pàgina:


TV3: Investigadors de l'ICTA-UAB han presentat les prediccions dels nivells de pol·len per a aquesta primavera\nInvestigadors de la XAC de l’ICTA-UAB han presentat les previsions dels nivells de pol·len i espores a l’atmosfera. Les pluges d’aquests dies pronostiquen pol·linitzacions importants de parietària, gramínies, plantatge, blets i olivera.\nDate: Març 2016\nSaló de l'Ensenyament 2016\nVídeo amb motiu de la Fira anual de l'Ensenyament 2016.\nLa UAB investeix Timothy J. Kehoe com a doctor 'honoris causa'\nL'economista nord-americà Timothy Jerome Kehoe, professor a la Universitat de Minnesota, ha estat investit com a nou doctor honoris causa de la UAB, a proposta de la Facultat d'Economia i Empresa.l Rectorat. El rector de la UAB, Ferran Sancho, ha presidit l'acte, en què Jordi Caballé, catedràtic del Departament d'Economia i d'Història Econòmica, ha actuat com a padrí del doctorand. La cerimònia ha comptat també amb la presència de Robert Lucas, premi Nobel d'economia i un dels autors de la teoria de les expectatives racionals.\nEGERA project and workshops at UAB\nThe UAB Observatory for Equality hosts and organises on 18-20 January 2016 the research and discussion sessions of the EGERA project in Torre Vila-Puig, at the UAB Campus.\nThe workshop is divided into three sessions where the different partner institutions and universities from the EGERA project analyse the gender perspective in research and the academia.\nXI Jornada Institucional del Dia Internacional de la Dona\nEn la XI Jornada Institucional en commeració del Dia Internacional de la Dona, que organitza l'Observatori per a la Igualtat de la UAB, s'ha glossat la trajectòria acadèmica i professional de Fàtima Bosch, llicenciada en Farmàcia i Doctora en Bioquímica per la UB. Des de 1998 és Catedràtica de Bioquímica i Biologia Molecular a la UAB, on dirigeix el Centre de Biotecnologia Animal i Teràpia Gènica (CBATEG). En el mateix acte, s'ha pronunciat la conferència “El género del Derecho” a càrrec d’Octavio Salazar Benítez, professor titular de Dret Constitucional de la Universitat de Córdoba.\nSize: 1005 MB\nActe de reconeixement a Fátima Bosch\nFátima Bosch és llicenciada en Farmàcia i Doctora en Bioquímica per la UB. Va ampliar la seva formació post doctoral als Estats Units (a les universitatsVanderbilt, Case Western Reserve i l'Institut Nacional del Càncer). Des de l'any 1998, és Catedràtica de Bioquímica i Biologia Molecular a la UAB, on dirigeix el Centre de Biotecnologia Animal i Teràpia Gènica (CBATEG).\nTV3: La UAB, primera universitat de l'Estat espanyol en sol·licituds de patents\nLa UAB va presentar l'any passat 18 sol·licituds de patents prioritàries, situant-se com la primera universitat a l'Estat espanyol i la segona entitat a Catalunya, segons l'Informe 2015 de l'Oficina Europea de Patents.\nDia Europeu de la logopèdia 2016 a la UAB: ‘Donem la veu als pacients’\nEl 4 de març de 2016 va celebrar-se el Dia Europeu de la Logopèdia a la UAB. Un acte que va agrupar diverses activitats a l’aula magna de la Facultat de Psicologia sota l’eslogan: ‘Donem la veu als pacients’.\nLa UAB coordina el MOOC “Com crear la teva empresa... i no morir en l’intent”\nEl curs d'emprenedoria s'ofereix conjuntament per les universitats públiques catalanes i és coordinat pels professors de la UAB Juanjo Villanueva i Carlos Guallarte.\nProject Fertilecity: Agro-Urban Sustainability\nThe project Fertilecity, supported by the Spanish Ministry of the Economy and Competitivity, aims to analyse the technological and environmental viability of a new food production system, for urban areas in the Mediterranean region, based on rooftop greenhouses.


Exposicions, activitats i visites guiades per commemorar l'Any Monturiol el primer semestre de l'any\nGuàrdia Urbana - Protecció Civil\n2a Escola d'Estiu\nInfància i Adolescència/\nS'han presentat els actes previstos per la celebració del bicentenari del naixement de l'intel·lectual figuerenc fins el mes de juny\nL’Ajuntament de Figueres ha presentat la programació dels actes del primer semestre de la commemoració del bicentenari del naixement de Narcís Monturiol (Figueres 1819). Durant els mesos de gener i fins a juny s'han programat activitats, exposicions, espectacles infantils, presentació d'un llibre i visites guiades per celebrar aquesta efemèride.\nEl Museu del Joguet acull fins el dia 10 de març una exposició de dues maquetes del submarí Ictíneo, l'invent més important de l'intel·lectual i enginyer figuerenc. El Museu de l'Empordà és la seu d'una activitat educativa per a alumnes de primària, el 'Mapa dels Invents', on els més menuts es convertiran en inventors per crear nous objectes i noves realitats.\nPer tal de commemorar aquest aniversari, s'han programat visites guiades a partir del març el segon dissabte de cada mes a la tarda.\nUna altra de les activitats és una lectura del conte El submarí que es volia enfonsar, el proper 21 de març a la Biblioteca Fages de Climent així com també un espectacle infantil itinerant inspirat en la figura de Narcís Monturiol, amb el títol Ictineo I. El somni de Monturiol, el proper 30 d'abril.\nA més a més, també hi ha programada la presentació del llibre Narcís Monturiol i el submarí que posaria fi a totes les guerres (1819-1895) de Raül Aguilar Cestero, el 13 de maig i una exposició a l'Auditori Narcís Monturiol del Cercle Sport Figuerenc amb el títol 'Aquí va néixer Narcís Monturiol'.\nAjuntament Atenció al ciutadà El govern de la ciutat Pressupost municipal Normativa municipal Plans, estudis i projectes Guàrdia Urbana - Protecció Civil Honors i distincions\nPromoció Econòmica Transport públic i mobilitat Mapes de la ciutat Tràmits Visitfigueres\n© Aj. de Figueres\nPl. de l'Ajuntament, 12 · 17600 Figueres (Alt Empordà) · Tel. 972 032 200