'Behind The Mask', el projecte artístic que homenatja al personal sanitari\nUn dels cartells de la iniciativa que es desenvolupa als carrers de Barcelona.\n‘Behind The Mask’, el projecte artístic que homenatja al personal sanitari\nPer Júlia Cruz | 10 abr. 2021\nSurt als nostres carrers una iniciativa que posa en valor al personal darrera la màscara que ens ha atès als centres sanitaris\nEren els primers dies del confinament i buscàvem activitats per fer amb el nostre fill de gairebé dos anys, intentant mantenir les rutines que se’ns escapaven entre els dits. De sobte, una tarda van començar a sentir aplaudiments, vam sortir al balcó i el nostre petit va arrencar a picar de mans també. Pell de gallina i ulls inundats: tots els balcons plens per donar les gràcies a aquestes persones darrera la màscara que cada dia estaven al peu del canó. Com les nostres veïnes, personal imprescindible de l’Hospital de Sant Pau i de l’Hospital Universitari Vall d’Hebron. I tots els dies, a les 20h en punt, trencàvem el silenci del carrer perquè ens sentissin ben fort. Però amb el final del confinament, els aplaudiments van cessar, tot i que no la necessitat d’agrair l’esforç que encara realitzen avui dia.\nSergi Parreño i Maya Rolando de l’estudi barceloní Mandaruixa Design, van detectar que en altres països del món s’impulsaven iniciatives de reconeixement a la tasca dels professionals de la salut, i es van posar a treballar per a crear el seu propi projecte artístic: “vam veure que a les grans capitals sorgien campanyes d’agraïment que utilitzaven l’art i el disseny. En canvi, al nostre país faltaven iniciatives d’aquest tipus i, en ple confinament, van decidir impulsar el projecte Behind the Mask“, expliquen.\nMandaruixa Design i Co·Laboratori, en col·laboració amb Renfe, HP, Kammerer i Marc Martí, duen a terme aquesta acció, amb la que es vol conscienciar als ciutadans sobre la importància de la tasca del personal sanitari i oferir, a tota la societat, una oportunitat col·lectiva de reconeixement i agraïment, a través d’una intervenció urbana i digital. Una mirada creativa amb múltiples enfocaments: des dels testimonis i experiències del personal sanitari, administratiu i de serveis que treballa als hospitals, fins als pacients i familiars.\nLa iniciativa utilitza tots els suports de comunicació urbana per difondre les imatges dels rostres dels professionals sanitaris.\nPer a posar rostre al personal mèdic i de serveis, centenars d’imatges de rostres de professionals sanitaris amb mascareta estan sent reproduïdes, distribuïdes i exposades, utilitzant tots els suports disponibles de comunicació urbana, com són les columnes anunciadores i mupis de diferents punts de la ciutat de la mà de l’empresa de street marketing Marc Martí; els suports publicitaris i les pantalles interiors dels trens de Renfe-Rodalies de Catalunya; a la seva pàgina web i en xarxes socials. “Des de Renfe hem valorat molt positivament aquesta iniciativa, i volem arribar a un públic massiu i conscienciar als usuaris de la importància de la tasca que fa el personal sanitari i de serveis essencials en plena pandèmia”.\nTambé hi haurà cartells de petit format per distribuir a botigues i establiments, tots ells impresos per l’empresa HP en col·laboració amb els subministradors de paper Kammerer. Així, Barcelona es suma a les exposicions fotogràfiques de gran format que es van fer a París i Nueva York, i als cartells als carrers de Londres.\nCentenars d’imatges de rostres de professionals sanitaris amb mascareta estan sent reproduïdes, distribuïdes i exposades\nUna de les idees més boniques d’aquest projecte és explicar la història de la persona que hi ha darrera del professional. Cada imatge porta un codi QR identificatiu que redirigeix a la pàgina web del projecte, i permet al ciutadà descobrir el rostre sense mascareta i llegir el relat de cada professional. “Fins ara només tenim números de morts i contagis, però nosaltres volíem mostrar que darrera d’aquestes mascaretes hi ha persones“, comenta Maya Rolando de Mandaruixa Design. També s’ha activat l’etiqueta #behindthemask_life perquè podem participar compartint fotografies dels cartells a les nostres xarxes socials.\nJa si han sumat en aquest projecte 43 sanitaris i dos hospitals de Barcelona, l’Hospital del Mar i els seus centres vinculats, i l’Hospital Universitari Vall d’Hebron, encara que la idea és que la iniciativa pugui estendre’s a altres ciutats del territori. De fet, la web del projecte ja incorpora fotografies i testimonis de personal sanitari de Barcelona, Tarragona, Tortosa, Bilbao, Valladolid i Madrid.\n“Fins ara només tenim números de morts i contagis, però nosaltres volíem mostrar que darrera d’aquestes mascaretes hi ha persones”, comenta Maya Rolando de Mandaruixa Design\n“Bàsicament volem oferir reconeixement públic a tot un sector que cada diu lliura batalles, histories terribles, tristes però també esperançadores, més enllà dels números i les estadístiques. Mostrar que tot això passa darrera d’unes màscares a les quals ja ens hem acostumat. Però hi ha uns professionals que són persones com nosaltres, amb les seves vides, amb les seves histories, amb els seus problemes, que continuen aquí per atendre’ns i donar el seu millor costat professional“, sentencien desde Mandaruixa Design.\nTots tenim a algú, més a prop o més lluny, a qui agrair la seva tasca. Jo tinc a les meves veïnes, Laura Lozano i Ewa Dorota Piatek, i a tots els que van assistir el meu segon part en plena pandèmia. Perque Behind the Mask esteu tots vosaltres, aquest és el meu petit homenatge: MOLTES GRÀCIES!\nTots tenim dret a sentir el vent a la cara\nEn Bici Sense Edat guanya en la categoria d'Innovació Social...\nEls treballadors de Cellnex fan de ‘coachs’ per evitar l’abandonament escolar\nEl programa de voluntariat corporatiu Youth Challenge arriba a la...\nCuida’m, el projecte musical d’acompanyament a nadons prematurs que fa màgia\nEl projecte musical Cuida’m es basa en els beneficis que...\nAquest Nadal atreveix-te a regalar talent local\nLa iniciativa #joregalotalentlocal és una campanya de visibilitat del col·lectiu...\nLa llavor d’un món millor\nL’Obra Social de Sant Joan de Déu gestionarà el nou...\nOPEN ARMS torna al Mar\nL'ONG catalana celebra els seus primers cinc anys de vida...\nSound Earth Legacy: l’ONG que combat el canvi climàtic des de Barcelona\nEl silenci, l’aïllament, l’estada als pols i l’enregistrament de sons...\nMés de 1.100 establiments barcelonins usen Too Good To Go\nAquesta aplicació mòbil permet "salvar" l'excedent de menjar que diàriament...


2007 Desembre « Joaquim Nadal i Farreras\nEn Pere Massana va triar un local cèntric i senzill. Amb art gastronòmic, capacitat, innovació, professionalitat i simpatia personal, hi va desplegar pacientment totes les seves capacitats. Es va engrescar amb la ciutat, va entendre el repte i les oportunitats, va entendre la ciutat i la societat, les necessitats dels clients, i va anar desplegant una oferta que estimulava una clientela fidel i creixent. Famílies, institucions i empresaris hi van trobar resposta als seus desigs. Va tenir obert els diumenges, conscient que en un a ciutat molt tancada i gastronòmicament limitada tota l’oferta de caps de setmana es desplaçava a la perifèria urbana.\nHo va fer tot pas a pas. Va ser molt aviat conscient que li acabaria convenint ampliar, però va mesurar totes les seves decisions mentre madurava l’habilitat per una cuina delicada i eficaç, consistent i innovadora, de producte de primera qualitat, d’elaboració justa, d’experimentació limitada i segura. Bon oli, bona verdura, bons vegetals, bona carn, bon magret, bon peix, bones amanides. Sempre amb ressonàncies de la terra, de la seva, de l’hort, d’una tradició de collita directa, d’olors i perfums als vegetals i les fruites que hem vist desaparèixer misteriosament dels nostre horitzó sensorial i olfactiu. Triant els vins sense exageració, assegurant els preus i treballant amb un bon equip, i sempre de costat amb la seva dona.\nEn Pere volia fer el salt i ha fet el salt just. Ha fet una cuina molt competitiva i diàfana, ha fet uns reservats molt polivalents, ha separat l’accés del menjador comú i dels reservats, ha garantit que hi podia arribar. I ha mantingut un to de creixement sostingut conduit amb abnegació i habilitat.\nTots aquests arguments sumats han pesat als ulls dels experts de la Guia Michelín a l’hora de reconèixer els seus mèrits. En Pere ha rebut i amb satisfacció un just reconeixement que no ha buscat. I l’ha tingut. Perquè tothom sap que recomanar el Massana es pot fer sense cap d’arriscar gens ni mica. Hi he portats molts amics, que sempre hi han tornat i que des del primer dia n’han sortit satisfets, sense cap mena d’enfarfegament i amb la sensació d’haver menjat bé, amb gust i qualitat, gaudint i molt dels sabors que destil·la la cuina d’en Pere Massana amb saviesa acumulada.\n31 Desembre 2007 Posted by Joaquim Nadal | Altres, ARTICLES D'OPINIÓ\t| ciutat, economia, gastronomia, Girona, restaurant | Comentaris tancats a CAN MASSANA\nAquest diumenge he fet un recorregut reconfortant. No podia faltar, és clar, la cita de primera hora al Pont de Pedra per comprar diaris i esmorzar. Hem comentat amb la Nuri l’article anterior i l’impacte entre els lectors de comprovar com el paisatge urbà canvia i sovint no ens n’adonem. La mateixa Nuri ho va comentar amb en Pere Petit fill, que no l’havia llegit. Ha estat un matí diferent perquè prop de les deu, a la plaça del Vi, a la Rambla, al Pont de Pedra, ja hi havia moviment, més de l’habitual, perquè els comerços obrien i es despertaven, a poc a poc, les persianes de les botigues. Amb alguna botiguera hem comentat el resultat d’aquests dies i amb alguna altra el risc que el barri vell es vagi omplint només de bars i hi hagi una reculada definitiva del petit comerç. Però estic segur que això no passarà si es compleix l’ordenança de bars que fixa distàncies i límits, i ho podria fer més encara.\nHe quedat també un moment amb l’Anna Pagans a la plaça de l’Oli per donar-li un petit llibre que hem reeditat des de la Generalitat, dedicat a la literatura de muntanya. Però abans he passat un moment per la Cambra de la Propietat Urbana, on en Julio Alesanco exposa els seus treballs de marqueteria en fusta de tots colors i textures, fruit de molts anys de feina i paciència, i gràcies als bons oficis del president de la Cambra, en Joan Terradas.\nDesprés he fet un recorregut amb cotxe, des de Vilablareix a Santa Coloma, per la nova carretera, que quedarà completada a finals d’any; he continuat per la carretera de Santa Coloma a Vidreres, que ja va ser renovada del tot ara fa poc més d’un any, i he trencat a Mallorquines per anar a buscar l’N-II al revolt del Rolls.\nDes d’aquí he pogut veure el bon ritme dels treballs de l’A-2 des de Maçanet fins a Caldes, i al trencant de Franciac he enfilat la nova autovia fins a l’entrada sud de Girona per Fornells. He continuat per la variant de l’N-II fins a la carretera dels Àngels i he tornat a entrar a Girona pel carrer del Carme.\nEl conjunt del recorregut m’ha semblat excel•lent i de bones prestacions. Les carreteres que corresponen a l’Administració de la Generalitat no em correspon de jutjar-les. Només puc dir que en molts indrets de Catalunya mai no hi havia hagut una inversió tan constant en manteniment, senyalització, reforços de ferm, millora de cruïlles i realització de millores integrals de carreteres amb ànim de superar una etapa de carreteres per trams. Aquest és el simbolisme principal de la carretera de Santa Coloma.\nPerò avui el que de veritat m’interessa subratllar és el canvi determinant que s’està produint a l’N-II. Finalment ja tenim el tram de Caldes a Fornells en servei, el tram de Caldes a Maçanet en obres, el tram de Maçanet a Tordera a punt de licitar. Així, podem dir que per primera vegada s’entreveu una acció prou continuada i eficaç per intuir en el calendari un horitzó final per al desdoblament de l’N-II a tota la província de Girona. El desdoblament de Girona, amb l’afegit d’un quart carril a l’AP-7, completa l’anella pel pla que desdobla la variant est de Girona i que conjuntament formen una carretera circular de l’àrea urbana de Girona, atén més a un criteri de doble ronda urbana que d’autovia completa de llarg recorregut. També és un element articulador que completa les certeses al sud de Girona amb un calendari més avançat que el que sabem fins ara de la part nord de la província.\nAquesta percepció em fa ser optimista i em fa veure les coses amb la certesa que estem a punt de donar la volta a la situació d’endarreriment i de dèficit que hem acumulat durant dècades de desinversió i de manca de decisió i d’influència política.\nAquesta és una visió de la realitat. Jo ho veig així perquè m’ho miro de prop i sé quants i quants anys hem estat criticant i esperant gestos clars i positius, que finalment materialitzessin realitats concretes com a transformació dels desigs i de les expectatives dels gironins.\nJa sé que hi ha una altra manera de veure-ho. Una manera basada en la lamentació o la crítica per la lentitud i les inèrcies que encara han presidit la realització d’aquestes infraestructures, pels inconvenients i les molèsties, per la manca de calendari precís, per la sensació que no s’acabaven mai del tot. Els ciutadans tenen motius per sentir-se escèptics i dolguts, i poden esperar de les administracions, més dedicació, més diligència i més sensibilitat. Comparteixo aquests sentiments i aquesta percepció. Però també tinc el convenciment optimista que he exposat més amunt i que ara que ja han entrat en servei aquests quilòmetres, que han trigat tant a arribar, em sembla que és el sentiment que ens convé que prevalgui. M’agradaria que tots els que se’n gaudeixen esborrin ràpidament totes les percepcions negatives que han tingut amb raó fins ara i comencin a mirar el futur amb un optimisme que hauríem de basar en realitats com algunes de les que he comentat.\nTots els pensaments són comprensibles i justificables menys els dels que amb cinisme posen l’accent en la dramatització de les coses i que han estat copartíceps i, en molts aspectes, corresponsables, socis de governs, per entendre’ns, que no havien fet un sol pas per treure’ns de l’empantanegament que hem tingut i que sembla que comença a desencallar-se. En realitat era molt pitjor quan les obres no havien ni començat i no es sabia quan ho farien. Ara, com a mínim, sabem els inconvenients que comporten i també els avantatges finals, que jo convido a ponderar positivament. I que quedi clar que no es tracta de justificar res ni ningú, sinó només d’aixecar el cap i canviar de perspectiva.\nEn aquests dies tan singulars us convido a tots a viure el present i el futur amb confiança i amb optimisme. Amb la mateixa exigència crítica que fins ara i amb desconfiança cap a tots aquells que parlen molt, posen pals a les rodes i no fan ni deixen fer.\nPUBLICAT A: http://www.diaridegirona.cat/secciones/noticia.jsp?pRef=2915_4_238584__Opinio-bones-noticies\n25 Desembre 2007 Posted by Joaquim Nadal | ARTICLES D'OPINIÓ, Diari de Girona\t| carreteres, comarques gironines, DPTOP, Estat, Govern | Comentaris tancats a DE L’N-II A L’A-2, BONES NOTÍCIES\nVAGAREJANT PER GIRONA\nDiumenge passat a primera hora caminava lentament per l’Argenteria. Anava al quiosc de la Nuri a comprar alguns diaris i havia quedat amb l’Àlex Sáez, a la Vienesa, per esmorzar i anar després plegats a Barcelona a l’acte de proclamació de la Carme Chacón com a cap de llista del PSC a les properes eleccions generals del 9 de març. No sabia ben bé quina hora era, anava abrigat i em costava de mirar el rellotge. Inconscientment vaig alçar el cap i, de forma mecànica, repetint potser un gest que dec haver fet centenars de vegades al llarg de la meva vida, vaig buscar el rellotge penjat al carrer de can Pere Petit per assabentar-me de l’hora. De cop, em vaig adonar que no hi havia ni el rellotge ni la rellotgeria d’en Pere Petit, que tan sovint havíem freqüentat per anar a saludar aquell home amable de cabells blancs i de bata fosca, amb lupa de rellotger atent al batec de la ciutat.\nAquest gest imperceptible em va portar de cop a una reflexió més general sobre el caràcter dinàmic de les ciutats i sobre el fil subtil dels ressorts de la memòria, que ens lliguen a un passat remot o recent amb el qual hi trobem vincles immaterials que configuren una identitat, els escenaris de la memòria, la realitat acumulada que ens permet reconstruir-nos permanentment en el record.\nEm sobtava adonar-me com, de cop, aquell gest repetit i reiterat, en la seva situació excepcional, adquiria una importància que mai no havia tingut en el passat i, com de cop i volta, adquiria una notorietat de primera fila, lligada a les experiències viscudes.\nPerò, quantes vegades les certeses reiterades ens han passat del tot desapercebudes i han estat només una presència conscient i vaporosa, que molt de tant en tant hem confirmat? Quantes vegades hem passat davant del rellotge de la Devesa i hem sabut que marcava l’hora o que estava parat, i quantes vegades hi hem passat i simplement hem tingut un flash instantani que ens determinava una certesa no confirmada? Quan trigarem a passar per davant d’aquell punt i descobrir un dia que el rellotge ja no hi és?\nQuantes coses de tota la vida ens semblen sempre iguals i no ho són, i quantes sensacions de cada dia són sempre iguals, però canvien de ritme segons els ulls i els temps que s’ho miren!\nÉs la sensació percebuda i potser indescriptible de la proximitat imminent del Nadal. L’anunci reiterat d’una festa assenyalada en el calendari, d’un cicle pautat de les celebracions religioses, i d’un advent laic, més llarg que el litúrgic, des que la loteria es comença a vendre potser a la primavera i els primers anuncis de joguines i de garlandes nadalenques arriben quan encara els caps de setmana els cotxes fan cua a les carreteres de les costes.\nSi a la percepció d’un anunci allargassat hi afegim un cert capgirament climàtic, la manca de pluja, el fred que no arriba i si arriba ho fa de clop, podem tenir tots els ingredients d’una sensació estranya amanida amb la hipersensibilitat de l’edat que ens ho fa tot més efímer i ràpid. De fet, haurem passat tres mesos llargs veient venir el Nadal, esperant la pluja i la neu que ens calen, i arribant de cop al dia que només té vint-i-quatre hores i que passarà com ha arribat tot fent-nos començar a pensar en el Nadal que ve.\nAcabem dient que el temps passa de pressa, però el temps i la seva mesura, que els humans hem inventat per prendre-li la talla a l’univers, passa al ritme de les nostres unitats de mesura i cada dia té les mateixes hores llevat dels dos dies l’any que es compensen un amb una hora menys i un altre amb una hora més. I cap en condicions de satisfer la inútil lamentació del bolero que espera aturar el rellotge i deixar en suspens els instants fugaços de felicitat que vénen i van com les onades del mar.\nAquests dies hem, vist tots just apuntada la nova nuesa protegida de l’agulla truncada de Sant Feliu que comença a insinuar el resultat depurat d’una restauració que farà perdre contrast a la pedra, ara, més polida i neta que mai. Però estic segur que la feina que s’està fent a tot el campanar i també molt especialment a la façana ens retornaran a l’imaginari col•lectiu els valors i els relleus més singulars de la pedra treballada sense les incrustacions del temps i la intempèrie, disposats a tornar a començar el recompte dels segles i afinar la memòria de les generacions que volen veure passar nous Nadals al peu de les pedres venerables del campanar més esvelt de la contrada.\nEsperarem un nou Nadal sense embolcall i deixarem passar displicentment els dies jugant amb els racons de la memòria i pouant el pòsit dels dies i dels anys fins a rescatar les emocions més íntimes, els sentiments ocults, la tendresa perduda, l’amor per les coses de cada dia, el trasbals dels records insospitats.\nI tornaré cada diumenge al quiosc per saber que hi som i aixecaré el cap per trobar el rellotge que ja no hi és del tot però que molts tenim al cap.\nGirona celebra aquests dies amb el cel tapat dels dies de neu que no arriba des de fa temps, amb la pluja que es fa desitjar com un bé prohibit i la transparència de la volta celeste apuntada pels xiprers i els campanars d’una ciutat extraordinària, que ens emociona cada dia que aixequem el cap, ens toquem el cos i prenem consciència d’una existència quotidiana que va més enllà dels ressorts mecànics de les inèrcies acumulades.\nPUBLICAT A: http://www.diaridegirona.cat/secciones/noticia.jsp?pRef=2911_4_237961__Opinio-Vagarejant-Girona\n21 Desembre 2007 Posted by Joaquim Nadal | ARTICLES D'OPINIÓ, Diari de Girona\t| ciutat, Girona, Nadal, rellotge, Sant Feliu | Comentaris tancats a VAGAREJANT PER GIRONA\nFa ja uns quants mesos que no renovo el meu contacte amb tots vosaltres a través d’aquestes salutacions. Ara ho faig per un doble motiu. Per assabentar-vos d’una novetat i per desitjar-vos uns bons dies de festa i descans.\nParlem primer de les notícies noves. Es tracta de donar nova imatge a totes les manifestacions corporatives del Departament i del grup d’empreses, instituts i organismes autònoms del Govern que en depenen. La pàgina on es reprodueix el conjunt de marques del grup d’empreses és una bona introducció al sentit del canvi que ara es comença a aplicar. Sempre emmarcat en un quadrat com a punt de referència, el Departament iniciarà un procés d’adaptació de tota la seva imatge gràfica i de la senyalització, d’acord amb el llibre d’estil que està a la vostra disposició i que gestiona el gabinet tècnic. Els edificis, els vehicles, els parcs de carreteres, les bàscules, les estacions d’autobusos, les xarxes, les publicacions, els laboratoris, la web i la mateixa intranet, El tauler renovat, els anuncis de premsa, tot haurà de seguir unes pautes marcades per aquest nou model de senyalització i imatge gràfica.\nSempre he cregut que un dels aspectes que fonamenten el prestigi de la Generalitat republicana és l’esforç de modernitat que va desenvolupar en el grafisme i en la manifestació de la seva presència institucional. El Govern de la Generalitat ha mostrat sempre una preocupació per definir uns paràmetres bàsics a través del Pla d’identificació visual. Ara, es tracta d’aplicar aquests criteris al nostre Departament amb ànim de fer més patent la seva presència i el seu paper i de donar més homogeneïtat a tota la tasca de difusió que sovint s’ha desenvolupat de forma fragmentària o dispersa.\nPer altra banda, s’acosten dies de festa. Cada any ens els comencen a anunciar amb més anticipació, i cada any ens hem de submergir més i més en un llarg període de gestació prenadalenca que, al final i a l’hora de la veritat, passa com un sospir instantani. No pot ser d’altra manera si gastem tres mesos a preparar el que ha de venir i això passa en només vint-i-quatre hores o com a molt en dues setmanes escasses que s’escolen vertiginosament i ens porten directament a la previsió de futurs esdeveniments en el calendari.\nEl caràcter inexorable de la variable temps ha marcat sempre tota la història de la humanitat i res ni ningú no pot aturar el rellotge que nosaltres mateixos hem inventat per tal de mesurar els cicles que la vida consumeix cada cop més acceleradament. No hi veieu, en aquestes paraules, una expansió filosòfica. Vull compartir amb vosaltres el caràcter contradictori d’aquests dies que vénen, sovint tan desitjats com desitjosos estem que passin de pressa. Gaudiu-los amb calma, assaboriu simplement la percepció, una mica enlluernadora, que potser sí que en la psicologia col·lectiva hi ha dies que passen més pausadament en la calma d’una aturada compartida dels batecs de la vida frenètica.\nTampoc no em puc estar de fer-vos avinent un punt de saturació per un excés de transparència climàtica. Fa tan bon temps, i la sequera es fa tant evident, que en aquesta tardor eixuta, enlluernats de sol, enyorem els regalims de la pluja ni que només sigui per saber que el món no s’ha capgirat del tot. Potser ara la insistència dels meteoròlegs ens ho arreglarà!\nUs convido a passar uns bons dies i a enfilar l’any que és a punt de començar amb empenta renovada com la imatge que us acabem de presentar.\n17 Desembre 2007 Posted by Joaquim Nadal | COMUNICACIONS, Intranet\t| DPTOP, Govern, Nadal | Comentaris tancats a NOUS TEMPS, NOVA IMATGE\nPròleg a Les cartes portolanes, de Ramon Pujades. Barcelona, Institut Cartogràfic de Catalunya – Ed. Lunwerg, 2007\nLes cartes portolanes són mapes de navegar centrats enla Mediterrània occidental i destinats a orientar la navegació pels diferents ports i centres de producció del mar llatí. Fixa el límit en l’any 1500. Fins aquesta data tota la tradició cartogràfica s’orienta sobretot a facilitar el coneixement del territori, dels vents i del mar, delmar petiti clàssic, del rovell del món medieval, tot i que en la seva pròpia tradició es conrea ja la llavor de la gran cartografia nàutica de la navegació pel nou món, pels nous móns.\nLa cartografia és una manera de prendre la mesura del territori, d’apamar el terreny. És la millor manera d’anar a pams i conèixer el detall de la terra que trepitges o del mar pel qual navegues a la recerca d’altres terres. En les cartes portolanes el mar és l’element que aglutina, és l’element que uneix territoris, que ensenyala costai el litoral per la seva relació amb el mar, en un arrenglerament minuciós de la toponímia costanera.\nEl Govern de Catalunya, a través de l’Institut Cartogràfic de Catalunya i també de l’Institut Europeu dela Mediterrània vol produir a tots els lectors aquest gaudi estètic i la resposta a la seva curiositat intel·lectual, per aprendre a conèixer i analitzar millor el món d’ahir, el món d’avui i també el món de demà.\n16 Desembre 2007 Posted by Joaquim Nadal | Pròlegs, PUBLICACIONS\t| cartografia, DPTOP, edat mitjana, Govern, ICC, nàutica | Comentaris tancats a APAMAR EL MÓN


MESURES ECONÒMIQUES CRISI COVID19\nEn esta fulla l’Ajuntament hem recollit totes les mesures que les distintes administracions estan llançant per ajudar a entitats i particulars a superar la crisi econòmica que està suposant la pandèmia del COVID-19.\nInicialment s’havia elaborat una guia, a la qual teniu accés des d’ací, en la que se recullen les principals mesures adreçades a treballadors, autònoms i empreses, però com que se’n publiquen altres noves a diari hem decidit crear una recopilació que se manté actualitzada a mesura que apareixen als butlletins oficials.\nHi ha un altre important grup d’ajudes que s’adrecen als ciutadans i les famílies. Per tal de facilitar la recerca s’ha optat per fer un llistat independent que també s’actualitza a diari.\nLlistats actualitzats a diari:\nAjudes per a persones i famílies.\nAjudes per a autònoms empreses.\nRecordeu que cada vegada que accediu als llistat heu de refrescar el navegador prement Ctrl+F5, així voreu sempre l’última versió.


La Trobada de Dones del Berguedà posa l’accent en la salut i el benestar | Aquí Berguedà\nLa Trobada de Dones del Berguedà posa l’accent en la salut i el benestar\n03 març 2016 12:10\nArriba una nova edició -la novena- de la Trobada de Dones, organitzada pel Consell Comarcal del Berguedà i l’Ajuntament de Gironella. Es farà el dissabte 12 de març a Gironella i s’hi espera una bona participació. “Normalment som entre setanta i vuitanta, però enguany esperem créixer”, ha dit Núria Mariano en una entrevista a Ràdio Berga i a l’AquíBerguedà (la pots escoltar a l’àudio adjunt). Participaran en una jornada (de 9 del matí a 2 del migdia) que proposa activitats diverses, enfocades enguany a la salut, l’exercici i el benestar de les dones en el sentit físic i emocional.\nEnguany, s’ha modificat la data que tradicionalment emmarcava la trobada de dones, a l’octubre, per fer-la en el marc dels actes del Dia Internacional de la Dona, que se celebra el 8 de març. També s’ha preparat una jornada més àgil, per arribar a més públic. En aquest sentit, els actes del 12 de març no es clouran amb un dinar sinó amb un pica-pica, la qual cosa permetrà acabar més d’hora. També, s’incorpora un servei de cangur, amb la voluntat que les dones amb fills interessades a participar a la trobada però que no tinguin amb qui deixar-los puguin dur-los. Serà un espai de tallers, màgia i espectacle per als infants, a càrrec de Dani Magyk.\nEls actes que es faran el dissabte 12 de març en motiu de la Trobada de Dones són una caminada familiar, que sortirà a 2/4 de 10 del matí des de la biblioteca. Organitzada pel Centre Alpí Gironella, farà un recorregut circular pels voltants de Gironella, d’uns 4 quilòmetres, i de dificultat baixa per gaudir d’un passeig que permetrà descobrir l’entorn de la vila. A les 11, esmorzar amb coca i xocolata. A 2/4 de 12, a la biblioteca, es podrà escollir entre dos tallers: ‘Els beneficis de la gimnàstica hipopressiva en la dona’, a càrrec de la fisioterapeuta i osteòpata Sònia Martínez. I ‘Menjar bé per ser feliç, taller de cuina creativa’, a càrrec d’Ester Comellas, de Món Homeocèutic; es cuinaran tres receptes i se’n farà un tast. I a 2/4 d’1, també a la biblioteca, vermut musical, a càrrec de Mireia Castanyer (flauta) i Carme Altimiras (piano), de l’Escola de Música de Puig-reig.\nL’objectiu de la Trobada de Dones del Berguedà és compartir una matinal amb altres dones, posar en comú experiències, i alhora fer salut.\nLes dones interessades a participar-hi cal que omplin les butlletes d’inscripció que es es pot trobar a la biblioteca de Gironella i a comerços de la vila, o bé al Consell Comarcal del Berguedà (93 821 35 53). Hi ha temps fins al divendres 11 de març. Hi ha servei de transport gratuït fins a Gironella per a dones de la comarca que no tinguin cotxe.\nConsell Comarcal del Berguedà Dia Internacional de la Dona Trobada de dones


El conseller Baiget anuncia un Pla territorial sectorial de turisme . Departament d'Empresa i Coneixement\nEl conseller Baiget anuncia un ...\nEl conseller Baiget anuncia un Pla territorial sectorial de turisme\nHo ha fet en el marc de la conferència “Turisme: del conflicte a la governança” davant d’uns 350 empresaris del sector turístic català i representants d’administracions.\nEn la seva intervenció el titular d’Empresa ha explicat que aquest Pla ha de donar resposta a aspectes com “la mobilitat turística, l’ús sostenible dels recursos naturals i culturals, la reconversió de destinacions turístiques obsoletes, la determinació de condicions favorables per a la inversió, la dinamització turística en clau de reequilibri territorial i la implementació d’una estratègia smart pel conjunt de destinacions turístiques catalanes”, entre d’altres. El Pla donarà també les pautes “per a la gestió adequada i la minimització de les externalitats negatives del turisme”.\nEl Pla es redactarà des del Govern però tindrà especial cura per consensuar-lo amb el sector i les diferents administracions. El Pla se suma a d’altres eines com el Pla estratègic i el Pla de màrqueting -en procés d’actualització-, el sistema d’informació i intel·ligència turística que s’està desenvolupant, l’activació de la creació del clúster TIC-Turisme, l’aprovació del nou decret del reglament de turisme, l’impost sobre les estades en establiments turístics, la promoció i el suport a la comercialització.\nEn defensa del sector turístic\nBaiget ha defensat el turisme com un sector econòmic potent, tractor i font de riquesa permanent. Però ha posat de manifest que “els reptes, els nous escenaris i els nous contextos” obliguen a ser més exigents i treballar per un model “que generi ocupació de qualitat, amb remuneracions justes, que afavoreixi la descentralització i que fixi l’atenció en la despesa del turista. L’excel·lència, la innovació i el coneixement són els pilars bàsics per a la nostra competitivitat”.\n“La qüestió no és si turisme sí o turisme no” ha afirmat Baiget, “sinó com gestionem la quantitat de turistes que ens visiten” per assolir un turisme sostenible en tots els àmbits. “Se’ns reclama que gestionem la complexitat” ha afirmat mostrant-se inquiet per l’estigmatització que es fa d’aquest sector. I aquest objectiu només s’assolirà amb el “diàleg des de la lleialtat” entre les administracions i el sector privat.\nPer “construir espais de complicitat i de confiança” el conseller ha proposat reformular la composició i el funcionament de la Taula de Turisme i les comissions sectorials que la formen, reactivar la comissió interdepartamental de turisme i impulsar el Consell General de l’Agència Catalana de Turisme com a òrgan de consulta i debat. “Ens cal un sector potent, que gestionem plegats, amb visió i estratègia compartides, des de la participació i la governança des de l’exigència i l’excel·lència”, ha afirmat.\nEl conseller ha reclamat al sector vocació de servei, coordinació, innovació, excel·lència, autoexigència i visió a mig i llarg termini. Baiget ha deixat clar que el Govern té “un compromís clar, inequívoc i sense complexes” pel turisme i ha assegurat que “us defensaré com a sector però no a canvi de res ja que espero de vosaltres que respongueu”.\nDel conflicte a la governança\nAccedeix al text de la conferència


Els 10 vídeos més vistos aquest 2019 a l'Instagram del 324.cat\nRedacció 27/12/2019 - 13.59 Actualitzat 27/12/2019 - 14.54\n324 més vist 2019\nEl més vist al perfil d'Instagram del 324.cat aquest 2019 han estat, entre altres, els posts relacionats amb la sentència del judici del procés. El vídeo més vist és sobre les denúncies d'abusos policials durant les manifestacions. El tercer més vist són les imatges de les Marxes per la Llibertat organitzades per Òmnium i l'ANC.\nEl segon post més vist de l'any són les imatges d'arreu del món amb dones cantant l'himne feminista "El violador en tu camino".\nLa visibilització de l'alopècia femenina, envoltada de tabús, i les històries de pacients amb malalties minoritàries, tema de La Marató d'enguany, són també del més vist a l'Instagram del 324.cat.\n1.-Associacions pro drets humans, advocats i familiars de detinguts denuncien accions policials il·legals o excessives durant les mobilitzacions posteriors a la sentència del procés.\nA post shared by 324cat (@324cat) on Oct 21, 2019 at 11:51am PDT\n2.- Dones d'arreu del món canten "Un violador en tu camino", que s'ha convertit en un himne feminista.\nA post shared by 324cat (@324cat) on Dec 10, 2019 at 10:36am PST\n3.- Les Marxes per la Llibertat convocades per l'ANC i Òmnium recorren Catalunya per reclamar la llibertat dels líders independentistes condemnats.\nA post shared by 324cat (@324cat) on Oct 18, 2019 at 2:51am PDT\n4.- Ser dona i calba. L'alopècia femenina és una afectació minoritària, envoltada de tabús i que condiciona molt la vida de les dones que la tenen. Ara estan juntes i comparteixen experiències a l'associació A Pelo.\nA post shared by 324cat (@324cat) on Apr 30, 2019 at 10:56am PDT\n5.- Durant set anys va anar d'un especialista a un altre. L'Ariadna Corretja es pensava que tenia una adolescència difícil, fins que una endocrinòloga li va diagnosticar la síndrome de Cushing, una malaltia hormonal minoritària.\nA post shared by 324cat (@324cat) on Dec 8, 2019 at 10:41am PST\n6.- La periodista kurdocatalana Amina Hussein acaba de tornar del seu poble i narra la desesperació de les famílies en plena ofensiva turca al Kurdistan sirià o Rojava.\nA post shared by 324cat (@324cat) on Nov 27, 2019 at 10:34am PST\n7.- L'actriu Melissa Benoist, coneguda pel seu paper com a Supergirl, revela en un vídeo que és una supervivent de violència masclista.\n8.- El periodista i exdiputat de la CUP David Fernàndez fa una defensa contundent del dret a l'autodeterminació en el judici del procés.\n9.- La Clàudia té una malaltia tan minoritària que és un cas únic al món.\n10.- Laurent Simons té 9 anys i un coeficient intel·lectual de 145, molt per sobre de la mitjana, que se situa entre 90 i 110.\nInstagram 324 més vist 2019


Guesthouse Živko Dobrova Eslovènia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nGuesthouse ŽivkoKidriceva Cesta 39 Miklavz, Dobrova, Dobrova, Eslovènia, 2204 - Veure al mapaNotable7,6Basada en91comentarisGuesthouse ŽivkoVeure més fotosVestíbulVeure més fotosVeure totes les 27 fotosMolt bona ubicació 7,5Veure al mapa7,5UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Guesthouse Živko és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Dobrova. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Guesthouse Živko asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar, restaurant, bar, àrea de TV/saló compartit. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, plat de dutxa, bany compartit per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com esquí, jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Guesthouse Živko no troba competidors en cap categoria.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més\nAllotjaments a Dobrova


» La revolució feminista\nLa revolució feminista està en marxa. Però, què entenem per revolució feminista? El feminisme és un moviment d’alliberament de les dones que ha tingut diversos objectius al llarg de la història. En una primera etapa, es tractava fonamentalment d’aconseguir que les dones tinguessin els mateixos drets que els homes; aquest objectiu encara no ha estat totalment aconseguit, i hi ha països que es troben avui a molta distància d’assolir-lo. En d’altres, com el nostre, la igualtat de drets està gairebé assolida formalment, però no realment, i cal lluitar encara per avançar en aquesta igualtat.\nAmb tot, en el camí fet en aquesta direcció han sorgit altres objectius que no solament poden afectar les dones sinó també els homes; el feminisme ha mostrat com el sistema patriarcal, amb l’atribució de gèneres diferents a homes i a dones, coarta la llibertat de les persones en obligar-les a actuar de maneres que no sempre corresponen als seus desigs i possibilitats. S’obre, així, un altre capítol d’objectius per a la revolució feminista: el de deslliurar-se de gèneres imposats i aconseguir una major llibertat individual en les formes de vida.\nI hi ha encara uns nous objectius que veiem dibuixar-se en aquests moments. En una etapa en què s’ha imposat una forma de capitalisme tòxic, que privilegia els interessos del capital per damunt de la vida i els drets de les persones i que al mateix temps corromp la democràcia, el feminisme aporta un conjunt d’altres objectius que tornen a situar el dret a la vida com l’imperatiu major de la societat per damunt d’altres interessos. I en aquest sentit, el feminisme promou una forma de societat diferent, en connexió amb els objectius ecològics i igualitaris. Des d’aquest punt de vista, que de fet s’inicia en aquesta etapa, podem esperar que el feminisme sigui, en els pròxims anys, un moviment d’alliberament de les dones i també dels homes, i que al mateix temps pugui avançar en el disseny d’una societat més justa i menys competitiva, recollint així una part de l’herència dels moviments de progrés de la humanitat que han existit en altres èpoques.\n25 de febrer de 2019 a les 18:30 h


Memòria dels barris: 2010\nEn l'any 1950 neix La Penya Esportiva Montserrat, coneguda pel seu acrònim PEM, com secció d'esports del Cercle Catòlic, vinculat a la parròquia de la Mare de Déu de Montserrat.\nEls seus fundadors van ser l'Eduard Portela i Mossèn Alemany. El primer president en Félix Portela i el seu fill va ser nomenat Secretari tècnic permanent, el primer camp va estar situat davant la parròquia de la Mare de Déu de Montserrat, en un terreny de la família Renom.\nTerreny davant la parròquia on va néixer el PEM. Foto Mn. Josep M. Tort.\nEntre 1953 i 1961, quan ja es jugava en el terreny situat al ptge. Garrofers (on actualment hi ha un edifici industrial), va tenir un període extraordinàriament brillant - amb activitats no solament esportives.\nUn dels seus antics jugadors Joan Caldentey, ens fa seguidament cinc cèntims de la història de la entitat:\nEl 1.950 començà el Pem, es jugava en un terreny de davant de la l'esgléia de la Verge de Montserrat, al costat de la casa de la Maria Renom i Carme Sarrias, mare.\nAllà s'hi van jugar partits, entre els jugadors d'aleshores recordo l'Andreu Perelló, un tal Odón del Centre Excursionista i d'altres, no sé si també l'Eduard Portela, no m'estranyaría ( actualment en Portela és President de la lliga ACB del Basket Estatal).\nDesprès d'uns anys ens vàrem traslladar al carrer de Garrofers, al costat d'una casa on vivia el Sr. Paco, personatge pintoresc del barri.\nMossèn Florit beneint el camp del Ptge Garrofers\nEquip sènior del Pem dècada dels 50\nEspectadors, normalment familiars dels jugadors. Foto M. Vidal\nAquell terreny de la Verge ens va servir també per a jugar a futbol, tot fent servir pedres per porteries; també es feia servir per altres jocs (tennis) els Renom, Vinaixa, Caldenteys Sarrias, Ferré .\nEls del carrer Garrofers varen ser els anys mes bons, vàrem jugar en un partit de festa major contra l'Aismalibar i el Sant Josep de primera divisió i el equip del Pem es va defensar força bé.\nDesprés passarem a jugar al Mas Guinardó, que no tenia les mides reglamentàries però la Federació feia la vista grossa, eren altres temps.\nTambé van ser anys de gloriosa trajectòria, essent el president el Llibert Vinaixa. Desprès tots ens vam fer grans i ens vam anar retirant jo tenia de 36 a 37 anys quan ho vaig fer, després de jugar com veterans, els Vinaixa, Sarrias, Caldenteys, Pucurull, Renoms etc., els més joves van continuar uns quants anys mes, l'Amadeo, Josep, Valentí, Diego i cia.\nEn aquest club han jugat a basquet molts dels joves i les joves del barri i s'han fet, esportivament parlant, algunes de les millors jugadores que van acabar jugant a la lliga de primera divisió femenina en el Club Picadero i a la sel·lecció espanyola femenina de basquet , com és el cas de Rosa Castillo, per altra banda veïna del barri.\nAl respecte un altre ex jugador del PEM en Miquel Pucurull, un dels primers jugadors del PEM, ens amplia la informació amb la següent aportació:\nL'equip en el qual va començar la Rosa Castillo, estava entrenat per Maria Planas.\nMaria Planas havia estat jugadora del primer equip femení que va tenir el PEM en els anys cinquanta.\nmaria Planas en la dècada dels 50\nAnys després, l'equip de noies es va desfer, però va refer-se més tard en l'època en que l'equip jagava al Mas Guinardó, i que començava na Rosa Castillo, entrenat també per Maria Planas i el PEM va fer un magnífic paper en la màxima categoria espanyola (em sembla recordar que van quedar cinquenes el primer any).\nEquip del Pem en el passatge Garrofers. Eduard Portela entrenador.\nEquip del Pem entrenat per Maria Planas, anys 70\nTant és així, que a finals dels setanta fins a finals dels vuitanta, la Maria Planas va ser seleccionadora i entrenadora de l'equip femení d'Espanya.\nLa seva dedicació al bàsquet femení català i estatal ha estat extraordinària. Reconeguda per tothom, l'any 2009 va rebre la medalla al Mèrit Esportiu de mans del rei d'Espanya.\nEn 1972 l'equip masculí de basquet, que jugava en la tercera divisió regional, va fer un gran partit en el camp del Cide a Mallorca, segons ho reflecteix un diari esportiu de lèpoca:\nEquip sènior del PEM 1976- Camp del Cide\nEl Pem continuà funcionant fins 1976, vinculat molt més al Mas Guinardó que no pas a altres grups del barri.\nActualment en el Mas Guinardó no existeix ni una sola indicació que el PEM hi hagués jugat, durant vint-i-sis anys en la seva terrassa. La seva tasca social va ajudar a mantenir un Mas Guinardó que sense el basquet hagués tancat molt abans no ho va fer.\nDes d'aquí demanem una pista amb cistelles de basquet pels nens i nenes del barri i ni que sigui una placa que recordi aquests fets dins els Mas Guinardó actual.\nFons informació, Joan i Josep Caldentey, Llibert Vinaixa i Valentí Puy.\nPublicat per carme a 20:03:00 16 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Guinardó - entitats - PEM, Guinardó - Mas Guinardó\nA Horta són moltes les cases de finals del segle XIX i principis del segle XX, que tenen o han tingut un gran safareig on depenent de la seva grandària, diverses bugaderes alhora rentaven roba aliena i desprès l'estenien sobre el terra al sol a la fi que s'assequés.\nHorta era un poble ric en mines i pous d'aigua, i per tant, idoni per aquesta mena d'activitats on l'element líquid era primordial pel seu desenvolupament .\nLa gent treballadora d'Horta es dedicava mayoritàriament a fer de pagès i les seves dones arrodonien l'economia familiar rentant roba per a la gent benestant de Barcelona i més tard pels estiuejants que a mitjans del segle XIX es van establir a les afores del poble.\nD'un Llibre de na Dora Serra\nDe fet, l'ofici de bugadera era dels pocs que les dones podien dur a terme en aquella època; elles administraven la llar i en feien manteniment, cuidaven els fills i a més feien de bugaderes que era un treball molt pesat i extenuant.\nEls carros de les bugaderes arribaven plens de roba bruta els dilluns a Horta i la recollien els dissabtes blanca i immaculada per dur-la cap a Barcelona. Pel cap baix, tardaven més de mitja jornada per arribar a ciutat i un altra per tornar al poble. Havien de fer algunes parades durant el camí per donar de menjar i beure als cavalls i fer un mos i al final del viatge sovint dormien en una fonda que hi havia al carrer de la Tapineria a ciutat vella.\nRafael que treballava per les bugaderes en 1934. En desconeixem l'autor\nMalgrat es considerava que la feina de bugadera era bàsicament per a dones també hi havia homes que s'hi dedicaven o ajudaven a les dones en aquelles tasques que requerien força física com la de llençar l'aigua bullint sobre la roba quan calia.\nHem trobat algunes fotos de safareigs d'Horta i dels pous d'aigua del carrer Aiguafreda, carrer on principalment però no única, hi treballaven les bugaderes però, ben poques de les dones que tant van contribuir amb el seu treball amb la millora econòmica de les seves famílies. així que us deixo amb que hem\npogut aconseguir a la fi de donar-lis cara en una història, on elles són les protagonistes.\nTreseta. Bugadera de Can Caparrada. Foto familiar de Salvador Casals\nFragment d'una foto de 1920 col·lecció Arissa\nFonts informatives: "QUI TÉ ROBA PER RENTAR" de l'Associació de Veïns i Veïnes d'Horta i del llibre d'en Desideri Díez sobre la història d'Horta.\nPublicat per carme a 1:32:00 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Horta - Bugaderes, Horta - Ca Eudald, Horta - Safareigs\nFotografia de l'Hotel Casanovas de primers de segle XX.\nL'Hotel de la Fuente Casanovas que era una sucursal del conegut Hotel d'Englaterra, el van fer construir el passat segle XIX els propietaris del Mas Casanovas que ho eren també de totes les terres del voltant. El van inaugurar el 26 de setembre de 1899.\nCartell fons J. Fernández\nMoltes persones confonen el Mas Casanovas i l'edifici del l'Hotel de la Fuente Casanovas pensant-se que són el mateix, però la realitat és que no és pas així.\nCronològicament la història va anar de la manera següent:\n1890 - En el plànol de la ciutat de Barcelona de 1890, apareix assenyalada l'existència del Mas Casanovas a dalt de tot dels terrenys del futur hospital de Sant Pau.\n1898 – Montserrat de Casanovas sol·licita permís d'obres per bastir l'Hotel Casanovas.\n1899 - El 26.9.1899 s'inaugura l'Hotel de la Fuente Casanovas.\n1900 – Els Futbol Club Barcelona juga en el camp del Mas Casanovas durant tot aquest any, desprès degut a la venda dels terrenys dels Casanova a la Junta Administrativa del futur Hospital de Sant Pau, han de buscar-se un nou camp El dia 18.11.1900, el Barça juga l'últim partit al camp del Mas Casanovas.\n1901 – El 28.1.1901, es signa l'escriptura de venda dels terrenys.\n1902 - Es posa la primera pedra per a la construcció de l'Hospital de Sant Pau.\nVeïns verenant prop de l'Hotel Casanovas en 1900.\nDesconeixem l'autor de la foto.\nMalgrat que alguna font assenyala que l'hotel el va bastir la família Casanovas amb els diners de la venda de part dels seus terrenys als Administradors del futur Hospital, hem deduït per les dades recavades i exposades cronològicament més amunt, que aquesta versió es contradiu amb aquestes dades, donat que l'Hotel es va construir entre els anys 1898 i 1899 i la venda de les terres del Mas Casanovas no es va formalitzar fins l'any 1901, concretament del 28 de gener de 1901, segons escriptura que es conserva en l'arxiu històric de l'Hospital..\nResulta versemblant, doncs, que ambdós edificis convisquessin durant un espai limitat de temps i que el mas Casanovas es derruís en començar les obres de l'Hospital i/o en obrir el carrer Igualtat, denominat des de 1942 Cartagena.\nDe l'antic Mas Casanovas en troba poca informació i és una llàstima, no s'ha pogut localitzar fotografies ni dibuixos ni res semblant, desconeixem per tant quina grandaria i forma tenia, sabem això si que disposava d'una capella de les ruïnes de la qual disposem d'una fotografia.\nRuïnes de la capella del mas Casanovas.\nDe la seva història tampoc es coneix massa, se'n té notícia escrita des de principis del segle XVII, però segurament era anterior ni que només fos com edifici rural de poca importàcia. Un llegidor nostre descendent per part de la família de seva muller de la família Casanovas, ens ha fet arribar aquesta informació sobre el Mas Casanovas:\n"El "Mas Casanovas" se vendió en publica subasta por los albaceas de Pedro Vilaseca (notario) a favor de Antonio de Casanovas y Serra en 17 de Julio de 1731, era unas cuantas escrituras juntas, que en total tenía 32 mojadas, con diferentes censos y demas cargas. Sus tierras eran de viña, campas y herma. Tenía un "Casalot y una paret". Se encontraba en "Lligalbé" y cerca del cementerio del Guinardó. Uno de los testigos que firmó fué el Magnifico Dr. Raphael Casanovas" . Fons Julio-carlos García Castrillón extret d'una de les moltes escriptures de la família.\nAquest casalot, molts anys desprès va ser ampliat i convertit en la torre senyorial amb capella que va perviure fins a finals del segle XIX. Anys més tard trobem noves dades referents al Mas Casanovas gràcies a l'historiador del Guinardó Joan Corbera que al respecte indica:\nEl Mas Casanovas «Més que una masia era una casa senyorial. A més, tenia una mina d'aigua molt coneguda i visitada pels veïns de la zona per la seva excel·lent qualitat. Avui dia encara existeix». La finca, de grandària «mitjana», estava situada als dos costats del carrer de Cartagena i tocava al nord amb la ronda del Guinardó, i al sud, amb la Travessera de Gràcia, que per l'època travessava pel que ara és l'hospital fins arribar a la l'antiga Ctra. d'Horta a tocar de Can Girapells.\nLes terres que envoltaven l'antiga masia es dedicaven al cultiu de vinya, però la terrible plaga de fil·loxera del 1881 va reduir els ceps al mínim. La part baixa de la finca, de secà, es reservava als llegums i el gra. I també hi havia arbres fruiters, com tarongers i llimoners, i garrofers.\nDetall del dibuix original del projecte de l'Hospital de Sant Pau,\non pot endevinar-se on es trobava l'ermita\nUna part del dibuix de la perspectiva general de l'Hospital de Sant Pau, segons la idea original del gran arquitecte Lluís Domènech i Muntaner, on es poden apreciar amb detall les ruïnes de la capella de Can Casanovas (Dibuix de 1902) Fons Arxiu Històric de Sant Pau.\nEls jugadors del FCB llogaven habitacions en l'Hotel de la Fuente Casanovas, i les feien servir de vestidors. En el camp del Mas Casanovas només hi van jugar durant tot l'any 1900.\nLes terres que van comprar per bastir Sant Pau, també comprenien les que s'haurien de cedir a l'Ajuntament per obrir els carrers Coelo, Catalunya, Igualtat i Mas Casanovas que envoltarien l'Hospital de Sant Pau. De tota manera, un cop iniciades les obres de l'Hospital, van sorgir problemes amb el veïnat i propietaris de les finques del voltant, entre els que cal destacar els drets de pas del camí arbrat que anava des de la porta de la Torre Xifré, dessota la Travessera de Gràcia, fins el que ara és el carrer Mas Casanovas i que desprès de moltes negociacions, va propiciar a que l'Hospital també cedís els terreny per urbanitzar el carrer Coelo (avui C. Pare Claret).\nCamí arbrat que començava en l'antiga travessera de Gràcia\ni acabava en el carrer del Mas Casanovasi passant pel mig mateix\ndel que ara és 'Hospital de Sant Pau.\nFoto de la família Gil cedida a l'Arxiu de l'Hospital de Sant Pau.\nAixí, doncs, segurament quan es va urbanitzar el carrer del Mas Casanovas, juntament amb el d'Igualtat (Cartagena), és quan edifici del Mas Casanovas va desapareix del tot.\nAntic carrer de la Igualtat, ara Cartagena.\nL'Hotel Casanovas es pot veure amunt a l'esquerra de la foto.\nTornant a l'Hotel de la Fuente Casanovas, cal afegir que els seus propietaris pensaven que podia arribar a ser un magnífic negoci donada la inmillorable situació de la finca a la falda de la Muntanya Pelada, des d'on es podia contemplar tot Barcelona. El van inaugurar, com ja hem indicat, el 26 de setembre de 1899 però, desgraciadament no va ser així.\nL'Hotel de la Fuente Casanovas, es venia com un hotel de luxe, disposava de 32 habitacions ben equipades, sumptuoses estances, dotat de serveis elèctrics propis i d'aigua pròpia provinent d'una de les moltes mines que hi havia a la zona que segons deien tenia propietats quasi miraculoses però, la veritat és que el negoci va ser un veritable fracàs, tot i que, que durant un temps van coincidir els serveis d'hotel amb els de casino de joc, en una època en la que es coneixia l'existència de cases de joc clandestines en el Guinardó freqüentades per gent de Barcelona.\nManiobres militars a prop de l'Hotel Casanovas. Foto César Comas Llaveria. AFC\nManiobres militars prop de l'Hotel Casanovas. Foto César Comás. AFC\nDesprès d'uns cinc anys, els propietaris de l'Hotel de la Fuente Casanovas, van cedir l'edifici a la Guardia Civil a la fi de convertir-lo en Caserna. La Guardia Civil s'hi va estar fins 1934.\nHotel Casanovas ja com caserna de la Guàrdia Civil segons una postal d'època.\nSegell de l'escola\nJa en època de la República la Generalitat va convertir l'edifici en escola: sota el nom de "Grup Escolar Pau Iglesias". L'Arquitecte Goday va dissenyar diverses modificacions per a adequar l'edifici al que seria el seu nou ús.\nInauguració de l'escola Pau Iglésias. Foto Brangulí. ANC\nInauguració de l'escola.\nAutoritats assistents a l'acte Carles Pi i Sunyer, alcalde de Barcelona, Jaume Serra, regidor de cultura de l'Ajuntament de Barcelona i Pere Bosch, rector de la Universitat Autònoma, entre altres personalitats Fotos Brangulí.\nDesprès de la Guerra Civil, va a tornar a ser Caserna de la Guardia Civil fins l'any 1950 en que de nou va tornar a ser escola, aquesta vegada sota el nom d'Obispo Irurita.\nSegell de l'escola Obispo Irurita\nTal com s'explica en el WEB de la pròpia escola "Com l'edifici estava molt deteriorat i ja no reunia condicions per fer classes, gràcies a les demandes dels pares, el 1986 començà la seva rehabilitació. Les obres de remodelació i ampliació van ser dirigides per l'arquitecte Jordi Romeu. El curs 1986/87 l'escola es va haver de desplaçar als barracons del col·legi Jovellanos. El setembre de 1987 es reanudaren les classes a l'edifici remodelat.\nEn 1989 s'inaugura de manera oficial el nou edifici amb la presència de la regidora d'Ensenyament, Sra. Marta Mata.\nAquest mateix any es va canviar el nom de l'escola, que va passar a ser "MAS CASANOVAS". El Sr. Lluch, dissenyador gràfic i pare d'alumnes de l'escola, va dissenyar el nou segell del centre. "\nSegell escola Mas Casanovas\nCom record de l'existència de l'antic Mas Casanovas ha quedat el propi edifici de l'antic hotel, l'escola que hi du el nom de MAS CASANOVAS i el propi carrer de darrera l'Hospital de Sant Pau, precisament on estava la masia, que rep el nom de "carrer Mas Casanovas".\nFonts informatives: Web Escola Mas Casanovas; Web Futbol Club Barcelona (Història del Club), Joan Corbera, historiador del Guinardó, Fotos del llibre ELS BARRIS DE BARCELONA.\nPublicat per carme a 11:16:00 22 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Guinardó - Mas Casanovas;Guinardó - Hotel Casanovas, Guinardó - masies\nCan Girapells a principis del XX\nLa història de Can Girapells remunta fins a finals del segle XVII. Sabem que l'any 1776 era regentada per Miquel Basté i Ferrer, per això antigament era coneguda per Can Basté.\nEra una propietat mitjana regentada des de 1776 per Miquel Basté i Ferrer i heretada pel seu fill Ramon Baste i Pujadas, el 1824. El 1899 va passar a passa a mans dels cinc fills d'Agustí Basté i Carbonell i Sebastiana Palou Sallent i la propietat s’esmicola i perd el seu sentit agrari. El 1917, aquests germans van vendre per 56.000 pessetes, la propietat a la societat Agustí i Cia, regentada pel militar, Jorge Palanca, que pretenia treure rendiment dels terrenys.\nDos anys més tard, era venuda a la Compañía Fabril de Carbones Eléctricos que va instal.lar un dipòsit a la zona. El 1927, va ser venuda a l’industrial Antoni Vidal i Serra per 122.00 pessetes. Aquest va morir el 1933 i la va deixar a les seves filles, Carme i Montserrat Vidal Folch que la van mantenir fins que l’expropià el municipi. Havia estat una mena de taverna on també feien menús fins que va tancar aquell negoci. Va estar molts anys enrunant-se i essent lloc de trobada d’una nombrosa colònia de gats.\nProjecte de Plaça Maragall. Can Girapellls a d'alt a la dreta. Darrera l'antic camí d'Horta\nCan Girapells 1914\nMantingué l'activitat agrícola fins 1917 que va passar en mans de Jordi Palanca que en feu un us industrial de la finca. El renom de Girapells li ve d'un antic masover que deia sovint com insult "et giraré la pell".\nEl Guinardó urbà no té més de 100 anys. Can Girapells tenia a prop altres masies : Can Berdura i Can Viudet (a sota la plaça Maragall), Can Garcini i Can Eloi (al Passeig Maragall anant cap a Barcelona), Can Guixà, Can Vintró i Can Sabadell (passeig Maragall anant cap a Horta).\nCan Girapells conreava cereals i vinya i els darrers anys es va especialitzar en floricultura.\nEls camps amb els cultius de flors de Can Girapells\nTal com hem indicat, el darrer propietari de la masia va ser Antoni Vidal i Serra, l'any 1933 la van heretar les seves filles que la mantingueren fins que l'Ajuntament la va expropiar.\nLa masia en els últims anys de la seva existència\nDesprès de moltes protestes veïnals en contra de la seva demolició, el 3 d'agost del 2004, en plenes vacances, l'ajuntament la va derruir per a construir-hi pisos per a reallotjament urbanístic .\nEnderrocament de la masia en agost de 2004\nPisos que s'han construït en terrenys de Can Girapells\n*Informació extreta d'un calendari editat per la Cooperativa Rocaguinarda. Text Joan Corbera. Fotos de procedències diverses .Article publicat a la Veu de la Vall d' Horta i del Guinardó. Gener 2006 de Martin M. Checa-Artasu Historiador.\nPublicat per carme a 19:37:00 0 comentaris\nPublicat per carme a 23:59:00 2 comentaris


dc.contributor.author Pons Poblet, Josep Maria\ndc.contributor.author Torres Llinàs, Lluís\ndc.identifier.citation Pons, J.Mª, Torres, L. Els codis tècnics de càlcul d’estructures metàl·liques a l’Estat Espanyol al segle xx i el seu context històric. A: Trobada d'Història de la Ciència i de la Tècnica. "Actes d'Història de la Ciència i de la Tècnica, IX Trobada". Girona: Societat Catalana d'Història de la Ciència i de la Tècnica (SCHCT), 2008, p. 203-207.\ndc.description.abstract Les repercussions associades als potencials accidents derivats de col·lapses d’estructures o d’instal·lacions han fet que al llarg del temps els organismes oficials hagin desenvolupat codis específics, normalment de compliment obligat, als quals ha hagut d’ajustar-se l’entorn associat a aquella tecnologia. Si bé és evident que una de les finalitats fonamentals d’aquest desenvolupament de normatives ha estat la de garantir la seguretat de les persones i dels béns, potser ens passa per alt que solen estar molt lligades a l’entorn socioeconòmic i també al context històric. En aquesta comunicació s’exposarà el cas dels codis tècnics de càlcul d’estructures metàl·liques a l’Estat espanyol durant el segle XX, primerament molt relacionats amb l’entorn ferroviari, seguint per l’adaptació a les restriccions del ferro posteriors a l’acabament de la Guerra Civil i acabant amb l’aparició dels eurocodis fruit de la integració europea.\ndc.publisher Societat Catalana d'Història de la Ciència i de la Tècnica (SCHCT)\ndc.subject.lcsh Eurocodes (Standards)\ndc.subject.other codi tècnic\ndc.subject.other restriccions del ferro\ndc.title Els codis tècnics de càlcul d’estructures metàl·liques a l’Estat Espanyol al segle xx i el seu context històric\ndc.subject.lemac Eurocodis (Normes)\ndc.identifier.dl B. 47665-2008\nupcommons.citation.author Pons, J.Mª; Torres, L.\nupcommons.citation.contributor Trobada d'Història de la Ciència i de la Tècnica\nupcommons.citation.publicationName Actes d'Història de la Ciència i de la Tècnica, IX Trobada


La CUP anuncia una campanya de recollida de signatures per forçar la celebració d'una Audiència Pública sobre l'Eixample Nord | Candidatura d'Unitat Popular\nLa CUP anuncia una campanya de recollida de signatures per forçar la celebració d'una Audiència Pública sobre l'Eixample Nord\nLa candidatura lamenta que cap partit doni suport a la moció que ho proposava, i demana el suport a la ciutadania per poder posar en marxa aquest òrgan de participació popular\nLa proposta més destacada que la CUP feia al Ple municipal del mes de juny era la celebració d'una Audiència Pública que tractés la qüestió de l'Eixample Nord i que permeti a la ciutadania tenir una eina de participació on, a més, es pugui escoltar la postura de tots els partits representats al Ple. Aquesta proposta tan bàsica i òbvia va ser rebutjada per la resta de grups municipals, de manera que des de la CUP posem en marxa totes les eines que posa a disposició el Reglament de Participació per aconseguir que es pugui celebrar aquesta Audiència Pública. Cal aconseguir un nombre de signatures equivalent a un 5% del cens de la ciutat, de manera que es calcula que faran falta unes 2.400 signatures. Es tracta d'un repte important, però la CUP està disposada a posar en marxa tota la seva logística i els màxims esforços per aconseguir-ho. Entenem que és vital la celebració d'aquesta Audiència per tal que el concepte de participació no es mantingui encastat a mètodes tradicionals i passats. No hem de tenir por a donar la cara, i molt menys en temes tan importants. Tothom té la seva postura i no hi hauria d'haver cap problema en donar-la a conèixer en un espai previst per generar debat i arribar a conclusions que ajudin a trobar un urbanisme al servei de les persones i de la ciutat.\nPer tot això, la CUP ha organitzat una nova reunió per aquest dimecres 4 de juny a les 19:30h a l'Ateneu Vilanoví. Aquesta reunió servirà per organitzar tota la campanya que es portarà a terme per seguir donant a conèixer el macroprojecte urbanístic de l'Eixample Nord, i per seguir generant un debat públic que entenem és molt sa i lògic en qüestions tan transcendents per la ciutat.\nLa moció de suport a Can Vies, aprovada parcialment\nEls esdeveniments recents al Centre Social Can Vies van portar la CUP a presentar una moció d'urgència per rebutjar aquest desallotjament i criticar l'actuació policial que en va derivar. Aquesta moció va portar un intens debat al Ple Municipal, que finalment va aprovar aquesta moció amb els vots favorables de la CUP i d'ICV, a més del vot del PSC a dos dels tres punts proposats.\nLlegeix la moció per l'Audiència Pública sobre l'Eixample Nord\nLlegeix la moció en suport a Can Vies


#natacióambaletes archivos - Cetrencada\nSirenes en l’esport: la natació amb aletes\nLes sirenes existeixen? Tot i ser un animal mitològic, en l’especialitat esportiva de la natació amb aletes les seves esportistes s’apropen al moviment de la sirena. I, no només al moviment, la seva forma i les velocitats a les quals arriben també recorden a aquesta criatura màgica.\nA diferència de la natació clàssica, la posada en escena de la natació amb aletes és més extraordinària pel material que s’usa – la monoaleta- i les altes velocitats. També és obligatori l’ús de tubs i ampolles d’aire.\nAquest esport es practica principalment en piscina. Les distàncies que es recorren són les mateixes que en la natació tradicional, però amb tres disciplines diferents: apnea, superfície i escafandre.\nEn les competicions es produeixen onades de fins a 40 cm, d’aquesta manera l’aigua sobrepassa els límits de les piscines. Un exemple n’és el record mundial dels 50 metres amb apnea, recollit de la FECDAS (Federació Catalana d’Activitats Subaquàtiques), que van ser realitzats en 13 segons. Això vol dir, una velocitat de 13 km/hora.\nI, com es neda amb aletes?\nTot i la imatge de la monoaleta que representa la figura de la sirena, el dofí és l’animal a imitar, pel ritme del moviment i la gran elasticitat. S’usa una tècnica molt semblant a l’estil papallona però, amb la diferència que en la natació amb aletes els braços no es fan servir. Aquests s’estenen per davant del cap i amb les mans juntes amb la intenció de tallar l’aigua.\nPer conèixer amb més profunditat aquest esport, el següent vídeo-reportatge fa un recull d’aquesta modalitat aquàtica tant espectacular.\nReportatge realitzat per Anna Ariño, Marta Bieto i Paula Durà


02/26/2020 02:18:14 PM\nAcaben les obres del FEIL\nL'Ajuntament ha executat els treballs del Fons Estatal d'Inversió Local a Sant Boi dins els terminis establerts pel Govern central\nEntre abril i desembre de 2009 s'ha portat a terme el paquet de 23 actuacions previstes a Sant Boi pel Fons Estatal d'Inversió Local (FEIL). Totes menys una s'han executat sense incidències destacades dins del període previst. La implantació dels centres repetidors de telefonia mòbil s'ha endarrerit per causes tèctiques i estarà realitzada en unes setmanes. L'Ajuntament, per tant, ha acomplert el termini fixat pel Govern central, que finalitzava amb l'any.\nEl FEIL ha premès que a Sant Boi s'hagin enllestit nombrosos projectes que no disposaven de finançament ordinari. En destaquen les millores d'accessibilitat; la reurbanització dels carrers (com els del nucli antic); la rehabilitació d'equipaments (com centres escolars, poliesportius i casals); l'ampliació de serveis (com el cementiri municipal) o l'execució d'infraestructures de col·lectors (a la ronda de Sant Ramon o a la Riera del Fonollar).\nRevitalitzar l'economia i crear ocupació\nLes obres han rebut a Sant Boi una aportació econòmica global de 14,3 milions d'euros, 175 euros per habitant. Amb aquesta inversió, que s'inclou dins el Plan español para el estímulo de la economía y el empleo (Plan E), el govern central ha volgut revitalitzar el sector de la construcció, que està greument afectat per la crisi econòmica, i lluitar contr l'atur. A Sant Boi, el FEIL ha generat 329 llocs de treball, 170 dels quals han estat de nova creació.


Justícia i Pau - Entrega del XII Premi Memorial Joan Gomis\nEntrega del XII Premi Memorial Joan Gomis\nPablo López Orosa i Rosa María Calaf guanyadors de l’XII Memorial Joan Gomis\nL’Auditori de la Facultat de Comunicació Blanquerna-URL va acollir el 30 de novembre la dotzena edició del Premi Memorial Joan Gomis de periodisme solidari, guardonant a Pablo López Orosa i Rosa María Calaf. El president de Justícia i Pau, Eudald Vendrell, va ser l'encarregat de presentar l'acte, on va fer un repàs de les edicions anteriors i un recordatori del significat i del que vol transmetre aquest guardó.\nEl jurat va entregar el premi, en la categoria d’obres periodístiques, al reportatge «La tregua de los zapatos» intenta que los jóvenes no caigan en manos de las maras guatemaltecas, del periodista Pablo López Orosa i publicada el 2 de febrer de 2017 a “Desalambre”, secció dedicada als drets humans de eldiario.es. Aquesta obra mostra una problemàtica llunyana i, sovint, oblidada: la violència a Amèrica Central i Sud-Amèrica i l’extorsió de les maras sobre els joves.\nEn la modalitat de trajectòria periodística, el jurat va premiar la reconeguda periodista Rosa María Calaf. Durant més de 35 anys d’experiència a la professió, la periodista ha exercit com a corresponsal a Buenos Aires, Roma, Viena, Moscú, Hong Kong o Pekín, informant i buscant històries amb gran sensibilitat i passió pel periodisme. El seu interès per tot tipus de temes, persones i col·lectius, i la seva relació amb els valors del Memorial: pau, solidaritat i defensa dels drets humans, la fan mereixedora del premi.\nEls dos guardonats van defensar el paper que té el periodisme en el servei i compromís social, sent una eina per arribar a un món més just. Pablo López Orosa va destacar la necessitat de temps per arribar a fer bon periodisme “El més complicat és el temps. Avui en el periodisme ens falta temps” i Rosa María Calaf va denunciar el sensacionalisme i l’entreteniment que es veu a dia d’avui “En molts casos el que rep la ciutadania no és informació. És entreteniment o informació incompleta i desdibuixada. [...] No estem millor informats encara que ho pensem. Vivim en un simulacre constant”. També la periodista va reivindicar que el gran problema del món és la injustícia, on hi ha interessos creats que eviten l’entesa entre tots i conèixer al que és diferent, defensant així la necessitat d’un periodisme de qualitat i preocupat per les injustícies socials.\nEl jurat del Memorial va estar format per representants de les entitats que convoquen el premi: Justícia i Pau, Cristianisme i Justícia, FundiPau, Facultat de Comunicació Blanquerna- Universitat Ramon Llull, Fundación Cultura de Paz, Mans Unides, les revistes El Ciervo i Foc Nou, i membres de la família de Joan Gomis.


Carta al president de la República de Colòmbia, exigint garanties de protecció per a la integritat física i moral de José Aristizábal i de totes les persones defensores de drets humans i treballadors per la pau de Colòmbia - IDHC\nCarta al president de la República de[...]\nIncidència | Dijous, 30 d'octubre de 2014\nPau Colòmbia Persones defensores de drets humans\nSenyor President, la Pau a Colòmbia està sent amenaçada.\nEl dia d'ahir vam ser notificats de les amenaces, provinents del grup paramilitar "Comando Central - Àguiles Negres", contra la vida de 99 persones defensores de Drets Humans i treballadors per la Pau de Colòmbia. En aquesta llista hi ha el senyor José Aristizábal García, Coordinador de l'Observatori del conflicte armat i el postconflicte de la Corporació Nou Arc de Sant Martí i Fernando Hernández, director executiu de la mateixa.\nA la carta pública "No n'hi va haver prou 11 anys d'exili" dirigida a vostè i al fiscal general de la Nació, José Aristizábal denuncia que: "[...] ahir a la tarda van lliurar aquí mateix, a la recepció de l'oficina, un sobre que conté una altra amenaça. És del grup Comandament Central - Àguiles Negres. Hi amenacen de mort a 99 homes i dones entre els que estem Fernando Hernández, Adolfo Butlla i jo. Encara no porto tres mesos d'haver tornat a Colòmbia. I no va ser suficient que passés onze anys lluny del país, a Espanya i Catalunya, perquè una altra vegada em tornin a amenaçar [...] Mai em vaig imaginar que aquests heralds de la mort prenguessin nota tan ràpid d'aquest retorn. Que no em deixessin gairebé ni arribar. "\nCom és de coneixement públic, José Aristizábal va estar exiliat a Espanya a causa d'amenaces contra la seva vida provocades per la seva participació, el 1994, en l'acord de pau dut a terme entre el Corrent de Renovació Socialista i el Govern Nacional, en el qual aquest últim es va comprometre a establir un esquema de protecció i seguretat per als signants del mateix. José Aristizábal no només va continuar la seva incansable treball per la pau a Colòmbia sinó que, a més, juntament amb el teixit social català, va treballar per una societat més justa en aquesta part del món. Tots els que signem aquesta carta vam tenir el plaer de compartir amb ell diferents espais de fraternitat i de solidaritat amb organitzacions socials, comunitats camperoles i indígenes de Colòmbia. Durant els últims anys, José coordinar l'Observatori per l'Autonomia i Drets dels Pobles Indígenes a Colòmbia (Observatori ADPI) i va participar de diverses iniciatives que busquen la transformació social a Catalunya.\nEls sotasignats -organitzacions no governamentals, partits polítics i institucions de l'Estat espanyol i Catalunya, i amics i amigues de José Aristizábal - expressem la nostra profunda indignació i preocupació per aquesta situació. Ens alarma que enmig del procés de pau, que recolzem com a defensores i defensors de la vida i els drets humans, hi hagi estructures criminals que operen impunement i mantinguin sota la mira de les seves armes als que han apostat per la paraula com a principal forma d'acció política. Com serà possible aconseguir la pau si els que treballen per ella són objecte d'amenaces i intimidacions? Exigim que es reactivin de manera urgent les garanties plenes de protecció física i moral per a José Aristizábal, en virtut del compromís que va adquirir l'Estat colombià en el nomenat acord de pau d'abril de 1994. Així mateix exigim que es garanteixi la protecció de Fernando Hernández, els investigadors de la Corporació Nou Arc de Sant Martí (CNAI) i les organitzacions i persones amenaçades que figuren en aquesta llista. Sense garanties plenes per a la participació política i social mai aconseguirem la tan anhelada pau.


Una manera diferent d’explicar algunes de les notícies de l’informatiu, dels personatges que han passat per l’emissora, un editorial humorístic per ajudar als oients a ‘entendre’ l’actualitat local. ‘M’entens què vull dir-te’ és un resum setmanal dinàmic, distès, divertit i de broma. És la secció que tanca el programa ‘És l’hora’, els divendres, a punt d’enfilar el cap de setmana i, amb aquest esperit quasi festiu, hereta un xic del to desenfadat dels reportatges estiuencs d’A la fresca.\n20 de juny de 2014.\nTanquem la temporada del 'M'entens què vull dir-te?' amb un piromusical. Els diferents personatges que han desfilat pel programa ens deleitaran amb les seves millors cançons. Bon estiu! i fins aviat!\n13 de juny de 2014.\nEl programa satíric de Ràdio Palamós tanca la setmana amb un repàs especial al darrer ple municipal de l'Ajuntament de Palamós.\nCom no podia ser d'una altra manera, avui el programa estarà centrat en l'abdicació del Rei Joan Carles, i de tots els comentaris derivats. Sempre amb l'humor i sarcasme que caracteritza el nostre programa.\n30 de maig de 2014.\nLa visió humorística de l'actualitat de la setmana a Palamós que ens ofereix el 'M'entens què vull dir-te?', se centra en aquesta ocasió en l'assemblea de socis del Palamós CF.\n23 de maig de 2014.\nEls esports centraran bona part del programa d'aquesta setmana, el 'M'entens què vull dir-te?', l'espai més satíric de la graella de Ràdio Palamós.\n16 de maig de 2014.\nEl famós forat del càmping King's és història, però abans d'acomiadar-nos d'ell, volem saber què en pensa de tots aquests anys. Una de les nostres entrevistes 'impossibles' amb un toc d'humor.\n9 de maig de 2014.\nAvui farem el sorteig per adjudicar els horts urbans de Palamós amb el nostre particular pagès tronat, l'Aniceto de Can Loreto. Bon cap de setmana!\nEl nostre particular historiador, Alfons Palau, ens fa una esbojarrada interpretació dels ponts festius, en aquesta nova edició del nostre espai satíric setmanal.\n25 d'abril de 2014.\nEl Ple de l'Ajuntament de Palamós i la diada de Sant Jordi centren avui la nostra habitual mirada humorística dels divendres a l'actualitat de la setmana.\n11 d'abril de 2014.\nNous personatges s'incorporen a l'espai humorístic de Ràdio Palamós. Avui descobrirem a l'Aniceto, un pagès molt divertit i savi que ens indicarà com cultivar els horts de Can Pere Tià.\nDesprés de la setmana convulsa dins les files d'ERC a Palamós, el nostre espai satíric us donarà la visió particular d'aquest afer. Sempre amb l'humor com a fil conductor.\n28 de març de 2014.\nAquesta setmana hem tingut Ple Municipal a l'Ajuntament i per aquest motiu torna l'habitual secció 'Ple al 15'. Aquesta i d'altres perles a 'M'entens què vull dir-te?'.\n21 de març de 2014.\nDins de les nostres entrevistes impossibles avui entrevistem a Napoleó Bonaparte o a Pepe Botella, no n'estem segurs. L'espai més satíric de la graella de Ràdio Palamós.\n14 de març de 2014.\nNova entrega de l'espai més satíric de l'emissora. Les notícies manipulades i la participació de tota els personatges del programa tancaran la darrera secció de la setmana.\n7 de març de 2014.\nAquesta setmana hem enterrat el Carnestoltes 2014. Tots els personatges del 'M'entens què vull dir-te?' han participat activament d'aquests dies de festa, gresca i xerinola.\nSetmana de carnaval i el nostre espai humorístic se centra en la festa d'hivern per excel·lència, el Carnaval de Palamós 2014. Ah! i aquesta setmana tenim 'Ple al 15' .\n21 de febrer de 2014.\nAprofitant el 33è aniversari del 23F, avui us oferirem la nostra particular visió amb els personatges del programa del cop d'Estat de l'any 1981. El programa més satíric de la ràdio, per tancar la setmana.\nAprofitant que ahir era el Dia Mundial de la Ràdio, avui descobrirem els orígens d'aquest mitjà de comunicació amb la visió sempre particular dels nostres personatges del programa.\n7 de febrer de 2014.\nL'espai més irreverent de Ràdio Palamós us presenta les notícies manipulades de la setmana, així com les declaracions d'alguns vilatans que han marxat del nostre poble en els darrers anys.\n31 de gener de 2014.\nAquesta setmana hem tingut Ple Municipal i farem l'habitual 'Ple al 15', amb el repàs de les intervencions més 'destacades' del plenari. Bon cap de setmana a tots!\n24 de gener de 2014.\nLa darrera secció de la setmana, la més irreverent de totes, la més satírica i amb l'humor més àcid. 'M'entens què vull dir-te?'.\nEl 'M'entens què vull dir-te?' d'avui fa la seva particular lectura de la 'Pilota d'Or' transformant-la en el concurs 'Calero de Oro'.\nEl vaixell enfonsat a les illes Formigues centrarà aquest programa satíric que tanca el programa 'Es l'Hora' tots els divendres. 'M'entens què vull dir-te?'\nAvui els nostres polítics ens faran la seva particular carta als Reis d'Orient. Acabem aquesta primera setmana de l'any amb l'humor àcid de 'M'entens què vull dir-te?'.\nEspecial Cap d'Any.\nEl programa més irreverent de l'emissora us proposa una bon estona per tancar el 2013 i donar la benvinguda al 2014. Diversió assegurada en aquest especial d'una hora amb campanades i tot!\n27 de desembre de 2013.\nEn la darrera edició de l'any de la secció satírica de Ràdio Palamós, us oferim alguns dels millors moments dels programes emesos fins avui. Bon Nadal i feliç 2014!\n20 de desembre de 2013.\nArriben les festes de nadal i per aquest motiu avui fem una entrevista al Tió. Humor sarcàstic i amb un xic de mala llet per tancar la setmana.\n13 de desembre de 2013.\nSerà Palamós port Schengen algun dia? Avui parlem amb l'alcalde d'aquesta localitat de Luxemburg. I com no podia ser menys, la consulta del 9 de novembre, coberta al Palau de la Generalitat pel nostre becari. Bon cap de setmana!\n29 de novembre de 2013.\nAquesta setmana hi ha hagut Ple Municipal, o sigui 'Ple al 15', un xic d'humor per tancar la setmana. No us perdeu els nostres fantàstics personatges.\nEl canvi de temps i la baixada de les temperatures ens estan afectant una mica. Refredats, tos, gola seca,... i bon humor per tancar la setmana amb les entrevistes impossibles o l'informa tiu.


> Complements Alimentaris>Circulació Sanguínia>Tensió Arterial>L-Carnitina 500 mg - Nature 's Bounty - 30 càpsules\nLa L-Carnitina és un aminoàcid elaborat en el fetge i els ronyons\nQue després s'emmagatzema en els músculs esquelètics, cor, cervell i esperma. Les carns vermelles i els productes lactis són les fonts dietètiques principals. Aquest complement alimentari de Nature 's Bounty® aporta carnitina en la seva forma natural "L".\nApte per a vegetarians i vegans. Sense sucres ni edulcorants ni sal afegits. No conté aromatitzants ni conservants artificials. No conté blat de moro, porcí, llevat.\nIngredients: L-Carnitina L-tartrat, agents de càrrega (fosfat dicàlcic, cel·lulosa microcristal·lina), antiaglomerants (estearat de magnesi, ácidoesteárico, diòxid de silici), agents de recobriment (hidroxipropilmetilcelulosa, glicerina (d'oli de llavor de palma)), colorant (diòxid de titani), enduridor (polivinilpirrolidona).\nAplicació: Prendre un (1) comprimit al dia, preferiblement amb un menjar. Màxim d'un (1) comprimit al dia. No superar la dosi diària recomanada.


dimecres, 15 de maig de 2013 07:53\nLes pluges seran més probables a partir de la tarda i les temperatures es mantindran més baixes\nEls núvols, aquest dimecres, ens acompanyaran durant gran part del dia i les pluges entraran per Lleida amb ruixats i avançaran cap a la Catalunya central, raó per la qual el Servei Meteorològic de Catalunya té activat l'avís per intensitat de pluja.\nDe matinada predominarà el component sud, i anirà girant al llarg del matí a component nord. A la tarda bufarà la tramuntana a l'Empordà i el mestral a les Terres de l'Ebre amb intensitat moderada amb cops forts.\nPer dijous, el sistema frontal ja haurà creuat Catalunya i es trobarà sobre les Balears. El pas del front implicarà l'entrada de nous aires que seran més freds i posarà en moviment els vents del país.\nPer als propers dies temps insegur, amb gran variabilitat. El que sí que queda clar és que l'ambient serà suau.\nDarrera actualització de dimecres, 15 de maig de 2013 07:55


Política de privacitat - Restaurant Arrels\nRESTAURANT ARRELS garanteix la privacitat de les dades de caràcter personal aportats, segons el Reglament General de Protecció de Dades (RGPD).\nAquestes dades seran incorporats a un fitxer responsabilitat de RESTAURANT ARRELS i seran utilitzats amb la finalitat de contestar la sol·licitud realitzada per la seva part i per a enviar-los informació de la nostra empresa i serveis per qualsevol mitjà de comunicació. En enviar-nos aquest formulari, vostè està acceptant explícitament la recepció d'aquests. Aquestes dades es cancel·laran a petició seva o una vegada satisfet la finalitat per a la qual van ser recaptats.\nCom exercitar els drets: Els usuaris poden dirigir una comunicació per escrit a RESTAURAT ARRELS amb domicili en Carretera C-250, Km 7, 17242 Quart, Girona, o a l'adreça de correu electrònic INFO@ARRELS.RESTAURANT incloent en tots dos casos una fotocòpia del seu DNI o un altre document identificatiu similar, per a exercitar els seus drets, que són els següents:\n● Dret a sol·licitar l'accés a les dades personals: vostè podrà preguntar a RESTAURAT ARRELS si aquesta empresa està tractant les seves dades.\n● Dret a sol·licitar la limitació del seu tractament, i en aquest cas únicament seran conservats per RESTAURAT ARRELS per a l'exercici o la defensa de reclamacions.\n● Dret a oposar-se al tractament: RESTAURAT ARRELS deixarà de tractar les dades en la forma que vostè indiqui, tret que per motius legítims imperiosos o l'exercici o la defensa de possibles reclamacions s'hagin de continuar tractant.\n● Dret a la portabilitat de les dades: en cas que vulgui que les seves dades siguin tractades per una altra signatura, RESTAURAT ARRELS li facilitarà la portabilitat de les seves dades al nou responsable.\nPossibilitat de retirar el consentiment: en el cas que s'hagi atorgat el consentiment per a alguna finalitat específica, vostè té dret a retirar el consentiment en qualsevol moment, sense que això afecti la licitud del tractament basat en el consentiment previ a la seva retirada.\nCom reclamar davant l'Autoritat de Control: Si un usuari considera que hi ha un problema amb la forma en què RESTAURAT ARRELS està manejant les seves dades, pot dirigir les seves reclamacions a l'autoritat de protecció de dades que correspongui, sent l'Agència Espanyola de Protecció de Dades la indicada en el cas d'Espanya.\nLa negativa a proporcionar les dades suposarà la no prestació o la impossibilitat d'accedir al servei per als quals eren sol·licitats. Vostè té dret a rebre resposta de qualsevol pregunta, consulta o aclariment que li sorgeixi derivada d'aquest formulari.\nCLÀUSULA LEGAL PER A COMUNICACIONS ELECTRÒNIQUES\nAVÍS SOBRE CONFIDENCIALITAT: Aquest missatge i, en el seu cas, els arxius adjunts són confidencials especialment pel que fa a les dades personals. i es dirigeixen exclusivament al destinatari referenciat. Pot contenir informació confidencial sotmesa a secret professional i la seva divulgació està prohibida en virtut de la legislació vigent. S'informa que, si no és vostè el destinatari o la persona autoritzada per aquest, que la informació continguda en aquest missatge és reservada i la seva utilització o divulgació amb qualsevol fi està prohibida. Si ha rebut aquest document per error, li preguem que ens ho comuniqui per telèfon, o e mail i procedeixi a la seva destrucció. En l'enviament d'e-mail no es pot garantir la seguretat ja que aquesta informació pot ser modificada, interceptada, o incompleta. El remitent no accepta responsabilitat pels errors o omissions en el contingut o annexos d'aquest e-mail.\nCLÀUSULA LEGAL PER A ENVIAMENT ELECTRÒNIC DE PUBLICITAT\nAVÍS SOBRE CONFIDENCIALITAT: Aquest document es dirigeix exclusivament a la persona destinatària. Pot contenir informació confidencial sotmesa a secret professional i la seva divulgació està prohibida en virtut de la legislació vigent. S'informa que si no és vostè la persona destinatària o autoritzada per aquesta, la informació continguda en aquest missatge és reservada i la seva utilització o divulgació amb qualsevol fi està prohibida. Si ha rebut aquest document per error, li preguem que ens ho comuniqui i procedeixi a la seva destrucció. En l'enviament d'e-mail no es pot garantir la seguretat ja que aquesta informació pot ser modificada, interceptada o incompleta pel que l'empresa remitent no accepta responsabilitat pels errors o omissions en el contingut o annexos d'aquest e-mail.\nRESTAURAT ARRELS, l'informa que és responsable d'un fitxer de dades de caràcter personal, on estan inclosos les seves dades, la finalitat de les quals és la relació comercial, i l'enviament de documentació. L'informem que podrà exercir els drets d'accés, rectificació, supressió, oposició, limitació del tractament i portabilitat de les seves dades en l'adreça indicada mitjançant escrit, concretant la seva sol·licitud i al qual acompanyi fotocòpia del seu Document Nacional d'Identitat. L'enviament d'aquest email respon amb la totalitat de la legislació vigent de Protecció de Dades i Llei de Serveis de la Societat de la Informació. Igualment, si no desitja rebre més informació de la nostra empresa, enviï'ns un e-mail a INFO@ARRELS.RESTAURANT, amb la paraula “baixa” en l'apartat assumpte.\nEn compliment del que s'estableix en la normativa vigent de Protecció de Dades de Caràcter Personal, li comuniquem que les dades recollides en el present formulari quedaran incorporats i seran tractats en el fitxer denominat Usuaris Web sota la responsabilitat de RESTAURAT ARRELS amb la finalitat de poder prestar els seus serveis, així com per a mantenir-li informat sobre qüestions relatives a l'activitat de l'empresa.\nL'informem que les dades que ens faciliti seran tractats de manera lleial, transparent, adequada, pertinent, limitada, exacta i actualitzada i no es comunicaran o cediran a tercers, exceptuant que aquesta comunicació sigui necessària o pugui suposar una millora per a la finalitat d'aquests, sempre concorde a la normativa vigent en matèria de protecció de dades, Reglament General de Protecció de Dades.\nEn el cas que es produeixin canvis en algun de les dades facilitades, amb la finalitat de mantenir el nostre fitxer actualitzat, li preguem que ens el comuniqui per escrit.\nL'informem de la possibilitat que té d'exercir els drets d'accés, rectificació, supressió, oposició, limitació del tractament i portabilitat de les seves dades de caràcter personal de manera presencial en les oficines de RESTAURAT ARRELS acompanyant còpia de DNI, o bé mitjançant correu postal a Carretera C-250, Km 7, 17242 Quart, Girona, o correu electrònic INFO@ARRELS.RESTAURANT.


"Les vacances són per descansar...": el diari 'As' burxa en la tensió entre Casillas i Mourinho\nEls diaris generalistes trien els plans econòmics del govern de Rajoy per obrir les portades d'aquest divendres. "Els mercats castiguen Espanya en desconfiar de les mesures d'ajust", titula 'El País'\nARA Barcelona Actualitzada el 06/01/2012 08:36\nLa tensió sempre present entre Iker Casillas i l'entrenador del Madrid, José Mourinho, torna a la portada de l'edició en paper del diari As d'aquest divendres, dia de Reis, amb una portada dedicada a la frase amb què el porter madridista va replicar ahir el tècnic per l'esbroncada pública posterior al partit contra el Màlaga que tant els va costar guanyar. "Les vacances són per descansar...", titula el rotatiu. I afegeix la resta de la frase en un subtítol a la mateixa portada: "...i per desconnectar, per estar amb la família, per ocupar el temps en altres coses i també, per què no, per pensar en el futbol". En respostes posteriors –Casillas responia als periodistes en la inauguració d'un carrer amb el seu nom a Móstoles–, el porter acaba dient que es poden menjar polvorons per Nadal, una de les queixes de Mourinho, que va criticar els jugadors pels excessos nadalencs que els havien fet tornar en baixa forma.\nLa resta de diaris esportius destaquen les activitats solidàries i populars dels jugadors de futbol la vigília del dia de Reis. "Passió real", titula El 9. "Passió culé", diu el diari Sport. "Enamoren i emocionen", afegeix El Mundo Deportivo. "La conjura del Bernebéu", destaca Marca en referència al propòsit que es fa el Madrid per a aquest any de no abaixar la guàrdia davant els equips més modestos.\nLoapa financera, control del frau i el dèficit de la Seguretat Social, als diaris generalistes\nPel que fa als diaris generalistes, tots obren la portada d'avui amb títols referents als plans econòmics del govern de Rajoy i els seus efectes. "O caixa o faixa", anuncia El Punt Avui en referència a la reacció catalana contra els plans per controlar els pressupostos autonòmics des de Madrid. També l' ARA tria aquesta qüestió per obrir la portada: "Unitat contra la Loapa financera". "Els mercats castiguen Espanya en desconfiar de les mesures d'ajust", diu El País. "El govern demana temps, però els mercats no li donen treva", titula El Mundo. "Limitació del pagament en efectiu per combatre el frau", assenyala La Vanguardia. "Pensions en alerta", avisa El Periódico. "Ofensiva contra el frau", destaca La Razón. "El pla de xoc contra el frau limitarà l'ús de diners en efectiu", indica Abc, tot i que dedica l'espai principal de la portada a anunciar un llibre sobre la història del Reial Madrid, amb el titular "Reial Madrid i Abc, una història d'amor i èxit". "Rajoy s'amaga", adverteix Público sobre el fet que el president del govern espanyol no realitzarà cap compareixença fins que no faci un mes de la investidura.


Per què plorem? - Revista Mètode\nRespon FRANCISCO J. MORALES OLIVAS:\nLa conjuntiva, és a dir, la mucosa que recobreix les parpelles i la part anterior de l’ull, està constantment lubricada per les llàgrimes. Les funcions d’aquestes són afavorir el lliscament de les parpelles i prevenir la sequedat de la part de l’ull exposada a l’aire. Estan compostes d’aigua (98%), sal i petites quantitats de proteïnes i greixos. Contenen també lisozima, un agent antibacterià descobert per Fleming.\nLes llàgrimes es generen en les glàndules lacrimals i s’eliminen per l’angle intern de l’ull cap a les fosses nasals. Quan el llagrimeig és excessiu, no es pot eliminar totes les llàgrimes produïdes i es produeix l’acció que coneixem com plorar. Les que humitegen constantment els ulls són les llàgrimes basals. Quan una llum intensa, un cos estrany, un líquid o un gas irritant arriben a la mucosa ocular es genera una major producció de llàgrimes, anomenades reflexes, la funció de les quals és rentar i protegir l’ull. Aquesta secreció reflexa pot també produir-se per estímuls a la boca o el nas.\nQuan el llagrimeig té un origen emocional sol anar acompanyat de sanglots i pot ser produït per situacions agradables o desagradables. Aquestes llàgrimes, anomenades psíquiques o emocionals, es produeixen per un mecanisme diferent, ja que no responen a una reacció local, sinó a distància originada en el sistema límbic del cervell (part del SNC relacionada amb el control de les emocions), i conduïda per nervis parasimpàtics fins a la glàndula lacrimal. La composició d’aquestes llàgrimes emocionals és també diferent, ja que contenen petites quantitats d’hormones com prolactina, encefalina o adrenocorticotròpica que estan relacionades amb la sensació de benestar.\nLa funció del plor no és ben coneguda, i s’atribueix a Darwin l’opinió que només serveixen per a lubricar l’ull. Avui s’accepta que té funció intra i interpersonal. Intrapersonal perquè després del malestar produït per una emoció, plorar produeix sensació de benestar, i interpersonal perquè afavoreix la connexió psíquica amb altres persones, tant en el sentit d’empatia, com de defensa en manifestar debilitat.\nAlgunes malalties neurològiques produeixen un increment de plor per un mecanisme no aclarit, però que millora amb dosis baixes d’antidepressius. També hi ha persones amb incapacitat per plorar, de vegades després de traumatismes o malaltia psíquica. Un estudi recent mostra que les persones amb dificultat per plorar són menys empàtiques i tenen amb més freqüència conductes d’evitació. Una qüestió important és que, si bé tots els mamífers produeixen llàgrimes, només els humans plorem, el que demostraria un component psíquic i probablement una funció social.\nFrancisco J. Morales Olivas, president de l’Institut Mèdic Valencià\nbiologiaCharles Darwinexpressió de les emocions


Romeu visita L’agrupació socialista de Mareny de Barraquetes – tucomarca.com\nInicioSecciónLa ComarcaRomeu visita L’agrupació socialista de Mareny de Barraquetes\nL’Agrupació Socialista del Mareny de Barraquetes va comptar este dilluns amb la presència del Vicesecretari General i Portaveu del PSPV-PSOE, Francesc Romeu. A la reunió van assistir al voltant de cinquanta afiliats i simpatitzants per parlar del panorama polític actual, incidint en la situació a la qual ens ha conduït el Govern del Partit Popular.\nRomeu va denunciar la corrupció i la mala gestió que s’està donant durant el govern popular i va afirmar que ara són “els valencians i les valencianes els qui han d’implicar el deute”. També va fer referència al moment actual, descrivint els pressupostos de la Generalitat com “els més antisocials de la història” atès que les retallades s’han donat “en els pilars fonamentals de l’Estat de Benestar: Educació i Sanitat” i va posar com a exemple la privatització de l’Hospital de la Ribera.\nUn altre tema que va destacar va ser la Conferència Política del PSOE que es va donar el cap de setmana passat i es resumeix en tres colors: el roig de les persones: «hi ha que estar de nou defensant als nostres veïns i amb açò l’estat de benestar que el PP està desmantellant.» El verd de la defensa del medi ambient i noves formes d’eixir de la crisi i el morat de la igualtat, que tots tinguem les mateixes oportunitats, defensa d’escola publica i laica, trencar el concordato amb la santa seu.\nEl Vicesecretari socialista va explicar que es va posar de manifest la intenció dels socialistes que quan tornen a governar no solament serà reconstruït l’Estat de Benestar, “que el PP ens està arrabassant”, sinó que la seua intenció serà protegir-lo mitjançant una modificació en la Constitució “perquè en un futur ningú puga destruir el que tant ens ha costat de fer”.\nRomeu, per a concloure, va posar de manifest que la política local “és el model a seguir”. “El socialisme ho constituïm totes i tots, i és, des dels municipis, com el Mareny de Barraquetes on s’ha apostat per les persones i el benestar d’aquestes” va defensar el portaveu del PSPV-PSOE. Finalment, va incidir en la “injustícia” que els municipis xicotets com el Mareny de Barraquetes “els qui millor han gestionat aquesta situació” estiguen suportant “mala gestió” dels “vertaders” responsables.\nLa PAH insiste en que se exima de la plusvalía municipal en La Hoya a quienes den en pago su vivienda habitual\n252.136 mensaje de spam bloqueado por Akismet


Democràcia segle XXI Democràcia segle XXI\nDemocràcia segle XXI\nLa sacsejada que ha suposat la pandèmia al nostre estil de vida és inqüestionable. Hem adaptat tots els nostres aspectes laborals i socials a una nova realitat on el teletreball, la distància i les videotrucades han deixat enrere les reunions físiques, les abraçades i les oficines.\nNo deixa de ser paradoxal que, en aquest mateix context on tots hem après que les eines digitals són la millor alternativa per intentar mantenir aquella normalitat anterior a la crisi sanitària, encara avui hi hagi processos democràtics que pengin d’un fil per l’evolució de la pandèmia. La moció de censura contra la junta del president Bartomeu, l’Assemblea de Compromissaris del FCBarcelona i les eleccions catalanes del 14 de febrer són només tres exemples de participació que resten pendents de l’evolució de les corbes sanitàries.\nLa democràcia no només s’ha d’adaptar a la pandèmia, ho ha de fer també al segle XXI. I això és sinònim de tirar endavant el vot electrònic amb totes les garanties tècniques i establir protocols que no aturin els processos participatius. Perquè amb l’argument de la covid-19 la veu dels ciutadans es va apagant a favor dels qui no volen deixar la cadira.