President Puigdemont: "Entre finals de juny i principis de juliol farem una campanya per explicar la llei de transitorietat"\nEn una entrevista al programa El Món a RAC 1, el cap de l’Executiu ha anunciat que aquesta setmana enviarà la carta a la presidenta del Congrés per comparèixer a la cambra i explicar el projecte polític català\nCarles Puigdemont ha reclamat a l’Estat que reconegui que “hi ha un problema”, perquè el que està passant a Catalunya “és real, no és un suflé, ni un holograma”\nHa afirmat que el següent pas que farà el seu Govern si el TC anul·la la convocatòria del referèndum serà “continuar amb l’organització i garantir que se celebrarà amb totes les condicions”\nEl president Puigdemont, en un moment de l'entrevista amb Jordi Basté. Autor: Rubén Moreno\nEl president de la Generalitat, Carles Puigdemont, ha anunciat avui que “entre finals de juny i principis de juliol hi haurà una campanya per explicar tots els continguts de la llei de transitorietat i la manera com farem les coses en aquest darrer tram d’aquest centenar de dies” que quedaran fins la data del referèndum.\nEl cap de l’Executiu ha anunciat la campanya aquest matí en una entrevista amb Jordi Basté, al programa El Món a RAC1. Carles Puigdemont ha explicat que aquesta llei s’aprovarà abans de la signatura del decret de convocatòria del referèndum, que, ha dit, pot ser a finals d’agost o principis de setembre. En aquest sentit, el president ha explicat que aquesta convocatòria “s’ha d’emparar en una base legal” i ha afegit que “el que hem de fer a nivell de Govern i de Parlament és preparar-ho tot perquè es pugui fer en temps i forma”.\nPreguntat sobre quin serà el següent pas que farà el Govern de la Generalitat si el Tribunal Constitucional anul·la la convocatòria del referèndum, el president Puigdemont ha assegurat que el que faran serà “continuar amb l’organització i poder garantir que se celebrarà amb totes les condicions”.\nRespecte a qui signarà aquesta convocatòria, Carles Puigdemont ha afirmat que “un dels que firmarà segur soc jo”, però ha fet notar que si el signa tot el Govern “seria un bon senyal que aquest no és un projecte de cap persona”. En aquest context, ha revelat que “se m’ha adreçat molta gent, que no és del Govern, que diu que vol signar”, com ara alcaldes i diputats.\nPel que fa al resultat del referèndum, el cap del Govern ha explicat que “si guanya el Sí, el Govern s’ha compromès a implementar el resultat, iniciar el procés de transició cap al reconeixement definitiu de l’estat català, negociat amb l’Estat i amb Europa”. Un procés, ha dit, que espera “sigui el més breu possible i saludable per a tots plegats”.\n“L’Estat té un problema molt seriós de percepció democràtica”\nEn un altre moment de l’entrevista, en relació amb unes declaracions de la vicepresidenta del Govern espanyol, en què ha afirmat que el seu Executiu s’està preparant per a una estratègia de tensió i confrontació, el president s’ha mostrat preocupat per l’anàlisi que fa del que està passant a Catalunya. “Confondre el que és un projecte polític, que el que proposa és votar, i entendre com una provocació votar vol dir que té un problema molt seriós de percepció democràtica”, ha afirmat. I ha ironitzat amb el fet que l’Estat “se senti provocat i tensionat perquè algú demana un referèndum per votar”. “A mi em tensionen altres coses”, ha afegit, com ara que la Mesa del Parlament “hagi de respondre davant de la justícia per haver permès un debat democràtic”. “A què s’ha dedicat la número dos del Govern espanyol tots aquests anys? Com és capaç de dir tantes inexactituds i tergiversacions algú que teòricament tenia encomanada la missió d’interessar-se pel que passa a Catalunya?” s’ha preguntat.\nExplicar-se al Congrés\nDurant l’entrevista, el president ha reiterat el seu desig d’anar al Congrés dels Diputats “per poder explicar allò que vaig demanar fer a la conferència de presidents autonòmics i no vaig poder”. Per això, ha anunciat que aquesta mateixa setmana enviarà una carta en aquest sentit a la presidenta del Congrés, Ana Pastor, i s’ha mostrat confiat que hi pugui anar abans de l’estiu.\nCarles Puigdemont creu que “pot ser útil si finalment hi puc anar a explicar el que està passant des del meu punt de vista i escoltar el debat que es pugui generar”, perquè “la situació política de Catalunya demana que, ja sigui al Senat, al Congrés o a la conferència de presidents, pugui fer l’informe que em sembla que els electes espanyols tenen el deure d’escoltar”.\nPreguntat sobre si acceptaria que es votés la seva proposta al Congrés, el president ha assegurat que “jo no aniré a proposar res per votar, ja ho hem fet diverses vegades i sempre ha sortit rebutjada”, i ha qüestionat “que no va ser un pacte l’Estatut d’autonomia?, el vam votar i ens el van anul·lar, ja hem passat per aquí”. En aquesta mateixa línia, ha denunciat que “l’única cosa que no s’ha votat al Congrés és la proposta espanyola per a Catalunya, deu ser que no en tenen? que no tenen el coratge de proposar alguna cosa que sigui debatible i votable?”.\nPer a Carles Puigdemont “el que està passant entre Espanya i Catalunya té molta transcendència, encara que a molta gent no li agrada reconèixer-ho, però és real, no és un suflé, ni un holograma”. Per això, ha remarcat “jo vinc reclamant des que sóc president de la Generalitat el reconeixement del problema, perquè, si es reconeix, com a polítics tenim l’obligació de resoldre-ho”. “En el reconeixement del problema ja hi ha un primer pas, i ho he demanat personalment al president Rajoy això, però no me n’he sortit”, ha reblat.\nEn un altre moment de l’entrevista, i en resposta a les declaracions que va fer José Manuel García Margallo sobre la seva esposa, Carles Puigdemont ha assenyalat que el que va dir l’exministre és “repugnant i fals” i s’ha mostrat preocupat que el Govern espanyol “hagi estat en mans de gent tan indocumentada i xenòfoba”. “Hauria de ser indecent utilitzar aquests arguments”, ha reblat.\nFotogrfia de l'entrevista JPG 877KB


Millores d’accessibilitat al casal de gent gran i el CEM Turó des del carrer del Doctor Pi i Molist – NouBarris.Net\nMillores d’accessibilitat al casal de gent gran i el CEM Turó des del carrer del Doctor Pi i Molist\n17 d'octubre de 2020 16 d'octubre de 2020 Informatius\tAccessibilitat, casal gent gran, El Turó de la Peira, Obres\nL’Ajuntament ha adaptat les rampes, baranes i escales del passatge de Ricard Canals\nL’any passat es va inaugurar el CEM Turó i la urbanització del seu entorn. Quedava, però, un tema pendent: l’adaptació de l’accés des del carrer del Doctor Pi i Molist. Després de les queixes de l’AV del Turó de la Peira, l’Ajuntament ha adaptat un dels accessos, el del passatge de Ricard Canals. Un accés que facilita també que la gent gran del barri pugui accedir al seu casal.\nS’han reformat les rampes i les escales del passatge per adaptar-les a les normatives. També s’han substituït les baranes i passamans. A més, s’ha fet una nova pavimentació que evitar els problemes d’evacuació amb l’aigua de la pluja.\nDurant aquests el mesos d’obres, el passatge ha estat tancat i és per això que s’hi va instal·lar un sistema provisional de rampes al passatge paral·lel, situat a uns cent metres. En un principi el projecte arquitectònic del CEM Turó i els entorns preveia adaptar les escales d’aquest passatge paral·lel, però finalment es va descartar per dificultats tècniques.\n← El Pla de Barris s’amplia a Verdum, Can Peguera, el Turó de la Peira i la Prosperitat\nUn nou Punt d’Informació sobre Demències a Nou Barris →


Vox se situa com a tercera força política a tota la comarca - ESCAPARATE DIGITAL\nVox se situa com a tercera força política a tota la comarca\nEl resultat electoral que deixen les urnes a la comarca de la Foia, reprodueix pràcticament l'obtingut a nivell nacional, on el PSOE aconsegueix ser el partit més votat, seguit de PP i en tercer lloc VOX, que pren a Ciutadans aquest lloc.\nEls dos grans partits polítics augmenten en vots respecte a les eleccions de fa sis mesos; però cau una mitjana de dos punts el suport a Unides Podem i també a Compromís, ja que la coalició Més País, on va integrat el partit de Mónica Oltra baixa en tots els municipis, excepte a Ibi on arriba a un 4% respecte a el 3 '39% d'abril.\nCiutadans deixa el seu tercer lloc a Vox i es desploma fins a la cinquena posició, i fins i tot la sisena, en el cas de Biar. També és Biar l'únic municipi d'aquesta comarca on Vox es queda en quart lloc, per darrere de Unides Podem.\nEl que està clar és que els governs locals no estan representats en aquestes eleccions nacionals, ja que només Onil, on governa el PSOE, ha mantingut aquesta tendència.\nA Tibi, on també governen els socialistes, el PP ha estat el partit més votat (encara que es reprodueix gairebé l'empat de les municipals) i en Castalla, on governa Ciutadans i PSOE, també els populars han estat els més votats. Per contra, a Biar on governa el PP amb majoria absoluta, el triomf en aquestes eleccions ha estat per al PSOE amb un avantatge de huit punts, la més alta de tots els municipis.\nA Ibi, el PSOE aconsegueix més suports que el PP, però ambdues formacions pugen en vots i mantenen la seua distància de quatre punts, com va passar a l'abril.\nBaixa la participació\nLa participació baixa en tots els municipis. El descens més acusat s'ha registrat a Ibi, Tibi i Castalla, on s'ha passat de mitjana de al 79% de participació a l'abril al 75% en aquests comicis i també a Biar, que passa del 85 al 81%. En canvi, a Onil la baixada ha estat d'un punt, passant del 76 al 75 per cent de participació.


Joc mata a tots Online. Jugar gratis\nJoc mata a tots\nJuga el joc mata a tots En línia:\nDescripció del joc mata a tots\nUna multitud de diverses armes per ajudar el seu robot per sobreviure tots els assalts de la baralla a la sorra. . Juga el joc mata a tots en línia.\nCaracterístiques tècniques del joc mata a tots\nJoc mata a tots ha afegit: 22.11.2011\nEl joc es juga: 5988 vegades\nClassificació de joc: 3.57 terme 5 (37 estimacions)\nEls jocs com el joc mata a tots\nDescàrrega del joc mata a tots\nInsereix el joc mata a tots a la seva pàgina web:\nPer inserir el joc mata a tots a la seva pàgina web, copieu el codi i enganxeu-lo al codi HTML del vostre lloc. A més, si t'agrada el joc mata a tots, copiar i enviar l'enllaç a un amic o els teus amics, compartir el joc amb el món!\nAmb el joc mata a tots, també va jugar al joc:


PREGUNTES FREQÜENTS | Girona - Web Oficial\nPer a què serveix el Carnet de Soci?\nEl Carnet de Soci del Girona FC és un carnet anual pensat per a tots els aficionats blanc-i-vermells, atorga molts avantatges i beneficis als socis perquè gaudeixin del Girona FC amb la passió que caracteritza el club.\nPer ser abonat del Girona és indispensable tenir vigent el Carnet de Soci, és per això que és imprescindible que els abonats de Montilivi renovin el seu Carnet de Soci.\nQuins drets o beneficis tinc com a soci?\nAccedir a la compra prioritària d'entrades per a partits d'alta demanda a Montilivi com el FC Barcelona, Real Madrid o Atlético de Madrid amb un descompte del 10% sobre el preu de venta al públic.\n10% de descompte a les Botigues Oficials del Girona FC.\nUn regal de benvinguda.\nParticipar a concursos, experiències i sortejos exclusius per a Socis.\nAprofitar-se dels avantatges i descomptes que ofereixen col·laboradors del club.\nComprar entrades per a partits fora de casa i viatges organitzats pel club.\nPossibilitat d'accedir a la llista d'espera per adquirir un abonament a Montilivi.\nAccés als partits del futbol base i femení.\nFormar part de la massa social oficial del Girona FC.\nTots els beneficis es podran obtenir sempre i quan es compleixi la normativa i requeriments exigits pel club. Alguns beneficis poden estar subjectes a restriccions, modificacions i canvis puntuals o permanents.\nQuè són les insígnies i com puc aconseguir-les?\nEl Carnet de Soci destaca les insígnies que indiquen la teva vinculació al club. Depenent del temps que hagis estat vinculat al club o la teva relació, el teu carnet de soci mostrarà unes insígnies o unes altres.\nHISTÒR1A: Tots aquells abonats que van viure l’històric ascens del Girona a Primera Divisió, lluiran amb orgull la insígnia amb la paraula ‘HISTÒR1A’ com a recordatori de la fita històrica assolida el 4 de juny de 2017.\n+10 anys: Tots aquells Socis que hagin estat abonats del club durant 10 anys o més ininterrompudament, lluiran amb orgull la insígnia de ‘+10 anys’ al seu carnet de Soci.\nPenyista: Els membres de penyes oficials del Girona FC que tinguin més d’un any antiguitat com a soci del club i com a membre d’una penya oficial.\nAccionista: Tots aquells que siguin propietaris de, com a mínim, una acció del Girona FC ho veuran reflectit al seu carnet de soci.\nCom puc demanar Carnet de Soci?\nEls nous socis poden demanar el seu carnet de dues maneres diferents:\nOnline: A través de la web del club, els nous socis podran demanar el seu Carnet de Soci.\nPresencialment: Dirigint-se a les taquilles del club de dilluns a divendres de 9 a 18h (divendres de setmana de partit fora de casa, de 9h a 13h) i portar el DNI, omplir el Formulari d’alta i el document SEPA.\nEls Socis hauran completar el procés de demanar el Carnet de Soci 2019 a través de la Zona de Socis de la web oficial.\nÉs obligatori ser Soci si soc abonat?\nEl Carnet de Soci serà el carnet amb el qual es duran a terme totes les gestions amb el club (compres a la botiga oficial amb descompte, identificar-se amb el club, compra d’entrades, accés a desplaçaments, participació a concursos i sortejos, etc), és per això que és imprescindible renovar aquest carnet per a seguir gaudint de tots els beneficis de ser membre del Girona FC.\nEn el cas de que un abonat actual no renovi el seu Carnet de Soci no podrà fer us de cap dels beneficis vinculats a la condició de soci.\nEls abonats han de pagar el Carnet de Soci 2020?\nEls actuals abonats del Girona FC han re renovar, amb el cost corresponent, el seu Carnet de Soci. En cas de que alguna de les seves dades no siguin correctes podran modificar-les a través de l’àrea de socis que el club posa a la seva disposició.\nEl carnet de Soci et dona accés a l'Estadi?\nNo, el carnet de soci no dona accés a l’estadi. Per accedir a l’estadi, el abonats hauran de passar el seu abonament pels torns com han fet fins ara.\nPer accedir a l’estadi no caldrà mostrar el Carnet de Soci tot i que es recomana portar-lo per a facilitar el control en cas d’incidència.\nCom funciona la llista d’espera d’abonaments?\nActualment el procés per a fer-se abonat del Girona passa per estar inclòs en la llista d’espera per a poder adquirir un abonament a l’estadi de Montilivi quan el procés d’altes es torni a obrir.\nEn el moment que s’obri el procés, es donarà als Socis la possibilitat d'adquirir una localitat a l'estadi de Montilivi per ordre de posició a la llista d’espera.\nPer accedir a la llista d’espera, hauràs de confirmar que vols estar dins de la llista a l’àrea de socis de la web.\nQuin preu té el Carnet de Soci?\nEl carnet de soci té 3 categories de preu que fluctuarà depenent de l'edat del titular:\nJúnior: 30 € (de 7 a 17 anys)\nInfantil: 10 € (de 0 a 6 anys)\nL'edat ve mesurada a data 31 de desembre de l'any corresponent.\nCom em dono de baixa del Carnet de Soci\nPer donar-se de baixa del Carnet de Soci del Girona FC s'haurà d'enviar un correu electrònic manifestant la voluntat de causar baixa a: socis@gironafc.cat\nLa baixa implica perdre els drets inherents als socis del club, a més de l'antiguitat o el número de soci. Una vegada processada la baixa, en cas de que la mateixa persona desitgi activar el seu carnet en un futur, aquest serà tractat com una nova alta, sent impossible recuperar l'antiguitat, número de soci o altres beneficis previs.


ROBOTICA EDUCATIVA + de 30 anys creant, dissenyant, programant,..\nBenvinguts a BASSEDA.CAT\nExpert en robòtica educativa. Més de 30 anys en el sector de l'ensenyament. Des del curs 1991-1992 portant a terme experiències en robòtica educativa, impartint a l'escola d'estiu de la UPC el primer taller de robòtica educativa (1994). Ponències en congresos, seminaris i jornades especialitzades en el sector TIC. Veure resum experiència presentada a ItWorldEDU8.\nPresident Associació Tecnopedagògica Binomi\nQuan parlem de robòtica Educativa ens referim a una disciplina on es construeixen robots, mecanismes i altres enginys que són controlats per ordinador.\nEs treballen gairebé totes les àrees; ciències, tecnologia, matemàtiques,etc. a més desperta la curiositat i la creativitat en els alumnes.\nDiferents estudis mostren que l’experiència de construir amb les mans (hands-on experience) millora la qualitat de l’aprenentatge dels alumnes. La satisfacció de veure que allò que han construït i programat funciona com havien previst els motiva a seguir cercant nous reptes.\nPer què aprendre a programar a l'escola?\nProgramar és comunicar-se amb una computadora indicant-li les instruccions que ha d’executar per a realitzar una tasca concreta.\nSaber llegir i escriure ens serà molt útil en el nostre dia a dia, però no ens hem de convertir en grans escriptors, aprendre a programar passa quelcom semblant. Ens donarà una sèrie d’habilitats i estratègies que seran aplicables a la nostra vida, però no ens cal ser programadors experts\nEl pensament computacional utilitza estratègies i conceptes informàtics per a trobar solució als problemes.\nAprendre a programar sembla essencial per a conèixer i entendre el món actual.\n© Copyright 2021 ROBOTICA EDUCATIVA. All rights reserved.


La transició energètica de Menorca. (II) El camí recorregut. - OBSAM\nInici » Notícies » La transició energètica de Menorca. (II) El camí recorregut.\nCarta d’opinió publicada al Diari Menorca el 01/06/2020\nLa transició energètica implica canvis i transformacions profundes en la configuració i l’ús d’una infraestructura complexa com és el sistema energètic. L’evolució d’un model a l’altra no és possible si no s’estableixen acords i sinèrgies entre els diferents agents, des de l’administració i les empreses fins la societat en general. D’aquí que les Directrius Estratègiques de Menorca en matèria d’energia (DEM-e) de l’Institut Menorquí d’Estudis (IME) no només s’han dedicat a elaborar un full de ruta del que seria el sistema energètic desitjable en una Reserva de Biosfera, sinó també a realitzar un acompanyament i promoure les condicions necessàries perquè sigui factible. Al llarg del procés s’han portat una sèrie d’iniciatives que es poden resumir en els següents quatre punts:\nAglutinar coneixement expert al voltant de la qüestió de l’energia, conformant àmplia una xarxa de treball que abasta les principals empreses i operadors del sistema energètic, universitats, sectors econòmics, associacions i organismes públics. Això ha permès establir una base sòlida de coneixement i la definició d’estratègies que tinguin garanties de ser factibles en un sistema tan complex com és l’energètic.\nDonar suport a les administracions per facilitar la definició d’una agenda de transició energètica. Aquí s’ha tingut en compte que les competències locals poden donar grans resultats, però la nostra condició perifèrica ha requerit traslladar la iniciativa als centres de decisió dels quals depenem: Palma, Madrid i Brussel·les. És important destacar en aquest punt la projecció i credibilitat que ens ha donat la Llei de Canvi Climàtic i Transició Energètica (BOIB núm. 81, de 18 de juny de 2019), així com la bona acollida que ha tingut la transició energètica de l’illa entre les administracions locals.\nDifondre la situació i tendències en el món de l’energia, qüestió no exempta de dificultat, ja que, a pesar que fem un ús quotidià i constant de l’energia, en general no estem familiaritzats amb les unitats i termes que s’utilitzen per parlar-ne. El complicat sistema regulador i el grau d’opacitat en certs nivells d’informació, especialment la relativa a qüestions econòmiques, suposen un repte afegit a l’hora de comunicar de manera senzilla i clara les implicacions de la configuració del sistema energètic en les nostres vides. En àmbits més especialitzats, s’han organitzat i s’ha participat en congressos, tallers i jornades al voltant de la sostenibilitat i la transició energètica.\nAssessorar els plans i estratègies, mitjançant la revisió de documents i la participació en meses de treball dels instruments de planificació que han de ser clau en la transició energètica. Una de les accions més importants en aquest sentit és l’assessorament en el procés de revisió del Pla Territorial Insular (PTI), ja que l’ordenació territorial és una de les palanques que ha de fer possible implementar la transició energètica. Un altre document a destacar és el Pla d’Acció de la Reserva de Biosfera de Menorca, aprovat el 2019, que també ha comptat amb les aportacions necessàries per recollir les principals accions en matèria de transició energètica.\nReunió de treball al Centre de Convencions des Mercadal. Font: DEM-e\nEl procés ha culminat quan, amb tot el camí recorregut, podem indicar per on podem continuar si volem un sistema energètic més eficient, segur i amb unes implicacions econòmiques, socials i ambientals positives per a l’illa. Les directrius per a la descarbonització de Menorca, que anomenem La Segona Transició Energètica, sintetitzen en un document l’aprenentatge i aportacions rebudes durant tot el procés. Aquestes directrius senten els objectius, indicadors i línies d’acció que desenvolupa l’Estratègia Menorca 2030, un pla més detallat que promou el Consell Insular de Menorca.


Les ciutats i la política comercial | Diari de Tarragona\nLes ciutats i la política comercial\nEl comerç a la perifèria té avantatges, però presenta greus problemes de sostenibilitat\n06/01/2015 17:28 | Actualizado a 22/05/2017 23:54\nL’activitat comercial és una de les funcions bàsiques de la ciutat i és difícil per no dir impossible el trobar una ciutat important que no tingui una notable funció comercial. Algunes ciutats fins i tot deuen el seu naixement i prosperitat a l’activitat comercial i no pas a raons de tipus defensiu, industrial o administratiu. El cas de Reus n’és un bon exemple.\nEls mercadals es van constituir en el centre de la vida municipal i al llarg dels segles els comerços més importants es van situar al seu redós. El mercat convertit en centralitat urbana era alhora el lloc on hi havia la quantitat més gran de productes destinat al consum de la població i alhora l’espai on es podien intercanviar més informació de tot tipus, des de la simple xafarderia local a interessants notícies que podien ajudar a obtenir beneficis.\nAl costat del comerciant, una munió d’artesans i petits botiguers conjuntament amb les seves famílies constituïen uns poderosa força cívica i política, sobre la qual es bastia en bona part el poder municipal. La formació de nous barris comportava també l’aparició d’un petit comerç destinat a satisfer les necessitats més quotidianes dels seus pobladors.\nLes noves indústries de l’època del consum de masses, la forta expansió de les ciutats amb l’aparició de polígons d’habitatges, i especialment la generalització de l’automòbil van comportar des de la segona meitat del segle passat la progressiva reducció del comerç tradicional per anar sent substituït per les anomenades noves formes comercials.\nSi una novetat va ser l’autoservei o la galeria comercial, aviat feren acta de presència supermercats i hipermercats, els darrers dels quals necessitaven unes grans superfícies que només es podien trobar a les perifèries urbanes, en àrees rurals i de bona accessibilitat per carretera amb la finalitat de captar una clientela potencial de tipus supramunicipal. Un pas més d’aquestes transformacions comercials ha estat l’aparició dels polígons comercials que concentren un conjunt de grans superfícies d’especialitzacions diferents acompanyades d’altres activitats de distracció i de bars i restaurants.\nAquest comerç a la perifèria té avantatges de cara el distribuïdor i també pel consumidor, però presenta greus problemes de sostenibilitat, en devorar molt espai, consumir molta energia, tant per part de l’empresa com del client que ha d’anar a aquests centres amb transport privat o públic i malversar un temps considerable. Independentment d’aquests fets, el seu urbanisme sol ser deplorable, contribueixen a minvar el sentit de ciutadania, en quan venen a ser una terra de ningú, una no-ciutat apta només pel consumisme individualista, i a més a més competeixen amb determinats avantatges sobre aquell comerç local que prestigia les ciutats, perquè uns carrers cèntrics sense comerç, amb poca visibilitat d’aparadors, desertitza la ciutat i la converteix en un suburbi-dormitori.\nMolts municipis s’han adonat tard del problema i han cercat el remei en formar àrees peatonals i aparcaments als centres urbans, han buscat la instal•lació de grans magatzems, o la de centres comercials com a agrupació de botigues independents en una única unitat espacial propera al centre urbà o als seus eixos comercials.\nSobre el relat anterior es podrien posar molts exemples concrets i tractar de temes com el del polígon de les Gavarres i zones adjacents que de zona industrial fracassada s’ha anat transformat en una estranya suma d’àrees comercials, o del centre comercial del Parc Central de Tarragona o del que es crea a Reus a l’antic solar firal.\nEn molts casos els Ajuntaments no tenen una política comercial fixa i ben establerta i van al compàs de la música de cada dia. Pretenen acontentar al botiguer tradicional i al mateix temps no dubten, per fer calaix, en promoure noves superfícies comercials a les perifèries. El resultat és que si hi ha un excés de superfície comercial en relació a la població. Tot el comerç, tant el del centre com el de la perifèria, se’n ressent, i a més es contribueixen a desfer el teixit urbà que fa ciutat.\nA la pugna d’interessos entre les grans empreses comercials i el comerciant tradicional, s’hi afegeixen interessos polítics, ja que el govern d’Espanya defensa les grans cadenes i l’obertura d’equipaments comercials fora dels nuclis urbans, mentre que el govern de Catalunya es veu molt més obligat a defensar el comerç de ciutat, per ideari i compromís amb el votant. Si l’estat espanyol és un estat format per comunitats autònomes el lògic seria que la regulació del comerç l’efectués el govern més proper al territori i a la societat que representa. Pel principi de subsidiarietat, però bàsicament per evitar una bombolla comercial i la desarticulació de la ciutat, cosa que no està renyida amb què hi puguin haver diferents centralitats urbanes.\nPel que fa als Ajuntaments valdria la pena tinguessin uns plans comercials ben elaborats i actualitzats, els quals haurien d’anar íntimament entrellaçats amb el planejament urbanístic. S’evitarien molts errors, i les actuacions estarien molt millor pensades i realitzades. I això s’ha escrit sense tractar el cas del Mercat Central de Tarragona, que per ell mateix mereixeria un treball de fi de graduació universitària, de màster, o una tesi doctoral.


Redacció 10/01/2019 9:39 am\nL’alcaldable Karl Jacobi va confondre el “Tram” amb “Trump” preguntat pel projecte d’unió del tramvia que l’alcaldessa Ada Colau tornarà a portar a ple. En una entrevista al programa de Ton Clapés ‘Versó Rac1’, el candidat va començar a respondre sobre el Tram amb la frase “el senyor Trump…” fins que l’entrevistador el va aturar. “Em referia al tramvia, senyor Jacobi”, li va dir l’entrevistador. “No conec els detalls sobre això”, va admetre Jacobi.\nA la conversa l’empresari alemany, conegut per esbroncar Roger Torrent en un acte al Círculo Ecuestre, va parlar sobre el futur de la ciutat. “Si el poble m’escull com a alcalde veig un futur molt positiu, però si surt escollit qualsevol altre candidat el veig molt negre”, va afirmar. Respecte al top manta, va assenyalar que el lema de la seva campanya és “ordre i justícia“, i que pensa aplicar aquesta idea amb els manters.\nTambé va detallar el seu projecte pel Zoo de Barcelona, que busca el seu espai a la ciutat. “Si la majoria de la gent el vol mantenir, el mantindrem”, va anunciar. I va afegir: “Sinó, en farem una altra cosa, hi ha diners suficients“. Preguntat sobre els patinets elèctrics i la conjugació dels diferents mitjans de transport a la ciutat, va recordar el lema de la seva campanya – “ordre i justícia” – i el va situar com una solució.\nFinalment, sobre el projecte de la plaça de les Glòries, va argumentar que és un “desastre” i que li semblava una “broma”. “Podem fer-hi una piscina”, va ironitzar.\nEleccions municipals 26M Patinet elèctric Top Manta\nGuaita 10/01/2019 12:06 pm\njosep 10/01/2019 12:47 pm\nCollons 10/01/2019 5:12 pm\nYo mismamente 10/01/2019 6:16 pm


Roser López Monsò: Camisa de força (Projecte. Cap.1)\nCamisa de força (Projecte. Cap.1)\nPensava en la transformació d'una camisa, en dotar una peça d'indumentària d'una funció diferent a l'original per a la qual havia estat confeccionada. Una camisa d'home. Pensava en un joc de contradiccions, en una peça masculina que, un cop modificada, havia de servir-me de camisa de força.\nVolia brodar-la, dotar-la de paraula escrita. El fet de treballar-la amb una tècnica considerada tradicionalment femenina la convertia en contradictòria. I aquesta contradicció en generava una altra (no volguda): la confusió d'un dona que pretén assumir rols masculins, que converteix una peça masculina en imatge de la repressió de la feminitat; una feminitat que malgrat tot, està brodada com a testimoni, que es reivindica a ella mateixa mitjançant la tècnica expressiva.\nEl color, rosa, esdevenia un altre element contradictori: càndid referent infantil, associat a l'educació de les nenes segons el rol tradicional femení. D'altra banda, també resultava contraposat a la idea de “camisa de força”, que comporta un sentit de violència irracional i a la vegada de repressió (també violenta). Brodar paraula escrita reforçava la intensitat del text; el fil escollit, de color rosa, el més semblant al to de la peça, hauria de generar una sensació subtil... no sé com dir-ho: llegir un missatge en la intimitat, de la intimitat...\nEn un principi vaig pensar en caderneres, volia escriure un text descriptiu sobre les caderneres. M'agraden. Són ocells lliures. Algunes vegades n'he vist, en grup, com busquen llavors alegrement: són una alegria. Pensava en la frustració que representen; són capturades i engabiades, valorades pel seu cant (els caçadors les porten a concursos de cant i fins i tot les creuen amb canaris). Pensava en les caderneres com esperits juganers, com impulsos incontrolables; en la camisa com a representació íntima d'algun tipus de repressió d'aquests impulsos.\nPerò un cop Mariona Peremateu va portar-me la camisa acabada (li havia encarregat la modificació de l'original), vaig començar a concebre el text d'una manera més íntima. Aleshores, aquells neguits o impulsos reprimits, intuïts vagament, van prendre una altra forma: en el fons m'estava obligant a parlar de mi mateixa d'una manera més evident. Parlar de l'”estrès íntim”.\nDe l'”estrès íntim” d'un dia, pautat segons la necessitat de trobar un camí expressiu en una camisa (mapa). El procés i la forma d'experimentar-lo íntimament s'entrecreuaven al llarg de les hores d'un dia. El resultat final: un text personal, extret del diari íntim no escrit d'un dia significatiu; un seguit d'impulsos o experiències, una mena d'angoixa latent que m'esforço a controlar racionalment.\nLa camisa s'ha convertit, d'aquesta manera, en la superfície d'un diari personal, en el qual reflexiono de manera evident, i també latent, sobre la seva concepció: la peça és testimoni de la seva pròpia elaboració. La camisa esdevé també un objecte contenidor d'un joc de contrastos múltiples, d'estires i arronses, com si estigués intentant deslliurar-me d'ella. A partir d'una reflexió que madura, de forma quotidiana, que creix i de la qual també intento alliberar-me.\nI les caderneres encara són aquí.


Qui som? | Clínica Veterinaria MesqueGossos\nLa clínica veterinària neix d’una necessitat en la medicina de prevenció i en dues especialitats cabdals que no gaudien els nostres clients.\nEls nostres plans de prevenció ens ajuda a tenir un control minuciós dels nostres pacients, podent diagnosticar patologies en un estat molt primari i poder avançar-nos a patologies mes greus.\nEl nostre servei de dermatologia es referent pels seus mètodes de diagnosi i el seu nivell d’èxit. En la variació en la obtenció del diagnosi final i els diferents tractaments fa que cada pacient se’l faci un vestit a mida.\nLa clínica felina sorgeix de la carència dels nostres clients felins puguin gaudir d’unes instal·lacions i uns protocols enfocats en el seu benestar.\nSens dubte fer que la experiència en la nostra clínica sigui de gran qualitat pel nostre client i el nostre pacient és un repte que cada dia ens fa sentir més orgullosos de la nostra professió.\nCeo Yopifauna s.l.\nLa meva missió es cuidar els petits detalls perquè totes les persones que m’envolten obtinguin la millor experiència laboral i de retruc fer partícips als clients d’aquesta sensació de benestar.\nSoc l’encarregada dels serveis de cirugia de teixits tous i de diagnòstic per imatge. Apasionada de la meva professió la meva missió és la de donar la meva entrega per salvaguardar la bona salut i una qualitat de vida a les mascotes.\nCom a especialista en Dermatologia el meu repte es que els gossos i gats que venen amb maleter per culpa dels picors deixin de rascar-se i gaudeixin d’una millor qualitat de vida. A part de gossos i gats també procuro pel benestar de conills i cobais.\nLa meva feina a la clínica es fer equip i capacitar a tots els meus companys al llarg del dia perquè tot funcioni donant-los suport i ajudant-los en tot el que necessitin.\nJo soc Mari l’encarregada de fer les analítiques preventives dels vostres peludets i de tramitar qualsevol prova externa que puguin necessitar per saber com estan. També m’encarrego de resoldre els vostres dubtes a la hora d’incorporar un nou membre a la família. Compartint la il·lusió del moment i la responsabilitat que comporta d’una forma d’allò més agradable i dolça.\nLa meva funció és donar l’atenció al públic que és mereixen. Fer sentir a el client únic i especial, que la seva estada sigui la més agradable i harmoniosa possible. I finalment fer-ho amb un somriure que és una salutació universal per excel·lència.\nM´encarrego que els nostres pacients es trobin lo més còmodes possibles, essent el benestar de les mascotes ingressades el meu principal objectiu, sense oblidar la constància en la realització dels controls i tractaments. tenint una gran dedicació pre i post cirurgia als animals ingressats tractant-los amb cura i tendresa, essent capaç de manipular i tractar les diferents espècies d’animals que es poden presentar a la nostra clínica.\nPerruquer caní i felí\nLa Meva aportació a la família de Més que gossos està dedicada a la perruqueria, higiene i estètica per gossos, gats, cobais i conills, Per qüestions de salut e higiene es un servei essencial tan per les mascotes com per la unitat familiar, eliminant brutícia, paràsits, al·lèrgies, perquè tota la família pugui gaudir tots junts.


Palafrugell posa en maxa l'11a edició del projecte Rossinyol • Ràdio Capital de l'Empordà\nPalafrugell ha posat en marxa una nova edició del Projecte Rossinyol al municipi\nPalafrugell ha posat en marxa una nova edició del Projecte Rossinyol al municipi. L’acte d’inauguració d’enguany va tenir lloc el passat 26 de novembre, coincidint amb l’11è aniversari del projecte a Palafrugell.\nEnguany hi participen 11 mentors i 11 mentores, tots ells estudiants de la UdG que viuen a Palafrugell i rodalies. Enguany hi participen els següents centres escolars: Institut Baix Empordà, Institut Frederic Martí Carreras, Institut Nou Palafrugell, Escola Barceló i Matas, Escola Pi Verd i Escola Carrilet.\nEl Projecte Rossinyol\nEls mentors esdevenen un referent d’aquests nois i noies, als quals acompanyen perquè siguin coneixedors de diferents espais de la seva vila, àmbits de lleure, producció cultural, etc. L’objectiu és afavorir el desenvolupament i consolidar la integració social, cultural i lingüística d’aquests. Els estudiants i les estudiants de la UdG que s’ofereixen com a voluntaris per al mentoratge, se’ls assigna un tècnic de la UdG que els forma. A més, al final, reben un certificat per la formació i per la tasca realitzada, i se’ls reconeixen crèdits de reconeixement o de lliure configuració.\nAquest projecte educatiu també es desenvolupa en altres municipis com Girona, Santa Coloma de Farners, Olot, Figueres, Lloret de Mar, Blanes, la Bisbal d’Empordà, Palamós, Banyoles, Hostalric, Ripoll i Maçanet de la Selva. La durada és el curs escolar i finalitza amb una trobada conjunta de tots els mentors i mentores i alumnat del municipi on comparteixen les vivències i aprenentatges i fan balanç de l’experiència.\nArticle anteriorInici de l’hivern meteorològic\nArticle següentThe Crab Apples estrenen el videoclip de ‘Hay Luz’


Realitzem tot tipus de projectes i instal·lacions d’aigua.\nInstal·lació, reparació i manteniment d’instal·lacions d’aigua tant a nivell industrial, comercial i domèstic, tractaments d’aigua, descalcificadors, osmosi, desembussos, avaries i fuites. Realitzant els nostres treballs amb la major eficàcia respectant en tot moment les normatives.\nAdaptem el material més convenient per a cada situació treballant amb:\n– Polietilè d’alta densitat\nTreballem l’osmosis inversa\nTot i que l’aigua arriba depurada a les nostres vivendes, aquesta està cada vegada més contaminada per deixalles d’origen domèstic, agrícola i industrial. A més també pot adquirir més residus de camí a la nostra llar, per exemple en les canonades distribuïdores d’aigua. Per això generalment, com més a prop del mar més partícules residuals sol portar l’aigua.\nL’osmosi inversa és la inversió del flux natural de l’osmosi. En el sistema de purificació de l’aigua, la meta és diluir la solució de sal, però separant l’aigua pura de la sal i altres contaminants.\nQuan el flux natural s’inverteix, l’aigua de la solució de sal és forçada a passar a través de la membrana en direcció oposada mitjançant l’aplicació de pressió. Mitjançant aquest procés serem capaços de produir aigua pura eliminant les sals i altres contaminants.\nUna membrana d’osmosi inversa té una mida de porus molt més petit que un bacteri o paràsit. Quan funcioni correctament eliminarà tots els microorganismes de l’aigua de l’aixeta produint aigua estèril.\nEs poden adquirir equips partits o bé compactes amb els filtres i accessoris en un. La duració dels recanvis dels filtres depenent de l’ús pot variar entre 2 i 4 anys i el preu oscila els 40 euros però representa una inversió que s’amortitza ràpid amb una qualitat millor que la de l’aigua embotellada.\nTreballem la reutilització d’aigues grises i pluvials\nInstal·lem a clients depuradores i diposits per l’aprofitament de l’aigua que davant l’augment de la tarifa i amb una consciència de la importància d’estalviar aigua a nivell personal i una millora de les condicions en que es troben els recursos hídrics actuals, tant al nostre país com a nivell mundial son equips que la inversió queda amortitzada.\nLes depuradores permeten aconseguir un consum 0 d’aigua potable per alimentar les cisternes dels inodors amb la reutilització de l’aigua procedent de dutxes i banyeres.\nEls sistemes de reutilització d’aigües grises es poden instal•lar en habitatges de nova construcció o mitjançant reformes integrals tant per cases unifamiliars o blocs d’edificis.\nEls requisits per la pre instal·lació són que existeixi una separació dels baixants de dutxes i banyeres i reconducció fins al recinte o espai on s’ubiqui la depuradora.\nEls diposits pluvials per aigua de reg per cases unifamiliars existeixen en diversos volums adaptats segons les diferents necessitats.\nCopyright © 2020 – OnePress tema de FameThemes


Política Lingüística organitza un macrocicle de conferències sobre Pompeu Fabra - Notícies - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nSerà el cicle més gran de conferències organitzat fins ara per divulgar la seva figura. 60 conferències a càrrec de 12 conferenciants portaran la figura i l'obra del lingüista a les principals localitats catalanes\nEl Departament de Cultura, a través de la Direcció General de Política Lingüística, i amb la col·laboració del Consorci per a la Normalització Lingüística, d'ajuntaments i d'entitats d'arreu de Catalunya organitza les Conferències Fabra, que divulgaran la figura i l'obra de Pompeu Fabra en motiu de l'Any Fabra. Constituiran el cicle de conferències més gran que s'ha organitzat fins ara sobre el lingüista. Obertes a tota la ciutadania abordaran el personatge tant des de la dimensió filològica com la social, amb perspectives tant acadèmiques com divulgatives, gràcies a la implicació d'especialistes de les universitats catalanes i de comunicadors de prestigi.\nEls conferenciants són el comissari de l'Any Fabra i professor de la URV, Jordi Ginebra; els professors de la Universitat de Barcelona, M. Rosa Lloret, Josep Murgades i Neus Nogué; de la Universitat Autònoma de Barcelona, Mila Segarra, David Paloma i Mònica Montserrat; de la Universitat Pompeu Fabra, Joan Costa; de la Universitat de Girona, Narcís Iglésies; de la Universitat de Lleida, Joan Julià-Muné; de la Universitat Rovira i Virgili, Joan Martí Castell; el filòleg i subdirector de la Revista de Catalunya, Jordi Manent; els escriptors Genís Sinca i Sílvia Soler, i l'historiador i editor Quim Torra, entre d'altres.\nEls llocs on es portaran a terme les conferències seran espais com biblioteques, centres de normalització lingüística, entitats culturals, ateneus i ajuntaments. Podreu consultar les dates i els llocs de les Conferències Fabra, progressivament, al lloc web anypompeufabra.cat. En el marc de l'Any Fabra, institucions com l'Institut d'Estudis Catalans, Òmnium Cultural, l'Ateneu Barcelonès, el Col·legi d'Enginyers, entitats culturals i diverses universitats catalanes organitzen cicles i simposis que també hi podreu consultar.\nLa Generalitat de Catalunya dedica l'any 2018 a commemorar Pompeu Fabra, coincidint amb el 150 aniversari del seu naixement i els 100 anys de la publicació de la Gramàtica catalana. Els departaments de la Presidència i de Cultura, mitjançant la Direcció General de Política Lingüística, impulsen l'Any, amb centenars d'actes arreu del territori en memòria i reconeixement d'aquest excepcional científic, que va codificar i modernitzar la llengua catalana, fent-la apta per als diversos estils i funcions.\nL'Any es va iniciar amb l'acte inaugural "Quan arrela el llenguatge clar", que va tenir lloc el passat 21 de febrer al Teatre Zorrilla de Badalona. Entre les previsions destaca una exposició itinerant que s'inaugurarà a la segona quinzena de maig a l'Arts Santa Mònica de Barcelona; una peça teatralitzada que es representarà a teatres, centres culturals, biblioteques i espais expositius; rutes Pompeu Fabra a Barcelona, Badalona, Prada i Bilbao; els Premis Pompeu Fabra, que enguany arriben a la 6a edició; i la Viquimarató fabriana, amb epicentre a Tarragona en el marc del V Col·loqui Internacional "La lingüística de Pompeu Fabra" de la Universitat Rovira i Virgili.\nAmb motiu de l'Any Fabra, la Direcció General de Política Lingüística ha donat suport a diverses publicacions. L'IEC ha publicat l'Obra completa i l'obertura dels 10 volums en línia en el Portal Pompeu Fabra, en cooperació amb la Càtedra Pompeu Fabra; el còmic Pompeu Fabra, l'aventura de la llengua, de Dalmau Editors; i el volum Tant de gust... senyor Fabra, publicat per l'Associació de lectura Fàcil i Publicacions de l'Abadia de Montserrat. També es prepara la reedició de la Petita història de Pompeu Fabra, il·lustrada per Pilarín Bayés, d'editorial Mediterrània.\nPolítica Lingüística, amb "Fabra a l'aula" impulsa recursos d'aprenentatge com el curs en línia "Clic a Fabra", el concurs "Kahoot! Fabra", o els Dictats Fabra, autocorrectius en línia. Aviat es publicaran dos quaderns dedicats a Fabra, un de la col·lecció Llegir per parlar i un altre de la col·lecció Parlem tu i jo, orientat al Voluntariat per la llengua.\nL'agenda de l'Any Fabra ja inclou 179 activitats, de les quals se n'han portat a terme 81 i n'hi ha 98 de programades per a les properes setmanes, que es divulguen en diverses agendes culturals i al compte de Twitter @AnyFabra, amb 2.200 seguidors. Les institucions o entitats que vulguin incloure activitats pròpies en el marc de l'Any Fabra poden utilitzar aquest formulari.\nProfessor de la Universitat Pompeu Fabra. Autor d'una tesi doctoral sobre la sintaxi catalana en l'obra de Pompeu Fabra (2006), del llibre La norma sintàctica del català segons Fabra (2009), curador de l'antologia de textos fabrians traduïda a l'anglès The Architect of Modern Catalan. Pompeu Fabra (1868-1948). Selected Writings (2009) i autor d'altres articles i treballs sobre Pompeu Fabra.\nProfessora de la Universitat de Barcelona. Autora de la ponència "Viure Fabra a través dels curos orals", llegida al IV Col·loqui Internacional "La lingüística de Pompeu Fabra" i, amb Joan-Rafael Ramos, d'estudis sobre Pompeu Fabra com "Els cursos orals de Pompeu Fabra", "Les gramàtiques de Pompeu Fabra destinades a un públic no català" i "Pompeu Fabra i la seva dedicació docent".\nFilòleg i subdirector de la Revista de Catalunya. Autor del llibre Pompeu Fabra a l'exili (2005), compilador i editor de l'epistolari de Pompeu Fabra (volum 8 de les Obres completes), i autor, amb Albert Manent, de "Cartes de Pompeu Fabra a Josep Pous i Pagès". Actualment prepara l'obra Pompeu Fabra en imatges.\nConsultora a la UOC. Creadora de la Ruta Pompeu Fabra. Coordinadora del Postgrau de Correcció i Assessorament Lingüístic de la UAB. Gran coneixedora de l'obra de Fabra i, juntament amb en David Paloma, creadora de la Ruta Pompeu Fabra. Al Congrés Internacional 'La lingüística de Pompeu Fabra' de l'any 2013, va presentar una carta inèdita de Pompeu Fabra en què el Mestre responia al mecenes Rafael Patxot algunes qüestions sobre llengua.\nProfessor de la Universitat Autònoma de Barcelona. Creador de la Ruta Pompeu Fabra i autor, amb Mònica Montserrat, de "Seguint la ruta Pompeu Fabra" i Fabra, de la A la Z. És, a més, autor de contes i gran divulgador de la figura de Pompeu Fabra.\nProfessora de la Universitat Autònoma de Barcelona. Autora d'una tesi doctoral sobre la reforma lingüística de Pompeu Fabra (1985) i dels llibres Història de la normativa catalana (1985), Pompeu Fabra (1991) i Pompeu Fabra. L'enginy al servei de la llengua (1998). Ha escrit altres treballs i estudis sobre Fabra i sobre la reforma ortogràfica de Fabra.\nHa estat president d'Òmnium Cultural, director del Centre d'Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya i director del Born. Col·labora en diversos mitjans, com la revista digital Esguard. El maig del 2015 va ser nomenat director de la Revista de Catalunya.


Home > Organització > SCSIE Sections in Burjassot-Paterna > Genomics > Presentation\nLa Secció de Genòmica del SCSIE té com a principal objectiu el desenvolupament i posada a punt de noves metodologies dedicades a l'anàlisi dels genomes, d'interés per als investigadors tant de la Universitat de València com d'altres organismes públics d'investigació o empreses que ho sol·liciten. Els serveis oferits inclouen des de l'obtenció i processament de les mostres fins a l'anàlisi i interpretació dels resultats obtinguts.\nLa secció compta amb anys d'experiència en l'ús i coneixement de diferents equips de seqüenciació de DNA i qPCR, així com en el desenvolupament de projectes d'estudi de biodiversitat mitjançant l'anàlisi de marcadors moleculars. En els últims anys s'han incorporat al servei les últimes tecnologies en l'àmbit de la caracterització genòmica, la qual cosa ha derivat en la creació del Laboratori de Seqüenciació Massiva. Actualment, des de la Secció de Genòmica oferim la possibilitat de realitzar anàlisi de seqüenciació convencional (Sanger), seqüenciació massiva (NGS) adaptant els protocols a la plataforma més adequada, genotipatge i expressió gènica. A més, des de l'any 2016, tenim la capacitat realitzar tots aquests estudis en cèl·lula única, gràcies a la inclusió del sistema C1 Single cell autoprep System (Fluidigm).\nLa Secció de Genòmica dóna suport i serveis en les següents tecnologies:\nAnàlisi bioinformàtic de les dades obtingudes.\nSeqüenciació Sanger i anàlisi de fragments mitjançant electroforesi capil·lar.\nAnàlisi genòmics i transcriptòmics de cèl·lula única.\nDesenvolupament de projectes per a l'estudi de biodiversitat utilitzant marcadors moleculars.\nPCR quantitativa: qPCR en temps real i PCR digital.\nIdentificació de OMGs.\nAnàlisi de qualitat d'ADN i ARN amb l'equip Bioanalyzer 2100 (Agilent).


Al agua patos Barcelona - Moda infantil | L'illa Diagonal\nPlanta: 0 Local: 59 (Veure plànols) (Veure a Google)\nAl agua patos Barcelona és una botiga que es troba en el centre Comercial l’Illa Diagonal. És una marca especialitzada en moda per a bebès i nens, amb producció pròpia i confeccionada totalment a Espanya, majorment de km zero que garanteix la màxima qualitat i la cura de tots els detalls.\nAquí podràs trobar boniques peces amb estil clàssic, predominant els colors empolsats, i els teixits naturals.\nLes col·leccions estan dissenyades perquè no falti res en l'armari dels petits. Des dels vestits de bany i conjunts que són el producte estrella de l'estiu, fins als jerseis de punt per a l'hivern. T'esperem!\nTroba gran varietat en talles per a totes les edats en pantalons, camises, jaquetes, bruses, vestits i faldilles. No oblidis passar pels accessoris, descobriràs que són el complement perfecte perquè els petits portin a tots costats.\nAl agua patos, un aire clàssic-renovat\nLa marca va néixer en 1994 com confeccionista de vestits de bany per a nens d'alta gamma amb Ana Pujol. A poc a poc ha anat ampliant els productes que oferia. Totes les col·leccions tenen un sol punt en comú: un aire "clàssic-renovat" amb el qual es pugui vestir una família nombrosa, des del bebè al major, tant si és nena com si és nen.\nLa gran sorpresa és que també podrà trobar vestits de bany per a papà i mamà amb increïbles dissenys i colorits estampats que faran els passejos a la platja més divertits amb tota la família.\nNo pots deixar de visitar Al agua patos barcelona, una botiga on a més de fer moltes compres, els més petits es podran entretenir ¡Al agua patos!


.: ROCXI SANT JOAN DESPI.\nEl Rocxi de Sant Joan Despí és un restaurant ideal per dinars de tota mena, en aquest cas un dinar de feina amb tocs de confessions de certes maldats, conspiracions i confessions. Decorat amb bon gust, acollidor gracies als colors càlids i la fusta que envolta el local, un al seure es troba a gust i obert a gaudir d'un bon àpat.\nPerfectament atesos, una xerrada amb el cap de sala i gerent Carles Gómez que ens recomanara alguns dels plats del dia i certs cambis a la carta del celler a més de treure pit per ser un restaurant on els jugadors, tècnics i directius del Barça i Espanyol acostumen a ser comensals habituals, confirmat amb la presencia de Altamira, Urbano Ortega i Andoni Zubizarreta.\nEscollirem vi, un Augustus del Penedès, negre suau i perfecte per un dinar sense gaires estridències culinàries mentre ens serveixen un petit aperitiu i triem els entrants i segons; cargols a la llauna i xipirons saltejats amb bolets i favetes, racions perfectes per compartir entre dos, ben servides i ràpid, xipirons frescos i favetes de temporada amb bolets variats on destaquen rossinyols, ceps i cama-secs.\nPels segons ens decantem per una de les especialitats de la casa, el bacallà, un a la Rocxi i l'altre a la llauna, perfecte cocció i gust ben acompanyat de pebrot, patata al caliu i xip d'albergínies que equilibren la peça de bacallà ben presentat al plat sense escatimar en la quantitat.\nConversa llarga i profitosa que ens farà oblidar de la excel·lent carta de postres, finalment un culant de xocolata amb bola de gelat de vainilla preàmbul als cafès que seran companys en el darrer tram de la interessant sobretaula.\nRecomanable restaurant aquest de Sant Joan Despí per aquest tipus de dinars, caldrà tornar amb calma i amb un altre caire per seguir gaudint d'una cuina ben elaborada i de producte de mercat que conformen la carta mediterrània amb tocs molt personals de la cap de cuina Eva Guilera, també es un lloc perfecte per un migdia on per feina haguem de compartir taula entre motius professionals i relacions socials...\nPublicado por McQ en 2:00\nFas obrir la gana a qualsevol amb les croniques dels teus apats. Et torno a repetir que es un plaer llegir-te.\nGràcies, menjar és un plaer, gaudir de menjar i sobre tot apreciar el que es menja es un fet cultural, com apreciar la bellesa d'un quadre o una obra arquitectònica.


La millor lliga del món torna a IB3\n19 abril 2021 21:36\nLes retransmissions de Primera s'iniciaran el primer de desembre\nPep Verger | 23 novembre 2007\nLa millor lliga del món torna a IB3 Televisió. Serà a partir del primer de desembre que IB3 Televisió oferirà de nou els partits de Primera Divisió en català. L'acord que permetrà la retransmissió dels partits de Primera els dissabtes a les 22.00 hores ha estat possible després de llargues negociacions que començaren ja fa tres mesos i que fructificaren ahir amb la firma del contracte.\nL'acord serà vigent aquesta temporada i la pròxima. L'acord es va firmar ahir horabaixa entre Juan Ruiz de Gauna, director general de La Sexta, i Antoni Martorell, director general d'IB3 Televisió. IB3 ha tingut accés a un producte car, com és el futbol, a un preu que entra dins les possibilitats econòmiques de l'ens. En aquest sentit, IB3 ha sabut aprofitar l'actual conjuntura de guerra pel futbol entre Mediapro i Audiovisual Sport per firmar un contracte menys car que el signat per altres autonòmiques.\n«Hem arribat a un acord després de tres mesos de negociacions complicades, amb la guerra del futbol en el seu moment més àlgid. Estam molt satisfets d'haver arribat a aquest acord amb PubliSeis i La Sexta, que és qui explota els drets de Mediapro pel futbol dels dissabtes vespre. Podem dir que IB3 torna a tenir futbol de Primera Divisió i en català els dissabtes vespre», indicà el director general d'IB3, Antoni Martorell. Es mostrà molt satisfet que el futbol de Primera torni al canal autonòmic. «Suposa per a IB3 un producte de primer nivell, que dóna prestigi a la televisió. Des del primer dia vàrem dir que apostàvem per la informació i pels esports. Teníem l'ACB i ara tenim també futbol de Primera. És el producte estrella de la televisió a tot l'Estat i ara el tornam a posar a disposició dels espectadors d'IB3 Televisió», explicà Martorell.


La companyia Addaura Teatre-Teia Moner dedica el seu nou espectacle "Klé" a la vida i obra de Paul Klee\nEl violonista Vassil Lambrinov, amb els quatre gats de Klé.\nPaul Klee va dir que “un dibuix és una línia que surt a passejar”. Aquest artista suís, la seva obra, però també la seva vida, a més de l’escola Bauhaus, on Klee va impartir mestratge, són la inspiració, els punts de partida de l’espectacle Klé, el tercer de la companyia Addaura Teatre Visual, després d’Embrossa’t i Mobilus. Klé s’hauria d’haver estrenat la passada primavera, però les circumstàncies no ho van permetre i es va fixar pel novembre. No podrà ser i s'ha ajornat pel febrer de l'any vinent al SAT! Teatre de Barcelona. Dansa, música, màgia, titelles, tècniques circenses, objectes, llengua de signes, fins i tot teatre negre han estat llenguatges artístics als quals ha recorregut la companyia per bastir aquest Klé, que té com a un dels seus grans trumfos la música original de Vassil Lambrinov (Blaumut), que interpreta ell mateix en directe.


Publicat el Dimecres, 04 Desembre 2019 15:45\nL’alcalde d’Eivissa, Rafa Ruiz, i el regidor de Patrimoni de l’Ajuntament d’Eivissa, Pep Tur, han visitat aquest matí l’exposició que acull l’Arxiu Històric d’Eivissa fins a l’11 de desembre, en la que es poden veure les portades i reportatges que dels mitjans escrits locals van publicar en el dia en que, avui fa 20 anys, Eivissa va entrar a formar part dels indrets declarats Patrimoni Mundial per al UNESCO.\nPer a l’alcalde d’Eivissa, Rafa Ruiz, ‘tots els eivissencs i eivissenques se senten orgullosos d’aquell dia que van ser declarats Patrimoni de la Humanitat, i quan revises tot el que ens va costar, encara sents més orgull. Tenim un llegat històric que ens acompanya, que et dóna un orgull immens i també molta responsabilitat. Aquesta declaració va se un canvi de paradigma. Suposa parlar d’Eivissa de manera diferent, ser coneguts pel nostre patrimoni i cultura. Eivissa sempre ha estat especial, no és un territori qualsevol. Ara, els governants tenim la responsabilitat de mantenir-ho, conservar-ho, i garantir l’equilibri entre els qui ens visiten i els qui hi vivim’.\nPer la seva banda, el regidor de Patrimoni, Pep Tur ha dit que ‘La UNESCO va posar la responsabilitat sobre les espatlles del municipi per mantenir aquest patrimoni, i vull recordar que el camí per arribar no va ser fàcil. Va ser una idea dels anys 80 que va cristal·litzar al 99, gràcies a una ingent tasca política i de molts tècnics d’aquesta casa. Molts d’ells encara estan aquí a l’Ajuntament treballant cada dia per mantenir aquest patrimoni. És un motiu d’orgull per a tots els ciutadans tenir uns tècnics tant compromesos en tenir el Patrimoni Mundial en el millor estat possible’.\nAl llarg del dia s’han realitzat diferents activitats del programa d’actes com ha estat la visita comentada a les murades en la que s’ha fet un recorregut a les obres que s’han realitzat a les murades d’Eivissa, des del anys 90 fins als nostres dies.


El Taller d’Ocupació Agenda 2030 finalitza el projecte “Rutes per l’Horta” amb els escolars de Burjassot\nDivendres passat 3 de juny, finalitzava el projecte “Rutes per l’Horta” que a l’abril posaven en marxa, amb molta il·lusió, els alumnes i alumnes treballadors de “Interpretació i Educació Ambiental” del Taller d’Ocupació Agenda 2030 de l’Ajuntament de Burjassot, juntament amb els centres escolars del municipi. Així, des de l’1 d’abril fins divendres passat, s’han celebrat realitzat 51 visites a l’horta, en les quals han participat 835 alumnes i alumnes i 94 professors de diferents centres educatius de Primària de Burjassot.\nAl llarg de nombroses jornades matinals, els alumnes i alumnes de l’ET Agenda 2030 han dinamitzat tota una sèrie de visites per l’horta tematizadas entorn de diferents àrees: paisatge, cultius tradicionals, ornitologia, patrimoni hidràulic i la poesia de Vicent Andrés Estellés. Per part seua, els escolars i els seus docents han pogut gaudir d’un agradable passeig guiat per aquest espai protegit que és l’horta. Amb la dinamització i bon fer dels components del Taller d’Ocupació, que han quedat molt orgullosos d’aquest projecte, els menors han anat coneixent una mica més l’entorn singular que representa l’horta local, amb més 1.000 anys d’història documentada i que, hui dia, manté un aspecte molt similar al d’antany, gràcies al treball i dedicació de totes les persones que dediquen el seu ofici i la seua vida a l’agricultura.\nPrevAnteriorFoios es prepara per a la Fira Comercial i la Fira Gastronòmica ‘Ben Cuit’\nSegüentSueca ofereix un campament gratuït per a un total de 40 xiquets i xiquetesNext


Banyoles - Som Paisatge Banyoles - Som Paisatge\nLa situació i entorn de Banyoles ofereixen un extens ventall de possibilitats d’apropar-nos a la natura, a la cultura i a la història de la ciutat de l’aigua.\nPodeu fer diferents rutes i excursions a peu o en bicicleta. La més coneguda, donar la volta a l’estany de Banyoles. Es un itinerari circular i de dificultat baixa completament senyalitzat. Durant el recorregut podreu gaudir de la gran riquesa natural i paisatgística endinsant-vos als miradors i estanyols de la zona.\nTambé podeu pujar al Tren Pinxo, tren turístic de 3 vagons amb capacitat per a 60 persones, que us farà un recorregut per gaudir de la natura i el paisatge de l’entorn de l’Estany fins arribar a l’església romànica de Santa Maria de Porqueres (la més important de la comarca). A continuació ens guiarà pel centre històric de Banyoles passant pels principals punts i atractius del barri vell.\nA Banyoles a més us esperen rutes culturals com el Museu Darder i Museu Arqueològic, visitar les Pesqueres o descobrir l’església de Santa Maria dels Turers.


Viure junts - Diari de Girona\npere navarro i olivella 06.01.2017 | 11:03\nLa Unió Europea ha aprovat el projecte presentat per Espanya per portar al Marroc la seva política d'integració d'immigrants i la seva estratègia contra el racisme i la xenofòbia.\nEl projecte ha estat elaborat per l'Agència Espanyola de Cooperació Internacional al Desenvolupament (AECID), va ser aprovat a Brussel·les el passat 16 de desembre, compta amb un pressupost de 5,5 M d'euros i té una durada de 36 mesos.\nEl tema ha estat despatxat amb una breu nota de premsa emesa des de Brussel·les i ha passat desapercebuda per a la majoria dels ciutadans saturats d'informació però convida a la reflexió.\nEn primer lloc sobre el Marroc, aquest gran desconegut tot i la proximitat, on res és el que sembla i que mai deixarà de sorprendre'ns.\nÉs veritat que el Marroc ha estat i és un país d'emigració, que compta amb 5 milions de marroquins a l'estranger dels quals el 90% són a Europa i que les remeses dels emigrants suposen el 9% del PIB. Però la novetat és que, a poc a poc i per la via de fet, s'ha transformat en un país d'immigració i acollida. Són subsaharians, arriben procedents de Nigèria, Senegal, Mali i Costa d'Ivori, al principi estan de trànsit cap a Europa però davant les dificultats acaben per instal·lar-se de forma permanent al país.\nVa ser S.M. el rei Mohamed VI el que va sorprendre tothom amb el seu discurs del setembre de 2013 en què va anunciar la posada en marxa d'una nova política d'immigració. A continuació el Ministeri dels Marroquins Residents a l'Estranger passa a denominar-se d'Afers de les Migracions. L'actiu ministre Anis Birou va construir un brillant discurs que sempre començava recordant que tots, les plantes, els animals i els homes som emigrants. Al gener de 2014 es va posar en marxa un inèdit procés de regularització d'immigrants irregulars. El 2015 es va aprovar l'Estratègia Nacional d'Asil i Refugi, sobre la marxa es procedeix a l'actualització de les lleis d'estrangeria, d'asil i refugi i sobre el tràfic d'éssers humans i ara es proposen fer front al racisme i la xenofòbia.\nAquí convé destacar, com diu el ministre, que el seu model és Espanya perquè en poc temps va passar de ser un país d'emigració a un país d'immigració i perquè ha sabut integrar els seus immigrants, a diferència d'altres països europeus. Explica amb admiració que ni tan sols després del greu atemptat de març de 2011 es va produir el possible rebuig als immigrants marroquins.\nMentre les notícies se centraven en els incidents policials de les tanques de Ceuta i Melilla, Espanya acompanyava el Marroc en el procés de regularització d'immigrants del qual som grans experts, ajudava a l'elaboració de la Llei d'Asil i Refugi traslladant la nostra experiència i col·laborava en l'organització administrativa per fer front al nou repte de la immigració al seu país. Però això mai ha estat notícia o perquè no ven o perquè no s'ha sabut explicar.\nAra toca la lluita contra el racisme i la xenofòbia. La novetat està en el fet que el Marroc reconeix que és un país racista amb els subsaharians però diu que no vol ser-ho. Que ha après de les queixes sobre el racisme dels seus emigrants a Europa, que parla de la dignitat dels immigrants i dels drets humans, que vol ser un referent dels països àrabs i africans i que ha demanat ajuda a Espanya i a la Unió Europea.\nEspanya, que de vegades és un gran país, els ha escoltat, ha elaborat un projecte que es titula «Viure junts sense discriminació» i parla dels instruments i les polítiques públiques per prevenir el racisme i la xenofòbia amb la mobilització del Consell Nacional de els Drets Humans, de les organitzacions de la societat civil i dels mitjans de comunicació. La notícia probablement sigui que la freda i llunyana Unió Europea ho ha considerat d'especial interès, ho ha aprovat amb un crèdit de 5,5 M d'euros, amb el sorprenent suport de França, Bèlgica i Holanda, tots ells experts en el Marroc.\nAquesta història, com totes les històries, té els seus missatges.\nEn aquests temps de crisi i tribulacions en els quals emergeixen a Europa els partits polítics xenòfobs, aquí hem sabut no caure en la fàcil temptació de culpar els immigrants de tots els nostres problemes. Bé pels espanyols.\nEn aquests temps en què l'administració apareix com la causa de les nostres desventures, resulta que l'administració que gestiona la immigració i la cooperació internacional és apreciada i valorada a l'exterior. Ningú és profeta a la seva terra.\nEn aquests temps de policia, de tancament de fronteres i d'expulsions resulta que a més hi ha una altra forma de fer política i d'afrontar la immigració des del seu origen. Un altre món és possible.\nEn aquests temps en què l'acció exterior sembla orientada exclusivament en l'economia i en la balança comercial no deixa de cridar l'atenció un projecte que parla de persones, de dignitat, de valors i de viure junts. Sona bé.\nLes relacions entre Espanya i el Marroc sempre han estat complicades, però aquest projecte, amb una intensa implicació de la societat civil d'ambdós països, és una esplèndida oportunitat per avançar en el «viure junts». En l'horitzó sempre quedarà pendent el famós túnel de l'estret com el gran projecte del segle XXI, però aquesta ja és una altra història...


Sant Joan Despí acull un debat sobre com minimitzar els col·lapses als Serveis d’Urgències | El Llobregat\nSant Joan Despí acull un debat sobre com minimitzar els col·lapses als Serveis d’Urgències\njueves 19 de marzo de 2015, 11:58h\nL’Hospital Moisès Broggi de Sant Joan Despí celebra el segon Microcongrés en Urgències, dirigit als metges experts en aquesta especialitat.\nSant Joan Despí celebrarà, el divendres 20 de març, el segon Microcongrés en Urgències, organitzat per Javier Tapia, cap del Servei d’Urgències del centre. L’objectiu d’aquestes jornades és reciclar i actualitzar els coneixements, tant pràctics com teòrics, dels urgentòlegs.\nEn aquesta ocasió, es comptarà amb Xavier Corbella, cap del Servei de Medicina Interna de l’Hospital Universitari de Bellvitge, qui presentarà “L’Hospital malalt. Teoria de la remota possibilitat”. En la conferència es desvelaran algunes de les claus per minimitzar els col·lapses als Serveis d’Urgències, segons els resultats de diferents estudis internacionals. El congrés comptarà també amb Félix Martínez, cap de Servei d’Urgències de l’Hospital Quirón Málaga; Javier Jacob, metge adjunt d’Urgències de l’Hospital Universitari Bellvitge; i José Zorrilla, cap de Servei d’Urgències de l’Hospital Sant Joan de Déu de Manresa.\nEl microcongress disposa de diferents eines que promouen la interactivitat de les sessions: compta amb una web informativa i una APP, a través de les quals es podran presentar preguntes als ponents. Les xarxes socials també jugaran un paper important, ja que es podrà seguir les ponències a través de Twitter, mitjançant l’etiqueta #microcongress.


Relat "ESCLAUS DE LA UNIÓ: CAPÍTOL 11: ELS TERMITS"\nInici > detall del relat: ESCLAUS DE LA UNIÓ: CAPÍTOL 11: ELS TERMITS\nArribem a casa en silenci. Alícia ni em parla, solament saluda a les nostres mascotes. Jo tampoc tinc ganes de parlar del tema amb ella, supose que és millor que les coses es refreden. Em dirigisc a la cuina i em prepare alguna cosa. La veritat és que tinc molta fam.\nPose la ràdio i escolte música mentre devore el tros de carn amb pa torrat amb una mica d'all que m'he fet. També li he afegit tomàquet ratllat i una mica de formatge. Una de les coses que més m'agraden del món és el menjar. Pot sonar cruel, ja que aquestes menjant-te a un altre ésser viu, però què li anem a fer. M'agrada. Sóc de les quals pensa que per alguna cosa som omnívors i que és el nostre dret menjar carn. De fet, la Unió considera que, perquè un treballador done el seu màxim potencial, ha de consumir carn obligatòriament, a part que així es controla la població animal, sense oblidar les fruites i verdures necessàries. És més, en teoria, el vegetarianisme i el veganisme estan prohibits, però com la Unió és eminentment capitalista, en la pràctica solament menges el que pots comprar, encara que les regles de la Unió recomanen, o més aviat ordenen, que es prioritze la compra de carn sobre els vegetals. Segons la llei de la Unió, la infracció d'aquesta norma es paga amb un període de treball en les granges d'animals perquè s'aprenga la importància del consum de carn. La durada dependrà de la infracció i la reincidència. Açò sí, de cobrar res, solament percebran carn en els menjars obligatoris, és més, en els menjars hi ha militars que vigilen que et menges la carn o, si no, t'obliguen. Si al final insisteixes a no menjar, la pena passaria a presó i, finalment, si es persisteix en l'obstinació de no menjar carn, l'execució, perquè la Unió considera que un membre de la població que no acate les regles i no s'alimente amb el que ells consideren l'essencial, és un ciutadà inútil i ells no necessita inútils que consumen els recursos. De fet, la Unió solament vol habitants amb totes les seues capacitats físiques en bon estat. Ara que ho pense, no he vist ni gent molt vella, ni gent amb discapacitat, ni gens per l'estil. Hauré de preguntar sobre el tema a Alícia més endavant.\nHavent dinat, arreplegue i em dirigisc a la meua habitació. Done la bona nit quan m'en vaig i Alícia em respon amb un lleuger moviment de cap, sense apartar els ulls del llibre que està llegint. Mentre camí pel passadís, amb Bon entre les cames, vaig pensant que he hagut d'intercedir per ella perquè ens deixaren marxar d'aquell soterrani, encara que açò ella no ho sap. A mi m'han acceptat amb facilitat, perquè hi havia estat recomanada per Kalindra, però la meua amiga era un altre cantar. De fet, he hagut de fer-me responsable que ella no es xivarà a la Unió del nostre grup. Al final, amb el suport de Kalindra, ho he aconseguit. De tota manera, no crec que se senten segurs o còmodes amb ella, però tampoc la deixaré al marge ara que ella soleta s'ha immiscit en l'assumpte en seguir-me. Supose que tot necessita el seu temps.\nTampoc tinc clar què reportarà tot açò realment. A mi personalment em servirà per a entretenir-me i bregar amb la frustració que em provoca el nostre govern... però per a ells és una mica més i no crec que siguen suficients per a fer un impacte real, més aviat com una formiga barallant amb un elefant. Igual si fórem milions de formigues... així i tot, ho tindríem difícil, però amb els quals som... no tenim gens que fer. De tota manera, ells estan convençuts, així que almenys els podré entrenar. Ara que ho pense, quan he arribat i els he vist entrenar, com que s'ha despertat alguna cosa dins de mi, com si jo haguera entrenat tota la meua vida i sabera exactament què estaven fent malament. De fet, els he derrotat a tots i sé desenes o centenars de tècniques... Però... jo no recorde gens. Així i tot, Alícia m'haguera comentat si he rebut algun tipus d'entrenament... llevat que jo, pel meu compte, haja entrenat en la meua habitació i siga autodidacta... La veritat és que estic confosa en aqueix punt també, de fet, estic confosa sobre tots els aspectes de la meua vida.\nEntre en la meua habitació, em pose el pijama i em tape amb la manta perquè, encara que ja no és hivern, encara fa frescoreta.\nEm desperte de bon matí, a causa de la insistència del pesat del despertador. La veritat és que em vaig adormir immediatament, supose que estava molt cansada. De fet, el dia que vaig tornar de l'expedició em vaig trobar amb Alícia que m'estava esperant, em va abraçar i em va ajudar amb el que va poder. Aqueixa nit em va preparar un gran menjar i després de donar-me una dutxa em vaig anar a dormir. Aqueixa nit també vaig dormir molt a gust, feia setmanes que no dormia en un llit. Lamentablement, vaig haver de treballar en la càrrega l'endemà i ahir em vaig alçar d'hora per a veure el que volia que vera Kalindra. Així que realment necessite dormir. Així i tot, no estic tan esgotada com supose que hauria d'estar després del tragín que li estic donant al meu cos aquests últims mesos des que vaig perdre la memòria.\nIsc del llit i em vestisc amb la roba de treballar, òbric la porta i em dirigisc cap a l'entrada. Allí està Alícia menjant, però no m'ha preparat gens a mi. Tampoc passa gens, ella no és la meua criada, però que no ho haja fet significa que està bastant molesta amb mi. Com a poca cosa i em dispose a eixir de casa. Alícia em segueix en silenci i tanca la porta després d'eixir.\nArribem als camps. Allí ja està la Cap esperant a les persones treballadores. Quan ja estem tots, ens organitza i ens posem al tall. El treball d'aquesta època de l'any consisteix en manteniment dels camps. D'una banda, hi ha gent adobant la terra, uns altres preparen el necessari per a regar els camps una vegada abonats. Malgrat que es pot regar a degoteig, la Unió considera que és preferible regar a manta. Ells diuen que així l'aigua arrossegues les impureses i les filtra i, de pas, s'emplenen els aqüífers. La veritat és que, en aquest tema, no sé si la Unió té raó o no. D'altra banda, també estan els que poden els arbres, als quals se m'ocorre cridar-los els perruquers. A mesura que es tallen les branques, aquestes són arreplegades per un altre grup, en el qual estic jo, i es porten a una foguera, situada en un lloc estratègic per a no incendiar gens. Allí aqueixes branques tallades es cremen. La Unió considera que per a tenir troncs ja està l'hivern, que és quan es tala, i que aquestes branques és millor cremar-les i així fer abonament amb les cendres.\nEvidentment, els productes químics artificials estan prohibits o molt restringits, així que un altre grup de gent es dedica a anar llevant les males herbes, encara que aquestes tornen a eixir insistentment, però és un treball necessari. Una vegada llevades aquestes herbes, mentre esperen al fet que tornen a eixir, es dediquen a espantar amb fum als insectes que puguen destruir la collita o, també, a recol·lectar-los. Per exemple, van arreplegant caragols i emmagatzemant-los en tapes o caixes. Després li'ls /els hi porta la Unió i serveixen com a menjar o per a cremes o altres usos. El mateix amb els cucs, que s'utilitzen per a pescar i, fins i tot, menjar en alguns llocs més apartats del continent Renascut.\nMés endavant, quan els arbres estan en flor, també ens dediquem a aclarir, que consisteix a llevar les flors que estan massa pegades entre si perquè el fruit, quan cresca, no xoc amb altres fruits. La veritat és que m'adone que les classes d'Alícia han fet efecte i he anat aprenent bastants coses sobre com vivim. Per exemple, també sé que nosaltres ens dediquem a cultius d'estiu i altres ciutats a cultius d'hivern. També que nosaltres fem l'expedició a l'hivern, però hi ha pobles que la fan a l'estiu, primavera o tardor. Tot completament calculat per la Unió perquè treball i producció no ens falten.\nA l'hora del menjar m'acoste a la Cap i li propose que hi haja alguna espècie de vehicle els dies de descans per a aquells que vulguen anar a la ciutat a fer compres o gestions. La Cap es queda uns minuts pensant i li sembla una idea genial per a motivar el consum i que ens vegen les altres persones de diferents poblacions. Em diu que aquesta vesprada ho gestionarà i em felicita per la idea, ja que a ningú se li havia ocorregut. Em diu que si seguisc així seré una gran ciutadana de la Unió i tindré una vida feliç, sense oblidar assenyalar que des que vaig perdre la memòria que sóc un exemple a seguir. Després em pregunta sobre si el tipus si em va causar problemes. Obvie l'assumpte de l'ensulsiada de la mina, seria massa complex i difícil de demostrar. Tampoc puc fer gens respecte a les víctimes dels atacs, però...\n- Doncs la veritat és que he vist unes infraccions bastant greus en el tu... dic, en el militar (com es cride). - Comence a dir-li. - Tinc entès que està prohibit tirar desaprofitaments en el bosc, no?\n- Per descomptat, ciutadana Abigail Robles Olmos. - Respon com sempre. - La naturalesa és part de la nostra casa, és la casa de la Unió i, per tant, hem de cuidar-la, tirar els desaprofitaments en un lloc no habilitat per a açò danya l'ecosistema, per tant, danya la nostra casa i, per tant, danya a la Unió.\n- Doncs tinc enregistraments del militar tirant pel bosc embolcalls de xocolatines. - Li dic amb cautela.\n- Estàs dient la veritat, ciutadana Abigail Robles Olmos? - Diu la Cap amb els ulls oberts. - Aqueixa és una acusació molt greu.\n- Ara no les tinc ací. - Dic en veu baixa perquè ningú ens escolte. - Però li les puc portar.\n- D'acord, Abigail Robles Olmos. - Diu la Cap en veu baixa també. - Prenga aquest aparell per a ficar les imatges i li done permís perquè avui acabe amb les seues obligacions i vaja immediatament a per aqueixes cintes i les porte a la meua presència. Les estudiaré i, si és veritat el que diu, en uns mesos li caurà una bona al militar.\nArreplegue les meues coses i m'en vaig cap a casa. El tipus, que camina per allí, se'm queda mirant amb cara d'estranyat. Veig el material que he gravat, la resta, del que no m'interessa que quede registre, ho esborre. Quan retorne, li lliure el material a la Cap.\n- Què és açò, ciutadana? - Ens interromp una veu que sé en el moment a qui pertany.\n- Gens que necessite saber, militar (el seu nom). – Respon la Cap.\n- Com a militar al càrrec de la seguretat necessite saber-ho tot per a evitar complicacions i altercats i aquesta ciutadana és problemàtica. En representació de les meues funcions, exigisc saber què li ha lliurat, Controladora Terlla.\n- Crec que vostè està sobrepassant les seues funcions. Pot ser que tinga en part raó, però jo, com a Controladora, sóc una superior seua. Per tant, si considere que hi ha alguna cosa que no necessite saber, no tinc obligació de dir-li-ho. - Respon la Cap posant en el seu lloc al tipus.\n- Però...- Intenta respondre ell.\n- Si té algun problema, parle amb el consell o els esquadrons letals, que són els meus superiors. Ara bé, pense-li-ho bé, perquè si consideren que la seua reclamació és una pèrdua de temps, el que serà castigat per entorpir el bon funcionament de la institució serà vostè. - Respon tallantment la Cap. - Alguna cosa més?\n- No, açò és tot la meua Controladora Terlla. - Respon ell fent una reverència que fa que el seu nas quasi toque el sòl. - Em retire, sent haver-vos importunat amb les meues reclamacions que han resultat ser immerescudes. Propicis dies, Controladora Terlla.\n- Propicis dies. - Respon la Cap.\nEl tipus s'allunya de nosaltres, però en un moment en què la Cap no està pendent d'ell, m'envia una mirada d'odi profund. Igual torna a intentar atemptar contra la meua vida. Hauré de vigilar les meues esquenes, aquest tipus ataca per darrere a traïció sense cap escrúpol.\n- Bé, ciutadana Abigail Robles Olmos. - Em diu la Cap traient-me dels meus pensaments. - Revisaré el que m'has donat i ja et diré. Com li he dit abans, per avui té el dia lliure. Propicis dies.\n- Propicis dies, Controladora Terlla. - Li responc i me'n vaig.\nCom tinc la resta del dia lliure m'en vaig a la meua casa i després de donar-me una dutxa tèbia em fique al llit a dormir, el meu cos necessita açò. Bob s'arrauleix entre les meues cames damunt dels llençols. Com jo ja veia venir al gat, he deixat la porta entreoberta perquè puga entrar i eixir sense haver d'obrir-li jo.\nEm desperta el so de la porta principal en tancar-se, és curiós perquè normalment si la porta de la meua habitació està tancada, els sorolls no s'escolten però, pel que sembla, si està oberta sí. Bob salta del llit i s'estira una vegada que està en el sòl. Jo m'alce i em dirigisc a l'entrada, fregant-me els ulls. Encara me'ls estic refregant quan veig la cara de preocupació d'Alícia.\n- Què passa? - Pregunte enmig d'un badall.\n- Què passa? - Respon indignada. - Tu eres el que passa. Quins feixos ací? Em tenies preocupada, pensava que t'havia passat alguna cosa.\nMerda, no havia avisat a Alícia que tenia el dia lliure i que em tornava a casa.\n- Ai! Ho sent, la Cap m'ha donat el dia lliure i m'he vingut. - Responc.- Se'm va oblidar dir-t'ho.\n- La Cap t'ha donat el dia lliure? - Pregunta Alícia entre l'empipament i la curiositat. - I açò?\nLi explique el succeït.\n- T'estàs ficant en bucs. - Em respon.\n- Què és açò? - Pregunte sense saber el que m'ha dit.\n- Una expressió que he llegit per ací que s'utilitzava en el món antic. – Em respon. - Significa que t'estàs ficant en uns problemes dels quals després et serà difícil o impossible eixir.\n- Aqueix tipus mereix un càstig. Saps que va intentar matar-me? - Li dic, i li explique el que va succeir durant l'expedició.\n- Crec que t'estàs tornant paranoica. Va poder ser un simple accident. -Respon. - Almenys m'alegre que estigues bé.\n- No m'has escoltat? Va intentar matar-me. A més, record com ens mirava rient mentre ens atacaven aquells animals.\n- La gent important és així, es desentén dels més pobres o insignificants...\n- No veus que esteu alienats per la Unió? - Responc indignada. – La veritat, no sé de què em sorprenc. L'única cosa que voleu és treballar sense més i no pensar. Us resulta més còmode no pensar i deixar-vos portar, encara que la situació siga injusta, i entretenir-vos amb les engrunes que us deixa la Unió.\n- El món abans de la Unió era un abocador. La Unió, almenys, ho està intentant arreglar, i para açò es necessita esforç i sacrifici per part de tots nosaltres.\n- Et recorde que la Unió va matar als nostres pares. - Responc.\n- Sí, ho sé, com vols que ho oblide? - Alícia dubta- Però igual ells li'l van cercar... igual que estàs fent tu. Aconseguiràs que et maten i tornaré a estar sola...\n- Veuen ací. - Li dic obrint els meus braços i abraçant-la. - Mai has estat sola, no ho recorde, però sent que sempre hem estat juntes, fent-nos costat. Tinc la sensació que culpes als nostres pares perquè en participar amb la rebel·lió els van matar i ens van deixar a la mercè del vent, però... Jo pense que no podem tirar a la brossa el seu llegat. Ells van morir per la llibertat, pels drets que tenim. D'ells quedem nosaltres i hem de lluitar perquè el seu sacrifici no fóra debades o, almenys, perquè estiguen orgullosos de nosaltres.\n- Però...- Diu Alícia sanglotant en el meu muscle. - I si estaven equivocats? I si estàs equivocada? I si la Unió no és tan dolenta com penseu? Què passaria si de debò els dolents foren els rebels? Què fa que estigues tan convençuda que la Unió és l'enemic?\n- Sincerament, no ho sé.- Responc. - És alguna cosa que intuïsc. Alguna cosa em diu que és així, alguna cosa que no puc recordar...\n- Què et passà en aquelles coves, Abi? No eres la mateixa. - Em diu Alícia.\n- No ho sé...- Responc. - El que sé és que mire a la gent i la veig actuar com si foren borrecs. Simplement fent el que la Unió els mana. Jo no vull aqueixa vida per a mi. No vull ser un mer instrument.\n- Però açò és el més fàcil, una vida sense complicacions fent el que diuen. -Comenta Alícia.\n- A voltes, el camí més difícil és el camí correcte. –Responc.\n- Però la Unió no respondrà amb subtileses, matarà a qualsevol que no estiga d'acord amb ells i ho exposarà públicament. Estan condemnats al fet que els maten o alguna cosa pitjor.\n- Pitjor que no viure la teua vida? Pitjor que estar controlat? Pitjor que estar lligat a una existència que no aporta gens? - Responc. - Pot ser que la Unió estiga fent coses bé, com cuidar de la naturalesa, però els seus mitjans no són els correctes. S'ha de convèncer a la gent del que està ben i del que està malament, però no esclavitzar-los. Em sembla bé que se sancione, no que s'execute, als malvats que atempten contra els altres o contra l'entorn en el qual vivim, però d'ací al fet que solament s'impose un punt de vista i que pràcticament tot siga susceptible de sanció hi ha un gran tros.\n- Abi... tinc por. - Respon Alícia.\n- Tranquil·litza't, xicoteta - li responc. - Estic jo per a cuidar-te. Ja has vist que sé barallar.\nEstem així una estona, abraçades. Després ens dirigim a la cuina per a preparar el sopar i menjar. No parlem molt i, havent sopat, m'acomiade i em dirigisc al llit, encara estic molt cansada.\nLa setmana ha passat amb normalitat, demà és el dia lliure i la Cap m'ha comunicat que hi ha un carro que anirà a la capital i que tornarà a la vesprada. Depenent de la gent que use el mitjà i de l'interès, s'ampliaran horaris i transports, així que demà podrem anar a la ciutat sense cansar-nos tant. D'altra banda, em diu que ha revisat les imatges que li vaig donar, diu que ha detectat que la infracció és bastant greu i que enviarà un informe als inspectors de la Unió.\n- A veure si ens desfem d'ell d'una vegada per sempre. - Em diu la Cap amb un somriure en la boca.\n- Açò espere, Controladora Terlla. -Responc. - Amb tot el respecte, no em sembla de fiar.\n- No, a mi tampoc, ciutadana Abigail Robles Olmos. - Respon la Cap. - En aquest poble mai hem tingut grans problemes. De fet, no entenc l'augment de militars per totes les regions.\n- Un augment? - Pregunte.\n- Sí. - Respon la Cap. - Hi ha un augment d'agents o militars per tot el continent... diria que cerquen alguna cosa... però... Ho sent, ciutadana, açò no és de la teua incumbència. Tu encarrega't de complir amb les normes i tot t'anirà bé. Propicis dies.\n- Propicis dies. - Li dic per a acomiadar-la. Haurem d'anar amb compte a les reunions si no volem que ens descobrisquen.\nAvui és el dia de descans i, per tant, anem a anar a la reunió. El carro ix sobre dos quarts de deu, així que almenys podem dormir prou. Ens alcem i mengem en silenci. Alicia està de morros, però no protesta. Eixim de la casa i esperem al carro en la plaça central del poble, prop del lloc on quasi m'assota el tipus. Allí hi ha un carro, la Cap i el tipus vigilant. Després que venja Kalindra, la seua filla adoptiva i uns quants poblerencs als quals els ha agradat la idea d'anar a Gendle amb el carro, la Cap i el tipus ens recorden les normes que hem de respectar i ens adverteixen que el compliment en la ciutat és absolutament estricte. Després del seu discurs, ens acomiaden amb uns propicis dies i ens deixen anar.\nDurant el camí, els poblerencs parlen entre si sobre les coses que van a veure, la genialitat de la Unió, la pau que hi ha, els baixos índexs de criminalitat, els esports (en els quals, curiosament, sempre guanyen els equips de la capital de la Unió), de l'enaltitst que estan per ser ciutadans i ciutadanes de la Unió, del menyspreu cap als que fan revoltes de l'ordre, rumors sobre veïns, de la pluja, del sol...\nFinalment i, a la vora de la desesperació, arribem a la ciutat. Els guàrdies ens miren i ens deixen passar. El carro no para en la plaça, sinó a uns carrers d'ella per a no interferir amb el fet de transcórrer de la gent. Baix d'un salt del carro i espere al fet que les meues companyes també ho facen. Una vegada en el sòl, ens anem dissimulant cap a la porta del soterrani que porta fins al lloc de reunió.\n- Uf, cinc minuts més d'aqueixa conversa insubstancial i em torne boja i comence a repartir punyades. - Responc.\n- Bé, la gent ha de relacionar-se d'alguna manera. - Respon Kalindra. – A més, ells viuen feliços en la seua ignorància i no volen canviar açò. Per a ells seria massa difícil assumir que se'ls està prenent per ximples i que han sigut enganyats. I si per algun casual algú intenta fer-los veure la veritat, es rebotaran i diran que qui li l'explica és un engalipador que vol batusses i generar malestar, i es posaran del costat de l'opressor amb afany.\n- Doncs a mi m'ha semblat entretinguda la conversa. - Respon Alícia. - Ja està bé de tanta política, conspiracions, etc. Una mica de xarrada sobre coses boniques i insubstancials està bé per a relaxar la ment.\n- Pot. - Respon Kalindra. - Però quan aqueixes xarrades són diàriament i sense intenció d'analitzar res més, la situació es torna endèmica i hi ha poca cosa a fer.\n- Així i tot...- Diu Alícia.\n- No et preocupes, pot ser que no ho entengues, però solament amb estar ací has fet un gran pas per a eixir de les cavernes.\nEm perd una mica amb la referència i, pel que sembla, Alícia també. No sé a quines cavernes es refereix, però supose que és alguna cosa així com eixir a la llum i veure la veritat.\n- Per cert, per què no hi ha vells en cap lloc? - Pregunte.\n- Bona pregunta. - Respon Kalindra. – Oficialment, la Unió diu que tot ciutadà es jubila entre els quaranta-quatre i els cinquanta anys, depenent de la labor exercida. Quan un es jubila, viatja al centre de transport, situat a uns vint quilòmetres de Gendle. Des d'allí agafen un transbordador i ja no es torna a saber gens d'ells. El que diu la Unió és que els porten a una regió especial on no han de treballar i allí descansen i viuen amb tots els luxes. Aquesta regió se situa més enllà de la capital i està restringit el pas als no autoritzats. Per açò la Unió encoratja el treball dur i a donar el màxim de si, perquè després promet aqueixa vida. Però jo dubte que açò siga així.\n- Per què dubtes tant de la Unió? - Diu Alícia. -Pot ser cruel i moltes altres coses, però sempre et diu el que et passarà o et deixarà de passar si no compleixes les ordres, en aqueix aspecte és sincera. Per què no amb el dels vells?\n- Si realment crees que la Unió diu sempre la veritat, és que eres més ingènua del que pensava. - Respon Kalindra. - Madura d'una vegada, els poderosos que volen subjugar al poble mai són sincers.\n- Jo sóc madura. - Protesta Alícia, roja com un tomàquet i unflant les galtes. - Sóc responsable, treballadora, ordenada, no cause problemes i sóc pràctica, entre altres coses. Sóc una persona de fiar i a la qual li pots encomanar qualsevol treball.\n- I açò són unes habilitats molt lloables, però açò no et transforma en una persona madura per si mateixa. Una formiga és treballadora, diligent, ordenada, responsable i donarà la seua vida pels seus congèneres, però... Consideraries a una formiga madura per açò? O, per exemple, un robot també podria ser com tu dius, Açò per si solament ho converteix en un robot madur? Segons el que tu dius sí, segons jo, seria simplement açò, una màquina al servei del seu amo.\n- Açò...- Alícia es queda sense paraules.\n- Per a mi una persona madura és aquella que veu el món, ho analitza i no confia tot d'una en ho veu i molts menys en el que escolta. - Sentència Kalindra.\n- A baix la Unió i els seus missatgers propagandistes! - Criden Carolina i la resta dels tèrmits. Aquestes també estan molt bé ensenyades, pinso irònicament.\n- Bé, comencem. - Diu Kalindra.\nHan passat uns quants mesos des que vam tenir la xarrada sobre la maduresa. Hem aconseguit buidar els túnels i, al final, ens hem reunit amb tots els dissidents de la ciutat. També em decidisc que ens direm Els Tèrmits de manera oficial, per així dir-ho. Durant tot aquest temps ens hem anat entrenant durament. Els he ensenyat a combatre i, encara que han millorat, és molt poc temps com perquè siguen eficients. Almenys necessitarem un parell d'anys, o fins i tot més, per a ser un perill real per a la Unió. Però què estic pensant, ni en segles podríem ser un perill real! El nostre grupet és de riure. Però, almenys, ens desestressem i pot ser que així cap d'ells faça alguna bogeria per si solament enfrontant-se a algú per frustració. Almenys tenen un objectiu, una esperancen i açò fa que aguanten el seu dia a dia, encara que la seua esperança siga una mera il·lusió.\nD'altra banda, Alícia ha començat a participar activament en el grup, entrena com la que més, però clar, podríem dir que el seu lema és Quan faces alguna cosa esforça't al màxim en açò, si no, no ho faces. Així que, ja que participa en els entrenaments, s'esforça al màxim. És tal la seua implicació que, fins i tot, li faig classes de combat totes les tardes/nits en l'entrada de la casa, apartant-los mobles. És divertit veure a Bob corretjant espantat i mirant-nos com si estiguérem boges.\nTambé Alícia ha començat a qüestionar-se coses que abans donava per descomptat i quan repassem els llibres d'història, regles, manuals i qualsevol altre provinent de la Unió, és la primera a preguntar tot el que se li ocorre. La seua disciplina és aclaparant. Però tot açò ve per la seua obsessió de ser pràctica i dur a terme el seu lema. És més aviat per cabroneria.\nUna altra curiositat és que la meua idea del carro ha motivat a la gent d'Añilop per a anar a Gendle, cosa que ha obligat a posar més carros i més hores de servei d'aquests. La veritat és que la Unió i els comerciants aquestes més que encantats amb açò. Tanta ha sigut la repercussió, que s'ha començat a implementar aquesta modalitat de transport en els altres pobles del continent, venuda com una excel·lent idea de la Unió per a motivar el moviment dels diners i la millora de l'economia. De fet, la ràdio no para d'elogiar a la Unió per aquesta idea.\nI poc més ha ocorregut aquests dies. L'estiu s'acosta, els arbres estan plens de fruita que va creixent dia a dia. Ah, sí. Avui mateix la Unió ve a portar-se al tipus per a fer-li un judici per desperfectes i contaminació de la naturalesa d'una forma no autoritzada per ells. Va ser ahir quan la Cap va venir a la nostra casa enmig d'una de les nostres sessions d'entrenament. Alícia i jo ens quedem pàl·lides quan van cridar a la porta, aqueixa és una circumstància molt estranya. La persona que cridava no parava d'insistir fins que va dir que era la Cap i que li obrírem, que sabia que estàvem allí. Em vaig acostar a la porta i li vaig obrir. Ella ens va veure en xandall i suades i ens va felicitar per nostre llance per fer exercici per a treballar millor en els camps. Ens va dir que ara ja entenia la nostra eficàcia en ells. A voltes pense que la Cap és molt innocent i que no sé com ha arribat a controladora. Sense més preàmbuls, em va notificar que l'endemà, és a dir, avui, anirien a pel tipus. Quines ganes que es vaja. Soc feliç.


Qui som - Blog Residència Sant Cebrià\nQui somCamilo Huertas2022-05-18T21:15:37+00:00\nEl nostre afany és aconseguir un espai de vida proper i familiar pels usuaris del centre, una òptima qualitat de vida i un tracte personalitzat en funció del seu nivell de dependència.\nDes dels seus inicis, Sant Cebrià vol ser un centre gerontològic innovador i de referència en el sector i desenvolupar serveis especialitzats orientats a l’atenció integral de la gent gran.\nTreballem des dels següents principis i valors:\nDignitat: Gaudir d’intimitat, mantenir la imatge personal de sempre, el respecte pels seus drets, interessos i preferències comptant amb la seva participació activa són les garanties que oferim als nostres usuaris.\nFlexibilitat: Viure en un centre gerontològic no ha d’implicar perdre la capacitat de mantenir els hàbits de les persones respecte als menús, els horaris, els espais, etc. Tenim un ventall d’opcions per a les persones que viuen a Sant Cebrià, orientades a respectar al màxim els seus costums i preferències.\nProximitat i transparència: Volem ser propers a les famílies i entitats que es preocupen per la gent gran. Disposem d’un ampli horari d’atenció a les famílies així com d’assessorament especialitzat en totes les àrees professionals.\nModel integral de persona: Atenció Centrada a la Persona, ACP, on l’objectiu dels nostres professionals és aconseguir el benestar de les persones fruit de l’equilibri d’aspectes físics, psicològics i socials i, per tant, cal donar resposta a tots ells per aconseguir que els usuaris gaudeixin d’una atenció òptima.\nL’equip de Sant Cebrià té caràcter interdisciplinari i està format per professionals qualificats i preparats per donar resposta a les necessitats de les persones grans. Motivats i compromesos amb el projecte, són la millor garantia de qualitat en el servei i representen un tracte diferencial vers els usuaris. Una gestió d’equip orientada a la millora terapèutica de les persones i la formació continuada faciliten un treball eficaç i en permanent millora.\nBugaderia (manteniment, bugaderia i recepció)\nAcompanyaments fora del centre\nEl centre es troba ubicat a Tiana, situats a prop del centre del poble, amb vistes panoràmiques la costa del Maresme i la serralada de la Marina. Tocant a Montgat i Badalona. Ben comunicada per carretera i autopista i a només 6 km. de la ciutat de Barcelona.


El Baskonia serà el rival del Barça a la final de l'ACB (73-75)\nEl Baskonia serà el rival del Barça a la final de l’ACB (73-75)\nShengelia esmaixa contra el València | Liga Endesa\nEls bascos s'han imposat al València en un partit molt ajustat\nLa fase final de la Lliga Endesa prometia emocions fortes i la segona semifinal ha estat un partit de taquicàrdia. El Baskonia s’ha imposat al València Basket en un duel que ha estat igual des del principi fins al final, amb dominis alterns d’ambdós conjunts i cap controlador clar del ritme de joc (73-75). Al final, petits detalls han marcat la diferència i l’aportació de Zoran Dragic, amb 21 punts i 25 de valoració ha estat clau per entendre la victòria dels bascos a la pista dels taronges.\nEl partit ha tingut de tot. Grans estrelles fent de les seves, com Tornike Shengelia, Shavon Shields a la segona part o el mateix Dragic per part dels de Gasteiz, i a la vegada un bon joc coral dels valencians, amb actuacions individuals destacables de Sam van Rossom o Mike Tobey entre d’altres. Els de Dusko Ivanovic han encertat en desactivar Bojan Dubljevic, el millor dels taronges, però el València ha respost amb una gran intensitat durant tota la primera meitat. Fins i tot hi ha hagut final d’infart, amb un tir de Jordan Loyd que podria haver donat la victòria als de Jaume Ponsarnau en l’última jugada del duel.\nSerà la tercera vegada en tota la història que hi haurà una final de l’ACB entre Barça i Baskonia. En les darreres dues ocasions, 2008 i 2010, els bascos es van endur el trofeu. Tot i això, i si comparem els equips jugador per jugador, els catalans haurien de considerar-se els favorits a guanyar la competició per la superioritat de qualitat. Ara bé, una final sempre és una final.\nEl montenegrí ha estat el jugador més valorat de l'ACB, amb 19 punts de mitjana per partit