Les tres primaveres pedagògiques - Fundació l'Alternativa\nInici / Drets cívics i socials / Les tres primaveres pedagògiques\nEn aquests moments que a Catalunya es parla d’innovació educativa, sense referents, sense fil històric, com si fos un «invent» actual, és bo conèixer que a Catalunya hi ha una llarga tradició pedagògica i situar els moments d’innovació al llarg dels temps, i analitzar les causes i conseqüències.\nL’article del Jaume Carbonell que proposem aquesta setmana es titula: Les tres primaveres pedagògiques i va ser publicat a Diari de l’Educació el 5 de setembre de 2016.\nJaume Carbonell, pedagog, periodista i sociòleg. Com diu ell: «He tingut el privilegi de treballar 38 anys com a periodista educatiu a la revista “Cuadernos de Pedagogía”. Ha escrit diversos articles i llibres. Treballa en qüestions relacionades amb la innovació educativa, l’escola pública, el professorat, història de l’educació, escola i entorn i l’educació del futur.\nLa renovació pedagògica –o el que ara s’anomena innovació educativa– no ha evolucionat des de principis del segle XX d’una manera lineal i contínua, sinó amb un seguit d’avenços remarcables i esperançadors, i també de retrocessos espectaculars i tràgics. Marta Mata, una de les fundadores de Rosa Sensat i l’ànima d’aquesta institució durant molt de temps, ho resumia d’una forma molt gràfica: “Mai un escola havia avançat tant com la que hi havia a la Segona República. Es referia sobretot als grups escolars barcelonins del Patronat Escolar, situats a l’avantguarda de l’educació mundial. Però tampoc el sistema educatiu d´un país havia retrocedit tant com el que vam patir durant el franquisme”.\nCatalunya ha viscut, sobretot, tres moments d’especial il·lusió, confiança i compromís amb la transformació de l’escola. Tres primaveres educatives protagonitzades per la societat civil i els poders públics. En alguns casos hi ha hagut una clara sintonia entre mestres, escoles i altres agents educatius i administracions públiques; en altres, però, més aviat hauríem de parlar d’una crònica de desencís i de desamor. En qualsevol cas, aquesta empremta innovadora s’ha fonamentat sempre en tres pilars indestribles: l’intercanvi d’experiències i la col·laboració entre mestres i escoles, la creació d’equips docents en funció de projectes, i la formació inicial i permanent del professorat.\n1. La primavera republicana. O quan es prioritza la formació del mestre\nLa primera onada renovadora arrenca a principis del segle XX amb la creació de diverses xarxes d’escoles i altres iniciatives educatives des de la iniciativa pública i privada: l’Escola Moderna de Ferrer i Guàrdia i altres centres racionalistes, la xarxa d’escoles Montessori, les escoles municipals a l’aire lliure –Escola del Bosc, Escola del Mar i Escola del Parc del Guinardó–, les converses pedagògiques, les escoles d’estiu, les colònies escolars, etc. La societat civil i les diverses administracions públiques –ajuntaments, Diputació i Mancomunitat– impulsen i donen suport a aquestes experimentacions. Però tot això es fa amb moltes dificultats econòmiques i legals.\nLa proclamació de la Segona República suposa un decisiu punt d’inflexió en l’aposta per l’educació pública. Perquè per primera vegada, tant des del govern central com des del govern autonòmic, s’entén que cal emprendre una reforma educativa en profunditat per donar una major consistència als projectes renovadors i per canalitzar el corrent de confiança vers l’educació com a motor del progrés i de la construcció d’una ciutadania culte, lliure i democràtica. Per això es destinen força recursos a la creació d’escoles. I per això es veu molt clar que el mestre és la peça clau del canvi educatiu. “El mestre és el primer ciutadà de la República”, repetia sovint el primer ministre d’Instrucció Pública Marcel·lí Domingo per simbolitzar la seva importància i el seu reconeixement social.\nD’aquesta preocupació neix el Pla Professional del 1931, que intenta millorar, alhora, la formació cultural i pedagògica, amb la introducció de formes més adequades i riguroses en l’accés dels estudiants de Magisteri –com els cursets de selecció–, amb una estreta relació entre la universitat i l’escola infantil i primària. Dins aquest marc cal destacar la creació de l’Institut-escola –per integrar la primària i la secundària en un sol projecte– i de l’Escola Normal de la Generalitat, una institució experimental on els alumnes aprenien amb les metodologies més avançades de l’Escola Nova: les mateixes que s’aplicaven als Grups Escolars del Patronat –Ramón Llull, Baixeras, Pere Vila, Lluís Vives…–, unes escoles públiques on els mestres es triaven acuradament. Al mateix temps, la Generalitat va donar un nou impuls a les escoles d’estiu i als cursets de perfeccionament, dues de les iniciatives més emblemàtiques de la formació permanent.\nCatalunya era a l’avantguarda de l’educació. Es viatjava per tot Europa per conèixer noves teories i pràctiques pedagògiques que després d’adaptaven a les nostres escoles. Montessori, Decroly, Claparède, Dewey o l’Institut Jean-Jacques Rousseau de Ginebra es van convertir en noms familiars. L’acció de la Segona República és –també cal dir-ho– plena d’obstacles, però el compromís per incrementar l’escolarització dels infants, per a la millora de la qualitat de l’ensenyament i per la dignificació de l’escola pública es va mantenir fins i tot durant la Guerra Civil amb la creació del CENU (Consell de l’Escola Unificada) i la campanya “Cap infant sense escola”. El govern autonòmic, amb la col·laboració dels sindicats de mestres i altres col·lectius, va fer un gran esforç per aconseguir-ho.\nVan ser anys en què el poble va confiar en l’educació i els mestres amb les seves institucions educatives. Un període que es va conèixer com la república dels mestres i com l’edat d’or de la pedagogia catalana.\n2. La primavera de la resistència. Per una nova escola pública catalana\nEls efectes de la dictadura franquista van ser devastadors per a l’escola: institucions clausurades, milers de mestres exiliats i depurats, escoles reorientades sota l’ideari del nacionalcatolicisme, retorn al model d’escola tradicional, autoritària i centralista, i prohibició de la llengua i la cultura, entre moltes altres restriccions. En aquell nou panorama va ser molt difícil –si no impossible– qualsevol mena de canvi dins l’escola estatal. Per això el moviment de renovació pedagògica es va reiniciciar dins la iniciativa privada, tot aprofitant les escletxes legals del règim. Així, sobretot en la dècada dels any seixanta, neixen un conjunt d’escoles actives catalanes –moltes d’elles en règim de cooperativa–. Es tracta de les anomenades escoles de coordinació escolar, que més endavant conformen el CEPEPC (Col·lectiu d’Escoles per l’Escola Pública Catalana), i que, al final dels anys vuitanta, s’integren a la xarxa d’escoles públiques de la Generalitat.\nLa institució pedagògica Rosa Sensat, fundada l’any 1965 i destinada a la formació de mestres per a una nova escola, dóna aixopluc i consistència teòrica i pràctica a aquest nous centres, tot recuperant i adaptant a la nova realitat els principis pedagògics i metodològics de l’Escola Nova i d’altres corrents educatius, introduïnt nous continguts renovats i vinculats a la realitat, i afavorint la creació d’equips de mestres i projectes d’escola, sovint amb la participación dels pares. És evident que hi ha altres centres públics i privats no vinculats a Rosa Sensat, però el referent hegemònic educatiu de la resistència alternativa l’exerceix aquesta entitat a través, sobretot, de les escoles d’estiu, cursos d’hivern, seminaris i grups de treball.\nEn efecte, les escoles d’estiu, seguint l’estela de les organitzades per la Mancomunitat i la Generalitat republicana, es converteixen en el gran referent: una illa de llibertat, una festa cultural i un gran aparador de les noves idees procedents d’altres països –en especial de França i Itàlia– i del bo i millor que els mestres experimentaven a les seves aules i escoles. S’intercanviáven experiències i es produïen debats apassionants de caràcter pedagògic i socioeducatiu. El més sonat i emblemàtic va ser el que va tenir lloc a la multitudinària escola d’estiu del 1975 celebrada a Barcelona i organitzada conjuntament per Rosa Sensat i el Col·legi de Doctors i Llicenciats, amb l’assistència rècord d’uns 8.000 mestres. Allà es va aprovar la declaració Per una nova escola pública catalana, on hi van participar nombroses entitats i col·lectius d’ensenyament, que sintetitza molt clarament quines eren les demandes en matèria de política educativa, renovació pedagògica i catalanització de l’escola –una tríada inseparable–, que calia plantejar al nou Govern de la Generalitat.\nNo és el moment –ni l’espai ho permet– d’analitzar fins a quin punt les demandes d’aquella declaració s’han assolit o no després de quaranta anys. Com explico en un text molt més ampli (Un segle d’escola a Barcelona. Acció municipal i popular. 1900-2003, Barcelona, Octaedro, 2003), les iniciatives innovadores, tant per part dels poders públics com de la societat civil, han estat nombroses. Però, i aquesta és la mala notícia, bona part d’aquests projectes no van tenir prou impacte ni continuïtat per diferents raons de caire econòmic o polític: uns van desapèixer sense deixar-ne rastre; altres van anar perdent embranzida i minvant, i d’altres, finalment, es van desnaturalizar.\nLa segona mala notícia és que ni des del Ministeri d’Educació ni des del Departament d’Ensenyament (o Educació) hi ha hagut una reforma en produnditat de la formació inicial i permanent del professorat. En el govern socialista dels any vuitanta es va perdre una gran oportunitat en renunciar a modificar els estudis de Magisteri. I els intents que s’han fet des de Catalunya també han fracassat o s’han diluït. I això, evidentment, ha condicionat força la bona salut de la innovació i la transformació de la pràctica escolar.\nLa primavera de la societat civil. Escola Nova 21\nArribem a la darrera primavera protagonitzada per les xarxes d’escoles innovadores que han entès que la força i la possibilitat del canvi educatiu depèn molt més del propi projecte d’escola que no pas de les lleis. Tal com succeeix amb la desafecció amb la política, existeix també una progressiva desafecció cap a les reformes i les polítiques educatives de l’Administració i, per descomptat, cap als sindicat d’ensenyament: algunes de les seves actuacions van en contra de la línea de flotació de la renovació pedagògica.\nSi a la transició es confiava molt en els canvis ‘macro’ o ‘meso’ per tal de millorar les escoles, ara les escoles posen el focus en el ‘micro’: s’empoderen per elles mateixes i tracten d’aprendre unes de les altres, intercanvien experiències i estableixin sinèrgies a través de xarxes virtuals i presencials per tal d’incidir i capgirar tot allò que afecta la vida quotidiana de l’escola i el procés d’aprenentage dels alumnes. I això ho fan emparant-se en l’autonomia que concedeix la LEC (Llei d’Educació de Catalunya) de construïr projectes propis, gràcies al suport que els dóna o els deixa de donar l’Administració, i anant sovint més enllà del que marca la normativa o el currículum. El seu grau de disrupció o ruptura pedagògica depèn del lideratge dels equips directius, de la cohesió dels equips docents i de l’actitud de l’inspecció en cada cas. A vegades aquesta contribueix a impulsar el canvi, d’altres es limta a deixar fer, i algunes hi posen pegues i obstacles emparant-se en una legislació massa burocrática, restrictiva i encotillada.\nL’objectiu del programa Escola Nova 21: aliança per un sistema educatiu avançat, com ja s’ha explicat en aquestes pàgines, vol contribuir a impulsar aquesta col·laboració i intercanvi d’aprenentatge mutu –entre alumnes, entre mestres, entre escoles i entre societats–, mitjançant una formació en cascada: s’escullen 26 centres amb pràctiques educatives “avançades” –per què no innovadores?–, després se’n reuneixen 200 i, d’aquests, se’n selecionen 30 que s’acompanyaran en la seva transformació educativa i que rebran un assessorament i formació intensius. Aquest projecte intenta recuperar la filosofía de l’Escola Nova de fa cent anys, emmirallant-se en els postulats de la UNESCO i de l’OCDE, posant l’èmfasi en l’aprenentatge rellevant i amb sentit, em les competències com a contingut d’aprenentatge i en el canvi sistèmic.\nHi ha almenys tres factors destacables d’Escola Nova 21. El primer és que la iniciativa parteix d’un conjunt heterogeni de la societat civil: Fundació Jaume Bofill, Centre Unesco de Catalunya, Obra Social de la Caixa i Universitat Oberta de Catalunya. A més, compta amb el suport de la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica, la Federació d’Associacions de Mares i Pares i la Fundació d’Empresaris FemCAT, així com en la col·laboració de tres entitats: Fundació Jesuïtes Educació, la Xarxa d’instituts innovadors de l’ICE-UAB i la Coordinadora d’escoles 0-12. No hi són, curiosament, les facultats d’educació. I el més recamarcable és la quasi absència de poders públics: no hi figuren ni els ajuntaments ni les diputacions, i el departament d’Ensenyament, encara que hi dona suport, hi apareix com un actor secundari.\nEl segon factor destacable és que de la llista dels 26 centres gairebé tots els centres públics –de la llista n’hi ha aproximadament dos terços– són de nova creació. Vol dir que són CEIP i instituts que s’han creat recentment de bell nou amb un projecte i un equip. Les seves pràctiques pedagògiques, en molts casos, van més enllà de l’iderari de l’Escola Nova, obrint-se a altres perspectives i referents pedagògics: treball per projectes, comunitats d’aprenentatge, escoles lliures no directives, educació lenta, aprenentatge cooperatiu, Reggio Emilia, Finlàndia, connectivisme, constructivisme social, posfreirisme, posfreinetisme i altres ismes que alimenten velles i noves utopies. També introdueixen dinàmiques més flexibles i creatives: noves agrupacions dels infants amb barreja d’edats, ambients d’aprenentatge, i espais i temps més rics, flexibles i diversificats,\nEls centres concertats escollits, laics i religiosos –el terç restant– tenen molt més recorregut, si bé molt d’ells s’han reinventat recentment amb nous projectes. El cas més emblemàtic és el dels Jesuïtes. Només hi consta un centre de la coordinació escolar predemocràtica dels que no es van integrar a la xarxa pública, però no n’hi cap del CEPEPC ni cap centre municipal que, durant les primeres dècades democràtiques, van destacar en diversos projectes innovadors. ¿Per què no hi són? ¿Per què s’ha ignorat el seu potencial educatiu? ¿Potser perquè els equips de mestres d’altres temps no han trobat el relleu adequat i han perdut solidesa i les escoles ja no són al que eren? Suposo que és una barerja d’aquests i altres factors. En tot cas, res a objectar sobre la idoneïtat del conjunt dels centres triats, dels quals en tinc cert coneixement: perquè els he visitat, perquè n’he llegit unes quantes coses o perquè en tinc referències força fiables.\nDesconec els criteris de selecció, i ignoro si en la segona corona dels trenta centres se n’inclou alguns d’aquests. Cal dir, de tota manera, que qualsevol classificació i tria d’aquesta mena és necesàriament discutible, perquè sempre s’hi barregen indicadors de caire objectiu i subjectiu. El que és evident, però, és que una nova generació de mestres ha pres el relleu per liderar el canvi educatiu, perquè la generació del tardofranquisme i la transició ja s’ha jubilat. ¿Fins a quin punt aquestes dues generacions disposen de trets comuns i diferents? Que vinguin els sistèmics i que ens ho expliquin.\nEl tercer factor és la gran visibilitat d’aquestes noves escoles innovadores. Algunes són molt visitades, i tenen, fin i tot, llistes d’espera. Les jornades de portes obertes són cada vegada més concorregudes. Els pares i mares –sobretot de la classe mitjana– disposen de més informació i pressionen per entrar en aquests centres. Els mitjans de comunicació aparquen momentàniament el seu discurs catastrofista per difondre aquests nous projectes i experiències com no havien fet mai com ara. L’opció familiar ja no és només entre escola pública i privada –encara que és cert que l’elecció d’escola no és a l’abast de tothom–, sinó entre models i projectes pedagògics diferents en cadascun d’aquests dos sectors. El boca-orella funciona com mai. I per tant, augmenta la informació, la propaganda i, en certa manera, la competència pedagògica i social, un risc evident pel que fa a l’equitat.\n¿De què depèn l’èxit d’un programa tan ambiciós com el d’Escola Nova 21? D’entrada del grau de complicitat i compromís de les escoles i dels potencials agents formatius –professionals i grups més dinàmics de les Facultats d’Educació i d’altres entitats i col·lectius– en la tasca d’acompamyament, assessorament i formació durant els tres anys que preveu aquest programa. I desprès, ¿què? ¿Com continuarà i es consolidarà aquesta xarxa? En sortirà algun nou subjecte col·lectiu per empoderar i oferir consistència teòrico-pràctica i organitzativa mitjançant una sòlida formació permanent? ¿Entomaran aquest repte de manera compartida institucions com Rosa Sensat, els Instituts de Ciències de l’Educació i els Moviments de Renovació Pedagògica?\n¿I quin paper hi jugarà el Departament d’Ensenyament? Serà capaç d’integrar aquest repte pedagògic –que ha d’incloure al conjunt d’escoles amb una atenció especial que atenen la població més desfavorida– dins la seva política educativa tal com va fer la Segona República, salvant totes les distàncies que es vulgui? El temps, aquest gran escultor, com el defineix M.Yourcenar, dirà.\nA curt termini, però, les noticies no poden ser gaire optimistes: perquè la situació política catalana és molt inestable i incerta i, des de fa temps no hi ha política educativa. Poden haver-hi programes, actuacions i decisions més o menys encertades, però les diferents peces del sistema educatiu no estan ben conjugades per emprendre un canvi sistèmic. Només per citar-ne alguns exemples: ¿Quina és la política del Departament pel que fa a la formació permanent del professorat, als temps i espais escolars o a la necessària col·laboració municipal per dinamitzar els plans d’entorn o altres iniciatives comunitàries?\nLa bona notícia, però, és que cada vegada hi ha més mestres i escoles que subscriuen la frase que, tot citant Dewey, va subratllar el director d’Escola Nova 21 Eduard Vallory en el discurs de presentació del programa: “Si avui ensenyem als infants com els ensenyaven ahir, els robem el demà”. Per això caldrà canalitzar amb cura, generositat i saviesa aquest nou tsusami educatiu, per a què aquesta nova primavera, sense oblidar les dues anteriors, floreixi com mai, arribi a totes les escoles i s’eternitzi.


Mobilitat – Infotrànsit\nAixí funcionarà la Zona de Baixes Emissions de Barcelona\n04 Desembre 2019 04 Desembre 2019 infotransitLeave a comment\nEl proper 1 de gener s’activa la Zona de Baixes Emissions (ZBE) de les rondes de Barcelona. L’objectiu de la mesura és reduir l’ús dels vehicles privats més contaminants i, d’aquesta manera, vetllar per la qualitat de l’aire i la salut pública.\nEl meu cotxe hi podrà circular? Hi ha excepcions? En quin horari s’aplica la restricció? Quin control se’n farà? Grans ciutats com Londres, Berlín o París fa anys que han implementat zones de baixes emissions amb restriccions als vehicles més contaminants, però aquí la mesura és nova i genera força dubtes.\nA quins vehicles afecta?\nDes de l’1 de gener del 2020 es restringeix permanentment la circulació a tots aquells turismes i motocicletes als quals no correspon cap distintiu ambiental de la Direcció General de Trànsit estatal (DGT). Quins són?\n– Turismes de benzina anteriors a la norma Euro 3 (habitualment matriculats abans del 2000) i els dièsel anteriors a la norma Euro 4 (habitualment matriculats abans del 2005 o 2006)\n– Motocicletes i ciclomotors anteriors a la norma Euro 2 (habitualment matriculats abans del 2003\nAquesta restricció s’estendrà de manera progressiva, a partir de gener del 2021, a furgonetes, camions i autobusos sense etiqueta ambiental.\nQuan i on s’aplica la restricció?\nEls vehicles més contaminants no podran circular per la ZBE Rondes de Barcelona els dies laborables, de dilluns a divendres, de 7.00 a 20.00 hores.\nL’àrea on s’aplica la restricció té més de 95 km2 i engloba pràcticament tot el terme municipal de Barcelona (en queden fora la Zona Franca industrial i el barri de Vallvidrera, el Tibidabo i les Planes), els municipis de Sant Adrià de Besòs i l’Hospitalet de Llobregat i part dels municipis d’Esplugues de Llobregat i Cornellà de Llobregat. Les rondes (ronda de Dalt i ronda Litoral) estan excloses de les restriccions, si bé totes les sortides d’aquestes vies amb accés directe a la ZBE estaran tancades per als vehicles més contaminants.\nOn puc sol·licitar l’etiqueta ambiental?\nAls webs de la DGT, de l’Ajuntament de Barcelona i de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) pots comprovar quin és el distintiu ambiental de la DGT que pertoca al teu vehicle introduint-hi la matrícula. Els vehicles amb etiqueta ambiental 0, ECO, C o B poden circular sense restriccions per la ZBE Rondes. Si et pertoca una d’aquestes etiquetes però l’has perdut o no l’has rebut, pots trucar al 060 i t’informaran de com obtenir-la. També es poden adquirir o recollir a les oficines de Correus. La col·locació del distintiu no és obligatòria, però facilita el control per part de la Guàrdia Urbana de Barcelona i de les policies locals dels municipis en cas de controls manuals. Per tant, és recomanable portar-la.\nSi al meu vehicle no li pertoca el distintiu ambiental, què puc fer?\nA través d’un registre previ, pots sol·licitar un accés esporàdic a la ZBE Rondes de Barcelona amb un màxim de 10 autoritzacions (accessos diaris) l’any. Una vegada acceptada l’alta del vehicle, s’ha de seleccionar i pagar el dia de circulació seleccionat des de l’àrea d’usuari.\nEn qualsevol cas, hi ha alternatives per poder-te moure per la ZBE, com són els mitjans de transport públic. Pots consultar trajectes i opcions de transport en aquest enllaç. A més, si resideixes a l’àrea metropolitana i decideixes donar de baixa i desballestar un vehicle sense etiqueta ambiental, pots sol·licitar la T-verda, un títol de transport que permet utilitzar, de manera il·limitada i gratuïta, els serveis de transport públic integrats durant 3 anys.\nEls vehicles per a persones amb mobilitat reduïda (VPMR), els serveis d’emergències (policia, bombers, ambulàncies) i els serveis essencials (mèdic, funerari) podran circular per la ZBE Rondes de Barcelona amb independència que els correspongui el distintiu ambiental de la DGT o no, sempre que estiguin donats d’alta al Registre metropolità.\nCom es farà el control de vehicles a la ZBE i quina sanció comporta?\nEl control es farà de manera automàtica mitjançant càmeres de lectura que contrastaran les matrícules amb la correspondència de l’etiqueta ambiental de la DGT i amb el Registre metropolità de vehicles autoritzats.\nL’incompliment de la normativa establerta a les ordenances municipals dels municipis afectats per la ZBE Rondes de Barcelona preveu sancions econòmiques a partir de 100 euros, en funció de si es tracta d’una infracció lleu, greu o molt greu. S’estableix un període d’adaptació a la normativa de 3 mesos, de manera que no es multarà fins el mes d’abril.\nSi encara tens algun dubte, consulta o suggeriment, aquests són els canals de contacte:\nAtenció presencial: C. 62, núm. 16-18, Zona Franca, 08040 Barcelona\nAtenció telefònica: 930 333 555 (laborables de dilluns a divendres de 8 a 20 hores) o bé a través del 010 i 012\nAtenció en línia: Formulari de contacte de l’usuari\n10 Gener 2019 11 Gener 2019 InfotrànsitLeave a comment


TFM Energ&iacutea Solar Fotovolt&agraveica\nFa&ccedilanes, p&egravergoles, lluernaris.\nPassa't a la solar!\nInstal·lacions hibrides en xarxes diesel, reg solar, bateries...\nDisseny i execució d'instal·lacions solars fotovoltaiques\nRedueixi els seus costos energ&egravetics amb l'energia solar.\nEn què podem ajudar-te? / (selecciona una o v&agraveries opcions)\nDADES DE CONTATE\nNom no v&agraveild\nCorreu no v&agraveild\nFormulari enviat correctament, en breu ens posarem en contacte anmb vosté.\nMoltes gr&agravecies per confiar en nosaltres!\nTancar Continuar Endarrera Enviar\nM&eacutes de 25 anys sent refer&egravecia al mercat solar espanyol.\nTFM va comen&ccedilar la seva activitat el 1992, promovent l'energia solar com una alternativa neta, sostenible i de futur.\nEns dediquem al disseny, instal&middotlació, legalització i manteniment d'instal&middotlacions d'energia solar fotovoltaica.\nSom especialistes en integració arquitect&ogravenica i instal&middotlacions solars d'autoconsum.\nIntegrada operativament dins del grup COMSA CORPORACI&OacuteN\nCERTIFICATS I DOCUMENTACIÓ\nCertificat ER+IQNet 9001\nCertificat GA+IQNet 14001\nCertificat IQNet+GE 50001\nEL CLIENT, LA NOSTRA PRIORITAT\nLa nostra capacitat i flexibilitat ens permeten adaptar la nostra oferta a les seves necessitats.\nEXPERIENCIA I EXCEL&middotL&EgraveNCIA\nL'alta especialització del nostres enginyers i t&egravecnics &eacutes la garantia d'excel&middotl&egravencia per l'&egravexit del seu projecte.\nSom pioners en l'impuls de les tecnologies i apostem per la cerca constant de la innovació.\nEXPERTS EN UN GRAN EQUIP\nTFM aporta la garantia de la seva experi&egravencia amb el recolzament del grup COMSA CORPORACI&OacuteN.\n“ No hi ha res m&eacutes poder&oacutes que una idea a la qual li ha arribat l'hora ”\nLa llarga experi&egravencia de TFM i les nombroses instal&middotlacions realitzades avalen la qualitat de totes les nostres activitats i permeten oferir solucions globals de projectes fotovoltaics amb la m&agravexima fiabilitat i seguretat.\nLi oferim una solució integral a mida:\nConnexió amb la companyia el&egravectrica\nActa de posada en funcionament\nOPERACIÓ I MANTENIMIENT SOLAR\nLa nostra &agravemplia experi&egravencia en el camp de l'energia solar, sumada a la solidesa del grup empresarial d'enginyeria i construcció COMSA Corporaci&oacuten, ens converteixen en el millor aliat per a qualsevol projecte que vulgui realitzar.\nL'orientem des del principi per proposar-li la solució que m&eacutes s'adeq&uumli a les seves necessitats. Comptem amb t&egravecnics altament qualificats en totes les disciplines de la construcció: tant en l'obra civil, en el c&agravelcul estructural i l'alta tensió, entre d'altres, que ens permeten emprendre qualsevol repte que se'ns plantegi.\nLa vida &uacutetil d'una instal&middotlació solar pot superar &agravempliament els 30 anys. Per tant, una execució professional de la seva instal&middotlació &eacutes de vital import&agravencia. Confiï en una empresa experta per assegurar la seva inversió. M&eacutes de 25 anys i 200 instal&middotlacions realitzades ens situen com una empresa referent en el sector i ens permet afrontar amb les m&agraveximes garanties qualsevol tipus d'instal&middotlació, assegurant la qualitat, fiabilitat i seguretat.\nESTUDIS DE CONSUM\nEl primer pas que realitzem &eacutes estudiar com &eacutes el consum d'energia per poder determinar quina &eacutes la millor solució d'autoconsum.\nDISSENY I EXECUCIÓ\nPosteriorment, dissenyem tota l'enginyeria necess&agraveria per oferir la millor solució. A TFM constru&iumlm la instal&middotlació amb els millors materials i amb la m&agravexima garantia i seguretat.\nUna vegada realitzada la seva instal&middotlació, ens encarreguem de tots els tr&agravemits per posar-la en servei, així com del manteniment al llarg de tota la seva vida &uacutetil.\nRealitzem tots els tr&agravemits necessaris per a una satisfact&ograveria posada en servei de la seva instal&middotlació. Per això &eacutes imprescindible un coneixement exhaustiu de la legislació aplicable:\n-Obtenció de llic&egravencies municipals\n-Tramitació amb la companyia el&egravectrica\n-Tramitació amb Ind&uacutestria (RIPRE, REPE)\n-Inscripció en el registre d'autoconsum\nOPERACIÓ I MANTENIMIENT (O&M)\nTFM disposa d'un equip t&egravecnic espec&iacutefic per a l'operació i manteniment d'instal&middotlacions per a garantir el correcte funcionament i assegurar la m&agravexima productivitat de les plantes fotovoltaiques\nEl departament de postvenda de TFM realitza l'operació i manteniment de les instal&middotlacions, tant d'execució pr&ogravepia com de tercers. Aquest O&M es realitza tant a nivell preventiu per garantir el correcte funcionament dels equips i la disponibilitat d'aquests al llarg de l'any, com a nivell correctiu mitjan&ccedilant una r&agravepida i eficient actuació en cas d'avaria. A TFM l'avala una llarga traject&ograveria en el sector, així com una cartera actual de clients d'O&M que respon de la gran qualitat d'aquest servei.\nLa nostra experi&egravencia ens avala. M&eacutes de 25 anys dedicats a la solar ens converteixen en l'especialista en qui confiar la seva instal&middotlació.\nUn equip multidisciplinari i amb gran experi&egravencia permet oferir-li qualsevol servei que necessiti al llarg de tota la vida &uacutetil de la seva instal&middotlació.\nEn el nostre centre de control no s'escapa cap detall. A la menor anomalia actuem per a la seva immediata resolució.\nCabo Verde\t1400 kWp\nSant Cugat del vall&egraves\t28,05 kWp\nCerdanyola del Vall&egraves\t16,8 kWp\nC&aacutercer, Val&egravencia\t77,76 kWp\nSant Adrià del Besos\t8,75 kWp\nCerdanyola del Vall&eacutes 4,08 kWp\nNav&agraves\t4,8 kWp\nMadrid\t73,14 kWp\nBadalona\t43,2 kWp\nBarcelona\t180,95 kWp\nBarcelona\t20,1 kWp\nCerdanyola del vall&egraves\t17,36 kWp\nCerdanyola del Vall&egraves\t95,13 kWp\nVal&egravencia\t22,68 kWp\nSant Cugat i Mollet del Vall&egraves\t9,52 kWp/12,25 kWp/3,57 kWp\nMollet del Vall&egraves\t17,34 kWp\nBarcelona\t79,92 kWp\nCatalu&ntildea\t17,82 kWp\nQue &eacutes l'autoconsum?\nL'autoconsum permet a un consumidor generar energia el&egravectrica per al seu propi consum. Les instal&middotlacions solars d'autoconsum, a m&eacutes, permeten reduir la seva depend&egravencia energ&egravetica i es caracteritzen per ser eficients, rendibles, respectuoses amb el medi ambient i de llarga vida &uacutetil.\nEl Reial Decret 900/2015, aprovat l'octubre de 2015, ofereix el marc legal necessari per al desenvolupament i la implementació de l'autoconsum.\nCom funciona una instal&middotlació d'autoconsum amb energia solar fotovoltaica?\nLes instal&middotlacions solars d'autoconsum aprofiten la radiació solar per generar energia el&egravectrica que &eacutes consumida directament, evitant la compra d'energia de la xarxa de distribució.\nEn aquells moments en què la demanda el&egravectrica &eacutes inferior a l'energia generada per la instal&middotlació solar, l'energia excedent es pot abocar a la xarxa de distribució.\nQuan la demanda el&egravectrica &eacutes superior a l'energia generada per la instal&middotlació solar, es pot seguir consumint de la xarxa de distribució.\nQue li oferim?\nESTUDI DE CONSUM\nEl primer pas &eacutes estudiar el consum d'energia el&egravectrica per poder determinar quina &eacutes la millor solució d'autoconsum.\nPosteriorment es realitza tota l'enginyeria de detall per a dissenyar la millor solució. Constru&iumlm la instal&middotlació amb els millors materials i amb la m&agravexima garantia i seguretat.\nUn cop realitzada la seva instal&middotlació ens encarreguem de tots els tr&agravemits per posar-la en servei així com mantenir-la al llarg de tota la seva vida &uacutetil.\nEdifici Numancia 1,\nCarrer de Viriat, 47,\n+34 932 554 800


UnXicdeTot: La planta de cogeneració a Calldetenes (2)\nCada vegada estic mes convençut, que la proposada planta de cogeneració mitjançant l’ obtenció de biogàs a partir dels purins, es una bona alternativa, tant des de un punt de vista ecològic, com des de un punt de vista econòmic.\nDes de un punt de vista econòmic, els ingressos generats per l’ electricitat injectada a la xarxa elèctrica, tindrien que ajudar a equilibrar la malmesa situació econòmica del ajuntament. També s’ obtindrien beneficis pel calor generat per una planta d’ aquestes característiques.\nDes de un punt de vista ecològic, donaríem sortida al excés de purins que es generen, poden reduir de manera significativa tant l’ adobament excessiu dels camps, que provoquen la filtració excessiva de nitrats, els vessament als rius i l’ emissió de gasos a l’ atmosfera, que tenen un fort impacte en el canvi climàtic.\nUn inconvenient d’ aquest tipus de plantes es el paisatgístic, i per aquesta raó es necessari triar adequadament l’ ubicació de la planta, que penso que tindria que ser propera a les principals explotacions, ja que si es vol treure el màxim profit dels purins, aquest s’ han de dipositar en els tancs de bio digestió el mes aviat possible, per evitar la pèrdua del metà i nitrogen, que afectant de manera molt significativa el seu rendiment.\nTot i que les plantes particulars poden ser una alternativa, la tendència a altres països es construir plantes col·lectives, segurament per facilitar la gestió i optimitzar el seu rendiment, ja que es requereix barrejar altres productes per obtindre un resultat òptim.\nA part del impacte paisatgístic, no he trobat cap altre inconvenient en aquest tipus de plantes, ja que no generen cap mena de pudors, ni altres tipus de molèsties, i per contra tindrien que permetre reduir de manera significativa, l’ important número de basses de purins a cel obert que “gaudim” ara.\nSegons el pla energètic de la Generalitat, el pes de les energies renovables arribarà el 2015, al 11% de l’ energia consumida, en front de 3,3 del any 2003. La obtinguda per plantes de biogàs, tindrà un pes important, tal com es veu en el links adjunt:\nAnimo al ajuntament a tirar endavant aquest projecte, ja que considero que els avantatges del mateix, son molts mes que els inconvenients que pugui generar, que per altre banda tindrien que ser mínims si la gestió es l’ adequada.


Linsabel Noguera: “Hi ha contes que et demanen que els expliquis” | Roger Rosich\n9 L'esperança és barata\nRoger Rosich. Festival Munt de Mots.\nEns trobem un matí d’aquests dies de cels tapats i entrem a un cafè Caracas. És veneçolana i li fa certa gràcia que el local es digui així. Va néixer a València (de Veneçuela) però precisament viu a la capital del país. Ara és a Barcelona, una ciutat que ha estat descobrint amb la seva filla, que l’ha acompanyat a la capital catalana per actuar al festival Munt de Mots, al costat d’un dels seus clars referents de la narració oral i amic, Rubén Martínez Santana, director del festival.\nLa Linsabel Noguera parla amb la dolçor de qui només es pot dedicar a tractar amb nens, és a dir, a tractar amb tothom. Transmet pau, bonhomia i tranquil·litat. Transmet el caliu que ella m’explica que emana dels contes i de la seva part performativa. Utilitza les paraules confort i confiança, la confiança de l’infància. El caliu de l’intercanvi d’afecte i d’energies positives que és explicar un conte, perquè qui explica un conte s’entrega una mica a si mateix i veu com els altres l’escolten i amb somriures li retornen l’escalfor, creant un cercle màgic. Els seus contes parlen d’esperança.\nPregunto a la Linsabel sobre les seves fonts d’inspiració a l’hora de crear contes i em parla de la vida, de les petites coses, em parla de sortir al carrer i observar, de llegir un relat que ell mateix et demana que l’expliquis. Em parla de contes d’adults que també es poden llegir per a nens si hi canvies ben poca cosa. Em parla de Literatura, amb la L en majúscula.\nM’encurioseix si hi ha una tradició de narració oral al seu país i em sorprèn amb una riquíssima tradició oral nativa, amb un “cuenta-cuentos” en cada poble. M’explica també de la gran tasca que han fet de recuperació, estudi etnogràfic i difusió de narracions orals antigues, amb la llengua aborigen dels piaroa. Just l’espectacle que farà el dia 27 (a la llibreria Santos Ochoa a les 12h) s’anomena “Yei Yono Pantoni”, un títol piaroa que ve a voler dir “Anem a explicar contes sota l’ombra d’aquest arbre”, cosa que lliga també amb “Cuentos bajo la sombra”, el grup universitari amb el qual ella va trobar el seu camí cap a la narració oral.\nLinsabel Noguera explicant un conte\nAquell era un dels tres grups universitaris de narració oral que als anys 80 hi havia a la Universitat central de Caracas. Es va quedar fascinada per aquella manera de viure la narració i s’hi va implicar. Va ser als primers anys 2000 quan va començar un procés de formació de narradors, que garantia i consolidava la continuïtat de la tasca d’uns grups que havien anat fent a poc a poc.\nLinsabel Noguera es va posar al davant de ‘La Rana Encantada’, un projecte que és moltíssim més que un grup de cuenta-cuentos. La difusió de la lectura oral i de la literatura per a nens i joves, la promoció de la lectura, la transmissió de valors de pau i ciutadania, l’estímul a la lectura per la família… Tot això i molt més surt del grup d’una granota que vol transmetre pau i harmonia en el dia a dia, a partir d’una cosa tan simple com els brots d’imaginació que neixen dels contes. La tasca que la mou ha creat un interès obert, estimulant la lectura i l’art a partir de l’oralitat i el joc. La narració oral de contes és un gran estímul de la lectura, perquè després d’escoltar-los molts nens també volen llegir els contes. “El narrador és una figura bàsica per la difusió de la lectura. Les editorials ho haurien de saber.”\nAl seu país els narradors orals s’han connectat entre ells i es programen per no aixafar-se en programació. Utilitzen les xarxes socials i tota la capacitat difusiva digital per moure’s (www.laranaencantada.com). Em diu que estan en un moment embrionari, però també que ara es troben en un bon moment. I ho diu pensant amb el munt de projectes en els quals s’embarca contínuament, amb col·laboracions amb institucions, editorials, organitzacions internacionals… i rumiant que quan va començar a explicar contes mai va pensar que ho fes enlloc més que no fos a la Universitat; i ara és a Barcelona en un festival internacional.\nMillor paro l’entrevista perquè fa una estona que una noia s’ha assegut a prop nostre, com pendent de què fem. Suposo que és la seva filla que l’espera. Sí. La fa venir. Per acabar, i ja no li pregunto a la Linsabel sinó a la seva filla: ¿La teva mare et feia servir de jutge per saber si els contes que explicava agradaven o no? Em respon que sí, a ella i als seus amics i amigues. Eren uns jutges exigents.\n18:00 h – Centre Cívic Casa Sagnier – Activitat Gratuïta\n“Todo un mundo en la boca”\n20:00 h – Biblioteca Poble Sec – Francesc Boix – Activitat Gratuïta\n“Yei Yono Pantoni”\n12:00 h – Librería Santos Ochoa – Activitat Gratuïta\nfestival Munt de Mots Linsabel Noguera Roger Rosich Rubén Martínez Santana


B&B Heerlijkhyd Herstberge Bèlgica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nB&B HeerlijkhydLemmersdreef 8, Herstberge, Herstberge, Bèlgica, 8020 - Veure al mapaExcel·lent8,2Basada en44comentarisB&B HeerlijkhydVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosMolt bona ubicació 8,8Veure al mapa8,8UbicacióParticularitats que li encantaranbalcó/terrassa\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Herstberge, vosté es sentirà com a casa a B&B Heerlijkhyd, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Herstberge. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , lloguer de bicicletes. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, articles de tocador per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, parc infantil, billar, equitació, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a B&B Heerlijkhyd.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsarticles de tocadorcalefacciósala d'estarbalcó/terrassaempolles d'aigua de cortesiatelevisió de pantalla planabarnussosescriptori Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantGuests who will arrive by car are kindly requested to enter the following coordinates into their GPS device: Blauwhuisstraat 4, 8020 Oostkamp. Comentaris recents de clients


ara.cat, Xavier Grau, 24 de novembre – Sant Cugat del Vallès i Barcelona ocupen, respectivament, el segon i el quart lloc entre les ciutats espanyoles de més de 25.000 habitants amb els preus de l’habitatge lliure més cars, segons les dades publicades pel ministeri de Foment. La ciutat més cara és Sant Sebastià, amb quasi 3.327 euros el metre quadrat, seguida de Sant Cugat, amb 3.008 euros el metre quadrat. El tercer lloc és per a Eivissa, amb 3.002 euros el metre quadrat, mentre que Barcelona se situa en el quart lloc, amb 2.992 euros el metre quadrat. Al setè lloc hi ha Madrid, amb un preu de 2.750 euros per metre quadrat d’habitatge.\nEntre les ciutats més cares de Catalunya, a més de Sant Cugat i Barcelona, hi ha Castelldefels (2.497 euros), Sant Joan Despí (2.175 euros), Esplugues (2.083 euros) i Gavà (2.061 euros). La ciutat més barata és Tortosa, amb 686 euros el metre quadrat, i entre les més barates també hi ha Salt (880 euros), Lleida (883 euros) i Reus (959 euros).\nCatalunya, segona en augment\nSegons les dades del ministeri, el preu mitjà a Espanya és de 1.540 euros el metre quadrat al tancament del tercer trimestre, xifra que representa un augment d’un 0,7 % respecte al trimestre passat i d’un 2,7 % respecte a fa un any.\nCatalunya és la quarta comunitat amb els preus més alts de mitjana (1.871 euros el metre quadrat), per darrere del País Basc (2.366 euros), Madrid (2.305 euros) i les Balears (2.151 euros). A més, Catalunya és la segona comunitat on més s’enfilen els preus, un 6,2 % respecte al mateix període de l’any passat, només superada per Madrid, on augmenten un 6,5 %. Malgrat el creixement dels preus, segons el ministeri, el valor mitjà del metre quadrat a Espanya està encara un 26,7 % per sota del màxim històric del primer trimestre del 2008.\nPrev La compra de vivienda por extranjeros, en máximos: adquieren más de 55.000 al año\nNext Torna la compra de sòl


Onda concedeix ajudes directes a la rehabilitació per a impulsar l’economia local\nfebrero 7, 2019 socialistesonda Deja un comentario\nL’Ajuntament ha presentat les noves bases per a 2019 de les ajudes directes a la rehabilitació d’habitatges i edificis residencials del municipi que permetran impulsar i dinamitzar l’economia local, principalment del sector ceràmic i de la construcció, així com de les seues empreses auxiliars. L’alcalde d’Onda, Ximo Huguet, ha explicat que “un dels objectius d’aquest Ajuntament és ajudar un sector clau per a la recuperació econòmica com és el cas de la construcció i pretenem aconseguir-lo amb aquestes subvencions que són compatibles amb les d’altres administracions. Des del principi de legislatura, aquest equip de govern ha tingut molt clar que cal treballar perquè cada veí tinga les seues oportunitats, per això vam posar en marxa l’Oficina Municipal d’Impuls a la Rehabilitació, que està collint molt bons resultats”.\nAquestes ajudes beneficiaran a tots aquells habitatges que superen els 15 anys d’antiguitat i els veïns del municipi podran percebre fins a 4.000 euros per a habitatge individual i fins a 5.000 euros si es tracta d’un edifici plurifamiliar. L’import mínim que considerar del pressupost, a efectes a optar a subvenció, és de 1.200 euros per a habitatges individuals i de 2.000 euros per a les plurifamiliars. Amb caràcter general, l’ajuda serà del 30% del pressupost, rebent un 5% extra en cas que l’immoble tinga més de 50 anys i fins a un 15% extra si s’utilitza material ceràmic per al paviment o el revestiment, depenent de la superfície coberta. També se subvencionarà amb un 10% addicional aquella actuació compresa en el Centre Històric Protegit (CHP).\nD’aquesta forma, l’Ajuntament dóna resposta a una demanda social dels veïns i veïnes d’Onda, en un compromís de l’equip de govern per mantindre unes ajudes que ja van obtindre un gran èxit en els anys anteriors. Cal recordar que la majoria d’empreses que han participat en les obres que s’han dut a terme gràcies a aquestes subvencions eren d’Onda, la qual cosa ha incentivat la creació de nous llocs de treball. “La rehabilitació és el sector que més economia genera perquè implica tant la construcció com als subministraments o la indústria ceràmica, entre molts altres, i pot suposar també un impuls important al sector tauleller i, per tant, la creació de nous llocs de treball en la nostra localitat”, ha afirmat Huguet.\nFinalment, l’alcalde ha assegurat que aquest programa té un altre objectiu, a més de la creació d’economia, i és que “avancem en la consolidació de l’espai urbà, adaptant-lo a les noves normatives d’accessibilitat i eficiència energètica. Gràcies a aquestes ajudes i a les de més de 3 milions d’euros que es poden obtindre en el programa Àrea de Regeneració i Rehabilitació Urbana (ARRU), que impulsem el Ministeri, la Conselleria i l’Ajuntament, veurem canviada la fisonomia de la nostra ciutat, recuperant immobles que havien quedat en desús pel pas del temps o que generaven problemàtiques de seguretat i salubritat. Des de l’equip de govern tenim molt clar que hem d’impulsar obres útils i reals, sempre buscant l’augment de la qualitat de vida de la ciutadania”.


La Laia 2013 - Socpetit.cat\nLa Festa Major d’hivern de Barcelona ja és aquí! La Laia arriba, com cada any, centrada en els ciutadans més petits, l’imaginari festiu i la cultura popular i tradicional.\nAquest esdeveniment, tan especial per als qui estimem la ciutat de Barcelona, enguany se celebra del 12 al 17 de febrer.\nLa Laia, la noieta valenta que, tal com explica la llegenda, va donar la vida per defensar uns ideals, us convida a passar unes festes plenes de diversió i amb tota mena de propostes per als menuts però, també, per als adults que els acompanyen.\nEls actes principals comencen el dimarts 12 de febrer, amb el pregó a càrrec dels nens, i a la tarda amb la Passejada de les Laies: totes les gegantes de la ciutat, rebatejades en honor de la patrona, sortiran al costat de la gegantona Laia. Plegades faran l’ofrena floral a Santa Eulàlia i també ballaran.\nNo us perdeu aquesta cita perquè, el mateix dimarts de 10 a 20h, la Laia us convida a visitar l’Ajuntament en una jornada de portes obertes! Al llarg de la visita podreu veure la recreació de diferents personatges històrics.\nI, estigueu alerta! El canvi de guàrdia de La Coronela es farà de 18 a 20 h.\nDissabte 16 tindrà lloc la jornada més tradicional amb els Protocols de l’Àliga de la ciutat, amb les àligues de Barcelona i Reus (la ciutat convidada enguany), els trabucaires i els gegants, entre d’altres, que recorreran els carrers de Ciutat vella fins a la basílica de Santa Maria del Mar. És també el dia dels cercaviles de gegantons infantils i de mostres de cultura popular.\nFinalment, diumenge 17 se celebra l’acte més antic de les festes, ara ja fa més de 30 anys, la Trobada de Gegants a Ciutat Vella. Aquesta jornada és també la de la diada castellera, el seguici festiu de Reus i les desfilades musicals. I per als més menuts, a la tarda poden participar a la Tabalada i al Correfoc dels diables petits.\nAquest any, a més, es fa la reobertura de les Drassanes reials i els jardins del Baluard amb diversos actes programats, com ara les portes obertes al Museu Marítim i al pailebot de Santa Eulàlia, i, Laies i Eulàlies, atenció: esteu convidades a navegar-hi! (feu la inscripció prèvia al Museu).\nA la nit com ja es va iniciar l’any passat, la Laia tecnològicament més puntera envaeix els espais de la ciutat amb les il·luminacions lumíniques de LlumBCN.\nFins el 17 de febrer, a més a més, podeu gaudir d’altres activitats com ara les portes obertes a diversos museus (el 12 de febrer), actes als centres cívics i entitats de barri i a les biblioteques, o el joc de Santa Eulàlia (una cerca pels carrers de la ciutat).\nMés informació a Barcelona Cultura http://barcelonacultura.bcn.cat\nAconsegueix el descompte de Nadó 4D!


“Sempre m’he considerat el sastre de les persones, perquè darrere de cada element festiu hi ha la gent que posa l’ànima a la festa” – El blog de l'Ajuntament de Tarragona\n“Sempre m’he considerat el sastre de les persones, perquè darrere de cada element festiu hi ha la gent que posa l’ànima a la festa”\nEntrevista a Ambròs Domingo Murtra, perpetuador de les Festes de Santa Tecla 2012\nSastre vocacional i tarragoní militant, des del seu taller de sastreria del carrer Merceria Ambròs Domingo Murtra ha vestit bona part del Seguici Popular de la ciutat. Aquesta tasca, que en moltes ocasions ha passat desapercebuda, li ha valgut el reconeixement com a perpetuador. De fet, ell serà el principal protagonista de la Crida de les Festes, acte que marca el tret de sortida a les Festes de Santa Tecla.\nÉs tot un honor i un goig ser reconegut com un tarragoní més que ha viscut des de sempre les festes de Tarragona i ha pogut participar activament vestint gran part del seu Seguici Popular, tenint una relació molt directa amb Santa Tecla.\nCom va començar la seva relació amb el Seguici Popular?\nEl fet de treballar com a sastre ha fet que fos el sastre de molts tarragonins, perquè anys enrere era freqüent fer-se la roba a mida. Em van començar a demanar vestits per al Ball de Bastons, camises i pantalons per als castellers…. i, de cop i volta, cada vegada eren més entitats les que confiaven en la meva sastreria, fins a arribar a vestir gran part de tot el Seguici Popular de Tarragona.\nQuins elements festius ha vestit?\nVestits dels gegants i nanos, del Negrito i la Negrita, dels gegants vells i nous del carrer Merceria, dels gegants del Miracle, vestits del Ball de Diables, dels portadors de l’Àliga, dels portadors del Lleó, dels portadors del Drac del Cós del Bou, la roba del Bou, la de les mulasses, vestits dels trompeters de la ciutat… De tota manera, sempre m’he considerat el sastre de les persones, no dels gegants o dels nanos, perquè darrere de cada element festiu hi ha la gent que posa l’ànima a la festa i cada vestit que he fet l’he personalitzat segons qui l’havia de portar i he procurat que s’hi sentís còmode.\nHi ha algun treball del qual n’estigui especialment orgullós?\nDe tots, perquè sempre he estat molt perfeccionista. Ara bé, tinc molts records de l’últim que vaig fer abans de jubilar-me: vestir els nanos de Tarragona quan es van renovar.\nLa moda del Seguici Popular evoluciona amb el pas del temps?\nNo parlaria d’evolució de modes, perquè sempre que s’estrena un element del Seguici es procura ser fidel a la tradició i buscar documentació sobre el vestuari, de manera que la creació es fa sobre un estudi previ i s’acostuma a interpretar el vestuari a partir de models existents. El que també passa és que els teixits varien i la roba que en un moment donat vols trobar no els tens, perquè ja no es fabrica, i llavors és quan fas la creació buscant teles similars, que no pesin tant, perquè siguin més còmodes de dur i perquè, sobretot, facin el seu efecte com en altres temps, perquè el Seguici és tradició.\nQuantes hores de feina es necessiten, per exemple, per vestir els gegants?\nHores, no ho sé, perquè com a sastre no he mirat ni he comptat mai les hores que he dedicat al treball; és una feina artesanal, mai no he mirat el rellotge. Per vestir els gegants, per exemple, pots estar no menys de tres mesos. Pensi que aquests vestits porten brodats i passamaneria i s’han de cuidar tots els detalls… Són molts dies de feina.\nCrec que va confeccionar les primeres camises dels Xiquets de Tarragona, l’any 1970. Ens en podria donar més detalls? Per què els Xiquets llueixen aquesta camisa a ratlles tan especial?\nNo van ser només les camises, també els pantalons i mocadors de casteller. Em vaig trobar amb la roba i el patró a seguir i a partir d’aquí vaig anar confeccionant aquest vestuari tan significatiu.\nLi hem donat a la roba dels elements festius la importància que es mereix?\nDes del punt de vista de la feina que pot donar fer un vestit, crec que no, perquè s’ha de saber apreciar la confecció artesanal. Miri, trobar una roba per vestir els nanos Arlequins em va ser impossible i vaig decidir fer-la jo mateix. Vaig passar molt de temps tallant els rombes de diferents colors i cosint-los d’un en un per poder tenir la tela. Això qui ho sap? Quant val aquesta roba?\nCom a tarragoní militant ha tingut l’oportunitat de veure l’evolució de les Festes durant les darreres dècades. Com ha viscut aquest procés de creixement i democratització?\nSempre he sigut un enamorat de Tarragona i les seves Festes són molt especials, perquè el que sempre he vist és que al carrer hi sortim tots. Santa Tecla sempre ha sigut diferent d’altres festes; amb el temps s’han anat organitzant cada vegada més actes, recuperant els balls parlats… La participació de petits i grans… Tothom té el seu espai i la ciutat és molt acollidora amb totes les persones que volen veure i viure les nostres Festes.\nMés enllà de la seva feina com a sastre, quin és el moment de les Festes de Santa Tecla que més li agrada? Per què?\nVeure el Seguici. És un moment màgic, poder contemplar les actuacions de cada grup, els balls, els pilars, la música, els vestits, els colors…, la festa. M’agrada molt veure quan surt el Seguici al complet la vigília de Santa Tecla, també l’anada a la Professó del Seguici amb les colles castelleres i la Professó del Braç de Santa Tecla. Procuro anar a tots els actes que puc; mai no em perdo el castell de focs de Santa Tecla.\nEtiquetes: Ambròs Domingo, Perpetuador, Santa Tecla\n"Estranyament la Catedral és una gran desconeguda per a molts tarragonins"


Olga Moreno, contra les cordes per culpa de Rocío Carrasco\nOlga Moreno reacciona al documental de Rocío Carrasco - Telecinco\nLa dissenyadora podria ser implicada i condemnada en el judici que enfronta Antonio David i la seva exdona\nRocío Carrasco i Antonio David Flores segueixen immersos en una batalla judicial que ja dura més de dues dècades. L’exparella no se suporta, tal com demostra una guerra que han traslladat a televisió amb el documental que protagonitza ella a Telecinco. Rocío va demandar el marit i el va acusar d’insolvència punible, d’haver fet moviments en el seu patrimoni per evitar el pagament del deute de manutenció pel fill que tenen en comú. Aquest judici els enfronta directament, encara que Rocío tindria a les seves mans implicar també a Olga Moreno. Antonio David i Olga han estat junts aquests últims 20 anys, una relació que precisament han trencat fa un parell de setmanes. Que ja no estiguin junts no vol dir que Olga no pugui ser implicada en aquest cas, el que podria succeir segons informa Look.\nEl problema hauria començat quan Antonio David Flores va cobrar 200.000 € a través de terceres persones i diverses societats poc després de declarar-se insolvent judicialment. Una de les persones que l’hauria ajudat a fer aquesta presumpta estafa hauria estat Olga Moreno, a qui ara podrien implicar: “L’escrit d’acusació del fiscal assenyala que el seu marit va manipular i falsejar comptes personals per poder declarar-se insolvent i no pagar a la seva exdona. És criminalment responsable en concepte d’autor i la qüestió és si un nou procediment podria demostrar que Olga Moreno hauria actuat com a cooperadora necessària perquè Antonio David cometés el presumpte delicte del que se l’acusa”. Cal recordar que l’extertulià va reconèixer que els diners que van pagar-li per les seves intervencions a Enemigos Íntimos les va cobrar una empresa que té com a administradora única la seva dona”. El que cal saber és si Olga era conscient de l’estratègia del seu marit, el que sembla obvi. Ella, però, hauria assegurat a fonts properes que signava tot el que li posaven davant.\nOlga Moreno i Antonio David Flores, en una entrevista al Deluxe / Telecinco\nEl periodista Antonio Rossi deia a El Programa de Ana Rosa que Olga Moreno ha deixat clar que seguirà al costat d’Antonio David encara que hagin tallat, encara que també diu que no permetrà que la deixin de ximple o manipulada. Ara totes les mirades estan en Rocío Carrasco, que té a les seves mans demanar que obrin un nou procediment que podria col·locar a la diana a l’ex del seu exmarit.\nOlga Moreno Rocío Carrasco


24 escoles participaran a l'esdeveniment que se celebra aquest dissabte 2 de febrer i que té com a repte l'exploració espacial\nParticipants a l'edició 2018 de la First Lego League.\nAmb l’objectiu que es converteixi en un esdeveniment territorial, la seu s’alterna entre les ciutats de Tarragona i Reus gràcies a un acord entre els dos ajuntaments. A aquestes dues administracions s’hi suma també el suport de la Diputació de Tarragona, la URV, l’empresa LEAR Corporation i la fundació Reddis. Tots plegats fan possible que la FLL sigui l’acte més massiu fomentant vocacions científiques i tecnològiques de la província.\nAlumnes de l’Institut Roseta Mauri i del Col·legi Sagrat Cor,…


L'estiu de 1918 en la comarca - Levante-EMV\nL'estiu de 1918 en la comarca\nFesta dels Àngels a Sant Esperit Les festes de Petrés amb la visita del torero Miguel Martí «Petreño» Accident mortal en la siderúrgica\nVista general del Castell de Sagunt a principis del segle xx. (K.Hiellscher)\nEl mes de juliol va ser el moment del naixement de l'organisme « Fomento Industrial y Mercantil del Reino de Valencia». Esta entitat pretenia organitzar els industrials valencians i sens dubte el seu naixement es va rebre amb optimisme en la comarca. També es va acollir de manera positiva la convocatòria d'una assemblea agrícola-comercial per part de la Diputació de València.\nMentrimentres la premsa va arreplegar que aquells dies es va renovar la junta de la confraria de la Puríssima Sang. Cada quatre anys s'elegia una nova directiva presidida pel rector de Santa Maria, en este cas per Juan Bautista Vidal Climent. El 29 de juliol, a les quatre de la vesprada, es va fer la reunió en l'ermita. Les persones elegides foren: José Badenas Alegre i Francisco Capella Maties com a president i vicepresident respectivament. Altres càrrecs triats van ser: Francisco Ariño Arnau de dipositari, Francisco González López de secretari i de Antonio Monzó Lluesma de vicesecretari. Van ser nomenats com a vocals: Antonio Gil Monzó, Pascual Graullera Villar, Enrique Rubio Gallur i José Sancho Mas. Tots en prengueren possessió el diumenge següent, 4 d'agost.\nEixe mateix dia en el convent de Sant Esperit es va celebrar la festivitat de Nostra Senyora dels Àngels. A les 9.30 hores es va fer la missa solemne cantada per la comunitat i acompanyada per un organista. Va oficiar el vicari Francisco Lliteras amb el diaca José Andrés i el subdiaca José Gomis. El sermó fou predicat pel pare Saball. Hi hagué una nombrosa representació vinguda de la comarca i d'algunes pobles de l'Horta Nord. Hi assistiren de: Puçol, Pobla de Farnals, Massalfassar, el Puig de Santa Maria, Museros, Meliana, Foios, Albalat dels Sorells, Albalat dels Tarongers, Segart, Estivella, Gilet, Algímia d'Alfara i Torres Torres.\nAltres festes destacades per la premsa d'aquell mes foren les de Petrés. El divendres 9 d'agost es va celebrar la festa del Salvador amb volteig i diverses traques. Va predicar el pare Estanislao Barber i la part musical va realitzar-la Evelio Valero. A poqueta nit va arribar la banda municipal de Quartell. Esta va tocar en la processó i també va realitzar una serenata. Segons el corresponsal Juan Bautista Renau, s'escoltaren peces «hermosísimas y muy bien matizadas, cosa no muy general en musicas pueblerinas ». L'11 d'agost va ser el dia dedicat a la patrona, la Puríssima Concepció. La celebració fou presidida pel rector Victoriano Andrés. Van assistir tots els regidors de l'Ajuntament als actes religiosos. Fins al dia la festa de l'Assumpció s'hi van organitzar corregudes de vaquetes. Tal com esmenta el diari, va acudir a la població eixos dies el veí i destacat torero Miguel Martí « Petreño» amb el seu germà. També hi va estar el jutge d'instrucció de Sagunt Manuel Pallardó.\nLa notícia tràgica fou l'accident mortal de l'obrer de la Compañía Siderúrgica del Mediterraneo Vicente Bodí Cerdà. Tenia 16 anys. Va caure d'una altura de 17 metres.\nL'estiu va estar present fins a setembre, moment en el qual va tornar a la normalitat la vida laboral. Precisament en eixe mes tornarà la secció a contar tot allò que fou notícia en la comarca el 1918. Bon estiu.


Casualitats – El bloc de Xavier Martinez Gil\nJa sé que és poc elegant citar-se un mateix, però es que la realitat m’ho posa “a huevo”. Fa un any i mig vaig publicar en aquest mateix espai un article que es titulava “El frau de l’Oficina Antifrau” on deia que “El resultat de tot plegat és un òrgan al servei del poder polític de torn i, per tant, sense independència en la seva actuació.”\nEl pas del temps, malauradament, m’ha donat la raó. Si bé ja vaig alertar de lo estrany de nomenar com a Director d’Investigacions una persona que ocupava un càrrec a l’organigrama del PSC (el senyor J.M. Sangenís i Aragonés), resulta que, a més, el seu historial té més punts foscos del que seria desitjable per a un lloc com aquest. Fa uns dies es va publicar la notícia de que, en la època que aquest senyor feia d’Interventor de la Generalitat, se li va obrir una investigació per l’ús irregular de les dietes.\nCasualment, als pocs dies de fer-se públic aquest lleig “affaire”, apareix al Diari Oficial de la Generalitat el seu cessament “per motius personals”, diuen. I com a reconeixement a la “seva especial dedicació i rigor demostrats” (diu textualment) se’l nomena en el càrrec de Cap d’Àrea de Sector Privat, Gestió Ètica i Responsabilitat Social, que té assignades unes retribucions al voltant dels 90.000 euros anuals.\nPerò, no havíem quedat que per accedir als llocs de treball públics s’han de complir els principis d’igualtat, mèrit i capacitat? Al menys això pregona l’article 26 de la Llei de l’Oficina Antifrau: “El personal al servei de l’Oficina Antifrau de Catalunya, que aquesta selecciona d’acord amb els principis d’igualtat, publicitat, mèrit i capacitat..”. Per tant, En virtut de quin procediment se li ha assignat a aquest senyor aquesta plaça? Suposo que mitjançant un procediment digital, com la majoria de càrrecs que apareixen en l’organigrama de l’Oficina Antifrau\nVeieu sinó a qui han nomenat en el lloc de Director d’Investigacions del cessat Sangenís: al senyor Jordi Climent i Martí, fins a dia d’avui regidor del PSC a l’ajuntament de Montcada i Reixac i de professió periodista\nAlguna persona malpensada podria interpretar que s’ha triat al senyor Jordi Climent per la seva filiació política i no pel seu perfil professional. Però no, segurament s’han seguit els més escrupolosos principis d’igualtat, mèrit i capacitat, i l’afiliació política del senyor Climent és pura casualitat.\nCom casual també és que un altre responsable de l’Oficina Antifrau, el senyor Carles Quílez Lozano, Director d’Anàlisi, sigui també de Montcada i Reixac i també sigui periodista. També és pura casualitat que el Director de Prevenció hagués estat Gerent de la Fundació Carles Pi i Sunyer, vinculada al PSC.\nEs tracta tot plegat d’una immensa casualitat que persones amb la mateixa afinitat política hagin a anar a parar al mateix organisme amb unes mateixes retribucions extraordinàries.\nDesprés, no ens podrem sorprendre si el destí fa que les irregularitats que detecti l’Oficina Antifrau no afectin a cap dels ajuntaments governats pel PSC. Serà pura casualitat.\nAutor xaviermartinezPublicat el Setembre 15, 2010 Categories Generalitat\nOne thought on “Casualitats”\nAlco ha dit:\nOctubre 21, 2010 a les 10:05 am\nAvui (21/10/10) s’ha sabut que, arran una operació antidroga amb mossos corruptes implicats, la jutje que instrueix el cas, ha imputat al director d’Anàlisi de l’OAF Carles Quílez, perque havia alertat a un dels detinguts que la policia anava radere d’ell (i, a més havia rebut regals a canvi)\nAnterior Previous post: La unitat de l’independentisme\nSegüent Next post: Peatges


Obama treu pit per la seva gestió en el darrer discurs sobre l'estat de la unió - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nObama treu pit per la seva gestió en el darrer discurs sobre l'estat de la unió\nefewashington 14.01.2016 | 00:00\nEl president dels EUA, Barack Obama, va complir ahir la seva promesa de fer un últim discurs sobre l'Estat de la Unió "no tradicional", en el qual va treure pit pels seus èxits, va denunciar la retòrica "de la por" republicana i va instar tots els ciutadans a lluitar per un millor sistema polític.\nSegons Obama, és pura "xerrameca" parlar de "declivi" de l'economia nord-americana i dir que els "enemics" del país s'estan enfortint. "EUA és la nació més poderosa de la Terra", va sentenciar.\nEl "progrés" experimentat en aquests últims anys, amb la recuperació econòmica, la reforma del sistema de salut i la legalització del matrimoni entre homosexuals, entre altres avenços, "és el resultat de les eleccions que fem junts", va apuntar Obama . "I ens enfrontem a aquest tipus d'eleccions en aquest moment. Anem a respondre als canvis del nostre temps amb por, tancant com a nació i posant-nos uns en contra els altres? O afrontarem el futur amb confiança en el que som, el que representem, i les coses increïbles que podem fer junts?", es va preguntar.\nVa afirmar que "insultar" els musulmans no fa "més segur" el país i "traeix" l'essència del que significa ser nord-americà, en una clara al·lusió al precandidat presidencial republicà Donald Trump, que va proposar vetar temporalment l'entrada de musulmans als EUA com a resposta a l'amenaça del terrorisme gihadista.


Vot nul - Uniopèdia, el mapa conceptual\n9 les relacions: Abstencionisme, Elecció, Escons en Blanc, Papereta electoral, Vot, Vot en blanc, Vot vàlid, 2003, 2006.\nLogotip abstencionista S'anomena abstencionisme a l'actitud d'abstenir-se o inhibir-se sistemàticament de participar en un procés, acció o qüestió, especialment en una elecció.\nNou!!: Vot nul і Abstencionisme · Veure més »\nNou!!: Vot nul і Elecció · Veure més »\nNou!!: Vot nul і Escons en Blanc · Veure més »\nButlletes electorals de la República Argentina. Una papereta electoral o butlleta electoral (de l'italià bolleta), és aquell document amb el qual els electors emeten el seu vot en unes eleccions, normalment és un full de paper que s'usa en els comicis per a elegir representants.\nNou!!: Vot nul і Papereta electoral · Veure més »\nNou!!: Vot nul і Vot · Veure més »\nNou!!: Vot nul і Vot en blanc · Veure més »\nEls vots vàlids són el total de vots emesos després de restar-ne els vots nuls.\nNou!!: Vot nul і Vot vàlid · Veure més »\nNou!!: Vot nul і 2003 · Veure més »\nNou!!: Vot nul і 2006 · Veure més »\nAbstenció activa, Vots nuls.


313 Archives - Revista Rosita\nArchivos por etiqueta: 313\n“John Ford a París”, Capítol 26\nAgafo bus, metro, tramvia, taxi i bici, i faig un recorregut per les barcelones del meu passat. Passo per l’Eixample dret i recullo retalls d’infància. Pujo fins a Gràcia i localitzo tots els racons en què ha viscut algú de la meva família, que n’és originària al cent per cent. A Nou barris hi vaig fer esport durant vint anys. Bàsquet, més concretament. El centre de la ciutat el reconec nocturn, com ho era en l’època que més el vaig trepitjar, la de la joventut i els sopars i les copes i els balls i les esses fins a casa en trajectes que es podien allargar d’una o dues hores, habitualment sol. A part d’aquests racons, visito també els diversos barris en què vaig passar diverses etapes en diversos pisos més o menys poblats, ara amb amics, ara en parella, ara amb rellogats temporals. Gràcia altre cop però també el Clot, Poble nou i Navas. El bar de mon pare i mon avi estava situat en aquest últim barri, localitzat sota terra, a l’estació de metro del mateix nom, i en guardo centenars d’anècdotes que donarien per dos o tres llibres com a mínim. Hi vaig treballar mentre estudiava o vaig estudiar-hi mentre hi mandrejava, tot depèn de com es miri. Tenia forma de túnel perquè originàriament havia de ser una sortida cap a un carrer més allunyat. Ara ho és i la gent es passeja per damunt dels meus records, dels records dels milions de cafès que la meva família va servir de cinc del matí a nou del vespre durant més de trenta anys.\nNo fa ni tres mesos que vaig marxar i he tornat com qui torna d’una guerra. M’esperava trobar una ciutat en ruïnes, però tot està exactament igual, res no s’ha mogut ni un dit d’on era, tot segueix destil·lant les mateixes essències distintes i properes de tota la vida, les mateixes de quan era petit i un diumenge a la tarda l’Eixample et podia semblar una zona definitivament abandonada per l’home, de quan sorties del niu i et tocava agrair al destí la sort d’haver fet amics en segons quins barris, dels catalans de fàbrica, cigaló i paraules malsonants, dites amb la mateixa naturalitat amb què convivien amb la grisor per la qual arrossegaven el seu humor negre, de la Barcelona castellana amb les seves estridències però també amb aquella proximitat que nosaltres no sabem – o no volem – reproduir. En resum, de tot allò que em pertany i que en gran part m’ha modulat el caràcter. M’adono que fugir-ne m’ha servit per retrobar-m’hi. M’hi reconec definitivament, i potser per això ja només penso en tornar-ne a fugir.\nrosita revista Publicado en John Ford a París, Maiol de Gràcia\t313\tDejar un comentario


Consell de Cent, proper objectiu per a la Superilla | Info Barcelona | Ajuntament de Barcelona\nConsell de Cent, proper objectiu per a la Superilla\nAl novembre s'ha fet la cinquena trobada del Grup Impulsor de la Superilla de Sants-Hostafrancs, amb la participació de representants de l'Associació de Veïns d'Hostafrancs, l'Associació de Comerciants de Creu Coberta, l'equip Rizoma, Zumzeig Cine i la Federació d'Associacions, Entitats i Comissions d'Hostafrancs (FAECH), a més dels tècnics municipals i polítics del Districte.\n12/12/2017 11:36 h\nDes que fa tres anys es va constituïr aquest grup impulsor, al barri d’Hostafrancs s’han dut a terme diverses actuacions a l’espai públic i la mobilitat per recuperar llocs per als vianants, diversificar els usos dels carrers i alleugerir l’espai de vehicles privats. Així, han passat a ser de plataforma única dels carrers de Forn, Ermengarda i Miquel Bleach. També s’han reurbanitzat les places de Pérez Moya, Herenni i Joan Pelegrí. Actualment s’estan treballant noves propostes per millorar l’accessibilitat per al vianant en carrers que encara no han estat pacificats, així com l’habitabilitat dels espais públics o la càrrega i descàrrega de mercaderies.\nPer tot això, es fa imprescindible evitar el trànsit de pas que travessa el barri. Concretament, s’estima que dels 10.000 vehicles que circulen diàriament pel tram de Consell de Cent que correspon a Hostafrancs, 6.500 són de pas: només fan servir aquest carrer i el del Moianès com a drecera per evitar la plaça d’Espanya. N’hi ha que hi giren directament des del carrer de Tarragona i d’altres que el creuen des d’Aragó per agafar els estrets carrers de Sant Nicolau i de Béjar i arribar així fins a Consell de Cent.\nPer evitar aquest trànsit de pas, es proposa dificultar l’accés d’aquests vehicles al carrer de Sant Nicolau i convertir el de Béjar i el del Príncep Jordi en vies de plataforma única, on tot l’espai és vorera i la prioritat és per als vianants. També falta per reurbanitzar el carrer de la Torre d’en Damians entre Consell de Cent i Creu Coberta. Pel que fa al carrer del Consell de Cent, es pretén reduir la circulació a un sol carril per guanyar-hi un carril de serveis, un d’aparcament de bicis i motos (o bé més espai de vorera) i un carril bici de doble sentit que tindrà continuïtat al carrer del Moianès. Hi ha la voluntat de fer tot això durant l’actual mandat municipal, tot i que és probable que quedi pendent alguna de les actuacions.\nEl procés participatiu per acabar de definir la Superilla de Sants-Hostafrancs continuarà previsiblement amb una nova reunió del Grup Impulsor al gener.\nActa de la sessió del Grup Impulsor (novembre2017)\nSessió de debat ciutadà sobre la Superilla d'Hostafrancs\n24/05/2018 14:03 h


Un home és detingut a Manacor després d'agredir al conductor d'un autobús i causar danys al vehicle\nL’arrestat, moments abans dels fets, va manifestar la seva disconformitat amb la tarifa del servei\nEls fets s’han conegut aquest dilluns, però es van produir la setmana passada. Concretament dijous passat, quan els agents de la Policia Nacional a Manacor van procedir a la detenció d’un home, d’origen argentí de 38 anys, com a presumpte autor d’un delicte de danys i lesions, suposadament per agredir al conductor d’un autobús de línia de passatgers i fracturar el vidre de protecció anti-covid, després d’una discussió pel preu del servei.\nEls fets es van produir al voltant de les 13.00 hores, quan un conductor d’una línia de transport que cobreix diversos itineraris entre Manacor i diversos pobles del Llevant, va requerir a la policia ja que havia estat agredit per un usuari. La víctima va informar que moments abans va pujar a l’autobús un home i va demanar pel preu del trajecte, mostrant la seva disconformitat amb l’import del bitllet que li hi havia dispensat el conductor, mantenint una petita discussió.\nEn un moment donat, i actuant per darrere del vidre va agredir al conductor, propinant-li diversos cops de puny al mateix temps que li cridava. La víctima tan sols va poder tapar-se amb els braços per a evitar que li continués colpejant en la cara. L’agressor va intentar treure al conductor de l’habitacle i per a això li va tirar del braç, trencant-li la corretja del rellotge. En veure que no podia tirar d’ell, va propinar una colzada contra el vidre de protecció anti-covid de l’autobús, fracturant-lo.\nEls agents desplaçats fins al lloc on van ser requerits, van localitzar minuts després al supòsit agressor i van procedir a la detenció del mateix com a presumpte autor d’un delicte de danys i lesions, estant valorats els danys provocats en uns sis-cents euros.\nNotícies relacionadesagressióconductor autobúsdanys vehicleDetingutHomeManacor\nTres homes són detinguts a Manacor per tràfic de drogues


El concurs Enfoca UB ja t� guanyadors\nEls 1.553 vots emesos pels seguidors del Facebook de la UB han determinat les fotografies guanyadores de la segona edici� del concurs de fotografia Enfoca UB, convocat per la Universitat de Barcelona.\nL'obra Camins, de Laura Gassol, alumna de l'Escola d'Idiomes Moderns (EIM) ha estat la guanyadora del primer premi, una c�mera fotogr�fica compacta amb �ptiques intercanviables Panasonic Lumix DMC-G5. La imatge, en blanc i negre, mostra un dels racons m�s caracter�stics de l'Edifici Hist�ric de la UB: la galeria del Paranimf. El segon i el tercer classificats, premiats amb una subscripci� anual al diari El Pa�s, un pack "Aventura para dos" de la Vida es Bella i un lot de productes de marxandatge de la UB, han estat respectivament l'Eduardo Santos, alumne de la Facultat de Belles Arts, amb la fotografia Laberint de l'aprenentatge i l'Albert Garcia, estudiant de la Facultat de Dret, amb l'obra Conversa de nit.\nEl premi especial del Jurat, ha estat atorgat a l'Antonio de Almeida, alumne de la Facultat de Belles Arts, que podr� gaudir d'un curs modular d'idiomes a l'EIM.\nEl Javier Cortes Diaz ha guanyat el lot de productes de marxandatge de la UB, sortejat entre tots els votants del concurs.\nEn aquesta segona edici� s'han presentat 81 fotografies, que ens han descobert visions in�dites i personals de la nostra Universitat: activitats, detalls art�stics i arquitect�nics, imatges de la vida universit�ria...\nS'han implicat en aquest concurs la major part dels col.lectius i centres de la UB; els estudiants, amb un 69 % del total de participants, s�n el grup m�s representat, seguit del col.lectiu d'antics alumnes de la UB, que ha aportat un 9,5% dels concursants. El concurs Enfoca UB compta amb la col.laboraci� de Panasonic, El Pa�s i Escola d'Idiomes Moderns (EIM) de la UB.\nAmb la col.laboració de: Concurs de fotografia Presentació\nFotografies participants Edicions anteriors Universitat de Barcelona\n08028 BarcelonaTelèfon: 93 270 34 66ContacteMapa webAvís legal


Setmana de la cuina nord-americana (III): Spareribs\nSparebis o costelles de porc amb salsa agredolça, un plat típicament americà que abans a Barcelona es podien menjar al restaurant Tony Roma's.\nLa recepta que he seguit ha estat una barreja resultat de la combinació de diferents receptaris que he trobat per internet. Aquí us l'escric:\ncostelles de porc (4 per persona)\n1 llauna de tomàquet fregit\n1 llauna petita de pinya\n2 cullerades de melassa de canya\n3 cullerades de xarop d'auró o mel si no en trobeu\nPrescalfar el forn a 160ºC. A l'hora de cuinar les costelles es poden fer al forn o bullides, segons el temps que hi vulguem dedicar. Per fer-les al forn cal que adobem les costelles amb les espècies i deixar-les una hora perquè s'impregnin bé. La cocció al forn necessitarà unes 3 hores. L'altra opció és bullir les costelles uns 7 minuts i ja estaran preparades per adobar-les amb les espècies i untar-les amb la salsa. La cocció requerida serà d'uns 40 minuts.\nLes dues opcions demanen anar banyant les costelles amb la salsa mentre estiguin a dins del forn.\nPer fer la salsa: cal passar per la batedora el tomàquet fregit i la pinya tallada a trossos, amb el suc que porti a la llauna, i la resta d'ingredients. Cal que tingui una consistència no gaire espesa, ja que quan la posem al forn reduirà una miqueta.\nLes costelles, després de coure-les al forn, quedaran cruixents i la salsa d'un vermell fosc preciós. El gust agredolç queda molt i molt bo. Us acabareu llepant els dits!\nI la carbassa no en va deixar res per menjar, serà...\nMiriam OOps ha dit…\nHola wapa! quina pinta que tenen les cotelles!!jo ja les he encarregat pel finde q ve :)\nEl meu dubte es: on compres la melassa de canya i el xarop d'auró??\nDe paprika i nou moscada suposo q posant una pessigadeta es suficient, no??\nEi Miriam, doncs sí, amb una pessigada n'hi ha més que prou. De melassa en trobes a qualsevol herbolari o botiga ecològica i el xarop d'auró també. Però aquest últim el pots substituir per mel que et serà més senzill i més barat. Jo ho vaig fer i també va quedar molt bo!


Georgina Bermúdez, autor a Clínica Universitària\nEl consum diari de fruita és essencial per aconseguir una dieta equilibrada, nutritiva i suficient. La fruita aporta quantitats importants de certes vitamines que posseeixen propietats antioxidants, protegint les cèl·lules de l’estrès oxidatiu. També aporten fibra...\nLes noves Tecnologies de la Informació i la Comunicació (TICs) han desenvolupat un paper fonamental per a la salut i per a l’adherència als tractaments. Aquest concepte es coneix com a eHealth. A partir d’aquí va sorgir una branca d’aquest anomenada mHealth. que fa...


ENTREVISTA a Raimon Solà i Raimon Ros: “Volem que les Festes de Sant Raimon siguin temps d’oci” - El Cargol l El setmanari del Penedès l Societat l Política l Economia l Cultura l Vins i Caves l Món casteller l Entrevistes l Esports\n24 Gener, 2019, 09:12\nAntigament, les Festes de Sant Raimon de Vilafranca es deien Festes de Sant Ramon. Un grup de persones -el que ara és l’agrupació dels Raimons- es va comprometre amb l’Ajuntament de Vilafranca a organitzar un ball si el nom de les festes es canviava a l’actual. Des de llavors els Raimons han organitzat durant 25 anys el tradicional ball amb La Salseta del Poble Sec.\nDes de l’any passat l’agrupació s’encarrega d’organitzar el programa de les festes, que ja van començar la setmana passada i acabaran aquest diumenge. De tot plegat n’hem parlat amb Raimon Solà i Raimon Ros, dos dels membres de l’agrupació.\nAmb un any d’experiència en l’organització de les festes, hi ha hagut alguna modificació notable?\nRaimon Ros: La resposta que vam rebre de la gent l’any passat va ser molt positiva i per això hem apostat pel mateix format.\nRaimon Solà: L’any passat van funcionar molt bé els espectacles als bars i aquest any hem seguit amb la mateixa idea però amb diferents actes. El programa recull des d’un espectacle de beatbox, jocs per als nens, màgia, concerts en directe, etc. D’altra banda comptarem amb les activitats que hem organitzat sempre des de l’entitat com el concurs d’estirar la corda, el ball de les festes però amb Hotel Cochambre i el tast de vins que vam crear l’any passat anomenat Cata Raïm-on.\nS'ha acabat el ball dels Raimons amb La Salseta del Poble Sec?\nRR: Tothom es fa gran i durant els últims anys havia baixat l'assistència de públic, la gent jove ja ni coneix aquest grup. Vam veure que havíem de canviar una mica i l'any passat ja vam fer el ball amb els Raggatuning.\nContinueu apostant per les activitats lúdiques per sobre de la resta.\nRR: Sí, una de les condicions del pacte que vam fer amb l'ajuntament va ser que volíem que fossin unes festes lúdiques. Ja hi ha moments per fer actes culturals com presentació de llibres, conferències, etc. Si organitzàvem les festes era amb la condició que les Festes de Sant Raimon fossin temps d’oci.\nCom han funcionat les activitats del primer cap de setmana?\nRS: Molt bé, al sopar de l’euro es van vendre les 150 entrades i als espectacles als bars també va assistir molta gent. D’altra banda, el concert d’Hotel Cochambre va ser un èxit i la sala 1876 estava plena de gom a gom. El que va ser una llàstima va ser el concurs d'estirar la corda que es va haver de suspendre per la pluja i no el podem reprogramar. Els premis es repartiran entre tots els equips inscrits i el pernil se sortejarà. Pel que fa al tast de vins que programem per a aquest divendres, s'han exhaurit totes les entrades i això que hem augmentat un 20% la capacitat respecte a l'any passat.\nQuin és l'acte més especial?\nRS: Jo em vaig emocionar amb el sopar de l'euro perquè ve tota mena de gent, des de colles d’amics, grups de dones, avis i àvies fins a gent amb la necessitat de poder sopar per un euro. M’emociona perquè tothom s’asseu a les taules i conversa amb qui té al costat, es coneguin o no.\nAmb quina dificultat us heu trobat?\nRS: Aquest any ens ha trastocat molt no poder comptar amb Cal Bolet per les millores que s'hi estan fent. Al novembre, quan ja teníem bastants actuacions tancades ens van comunicar que no podríem utilitzar el teatre i vam haver de buscar alternatives. Per nosaltres, Cal Bolet és el lloc ideal pel tipus d'actes que fem. A més està al centre i hi caben fins a 400 persones. L'ajuntament no tenia cap alternativa per facilitar-nos i al final hem hagut de pactar amb la sala 1876, als quals estem molt agraïts.\nEl fet de ser hivern us crea més dificultats?\nRS: El hàndicap més gran és el fred i el temps. Costa més que la gent surti de casa si plou, per exemple. La majoria dels espectacles es fan en llocs tancats i no hi ha problema en cas de pluja però el problema és que a casa s’hi està molt bé.\nEnguany heu volgut donar a conèixer les coques de Sant Raimon.\nRR: Sí. Hi havia gent, fins i tot de l'agrupació, que desconeixíem l'existència d'aquestes coques. Es veu que fa molts anys que es fan aquestes coques. Pel que tenim entès la primera coca que es va fer va ser a l'antiga pastisseria Novell -el que ara és l'Anfi- i en l'actualitat les dues pastisseries que les fan són la pastisseria Galí i l'Anfi. Totes dues coques són molt diferents entre si i hem volgut donar-les a conèixer a tothom, ja que són un producte d'aquí.\nEl pacte amb l'ajuntament dura dos anys. Què passarà a partir de l'any vinent?\nEncara no ho sabem, hem de passar comptes i fer valoracions. Per part nostra, hem fet el que nosaltres volíem amb les festes que és convertir-les en temps d'oci. Quan passin unes setmanes decidirem si seguirem i l'ajuntament també haurà de dir la seva.\nI amb l’agrupació? Quin futur li espera?\nRS: De Raimons encara en van sortint però ningú s’atreveix a posar-li Raimunda a la seva filla. No coneixem cap nena petita amb aquest nom i la més jove del nostre grup té més de 50 anys. Hi va haver una època en què vam proposar que si algú deia Raimunda a la seva filla li pagaríem els bolquers de tot un any però ningú va picar.


Les titulacions universitàries més sol·licitades | Consumer\nLes titulacions universitàries més sol·licitades\nMedicina, Maestro d'Infantil i Infermeria són els estudis universitaris preferits pels estudiants del nostre país\nMentre que la demanda d’algunes titulacions universitàries es redueix a menys de 20 alumnes en tot el país, unes altres han de negar l’accés cada any a milers d’estudiants que opten a una de les seves places. Medicina, Infermeria i Maestro d’Educació Infantil encapçalen aquesta llista de titulacions més demandades. Entre les tres amb prou feines suposen 24.000 places per més de 72.500 aspirants.\nEn els dos últims anys acadèmics, la tendència descendent del nombre d’estudiants que es matriculen a les universitats espanyoles ha canviat de rumb. En el present curs 2010-2011, un total de 385.000 joves han optat per ingressar en els estudis superiors universitaris, un 33% més que en 2007-2008.\nAquest any, amb la plena integració del sistema universitari a l’Espai Europeu d’Educació Superior, l’oferta de títols de nou ingrés de les universitats es limita als nous estudis de grau adaptats al marc comú, més de 2.300 titulacions que supleixen als anteriors estudis de cicle curt (diplomatures) i a les llicenciatures.\nEls estudiants no han variat les seves preferències de titulacions en els últims anys\nLa flexibilitat de les institucions universitàries per dissenyar els estudis ha diversificat l’oferta de títols i ha donat lloc a noves propostes més especialitzades i orientades al mercat laboral. No obstant això, segons l’últim “Estudi de l’oferta, la demanda i la matrícula de nou ingrés a les Universitats públiques i privades”, elaborat pel Ministeri d’Educació amb les dades corresponents al passat curs 2009-2010, sembla que els estudiants no han variat les seves preferències i la demanda més alta de matrícula es dirigeix a les mateixes titulacions que fa uns anys.\nCom es desprèn d’aquest informe, mentre que el nombre de nous alumnes matriculats en els ensenyaments impartits en l’actualitat en algunes universitats espanyoles no arriba a superar la desena, fins i tot algunes queden desertes, en unes altres s’eleven cada any més les seves notes de tall per posar límit a l’excés de demanda.\nAl nostre país hi ha un important desajustament entre l’oferta i la demanda universitària\nEn general, al nostre país hi ha un important desajustament entre l’oferta i la demanda universitària, tant per excés de places, com per falta d’elles. Encara que el balanç total no és molt acusat, la falta d’equilibri a les universitats públiques del nostre país és destacada en algunes branques del coneixement, com en el cas de Ciències de la Salut, on la demanda supera a l’oferta en tots els estudis i aconsegueix percentatges de fins al 497% en Medicina. En el pol oposat se situa la branca de Ciències Experimentals, on l’ocupació de places ofertes amb prou feines sobrepassa el 80%.\nRespecte a la resta de branques universitàries, la d’Arts i Humanitats registra el major equilibri respecte a l’oferta i la demanda. Aquesta última va superar el nombre de places disponibles tan sol en un 102%. Malgrat tot, les dades de matriculació van ser menors, ja que solament es va cobrir el 89% de l’oferta. En Ciències Socials i Jurídiques la situació és similar. En aquesta branca hi ha molta disparitat entre les seves diferents titulacions. Mentre que títols com el de Maestro en Educació Infantil o Ciències de l’Activitat Física tenen un excés de demanda superior al 200% de les places, altres estudis, com a Turisme o Gestió i Administració Pública no arriben a cobrir la totalitat de les seves places. D’altra banda, la branca d’Arquitectura i Enginyeria, malgrat ser una de les de major volum d’estudiants (per darrere de Ciències Socials i Jurídiques), suposen dades semblants, entorn del 80% de les places cobertes.\nDemanda per titulacions\nMedicina i altres nou titulacions més conformen un alt percentatge de la demanda universitària actual\nEl contrast no pot ser major. El passat curs més de 37.000 estudiants van barallar per una de les 6.229 places de les universitats espanyoles per als estudis de Medicina. No obstant això, Enginyeria en Geologia va rebre sol·licituds per cobrir tan sol el 41% de les places que oferia, 90 estudiants per 217 llocs. I és que Medicina i altres nou titulacions més engloben un alt percentatge de la demanda universitària actual. Més del 50% de les gairebé 350.000 places sol·licitades a les universitats públiques presencials en el curs 2009-2010 tenien com a destinació algun dels deu següents títols:\nDEMANDA DE PLACES\nADMON. I ADREÇA D’empreses\nLes menys sol·licitades\nEn el plànol oposat a les titulacions esmentades se situa un llarg llistat de títols, les aules dels quals queden cada any més desertes. Entre aquests destaquen diferents estudis de la branca d’Humanitats. Algunes filologies, com la Portuguesa o l’Hebrea, tan sol van registrar dues sol·licituds en tot el país durant el passat curs, Filologia Romànica va arribar a set i Filologia Eslava, a vuit.\ndemanda estudiants oferta-ca plazas-ca titulacions


Junts per Catalunya guanya a Sant Fruitós i Ciutadans és la tercera força política | Ona Bages\nInici Notícies Junts per Catalunya guanya a Sant Fruitós i Ciutadans és la tercera...\nJunts per Catalunya guanya a Sant Fruitós i Ciutadans és la tercera força política\nSi pintem de colors el mapa de Catalunya segons el partit que ha estat més votat a cada municipi, obtindriem un dibuix ben diferent del que marca el nombre total de vots emesos a cada partit. En el primer cas, veuriem un mapa del color de Junts per Catalunya (JxC) -l’anomenada “llista del President”-, i en el segons cas, seria de color taronja.\nI és que l’àrea metropolitana es va tenyir del color de Ciutadans, el màxim beneficiat de l’alta participació que s’ha registrat en aquests comicis. Uns comicis que eren interpretats com un referèndum, però que tot i així, sumant les forces independentistes, guanyaria per majoria absoluta el trencament amb l’Estat – sumant els escons de JxC (34), ERC (32) i CUP (4), el resultat s’eleva a 70, dos punts més que la majoria absoluta.\nEn el cas de Sant Fruitós, el clar guanyador ha estat el vot a favor de la independència, que suposa més del 60% dels vots emsos. Junts per Catalunya obtenia dijous 1.860 vots al municipi (que suposa el 34,06% de la participació). Fregant els resultats de la primera posició hi ha Esquerra Republicana (ERC), amb 1.384 vots (25,34%). El segueix Ciutadans (C’s), superant el miler de vots (1.020, que equival al 18,68%). En quarta posició hi ha el Partit Socialista (PSC), que obté la confiança de 467 electors (8,55%); seguit de CatComú-Podem, que en recull 316 (5,79%); la CUP, amb 208 (3,81%); el Partit Popular (PP), amb 129 (2,36%); el PACMA, amb 40 vots (0,73%); i , finalment, Recortes Cero-Grupo Verde, que recull 4 vots (el 0,07%). També s’han registrat 33 vots en Blanc (0,33%) i 14 de nuls (0,26%).\nLa participació al municipi ha estat del 84,62%, sis punts més que en les anteriors, que suposa que un total de 5.475 santfruitencs ha emès el seu dret a vot en aquestes eleccions.\nL’alcalde del municipi, Joan Carles Batanés, valora positivament que la jornada ha estat molt tranquil·la i que ha registrat una participació molt alta, que qualifica de “triomf de la democràcia”. També fa una lectura dels resultats, on assegura que els santfruitosencs han apostat pel “bloc independentista”. Ho explica per Ràdio Sant Fruitós – Ona Bages:\nEl resultat envers el 27-S, les eleccions del 2015\nEn les últimes eleccions al Parlament de Catalunya, el 27 de setembre del 2015, a Sant Fruitós també guanyava clarament el vot independentista. Junts pel Sí obtenia el 56,46% dels vots -davant del 59,4% del 2017. En segona posició hi havia C’s, amb el 10,9% de vots. El seguia el PSC, amb el 9,46%; la CUP, amb el 7,83%; Catalunya Si que es Pot, amb el 5,95%; el PP, amb el 5,22%; Unió.cat, amb el 2,79%; PACMA, amb el 0,57% i Recortes Cero – Els Verds, amb el 0,2%. Pel que fa als vots en blanc, se’n va registrar un 0,63% i de nuls un 0,3%. Això va suposar una participació del 78,88%, 4.960 vots.