Una jutge prohibeix a un carterista utilitzar les línies 3 i 5 del metro de Barcelona | policia.cat\nUna jutge prohibeix a un carterista utilitzar les línies 3 i 5 del metro de Barcelona\n+0 - 0 1 de febrer de 2015 by Redacció/0 comments\nEn aquestes línies treballa un vigilant de seguretat a què va amenaçar de mort quan li va impedir seguir cometent els seus furts\nUna jutge de Barcelona ha prohibit a un carterista que utilitzi dues línies del metro de la ciutat, la 3 i la 5, que s’havia convertit en el seu “lloc de treball”, perquè en aquestes línies treballa un vigilant de seguretat a què va amenaçar de mort quan li va impedir seguir cometent els seus furts.\nEn una interlocutòria, a què ha tingut accés Efe, la titular del jutjat d’instrucció número 11 de Barcelona ha decretat la mesura cautelar que el presumpte carterista GBT no trepitgi les dues línies del metro en què treballa el vigilant, tot i que el fiscal va demanar que la mesura d’allunyament afectés totes les línies.\nEls fets van passar sobre les 18:30 hores del passat dia 11, quan una parella de vigilants de seguretat del metro van seguir dos presumptes carteristes que estaven actuant a la línia 5 del suburbà barceloní.\nUn dels presumptes carteristes es va encarar amb un dels vigilants i el va amenaçar de mort si no els deixava “treballar”, encara que va fugir en veure que acudien més vigilants de seguretat.\nUna hora més tard, la mateixa patrulla de vigilants tornar a trobar el presumpte carterista a l’estació de Mundet de la línia 3 del metro i es van repetir les amenaces de mort cap a l’agent, que va comunicar els fets als Mossos d’Esquadra, que van detenir el sospitós a l’estació de Diagonal.\nLa jutge, que va decretar la llibertat amb càrrecs del presumpte carterista, ha decretat una ordre d’allunyament del vigilant i de les línies 3 i 5 del metro “davant el temor fundat que els episodis intimidatoris i violents puguin tornar a repetir o fins i tot puguin evolucionar cap a situacions de major gravetat “.\nLa jutge argumenta que l’ordre d’allunyament de les dues línies de metro no suposarà “una gran molèstia per a l’interessat, que no necessita utilitzar tal mitjà de transport a la vista del domicili que ha facilitat i de l’adreça on pel que sembla exerceix la seva activitat laboral, ja que aquests línies de metro no li resulten pròximes “.\n“En qualsevol cas -afegeix la magistrada en els seus raonaments jurídics- sempre té al seu abast la possibilitat d’utilitzar l’autobús urbà”.\nLa jutge ha advertit al presumpte carterista que en cas d’incomplir aquesta ordre d’allunyament incorrerà en un delicte de trencament.\nFonts jurídiques han explicat a Efe que les ordres d’allunyament solen ser efectives contra els multireincidents perquè si els tornen a identificar en els seus “llocs de treball” o prop del vigilant amenaçat els poden detenir sota l’acusació de trencament, amb penes més greus que les faltes de furt, per les quals solen ser castigats amb una multa i no empresonats.\nLes mateixes fonts han destacat que la novetat d’aquest acte judicial és que la magistrada ha aplicat la mesura d’allunyament de manera cautelar i en resposta a una agressivitat poc habitual en els carteristes que roben al descuit als passatgers, preferiblement turistes, del metro.


Societat Catalana de Geografia : miscel·lània : Cabré (1999) : El sistema català de reproducció : 1\nLlegir l'Anna Cabré és realment engrescador. I potser no tant encara com escoltar-la. Val a dir que el to de la seva redacció és el viu reflex del discurs. La seva enorme capacitat per captar l'atenció de l'auditori, de la classe, o del grupet entorn d'una taula de bar, es manifesta també en aquest llibre en una construcció agraïdament fluida i un vocabulari planer sense, naturalment, obviar els tecnicismes quan convenen. Perquè, a desgrat que a l'Anna li hauria agradat escriure'ns d'un munt de coses que la preocupen, i ens preocupen, de la societat catalana d'avui, aquest és per sobre de tot un llibre de demografia i, per tant, li cal argumentar les seves conclusions amb pèls i senyals. Així ho fa en els apartats d'anàlisi de resultats que trobareu a cada capítol.\nPerò no es tracta només d'un llibre de demografia. L'autora ens recorda la multiplicitat de perspectives amb les quals cal contemplar qualsevol societat per aprofundir en el seu coneixement "...i, esmentada la darrera però no la menys important, la geografia: (...) atesa la configuració que històricament ha adoptat la producció\nd'estadístiques, l'anàlisi territorial continua essent, ara per ara, la via d'aproximació més directa i més fructífera al coneixement demogràfic" .\nPer fer-vos un tastet de la seva exposició m'ha semblat prou avinent donar-li la paraula i estalviar-vos la meva xerrameca. Així doncs, he gosat enfilar un reguitzell de fragments de la introducció que resumeixen perfectament, o així m'ho sembla, la motivació i les conclusions fonamentals de Cabré entorn del modern sistema català de reproducció, per una banda, i l'ideari entorn del qual ha girat el seu pensament en la preparació de l'obra, per l'altra. Llegim-la.\n"El llibre de Vandellós [Catalunya, poble decadent, 1935] m'havia xocat. Suposo que és el que havia cercat l'autor en escollir un títol així: sacsejar el lector per a commoure'n la consciència patriòtica. Llegit molts anys més tard, a mi potser em va commoure, el llibre, però en sentit de revoltar-me. Els seus càlculs i arguments em semblaven ben febles per a sostenir un epítet tan greu, poble decadent! I no era solament el títol: era també el contingut" .


Monika Zgustová en l'acte de lliurament del Premi Ángel Crespo(Foto:Carme Esteve)\nLa traductora i escriptora Monika Zgustová va recollir, el passat 16 de novembre, el XIII Premi de Traducció Ángel Crespo, en un acte celebrat a l’Ateneu Barcelonès que va ser alhora un reconeixement a la important i llarga trajectòria de la guardonada. El Premi Ángel Crespo, convocat per l’ACEC, CEDRO i el Gremi d’Editors de Catalunya, amb una dotació de 12.000 euros, és un dels més destacats en la traducció a llengua castellana. Enguany, el premi ha guardonat Monika Zgustová per la traducció del txec de Las aventuras del buen soldado Švejk, de Jaroslav Hašek (Galaxia Gutenberg/Círculo de Lectores, 2008).\nElogis a la guanyadora\nEl premi, que recorda el mestratge intel·lectual i literari d’Ángel Crespo (Ciudad Real, 1926 – Barcelona, 1995) i la seva vinculació a l’ACEC des de llur fundació l’any 1986, és un dels guardons de traducció més importants en llengua castellana. El Jurat del Premi ha estat format per la vídua d’Ángel Crespo, Pilar Gómez Bedate, i els traductors Luisa Cotoner, Anne Hélène Suárez, Oliver Strunk i Carlos Vitale, com a secretari.\nZgustová afirma que “no esperava guanyar aquest premi, veient el nivell de les obres que s’hi presenten” i reconeix que “va ser una traducció difícil perquè el registre bàsic de l’obra és el de les institucions en temps de l’Imperi Austrohongarès, i els personatges barregen l’alemany i el txec”. La traductora destaca del llibre de Hasek el seu sentit de l’humor “tant de Praga”, que també va haver de resoldre.\nL’escriptora i traductora Monika Zgustová va néixer a Praga, però va emigrar amb la seva família a Estats Units, on es va doctorar en Literatura Comparada a la Universitat d’Illinois. Des dels anys vuitanta viu a Catalunya. Zgustová és una de les figures clau de la introducció de la literatura txeca a Espanya, especialment d’autors com Bohumil Hrabal, Milan Kundera, Václav Havel, Jaroslav Hasek i Jaroslav Seifert. Ha traduït més de 40 llibres del txec i del rus i ha rebut prestigiosos guardons com el Premi Ciutat de Barcelona i el Premi de les Lletres Catalanes. Com a escriptora és autora d’una biografia novel·lada de Bohumil Hrabal, Els fruits amargs del jardí de les delícies, i dels llibres La dona dels cent somriures; Menta fresca amb llimona; La dona silenciosa; Jardí d’hivern i Contes de la lluna absent (Premi Mercè Rodoreda 2009). És, a més, coautora del diccionari rus-català i col·labora en diferents mitjans de comunicació.\nLas aventuras del buen soldado Svejk és un clàssic de la literatura txeca que per primera vegada s’ha traduït a Espanya directament de la seva llengua d’origen. El seu autor, Jaroslav Hasek, contemporani de Kafka, és un dels escriptors més influents del segle XX. L’obra és un manifest antibel·licista de primer ordre i una proclama satírica irreverent contra l’absurd de la guerra, narrada des de l’òptica d’un idiota genial. Després d’un periple de tribunals i manicomis, l’entranyable protagonista del llibre acaba a l’exercit austrohongarès durant la Primera Guerra Mundial.\nTraduccions de Monika Zgustová.\nAquest mes de novembre l’ACEC organitza la segona edició del cicle “Traduir a la tardor”, després de l’èxit que va tenir aquest iniciativa engegada l’any passat. Amb el lema ‘Nous reptes per als traductors literaris”, el cicle, coordinat per Lluís Maria Todó, constarà de dues taules rodones: una primera que estarà dedicada a les llengües eslaves i una segona en què es parlarà de les traduccions del japonès i el xinès.\nLa primera sessió serà dimarts 23 de novembre, a les 19.30 hores, i portarà per nom “Traductors de l’Est d’Europa”. Hi participaran Simona Škrabec, Adan Kovacsics i Bożena Zaboklicka, i moderarà la taula Ricard San Vicente.\n"El revers dels caràcters: traduccions del xinès i del japonès" és el títol de la segona taula rodona, dimarts 30 de novembre, a les 19.30 hores, amb les intervencions d’Albert Nolla, Carles Padro i Alicia Relinque. Manel Ollé en serà el moderador. Les dues sessions se celebraran a l’Aula dels Escriptors de l’Ateneu Barcelonès i l’entrada serà gratuïta.\nUn dels objectius principals d’aquestes jornades, segons explica Todó, és “aconseguir que la tasca del traductor sigui mínimament reconeguda en l’espai social”. De fet, un cop vista la bona acollida de la primera edició, el coordinador assegura que iniciatives com aquesta “són útils i ajuden els traductors a considerar-se més valorats, i els ciutadans en general a saber que hi ha uns professionals dedicats a reescriure en català i en castellà els llibres que després ells llegiran i gaudiran”.\nEentrevista a Lluís Maria Todó sobre la professió de la traducció.\nCartell del curtmetratge(Foto:Judith Vizcarra)\nAdan Kovacsics ha estat guardonat amb el Premi Nacional a l’Obra d’un Traductor 2010, atorgat pel Ministeri de Cultura, que reconeix la seva trajectòria i el conjunt de la tasca que ha dut a terme en el món de la traducció. D’altra banda, el crític literari, periodista i traductor Mauro Armiño ha obtingut el Premi Nacional a la Millor Traducció per l’obra Historia de mi vida, de Giacomo Casanova.\nEl jurat, presidit per Rogelio Blanco, director general del Llibre, ha estat format per José Manuel Sánchez Ron, Manuel González, Joaquim Mallafrè, Ana María Bejarano, Juan de Sola, Gloria Corpas, Teresa Sanz Tejero, Esther Morillas i els últims autors guardonats en cada modalitat: José Luis Moralejo, a la millor traducció, i Roser Berdagué i María Teresa Gallego, al conjunt de la seva obra.\nAdan Kovacsics (Santiago de Xile, 1953), de procedència hongaresa i nacionalitat espanyola, va rebre el 2004 el Premi Ángel Crespo, un dels guardons més prestigiosos atorgats a Espanya convocat per l’ACEC, CEDRO i el Gremi d’Editors de Catalunya, per la seva traducció de la novel·la El distrito de Sinistra (Acantilado, 2003), de l’escriptor hongarès transilvà Ádám Bodor. Ha rebut també el II Premi de Traducció Imre Kertész (2007) i la condecoració “Pro Cultura Hungarica” del Govern hongarès (2009), entre molts d’altres.\nAlbert Tugues, Marga Clark i Carles Duarte(Foto:Carme Esteve)\nTugues va introduir el tema comentant que el místic se serveix de la paraula per arribar a la divinitat, però que en realitat no vol escriure, no té voluntat poètica d’escriure, sinó que “desitja dissoldre’s en la paraula, deixar de parlar i fer-se ‘un’ amb Déu, amb la divinitat” –Tugues va citar El fruto de la nada, d’Eckhart–; mentre que el poeta sí que vol romandre i afirmar-se en la paraula. Marga Clark, tanmateix, va opinar que no existeix en els místics aquesta “humilitat verbal”, com Tugues suggeria, i que “ells també volen ser autors, romandre en la paraula encara que diguin el contrari”. A més, va comentar amb ironia que els místics “estan en possessió d’un ego religiós tan fort com pot ser l’ego dels poetes”. Per la seva part, Carles Duarte va fer un anàlisi del llenguatge místic i del poètic, remuntant-se als clàssics grecs i citant els poemes filosòfics dels presocràtics, la filosofia escrita en vers de Parmènides, Empèdocles, etc.\nClark i Duarte, després d’explicar la necessitat que la visió mística té de la poesia per a expressar-se, van indicar que tant els místics com els poetes apel·len al llenguatge metafòric en transcendir els límits de la realitat, en situar-se en el domini de l’inefable, dins l’experiència interior i la necessitat de transmetre-la. En una recerca d’una comprensió millor de la seva experiència mística i de comunicar el que és inefable, d’allò que no pot “dir-se” amb el llenguatge comú. En arribar a aquest punt, Clark va citar El llibre vermell, de C.G. Jung, i també es va fer referència al llenguatge de l’esquizofrènia, al “jo i les seves visions al·lucinatòries, contradictòries i caòtiques”, com va indicar Duarte, enfront la realitat i la falta d’un llenguatge ordenat, d’un discurs lògic per a comunicar-les.\nEl públic va participar en el debat, i van destacar les intervencions, entre d’altres, de Valentí Gómez, Alfonso Levy, Miquel de Palol, José Florencio Martínez, Antonio Tello i Jaume Sisterna, que va llegir uns versos en finalitzar l’acte.\nEl proper Encontres 080 serà a finals de febrer, amb Fernando Valls i José Florencio Martínez, que parlaran del microrrelat.\nPodeu descarregar-vos la conferència en PDF.\nCom és la relació entre la literatura espanyola i hispanoamericana? Ens trobem en un nou període d’apropament? Quines possibilitats té un autor hispà de publicar a Espanya i quines repercussions té aquest fet en la seva trajectòria? Aquestes són algunes de les preguntes que el filòleg Simón Viola planteja en el tema central del número 22 del Boletín del Observatorio del Libro y la Lectura en Extremadura, una iniciativa del Pacto Extremeño por la Lectura.


L'Escala dedica el cap de setmana als animals de companyia - Empordà\nL'Escala dedica el cap de setmana als animals de companyia\nOrganitzen una exposició de fotografies i una caminada benèfica per conscienciar i recollir fons per a l´Anxova Peluda\nEMPORDA.INFO 05.04.2016 | 17:00\nEl proper cap de setmana estarà ple d´activitats relacionades amb l´adopció i tracte responsable dels animals de companyia i en col·laboració amb la protectora escalenca l´Anxova Peluda, que aquest 2015 va recollir més de 150 gossos del carrer, 90 dels quals va donar en adopció per tota Catalunya.\nLes activitats començaran divendres 8 d´abril de 2016, a les 20:00h, a la sala d´actes de l´ajuntament, amb la inauguració de l´exposició de fotografies "Els peluts de l´Anxova Peluda: el poder de l´afecte". Aquesta exposició compta amb 48 imatges de gossos que han passat per la\nprotectora durant aquests anys amb l'objectiu de conscienciar a la ciutadania de la tinença responsable dels animals de companyia així com mostrar els canvis que poden fer els animals sense llar amb una mica d'atenció i afecte. Cada una de les fotografies anirà acompanyada de la història del gos, amb la fotografia del moment de trobar-lo i el desenllaç de la seva història. L´objectiu de l´exposició, a part de mostrar la feina feta pels voluntaris de l´associació és el de fer reflexionar als visitants sobre les responsabilitats que comporta tenir un animal de companyia, tenir-lo en les condicions que mereix i cuidar-lo i respectar-lo fins al final dels seus dies.\nEl diumenge 10 d´abril de 2016 serà el moment de l´excursió. L´ACEC (Associació Catalana d´Excursionisme Caní) per segon any consecutiu organitza una caminada benèfica per recollir fons per l´Anxova Peluda. La caminada tindrà com a punt de trobada la plaça de l´ajuntament de l´Escala, on es convidarà a esmorzar als assistents i també a veure l´exposició. Tot seguit es donarà inici a la marxa, d´uns 5km, per la vora del Fluvià, a Sant Pere Pescador, acabant amb un dinar (que cada participant s´ha de portar) per tots aquells que vulguin acabar de gaudir de la jornada en companyia dels peluts.


ERC acusa Begoña Floria d'amagar un informe tècnic sobre el Teatre Romà - Tottarragona.cat :: Diari digital independent d'informació i d'opinió de Tarragona\nERC acusa Begoña Floria d'amagar un informe tècnic sobre el Teatre Romà\nPau Ricomà, portaveu d’ERC-MES-MDC a Tarragona, qualifica d’inadmissible que Begoña Floria hagi amagat un informe contrari al projecte de remodelació del Teatre Romà que van signar diversos tècnics de la casa. ‘Amagar informes tan contundents és una pràctica que desqualifica un polític. L’actitud de Begoña Floria és inadmissible’, afirma Ricomà.\nEls republicans reaccionen així a una notícia publicada pel mitjà Porta Enrere que desvetllava l’existència d’aquest informe. Per Ricomà ‘l’opacitat amb informació tan rellevant no es pot permetre. Si assistim a les Comissions de Patrimoni se’ns hauria d’haver informat de la seva existència’.\nDes d’ERC-MES-MDC ja s’ha demanat accedir a l’esmentat informe per tal d’analitzar-lo i exigeixen explicacions a Begoña Floria. ‘Volem que expliqui públicament per què va amagar l’existència d’aquest informe i, d’altra banda, per què va fer cas omís de les valoracions del personal qualificat de l’àrea de Patrimoni’, explica Pau Ricomà.\nDes d’ERC lamenten que l’opacitat i la manca de transparència s’ha convertit en la tònica habitual de l’equip de govern i es mostren farts d’aquesta actitud. ‘L’opacitat genera desconfiança, no només dels grups de l’oposició sinó de la ciutadania en general. El PSC sembla tenir al•lèrgia a tot allò que tingui a veure amb la transparència i la participació de la gent’, conclou Ricomà.\nRedacció TT - 11/08/2017 - 15:52h\nL'article de Porta Enrera és molt bo. Val la pena llegir-lo.\nQuan un/a s'aferra tants anys al seu càrrec es creu ja l'amo/a de TGN.\nQuantes coses queden encara per canviar, Déu meu.\nLa Floria està a tot arreu menys als jutjats.


UCEV - FEVECTA-UCEV participa en el projecte Take Care per trencar les barreres de l’idioma i facilitar l’atenció sanitària a les persones migrants\nFEVECTA-UCEV participa en el projecte Take Care per trencar les barreres de l’idioma i facilitar l’atenció sanitària a les persones migrants\nEls materials del projecte, disponibles per a les cooperatives d'ensenyament que compten entre els seus alumnes amb famílies de més de 40 nacionalitats\nEstar sa és una de les condicions més importants perquè una persona puga viure i funcionar normalment en la seua vida quotidiana. Si algú se sent malalt o pateix una malaltia, acudeix a un metge i rep un tractament. Els migrants que no parlen prou bé l'idioma local experimenten problemes reals de comunicació quan necessiten ajuda mèdica.\nPer aquest motiu durant els últims dos anys (novembre 2012 - octubre 2014) s'ha desenvolupat el projecte europeu 'Take Care!' (Cuida't!), Amb els següents objectius:\nAjudar els migrants a millorar els seus coneixements sobre temes de salut en un idioma nou.\nFer l'atenció sanitària més accessible per als migrants i millorar la seua integració.\nCrear un àmbit europeu d'entitats associades.\nContribuir a la comunicació intercultural.\nSocis de 8 països europeus (Alemanya, Bulgària, Xipre, Lituània, Països Baixos, Portugal, Romania i Espanya) han cooperat en estreta col•laboració amb organitzacions de suport a la integració dels immigrants, institucions educatives i proveïdors d'atenció sanitària per crear una xarxa d'àmbit europeu.\nFruit d'aquesta col•laboració, han desenvolupat la Guia de Llenguatge Sanitari per Migrants i han celebrat un total 17 tallers de formació per a organitzacions de migrants, professionals sanitaris i educadors d'idiomes. També han posat a prova els materials a través de 25 cursos curts per a migrants. Posteriorment han organitzat seminaris d'explotació en cada un dels països socis amb l'objectiu de reunir a representants dels grups objectiu, donar-los a conèixer el projecte i els seus productes, i establir les bases per a una major explotació dels resultats del projecte.\nA Espanya, el soci oficial del projecte ha estat l'Institut de Formació i Estudis Socials (IFES) amb el qual ha col·laborat FEVECTA activament durant l'execució del projecte en qualitat de soci local:\nRealitzant anàlisi de necessitats i experiències.\nRecopilant exemples de 'bones pràctiques'.\nCooperant en l'elaboració d'una Guia de Llenguatge Sanitari per Migrants.\nAssistint a les reunions tant a nivell nacional com transnacional.\nAjudant a organitzar cursos de formació a organitzacions i institucions.\nDifonent les activitats i els resultats del projecte.\nAplicació a les cooperatives\nLa conferència final del projecte va tenir lloc a València el passat 10 de setembre. Hi van participar 80 representants de les organitzacions associades, socis locals, associacions de migrants, centres de formació i altres actors interessats.\nEn representació de FEVECTA va assistir el seu president, Emilio Sampedro, i el responsable de Projectes, Pepe Albors, que en la seva intervenció va parlar de l'oportunitat que tenen les cooperatives d'utilitzar els materials desenvolupats en el projecte, especialment aquelles cooperatives que tenen en el seu si persones treballadores d'altres nacionalitats, així com les cooperatives d'ensenyament, que compten entre els seus alumnes amb famílies de més de 40 nacionalitats diferents\nTots els materials de la Guia de Llenguatge Sanitari per Migrants estan disponibles a la pàgina web del projecte:\nEl iBook interactive Take Care està disponible en iBooks Store.


Rosell fa una crida al seny | FCBarcelona.cat\nRosell fa una crida al seny\nRosell fa una crida al seny: “Ara toca felicitar els nostres jugadors, gaudir dels títols”\nEl president blaugrana ha fet balanç de la temporada 2010/11 en el 32è Congrés de Penyes i ha valorat “molt positivament” l’actuació de tota l’àrea esportiva.\nEl president del FC Barcelona, Sandro Rosell, ha fet balanç de la temporada 2010/11 i ha començat valorant molt positivament l’actuació de tota l’àrea esportiva: “La Junta puntua amb un excel·lent el seu rendiment”. El president ha dedicat força minuts a lloar l’equip de Guardiola i les quatre seccions professionals, així com també tots els equips no professionals i les categories inferiors del futbol formatiu, que ara es veuran enfortides amb la nova Masia, que es dirà Centre Formatiu Oriol Tort.\nMillores en l’àrea econòmica i patrimonial\nLes bones notícies també arriben des de l’àrea econòmica. “ Malgrat totes les inversions fetes en la Masia, hem millorat i també hem recuperat patrimoni. De moment hem aturat la requalificació del Miniestadi. No volem que es vengui i sí que volem que sigui part del nostre patrimoni”. Rosell, que ha confessat que s’han hagut de fer “operacions d’austeritat exagerades”, ha recordat que cal “mirar la pela, tal com ens van ensenyar els avis i els pares, sobretot quan els diners no són teus”.\n“Hem recuperat les bones relacions amb totes les institucions”\nLa progressió és bona, també en l’àrea patrimonial, en la qual, segons Rosell, “hem recuperat les bones relacions amb totes les institucions”. “No ha estat fàcil, però creiem que hem aconseguit treure l’excessiva politització que hi havia al Club”, ha afirmat. Per al president és clau gaudir de bones relacions institucionals per afrontar els canvis propers que patirà al Club, com són un nou Palau Blaugrana, un Camp Nou millorat o màquines noves per a la Pista de Gel.\nDesprés de la Supercopa d’Espanya\nAbans, Sandro Rosell ha manifestat la voluntat de “tancar” d’una vegada per totes la polèmica sobre la Supercopa d’Espanya: “Vam decidir no fer-ho [denunciar el tècnic José Mourinho] després de parlar amb el director esportiu del futbol professional, Andoni Zubizarreta, amb l’entrenador Josep Guardiola i amb el segon entrenador, Tito Vilanova. Va haver-hi consens que fer això era el més adequat. Aquesta setmana tenim un partit important de Supercopa d’Europa i no volíem que es parlés d’una altra cosa”.\nEl president, que ha fet aquest discurs just després de l’aparició de Cesc i Alexis al Palau de Congressos , ha posat èmfasi en la figura de Vilanova, el principal afectat durant els incidents del final del partit de dimecres. “Ens va demanar no fer-ho”, ha repetit Rosell.\nRosell ha continuat així la seva argumentació: “L’opinió pública ja ha dit la seva. Té molt clar que el que ha fet aquest senyor no és correcte i ja ha dictat sentència. A més, ara els estaments estan de vacances i les denúncies es fan per a aquelles accions que han passat o no. Aquí està clar què ha passat, i la Federació ja actuarà si vol”.\nAbaixar el nivell de crispació\nEl president, per finalitzar la seva argumentació, ha explicat un fet ocorregut a Madrid. Rosell ha recordat que uns joves van llançar pedres a l’autocar del Barça abans del partit de Supercopa al Santiago Bernabéu. “Allò ens va fer veure que no anem bé. No anem bé a nivell de societat, de relació en el món de l’esport. Nosaltres hem de posar seny, abaixar el nivell de crispació i intentar treure llenya al foc o acabarem matant-nos tots pel carrer. El problema no el tenim nosaltres, el tenen ells”, ha declarat. “ El cor ens demanava una cosa, però el seny n’ha dictaminat una altra. Ara toca felicitar els nostres jugadors, gaudir dels títols i oblidar aquest tema”, ha conclòs.


Registrar dominis .mlb - Entorno Digital\nRegistre de dominis .mlb\nDominis | Dominis | Extensions de dominis | .mlb\nRequeriments de dominis .mlb\n- Amb la compra del teu domini .mlb pots seleccionar els nostres serveis de DNS per l'activació del teu domini ".mlb".\n- Entorno posa a la teva disposició amb el registre del domini .mlb una àmplia gamma de serveis de hosting, servidors virtuals i certificats SSL.\n- Si estàs interessat en la recuperació o vigilància d'un domini .mlb pots veure la nostra secció de serveis corporatius.\n- Al comprar el domini web amb l'extensió .mlb podem ajudar-te en el teu projecte de presència a internet amb aplicacions opensource tipus Wordpress, Drupal, etc. o projectes a mida allotjats en el teu domini web .mlb\nPer registrar dominis genèrics .mlb has de completar el formulari de registre on-line.\nEls dominis .mlb es poden contractat entre 1 i 10 anys.\nPer renovar dominis .mlb aquests han d’estar en període de renovació i es poden renovar entre 1 i 9 anys.\nEls dominis .mlb també admeten renovació anticipada.\nPer a transferir dominis .mlb és necessari:\nAl transferir dominis .mlb aquests es renoven per un any més a partir de la data d'expiració. El procés té una durada máxima de 5 dies.\nNomés podem fer un canvi de titular d'un domini .mlb si Entorno Digital és el Registrador acreditat. Si no és així, el primer que hem de fer és transferir-lo a Entorno Digital.\nEl canvi de titular de .mlb té un cost de 50 euros (preus sense IVA) .\nPots modificar els contactes i servidors de DNS dels teus dominis .mlb a través del teu panell de control, al que pots accedir des de l‘apartat “USUARI REGISTRAT” del nostre web.\nTarifa de dominis .mlb\nSi gestiones varis dominis .mlb o altres dominis territorials posa't en contacte amb nosaltres per conèixer els nostres descomptes per volum.\nSi necessites qualsevol aclariment per registrar dominis .mlb o contractar un servei de hosting posa't en contacte amb nosaltres.


La Nova gran oportunitat del Partit Popular de la Comunitat Valenciana | Valencia Extra\nLa Nova gran oportunitat del Partit Popular de la Comunitat Valenciana\n23/07/2018 - Juan Ramón Adsuara\nNi vencedors ni vençuts, ni guanyadors ni perdedors.\nEl Partit Popular de la Comunitat Valenciana té enfront de si una oportunitat històrica.\nL’oportunitat de demostrar que es poden sumar voluntats, l’oportunitat d’unir persones, l’oportunitat que triomfe la Concòrdia i l’oportunitat que torne la il·lusió a Espanya i a la Comunitat Valenciana.\nPablo Casado representa les bases del partit i aquestes bases han parlat alt i clar.\nLes persones que treballen des de dins del partit han d’entendre del pes específic de la Comunitat Valenciana. Espanya necessita a la Comunitat Valenciana i el Partit Popular necessita a aquesta Comunitat.\nDemane que tots tinguem l’altura de mires que la nova situació ens exigeix, i treballem tots els dies i a tota hora per a acréixer les opcions en les eleccions del 2020.\nÉs temps de ser persones d’Estat, persones de partit i persones de treball, hem de fer grans les nostres coincidències i xicotetes les nostres diferències, abraçar nous talents, obrir la finestra a noves idees, i apostar per nous candidats, no tenir por a fer les coses de forma diferent.\nEl PPCV es troba davant un gran repte i una gran oportunitat. Pablo Casado i Isabel Bonig poden i col·locaran a la Comunitat Valenciana una altra vegada on mereix, però necessiten l’ajuda de totes i tots, i en el que a la meua respecta, poden comptar amb mi.\nJuan Ramón Adsuara, Alcalde d’Alfafar i Diputat Provincial per València.


Castanyada (Festa tradicional) – MEMORIA DE PEIX\nAquí us deixo un recull de contes al voltant de la Castanyada, aquesta festa tan tradicional catalana… I per si voleu fer unes quantes activitats també un enllaç al blog de la Glòria Fort on trobareu uns dibuixos per acolorir ben bonics!\nLa castanyera viatgera de Stefanie Pfeil publicat per Edebé, 2017.\nEn una cabana al bosc, vivia una vella castanyera que, mentre preparava les castanyes, explicava històries dels seus viatges.\nDes de llavors tothom la coneixia com la castanyera viatgera.\nPinta els detalls que la il·lustradora s’ha oblidat d’acolorir.\nLa castanyera Felipa de Bel Olid i il·lustracions de Mercè Canals publicat per Combel, 2016.\nLa Castanyada de Pilarín Bayés publicat per Grup 62, 2016.\nArriba la tardor, la natura s’adorm, els arbres perden les fulles, ve el fred i els dies s’escurcen.\nÉs moment de recolliment.\nD’anar a veure els morts el dia de Tots Sants.\nÉs el moment d’arraulir-se al voltant del foc, torrar castanyes i menjar panellets… Què bons!\nLa Castanyera il·lustrat per Marta Montañá publicat per Barcanova,2016.\nUn llibre amb pàgines de cartró per conèixer la feina de les castanyeres…\nEls panellets de Roger Roig i il·lustracions d’Hugo Prades publicat per Cossetània, 2015.\nEn aquest conte el Patufet aprofita que s’acosta la festivitat de Tots Sants per fer els tradicionals panellets. Juntament amb la seva colla d’amics, elaborarà un dels referents gastronòmics més típics de la tardor i, finalment, els degustaran tots plegats, acompanyats de les castanyes. Tots a punt per fer de cuiners?\nLa Castanyada: l’aventura de la Maria Castanya de Montse Balada i Eva Sans publicat pel Cep i la Nansa edicions, 2014.\nCom cada tardor, Maria Castanya, la castanyera, es va preparar per celebrar una gran castanyada.\nAmb el cistell sota el braç, va anar a buscar castanyes a la muntanya. En va buscar branca per branca, fulla per fulla, a terra i, fins i tot, sota les pedres, però no en va trobar cap, ni gran ni petita.\n—Com celebrarem la castanyada sense castanyes?\nResulta que el castanyer no havia fet castanyes perquè la tardor no havia arribat encara. Així que la Maria Castanya se’n va anar a buscar a la tardor. Si voleu saber què li va dir haureu de llegir el conte!! Quina aventura!\nTemps de Castanyes de Roger Roig i il·lustracions d’Hugo Prades publicat per Cossetània, 2013.\nEl Ptufet és el protagonista d’un dels contes populars catalans més coneguts arreu, és l’encarregat d’explicar a una colla de nens i nenes les tradicions festives del nostre país, en una revisió tendra i divertida del costumari català. En aquest conte el Patufet ens convida a viure la castanyada d’una manera apassionant. I és que, juntament amb el seu grup d’amics, s’ha proposat d’ajudar la castanyera en la feixuga tasca de collir les castanyes, coure-les a les flames i vendre-les a la plaça del poble. Se’n sortiran? De moment ja se’n sent la flaire…\nTemps de castanyes d’Estel Baldó, Rosa Gil i Maria Soliva amb il·lustracions de Roger Simó publicat per Barcanova.\nDurant la tardor, els tons groguencs, ocres i marronosos dominen la natura. És temps de castanyes, de moniatos, de panellets i també de fruites com les magranes, les figues i els codonys. Mitjançant fotografies i divertides il·lustracions, els nens i les nenes coneixeran els trets més propis d’aquesta estació. Per afavorir la lectura autònoma dels infants, cada doble pàgina presenta el text de manera breu i escrit amb dues modalitats de lletra: de pal i lligada.\nLa Castanyera de Cristina Losantos, publicat per Estrella Polar.\nLa Castanyada d’Antoni Dalmases publicat per Cruïlla.\nEl grup de grans de l’esplai han muntat una parada de castanyes, moniatos i panellets, però gairebé ningú no s’atura a comprar-ne. Sort en tenen del Nil, el germà petit d’en Jan, que té una bona idea.\nCelebrem la Castanyada de Carmina del Rio i Agnès Capella publicat per Salvatella.Seguim amb contes dedicats a la castanyada amb aquest conte que inclou el text en lletra de pal i en lletra lligada i a més està fet en rodolins!\nuna festa assenyalada\nque contents celebrarem\ndigue’ns , aina, què farem?\nAl matí decorarem\nuns dibuixos amb gomets\ni després els penjarem\nen finestres i parets.\nLa carabassa de les ànimesde Elena Ferro i il·lustracions de Subi publicat per Baula, 2012.\nQuan el Marçal, la Carme i en Josep tornen de l’escola i li expliquen molt esverats a l’avi que han sentit sorolls al bosc, l’avi els explicà una història increïble sobre uns fantasmes que va conèixer quan era petit: els hi va dir que per Tots Sants les ànimes surten i van a visitar els seus parents, que alguns són molt trapelles i que els hi agrada amagar-se dins de recipients que tinguin una mica de llum per poder guiar-se a la foscor… Una carabassa era el lloc ideal!\nEl follet Oriol i l’esperit de la tardor d’Òscar Sardà publicat per Barcanova. Inclou el conte en lletra d’impremta i una versió reduïda en lletra de pal que podreu llegir vosaltres solets!\nLa història comença quan el follet Oriol marxa amb el seu sarró a l’esquena a cercar castanyes. La tardor s’està allargant i la castanyera te por de fer curt… Quan era al racó més profund del bosc, de sobte el terra es va obrir sota els peus del follet Oriol i el va engolir! Voleu saber qui va trobar quan va tocar terra? Aquell personatge era la resposta a que no hagués arribat l’hivern…\nLa castanyera. Elena Ferro; Subi (il). Barcelona: Baula, 2011.\nLa Maria estava molt il·lusionada amb la seva nova feina, la seva àvia era castanyera però estava massa vella i cansada per fer tantes passejades.\nEn posar-se la roba de l’àvia desseguida es va adonar que la camisa li anava massa petita, la faldilla li fèia campana i les sabates li feien cloc-cloc… Voleu saber com es va convertir en la millor castanyera del món?\nLa Castanyada. Estel Baldó. Barcelona: Barcanova, 2011.\nI de la mateixa autora: El castanyer gegant on la Sika i en Joan, amb els seus amics, cada tardor celebren la gran Festa del castanyer. És immens! Quantes castanyes! Aquest any hi col·locaran una caixa niu per als ocells. Així, el castanyer sempre tindrà companyia…\nLa Castanyada. Anna Canyelles. Barcelona: La Galera, 2011.\nMentre els grans posen a taula panellets i torren castanyes, en Pau demana al seu avi que li expliqui un conte. L’avi comença a explicar-li la història d’ell mateix quan era petit,i resulta que era un noi molt entremaliat. Resulta que aleshores hi havia molta boira pel carrer, i feia por caminar-hi tot sol, i vet aquí que va veure una ombra…\nLes castanyes de la castanyera. Mercè Canals; Daniel Jiménez (il). Barcelona: Baula, 2011.\nLa senyora Caterina era coneguda per tothom al poble, a la comarca i segurament al món secer, però no ho era per fer les castanyates embolicades amb cucurutxos de paper de diari i per vèndre-les al mercat, no… ni pels pastissos de castanya, ni per els marrons glacés que confitava.\nLa Caterina era coneguda per les “castanyes” que repartia a tort i a dret a tothom que la posava nerviosa… Caldria buscar-li un ajudant, i no us podeu imaginar qui es va presentar al lloc de treball!! El Petit Saltamartí, va ser l’ajudant perfecte!\nEl Meu primer llibre de la Castanyada. Beatriz Menéndez. Barcelona: Estrella Polar, 2011.\nJa ha arribat la tardor, és temps de castanyes i panellets! amb aquest llibre, els més petits de la casa coneixereu les tradicions catalanes…\nEls panellets, les castanyes i la castanyera us acompanyaran en aquesta lectura.\nLa Castanyada. Núria, Font. Barcelona: Cruïlla, 2010. (col·lecció Què fem?)\nL’Anna i el pare han sortit a comprar els ingredients per fer panellets. Aquest vespre celebraran la castanyada amb tota la família. Però, on és la castanyera? va preguntar estranyada en no trobar-la a la cantonada de cada any…\nUn llibre que està ambientat en la vida quotidiana amb el que els més petits podreu viure la festa de la castanyada a través de les seves il·lustracions i fotografies.\nFarem, farem panellets, de Marta Romera Colomé i il·lustracions de Sofia Balzola de Publicacions de l’Abadia de Montserrat, 2008.\nInclou una veritable recepta! Quan la mare de l’Olga la desperta aquell matí amb un petó i un pessic a la galta li diu a cau d’orella: bon dia Carquinyoli! Avui farem, farem panellets! Per això l’Olga es desperta de seguida. Li agraden molt els panellets!!\nBarreja, barreja tot ben remenat: monitato, ou i ametlla, que quedi ben lligat!\nBarreja, barreja tot ben remenat si li poses sucre, ja l’hem acabat!\nLa Castanyada. Núria Figueras. Barcelona: La Galera, 2004.\nVet aquí que la tardor ja ha arribat el poble. Els dies s’escursen, els arbres perden les fulles i una flaire de castanyes torrades ha perfumat tots els carrers.\nUn conte divertit que introdueix els més petits en el món de les nostres tradicions.\nVols veure altres llibres sobre LA TARDOR?


Dairy Cottage Abergavenny Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAl visitar Abergavenny, vosté es sentirà com a casa a Dairy Cottage, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Dairy Cottage, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix aparcament de cotxes per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Dairy Cottage es reflexa en cada habitació. piscina privada, calefacció, nevera, plat de dutxa, rentadora són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com bany, piscina coberta. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Dairy Cottage la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Abergavenny.


Fronteres | BonDia Diari digital d'Andorra.\nInici / Fronteres\nCastex i els seus ministres en moment de la roda de premsa d'aquest dijous.\nDj., 14/01/2021 - 23:32\nFrança no tornarà a un nou confinament però avançarà el toc de queda a les 18 hores a tot el territori nacional a partir de dissabte i per almenys 15 dies.\nLlegir més sobre França avança el toc de queda a les 18 hores i endureix l’accés des de països extracomunitaris\nEsquiadors de muntanya a les pistes andorranes aquest cap de setmana.\nDl., 14/12/2020 - 04:40\nIncertesa total sobre l’obertura de pistes i la mobilitat amb Catalunya\nA deu dies de Nadal l’obertura de les estacions d’esquí i la recuperació de la mobilitat amb Catalunya continuen sent una incògnita. Mentrestant, Catalunya i França ja han informat de la data d’inici de la temporada a les pistes.\nLlegir més sobre Incertesa total sobre l’obertura de pistes i la mobilitat amb Catalunya\nEl president francès, Emmanuel Macron, ha anunciat aquest dimecres un confinament a tot el territori nacional, menys sever, però, que a la primavera.\nLlegir més sobre Confinament i clausura de fronteres exteriors a França fins al desembre\nDl., 26/10/2020 - 21:19\nEls experts del Grup de Biologia Computacional i Sistemes Complexos de la Universitat Politècnica de Catalunya que fan un seguiment de la pandèmia a escala europea han recomanat a Andorra el tancament de fronteres a causa de l'augment de contagis de Covid-19. L'objectiu d'aquesta mesura seria reduir el nombre de contactes de la població local.\nLlegir més sobre Els experts recomanen a Andorra el tancament de fronteres\nTuristes a l'avinguda Meritxell aquest mes de juny.\nDl., 27/07/2020 - 11:36\nDesprés de dos mesos i mig en què l'entrada de visitants per les fronteres va quedar totalment reduïda a zero, el mes de juny ja es va començar a notar una certa activitat, fruit del fet que els països veïns permetessin el moviment dels seus ciutadans.\nLlegir més sobre Més moviment a les fronteres, tot i que els turistes van caure un 73,5% al mes de juny\nLes dades de mobilitat de la primera quinzena del mes de juny a les fronteres són “esperançadores”. Així les va qualificar ahir el ministre portaveu, Eric Jover, durant la roda de premsa posterior al consell de ministres celebrat al matí.\nLlegir més sobre El Govern titlla d’“esperançadores” les dades de mobilitat a les fronteres\nLa ministra d’Afers Exteriors, Maria Ubach, va confirmar ahir que Andorra podrà rebre turistes espanyols a partir d’aquest diumenge, 21 de juny. Ubach va destacar que això suposarà un element positiu per al sector turístic del Principat.\nLlegir més sobre Ubach confirma que els turistes espanyols podran venir a partir del 21 de juny\nEstabliments hotelers de la capital.\nDt., 16/06/2020 - 20:30\nL'anunci de l'obertura de fronteres a partir del 21 de juny amb Espanya així com el fet que altres països europeus vagin, a poc a poc, flexibilitzant les mesures per a la mobilitat dels seus nacionals ha estat ben rebuda per la Unió Hotelera d'Andorra (UHA). I és que veuen com la tendència registrada fa unes setmanes, que era l'anul·lació de reserves, s'està capgirant i ara hi ha "més reserves que cancel·lacions".\nLlegir més sobre L'obertura de fronteres capgira la tendència d'anul·lacions hoteleres i porta "esperança" al sector\nL'ambaixador, Àngel Ros, durant un discurs.\nDt., 09/06/2020 - 13:15\nL’ambaixada d’Espanya encara no tira la tovallola. Malgrat que, a aquestes alçades, jurídicament serà gairebé impossible incloure Andorra dins la mobilitat domèstica espanyola, l’ambaixador Àngel Ros manté la voluntat de reconnectar el Principat amb la regió sanitària de l'Alt Pirineu i Aran abans del 22 de juny, quan està previst que acabi l'estat d'alarma.\nLlegir més sobre Ros manté la voluntat de reobrir la frontera hispanoandorrana abans del 22 de juny\nParticipants en el webinar que s'ha fet aquest matí.\nDv., 05/06/2020 - 12:11\nDc., 03/06/2020 - 16:31\nDavant la "greu" preocupació econòmica i social que ha representat i representa encara en aquests moments el tancament de la frontera amb Espanya i França pels andorrans i residents a tot el país, el grup parlamentari socialdemòcrata ha presentat una pregunta a Sindicatura per tal que l'executiu expliqui com avancen les converses amb els governs d'Espanya i França amb relació al trànsit fronterer.\nLlegir més sobre El PS demana per les negociacions per a la reobertura de les fronteres\nEl cap de Govern, Xaviet Espot, en la compareixença d’ahir a a tarda.\nDl., 25/05/2020 - 21:12\nEl control de la situació epidemiològica del país ho permet. Per això, a partir del proper divendres hi haurà un “relaxament de les mesures de confinament” que afectaran la població; i el dilluns, podran entrar visitants per les dues fronteres.\nLlegir més sobre Relaxament del confinament a partir de divendres i entrada de visitants, dilluns\nLa ministra d’Afers Exteriors, Maria Ubach, ahir en la compareixença davant la comissió legislativa de Política Exterior.\nDc., 20/05/2020 - 21:50\nL’obertura de fronteres, sense data\nTot i les conversions i gestions portades a terme fins ara, a dia d’avui encara “no hi ha cap data determinada” per a l’obertura de les fronteres i la tornada de la lliure circulació amb els països veïns. Així ho va reconèixer ahir la titular d’Afers Exteriors, Maria Ubach, en el transcurs de la seva compareixença davant la comissió legislativa de Política Exterior.\nLlegir més sobre L’obertura de fronteres, sense data


La princesa Diana Beanie Nadons i joguines i col·leccionistes més populars que val la pena guanyar avui en dia - Cultura | Juliol 2020\nDiuen que el retrospectiu és 20/20. Quan es tracta de joguines i col·leccions valuoses, ningú té una visió perfecta. Qui pensaria que un bebè Beanie valdria molts diners 20 anys després? No jo.\nDesitgeu que hàgiu guardat tota mena de joguines i articles de col·lecció després de llegir la nostra llista de joguines valuoses i articles de col·lecció. Aquí esperem que no hagueu llençat tota la vostra infantesa!\nTé un valor històric increïble. | Beaniebabybabe via Etsy\nSi va comprar una princesa Diana Beanie Baby el 1997, obtindràs un benefici important en la seva inversió. Una princesa Diana Beanie Baby cotitza a Etsy per 250.000 dòlars. L’ós morat amb una rosa blanca és valuós per la importància històrica i l’alliberament limitat. Quan es lloga l’ós, consideren els preus de venda anteriors, ha explicat a USA Today la taxadora d’antiguitats, Lori Verderame.\nPròxim:Un altre Beanie Baby que desitgés que encara tingués\nCacauet l'elefant Beanie Baby (blau reial)\nCacauet l'elefant blau reial Beanie Baby | eBay\nUn elefant blau reial anomenat Peanut és un altre dia que busca Beanie Baby. Tot i així, canviar el color de Peanut del blau reial al blau clar va fer que Ty Beanie Babies es desenganyés als anys 90, segons Buzzfeed. Per tant, només uns quants milers d’elefants blaus reials van arribar a mans de clients. Segons l'ebay eBay, s'ha estimat un cacauet blau real a l'elefant per 1.500 - 5.000 dòlars.\nPròxim: Podeu desfer-vos de la xina de la vostra sogra.\nXina pintada a mà del segle XX\nLa majoria de la Xina no tindrà tant valor a menys que sigui de determinades marques. | Yuri Arcures / iStock / Getty Images\nSi no teniu ganes de desfer-vos de la Xina perquè creieu que és valuós, penseu-ho de nou. 'La bona xina de l'armari de la seva àvia pot ser preciosa, però és més probable que no tingui un valor modest', va dir a The Huffington Post Elizabeth A. Reynolds, generalista de valoració certificada i propietària de taxadors d'Auchincloss i Reynolds.\nTot i això, Reynolds també va dir que les peces de Floria Danica, exportació xinesa i armeria són valuoses si es troben en bones condicions. Utilitzeu-ne la xina i examineu les peces per determinar si en podeu fer servir el conjunt. També podeu donar la Xina o comptar el conjunt com a hereu.\nPròxim: No menyspreareu el temps que triga a jugar a un joc de Monopoly si teniu aquesta versió del clàssic joc de taula.\nLes versions anteriors poden ser milers. | Bruno Vincent / Getty Images\nSmithsonian.com va dir que Charles Darrow va crear el monopoli als anys 30 com a forma d'entretenir amics i familiars. Segons Good Housekeeping, una versió original del joc que el mateix Darrow va tenir va vendre per 146.500 dòlars a Sotheby's. Segons la revista, les versions d'edició limitada són valuoses. I Spruce diu que les edicions col·leccionables del joc també són valuoses.\nPròxim: És possible que els seus mobles de fusta antiga no siguin valuosos.\nEl fet que sigui vell no significa que sigui valuós. | Factoryth / iStock / Getty Images\nÉs possible que els mobles de fusta que heu guardat a casa vostra no siguin tan valuosos com creieu. Simplement perquè un moble és antic no el fa valuós. Reynolds va dir a The Huffington Post que els mobles de fusta han de ser necessaris per a un període determinat. Ella també va dir: 'La condició és relativa al país d'origen un cop establert que és una peça d'època'. Si no esteu segurs sobre un moble de fusta que posseïu, ho heu de valorar.\nPròxim: Ningú no robarà la plata de l’àvia.\nTanmateix, la plata de Georg Jensen val molt. | Andrew Toomey / Getty Images de Georg Jensen\nReynolds va dir a The Huffington Post que la plata del segle XIX no és molt valuosa. Només val la plata més antiga o la més històrica que val la pena. Per exemple, l'autèntica plata americana signada per Paul Revere, Jr. seria de gran valor. Pel que fa a la plata europea, Reynolds recomana buscar plata des del 1720 o abans. Algunes peces de Tiffany and Co. i Gorham Martele també poden tenir algun valor.\nPròxim: L'art val més si està signat per l'artista.\nBelles arts amb prova d’autenticitat\nSi teniu un quadre d’un artista conegut amb autenticació, esteu daurat. | Taviphoto / iStock / Getty Imagse\nSi heu vist Antiguitat de Carretera, probablement sabeu que els articles amb documentació valen més diners. Segons Reynolds, si una pintura no està signada o si l'artista es desconeix, el valor de la peça serà menor.\nNormalment, una pintura a l'oli de la vostra casa que ha estat transmesa té un valor sentimental que supera amb escreix el valor monetari. Si, però, la vostra família disposa d’una obra d’art d’un artista conegut amb prova d’autenticitat, el valor monetari serà exponencialment major.\nes helen mirren casada\nPròxim: Les joies de marca es guanyen amb les joies de vestuari.\nLes marques amb reconeixement de nom valen la pena més. | Itakefotos4u / iStock / Getty Images\nLes joies que valen diners en efectiu serien de grans dissenyadors com Cartier, Tiffany and Co. o Van Cleef. Segons The New York Times, on es va fer una joieria, quan es va fabricar i qui es va fer per impacte el valor. Per exemple, 'Les peces Cartier vintage fetes a França valen més que les peces Cartier fetes a Nova York', va dir a The New York Times Diane Lloyde Roth, propietària de comercialització Armoire. Roth va afegir que les joies Art Deco dels anys vint i trenta segueixen sent molt valuoses.\nPròxim: Cabbage Patch Kids val ara una joguina feta per divertir-se.\nTargetes per a escombraries\nLes teves targetes antigues et podrien aconseguir molts diners en efectiu. | Chris Hondros / Getty Images\nUna paròdia de Cabbage Patch Kids, els Garbage Pail Kids es van publicar per primera vegada el 1985. Endavant ràpidament 30 anys, i les cartes de joc valen grans diners entre els col·leccionistes nostàlgics. Si éreu un col·leccionista de garbage Pail Kids als anys 80 i encara teniu les cartes, aneu a la vostra col·lecció i cerqueu el 'Adam Bomb' o qualsevol altra targeta a l'embalatge original. Una bona neteja diu que un conjunt complet pot aconseguir 700 dòlars.\nPròxim: La vostra obsessió a Star Wars pot ser rendible.\n1978 figura d’acció de Luke Skywalker\nLes xifres d’acció del 1978 valen milers. | CTRphotos / iStock / Getty Images\nSi teniu una de les 20 figures d’acció de Luke Skywalker realitzades el 1978, esteu d’enhorabona. El 2015, la mateixa xifra d’acció es va vendre per 25.000 dòlars a la subhasta. El valor de la xifra d’acció és elevat perquè tan poques es van vendre. Per obtenir més informació sobre les xifres d’acció de Star Wars, consulteu la guia d’eBay.\nPròxim: Esbrineu si teniu una còpia del còmic més car del món.\nquants emmys van guanyar amics\nCòmics nº 1\nDescobriu els vostres vells còmics per trobar algunes joies. | Mario Tama / Getty Images\nTens quadres de còmics antics encastats a les golfes o al soterrani? Traieu els còmics i reviseu-ne. Si teniu una còpia d’Action Comics No. 1, publicada el 1938 i que presenta la primera aparició de Superman, és molt valuosa. Una copia es va vendre per 3,2 milions de dòlars a eBay el 2014, segons USA Today.\nPròxim: Manteniu els llibres dels vostres primers llibres fora de les mans dels nens si voleu que mantinguin el seu valor.\nric de kevin\nUna primera incorporació signada pot aportar prop de 200.000 dòlars. | Will Oliver / AFP / Getty Images\nSegons diu Good Housekeeping, les primeres edicions de llibres per a nens estimats valen una gran quantitat. Per exemple, una primera edició de Harry Potter i la pedra del bruixot val milers de dòlars. Una primera edició signada val encara més. Primeres edicions de On les coses salvatges són també obté milers de dòlars, però només en condicions pristines. Aprofiteu llibres antics que recullen pols a casa vostra per veure si hi ha un gran sou en el vostre futur.\nPròxim: Mai mirareu els trens de la mateixa manera si teniu un d’aquests conjunts de trens.\nTren de Lionel\nEls conjunts de trens vintage podrien valer grans dòlars. | Robert Byron / iStock / Getty Images\nSembla que el meu avi estava en alguna cosa quan va començar a recollir trens. Un conjunt original de trens Lionel de l'edició 1934 original pot valer fins a 250.000 dòlars, segons Good Housekeeping. Altres trens també són valuosos segons el seu estat. En cas de dubte, mireu l'estat del tren, la integritat del conjunt i l'any en què es va fer.\nPista: La vostra estimada nina Barbie pot ajudar-lo a pagar un cotxe nou o unes vacances.\nNina Barbie vintage\nLa Barbie original pot tenir un valor superior a 8.000 dòlars. | Xip Somodevilla / Getty Images\nContinuar amb el rar i històric tema de joguines i col·leccionables valuosos no és altre que Barbie. D'acord amb Good Housekeeping, una primera edició de Barbie val entre 8.000 i 23.000 dòlars. Busqueu el vestit de bany de ratlles i la cola de col ros.\nPot ser propietari d'altres nines valuoses de Barbie sense saber-ho. Reviseu l'arxiu Barbie de Mattel per veure si alguna de les vostres nines dels anys cinquanta, seixanta o setanta és objecte de col·lecció.\nPròxim: El pitjor videojoc de la història és l'element d'un col·leccionista.\nCartutxos de jocs Vintage Atari\nTant de bo no hagueu escoltat els vostres jocs antics. | CTRphotos / iStock / Getty Images\nEs van trobar centenars de jocs Atari enterrats a Nou Mèxic el 2015. Un dels jocs recuperats va ser el de E. Atari. joc. El joc es va vendre per 1.535 dòlars, segons CNN. Als anys vuitanta, E.T. es va passar a ser el pitjor videojoc de la història, cosa que el va convertir en un article buscat per ser propietari d'un col·leccionista d'avui. Entre els jocs d'Atari, els jocs més rars i populars s'apliquen a centenars a eBay, segons Good Housekeeping.


ahimsa: abril 2011\nL'INFORME GOLDSTONE "REVISITED"\nQuan la Comissió de Drets Humans de Nacions Unides va encarregar al jutge sud-africà d’origen jueu l’el·laboració d’un informe sobre els crims comesos en l´última ofensiva israeliana a Gaza el gener de 2009, vaig pensar que escollir algú amb el perfil del jutge Goldstone era molt encertat, entre altres motius perquè és una persona fidel a la veritat i que s’estima el poble d’Israel, com a jueu que és. També era del tot previsible el descredit que va rebre per part del gruix dels mitjans de comunicació d’Israel, sobretot quan es van fer públiques les conclusions de l’informe. Israel no quedava gaire ben parat, com tampoc en sortia impune Hamas, és clar. Goldstone va demanar a les dues parts que col·laboressin en la investigació però s’hi van negar i per tant les dades recollides provenen de testimonis sobre el terreny i d’organitzacions independents, així com del que l’equip investigador va poder copsar a la devastada Gaza.\nAquest informe és el que d’aquí a poc temps s’ha de presentar a la Comissió de Drets Humans de Nacions Unides i a partir d’ell es decidirà quins passos cal seguir a partir d’ara. O aquesta era la via fins fa poc més d’una setmana quan el jutge Goldstone, en un article al diari Washington Post, es retractava d’algunes de les conclusions a què havia arribat en el seu informe. Bàsicament el jutge afirma que si en el moment de redactar l’informe hagués sabut el que sap ara, les conclusions haurien estat unes altres; dit d’una altra manera, Goldstone considera que després de la investigació interna que l’exèrcit israelià va realitzar sobre els atacs a la franja queda provat que les forces armades israelianes no van causar víctimes civils de manera intencionada. Crec que és important dir que aquesta investigació no es va dirigir cap als responsables de dissenyar, planificar, comandar i supervisar l’operació contra la franja i que només n’ha resultat la imputació d’un soldat a qui s’acusa d’haver matat.\nEm pregunto sincerament, què sap ara el jutge Goldstone que no sabés quan va el·laborar el primer informe. La realitat continua sent esgarifosa: 1,166 palestins morts entre els quals 300 civils, sempre segons dades de l’exèrcit israelià. Tots aquests últims van ser un error? Doncs val a dir que l’exèrcit “més moral del món” és també el més expert a cometre errors. Fins i tot si em volgués creure la no intencionalitat de les morts, ningú no se n’ha de fer responsable ? Però no m’ho crec, perquè el fòsfor blanc es va utilitzar de manera indiscriminada en zones densament poblades i escoles de l’UNRWA on dones i nens havien buscat refugi. Els 29 membres de la família Al-Simoni també van ser un error? I les tres filles del doctor Ezzelden Abu Al-Aish també van morir per error?\nConfio i espero que la Comissió de Drets Humans de Nacions Unides no cedeixi a les pressions a què segurament ha estat sotmès el jutge Goldstone i que al final del camí no ha pogut soportar. Els que encara creiem en la llei internacional i la justícia ho reclamem com a just i necessari, però sobretot ho reclama la població de Gaza, la mateixa ciutadania que també hauria d’exigir a Hamas que dugui a terme una investigació rigorosa sobre els atacs contra el sud d’Israel, tal com els va reclamar el jutge Goldstone i que ara com ara no s’ha dut a terme.\nPublicado por carme suñé en 13:39 No hay comentarios:\nBOICOT A ISRAEL NO ALS ISRAELIANS\nFa un parell de dies vaig llegir un article d’opinió al diari Avui on diferents intel·lectuals i acadèmics catalans, bascos i gallecs denunciaven la campanya de boicot a Israel, anomenada BDS (boicot, desinversió i sancions).\nLa meva intenció en escriure aquest post es aclarir que aquesta campanya no va dirigida contra les persones, en aquest cas ciutadans jueus d’Israel; l’objectiu de la campanya són les polítiques del govern israelià cap al poble palestí, i les institucions que donen suport a aquestes polítiques. Així, per exemple, la campanya demana que un dels serveis financers més grans dels Estats Units, TIAA-CREF no inverteixi en empreses israelianes com ELBIT, responsable d’equipar el mur de separació amb aparells de vigilància, o com l’americana Caterpillar, que nodreix les forces de seguretat israelianes d’excavadores encarregades de la demolició de cases palestines. Per tant, és necessari aclarir que la campanya no pretén boicotejar individus pel fet de ser ciutadans d’Israel i jueus. Al contrari del que alguns pensen, aquesta campanya no és ni anti-semita ni anti- israeliana i té el suport de cada vegada més ciutadans israelians que defensen i volen la pau amb el poble palestí i s’oposen frontalment a l’ocupació i als assentaments, per exemple l’historiador Ilan Pappe, els actors que es van negar a actuar en el recentment inaugurat teatre de l’assentament d’Ariel, el cada cop més nombrós nombre d’objectors al servei militar, organitzacions com Gush Shalom amb Uri Avnery al capdavant, tot i que aquests últims només aprovin el boicot als productes provinents dels assentaments. També fora d’Israel comunitats jueves donen suport a la campanya pel boicot, desinversió i sancions, com l’organització Veus Jueves per la Pau (JVP) amb seu al Canadà.\nPer altra banda, voldria puntualitzar que un estat democràtic, tal com s’autodefineix Israel, no aprova lleis contraries als valors democràtics, i això és el que està passant aquestes darreres setmanes amb un seguit de lleis que s’estan debatent i amb algunes que ja s’han aprovat al parlament israelià. Una d’aquestes lleis és la que vol criminalitzar qualsevol persona, associació o organització israeliana que doni suport a la campanya de boicot a Israel. Segons aquesta llei, boicotejar Israel vol dir també boicotejar tots els territoris que controla, en una clara al·lusió als assentaments. La Coalició de dones per la Pau ha endegat una campanya d’oposició a aquesta llei que ja compta amb el suport de rellevants artistes i intel·lectuals israelians com la cantant Rona Keinan, el poeta Meir vizltir, l’actor Yossi Pollak i el premiat dissenyador gràfic David Tartakover entre d’altres. Un altre exemple és la llei que dóna autoritat als consells de comunitats petites amb menys de 400 famílies a rebutjar persones “no adients” a formar part de la comunitat. Un ciutadà àrabo-israelià sempre serà “no adient” perquè té massa fills o perquè no ha fet el servei militar. La flagrant discriminació que pateix el 20% de la població israeliana d’origen palestí és contraria als valors democràtics i als drets humans i per tant Israel s’està allunyant perillosament dels seus valors fundacionals.\nPublicado por carme suñé en 8:23 No hay comentarios:


Durant l’any d’Alcaldia, a més a més … Urbanisme, Policia i Serveis Municipals – Compromís per Godella\nPublicat el 16 abril 2015 en Alcaldia, Compromís, ELEC_2011, ELEC_2015, General, Godella, INFORMACIÓ, Temes, Urbanisme i Medi Ambient\nEns hem trobat amb un conflicte que es venia arrossegant durant 25 anys i amb una sentència injusta però inapel·lable que ens condemnava a pagar 17 milions d’euros a la Congregació del Sacre Cor, propietària del bosc de la Devesa. L’acord aconseguit, avalat per una àmplia majoria del consistori i convalidat ja per la jutgessa, redueix substancialment esta quantitat i permetrà disposar d’una gran zona verda de 16.000 m2, que es podrà pagar amb esforç, però respectant el nostre compromís públic, sense pujar impostos ni acomiadar personal ni reduir serveis públics ni activitats.\nHem fet també gestions per arribar a acords amb els propietaris i resoldre la resta d’expropiacions pendents que afecten a parcel·les situades en ambdós costats de la carretera de Bètera.\nAprovació de l’ordenança sobre publicitat al nostre terme\nReunions sectorials quinzenals per tal de coordinar i millorar el seu funcionament\nAcabament amb el retard en el pagament d’operatius amb liquidacions mensuals\nConvocatòries periòdiques del Consell de Policia Local i la Junta Local de seguretat.\nOrganització de cursos de formació específics.\nTramitació de les incidències en les vies públiques i atenció prioritària a la ciutadania per escoltar les seues propostes.\nPla d’ocupació per millorar els vials i de senyalització de passos de vianants.\nMillora energètica substituint les bombetes actuals per sistemes leds de baix consum, en les dependències municipals.\nArxivat en: Alcaldia, Compromís, ELEC_2011, ELEC_2015, General, Godella, INFORMACIÓ, Temes, Urbanisme i Medi Ambient balanç de govern 2011-2015, Policia, Serveis Municipals, Urbanisme\n← Concert la gira 2015 d’Escola valenciana ‘ Girem amb l’Ovidi’. Dissabte 18 d’abril. 22.00 hores al parc del Molí de Godella\nTambé hem donat suport a altres regidories … →


La inscripció del nou període de cursos és del 16 al 21 de desembre\nEl Consorci per a la Normalització Lingüística (CPNL) obre el període per a realitzar les proves de col·locació que permeten assignar als futurs alumnes el nivell adient segons els seus coneixements. Aquestes proves, que són un requisit per a la inscripció, ja es poden sol·licitar a partir d'avui, 2 de novembre, i fins al 10 de desembre. La inscripció dels cursos d'hivern tindrà lloc del 16 al 21 de desembre i estarà marcada per l'ampliació de l'oferta dels cursos presencials.\nUn cop sol·licitada la prova de col·locació o acreditat el nivell, es podrà formalitzar la inscripció en línia a través del portal d'inscripcions. Les persones que hagin fet un curs al CPNL en els darrers 12 mesos s'hi podran inscriure el 16 de desembre, com a alumnes preferents. La resta de persones interessades tindran accés a la inscripció general, els dies 20 i 21 de desembre.


History | SantfeFC\nThe Football Club Santfeliuenc in història\nEl Santfeliuenc Soccer Club és l'última esports club al Sant Feliu de Llobregat i al torn, el pioneer del Baix Llobregat district. Founded on December 3rd, 1905, has maintained a flexible i nuanced dialogue s political institutions, cultural i social aspectes de la ciutat de la província de Barcelona i Catalonia. El Football Club Santfeliuenc és la imatge de referència per a l'esport de Sant Feliu de Llobregat in the country. . Moreover, en aquests anys d'historia, que és més d'una estona, el club ha desenvolupat una important role d'associacions socials, que ha estat repeatedly acknowledged.\nHa estat encarregat, per trajectory i commitment a la ciutat, a lloc de treball per a molts citizens de Sant Feliu de Llobregat, de diverses varietats backgrounds, i en l'àrea de partnership i citizenship. a diversos programes d'esports i socials, topped s exhibits que opened al January 2006 a la mostra de Can Ricart, ia preparació de llibre entitled, Santfeliuenc Soccer Club. A hundred years of Cent anys de futbol a Sant Feliu de Llobregat . Football a Sant Feliu de Llobregat. The exhibition was visited by 5.000 people, becoming\nel segon most popular shows en la història de Sant Feliu de Llobregat sense la restaració de la democràcia.\nEl Centenari, aix a whole, ia exhibició ia book, in particular, were widely circulated through the media (ràdio, television i press), especialment TV3 Televisió de Catalunya, which issued a report in Cat Soccer program.\nCentennial acts shaped el desire per permanent en temps i la determinació determinada per a continuar building a futur projecte. Tot Santfeliuenc és astrós team, que guanya el darrere del català football. La nostra història és rica i diversa, i les nostres enllaços per a la ciutat, però t'has trobat best of the history és que està dit. Many people ha gone through the club and there are many who are incorporada daily. El Santfe ha estat definit a l'open club i per a la perspectiva dels quals continuen el guany plural a la nostra ciutat de 43.800 habitants per enjoyar el millor esport que, fins allà, és garantia de citizenship, friendship i shared memory.\n.In 107 years we have represented Sant Feliu i el Baix Llobregat in Catalonia, be la nostra institució the standard of the city.\nThe season 2012-2013 The First Team meets the fourth season in the Prime Catalana, the categoria autonomous territorial soccer gold, which has been a huge projection in the mainstream media followed by Catalonia as result of the good performance that put us very to the posts rise to Third Division.\n.On 19th January 2007, el club opened el seu nou stadium s la generació d'artificial turf located in the district of Les Grases. The opening match between Vila-seca i Santfeliuenc va ser broadcast live per Televisió de Catalunya, mitjançant Channel 33, i havien average audience de 106.000 viewers.


Federació de Dolçaina i Tabal de Castelló | FestaPèdia, la gran enciclopèdia de les Festes de Castelló\nEnviat per Jbeltran el Dj, 12/07/2017 - 13:21\nLa Federació de Dolçaina i Tabal de Castelló naix de la necessitat a Castelló d’impulsar, d’agermanar, d’ajuntar esforços per fer que el nostre món, el món de la dolçaina i el tabal, tinga el lloc que realment es mereix a la cultura local. La dolçaina i el tabal han experimentat un creixement sense precedents al nostre territori; passant de ser uns instruments populars però que tan sols un nombre reduït de músics en sabien fer-ne ús fins arribar a l’actualitat on Castelló es la ciutat del País Valencià amb més colles de dolçaina i tabal podem trobar. Encara així, la dolçaina i el tabal tenen encara un llarg camí per davant que cal ajudar a recórrer. Per tant, aquesta federació treballa i lluita per organitzar tallers, xerrades, cicles de concerts i un llarg etcètera. En definitiva, en realitzar totes aquelles activitats que siguen necessàries per tal de dignificar la figura del dolçainer i el tabaleter a la ciutat.\nEn els seus començaments, aquesta federació ha estat fundada per quatre agrupacions culturals de la ciutat de ben reconeguda trajectòria als nostres carrers: la Colla de Dolçainers i Tabaleters de Castelló, la Colla de Dolçainers i Tabaleters “Xaloc”, la Colla de Dolçainers i Tabaleters “El Soroll” i la Agrupació Musical “Xarançaina”. Recentment, l’Agrupació musical “Tràivola” s’ha federat per tal de buscar els mateixos objectius tots junts.\nDes d’ací convidem a totes aquelles associacions que vulguen formar part d’aquest projecte que no ho dubten i es fiquen en contacte amb nosaltres a través de les colles federades o de les nostres xarxes socials.\nA l’abril de 2017 la Federació es va presentar públicament en un espectacle musical a la Plaça Major de Castelló on van participar més de 100 músics en escena mostrant les vessants tradicional i moderna d’aquests instruments. Tradició i modernitat que van anar alternant-se a l’espectacle per mostrar que la dolçaina i el tabal son instruments de carrer i populars però també ho son de concert.\nRecentment, la Federació de Dolçaina i Tabal de Castelló va estar guardonada amb el Premi Onda Cero a la Música per el seu treball “per la dignificació d’uns instruments que han sigut sempre la veu de la cultura popular i que han sabut evolucionar per tindre entitat en qualsevol altre fòrum musical”.


Alice Herz (Hamburg, 25 de maig de 1882 - Detroit, Michigan, 26 de març de 1965) va ser la primera activista als Estats Units que es va immolar en protesta contra la guerra del Vietnam. D'ascendència jueva, Alice Herz era ja vídua quan va abandonar la seva Alemanya natal amb la filla, Helga, el 1933. El seu marit i el seu fill havien mort el 1929. Anticipant els esdeveniments que tindrien lloc amb el nazisme, va marxar del país, viajant primer a Suïssa i després a França. El 1940 els alemanys van envair França i les dues van passar tres setmanes al camp de Gurs, a prop de la frontera espanyola. Finalment, el 1942 van arribar als Estats Units i es van establir a Detroit. Helga es va convertir en bibliotecària a la biblioteca pública de la ciutat i Alice va treballar durant algun temps com a\nAlice Herz (Hamburg, 25 de maig de 1882 - Detroit, Michigan, 26 de març de 1965) va ser la primera activista als Estats Units que es va immolar en protesta contra la guerra del Vietnam. D'ascendència jueva, Alice Herz era ja vídua quan va abandonar la seva Alemanya natal amb la filla, Helga, el 1933. El seu marit i el seu fill havien mort el 1929. Anticipant els esdeveniments que tindrien lloc amb el nazisme, va marxar del país, viajant primer a Suïssa i després a França. El 1940 els alemanys van envair França i les dues van passar tres setmanes al camp de Gurs, a prop de la frontera espanyola. Finalment, el 1942 van arribar als Estats Units i es van establir a Detroit. Helga es va convertir en bibliotecària a la biblioteca pública de la ciutat i Alice va treballar durant algun temps com a professora d'alemany a la universitat estatal de Wayne. Les dues van sol·licitar la ciutadania nord-americana, però en un primer moment se'ls va negar, a causa de la seva participació en les activitats de la Lliga Internacional de Dones per la Pau i la Llibertat (WILPF, per les seves sigles en anglès). El 1954 Helga la va tornar a sol·licitar, aquest cop amb un resultat positiu. En aquella època Alice Herz es va unir als quàquers. Les seves activitats pacifistes es centraven llavors en la lluita contra les armes nuclears, laguerra de Corea i la cursa armamentística entre els dos blocs. Als anys 60 es va interessar per la guerra del Vietnam. Alice Herz era també esperantista i això li permetia tenir informació de primera mà sobre el que estava passant al continent asiàtic. En aquest sentit, mantenia correspondència en la llengua auxiliar internacional esperanto amb activistes pacifistes japonesos. Poc abans de la seva mort, va escriure un testament, que va distribuir a diversos amics i companys activistes. El text es refereix a la seva decisió de seguir els mètodes de protesta de desobediència civil dels vietnamites del Sud, destacant que els actes dels monjos havien rebut l'atenció de l'opinió pública a nivell mundial. Explicava Herz que, després d'haver utilitzat tots els mètodes disponibles, havia decidit fer de la lliure immolació el seu últim acte de protesta. Es va immolar el 16 de març de 1965, a l'edat de 82 anys. Seguia així l'exemple del monjo budista Thích Quảng Đức, que s'havia immolat per denunciar l'opressió dels budistes per part del govern de Vietnam del Sud. Alice Herz va morir a causa de les seves ferides deu dies després. Mentrestant, la guerra continuaria durant els deu anys següents. La seva acció va ser imitada per altres activistes als Estats Units, però també a altres països. Així, l'11 de novembre de 1967 el també pacifista i esperantista Yui Chunoshin es va immolar davant la residència del primer ministre japonès Eisaku Sato, en protesta pel suport del govern japonès als Estats Units a la Guerra del Vietnam. Pel que fa als seus reconeixements pòstums, el filòsof japonès Shingo Shibata va establir el Fons per a la Pau Alice Herz poc després de la seva mort. D'altra banda, a Berlin hi ha una plaça que porta el seu nom. (ca)\nAlice Herz (Hamburg, 25 de maig de 1882 - Detroit, Michigan, 26 de març de 1965) va ser la primera activista als Estats Units que es va immolar en protesta contra la guerra del Vietnam. D'ascendència jueva, Alice Herz era ja vídua quan va abandonar la seva Alemanya natal amb la filla, Helga, el 1933. El seu marit i el seu fill havien mort el 1929. Anticipant els esdeveniments que tindrien lloc amb el nazisme, va marxar del país, viajant primer a Suïssa i després a França. El 1940 els alemanys van envair França i les dues van passar tres setmanes al camp de Gurs, a prop de la frontera espanyola. Finalment, el 1942 van arribar als Estats Units i es van establir a Detroit. Helga es va convertir en bibliotecària a la biblioteca pública de la ciutat i Alice va treballar durant algun temps com a (ca)\nAlice Herz (ca)


Prenent el pols a la competitivitat de l’economia espanyola: part I | CaixaBank Research\nPrenent el pols a la competitivitat de l’economia espanyola: part I\nLa competitivitat és un factor clau de la prosperitat econòmica d’un país. Els avatars propis del cicle econòmic poden influir més o menys en el creixement econòmic, però, a llarg termini, l’element fonamental que determina la capacitat d’una economia de generar riquesa i prosperitat en un entorn globalitzat és la competitivitat.\nEn aquest article s’analitza el comportament dels indicadors de productivitat de l’economia espanyola, comparant-lo amb el d’altres economies desenvolupades, per prendre el pols a la seva competitivitat.\nMalgrat que la productivitat espanyola s’ha recuperat del deteriorament sostingut que va patir durant la primera dècada dels 2000, continua sent inferior a la dels principals socis europeus en termes de producte per hora treballada (amb l’excepció de Portugal).\nLa menor productivitat de l’economia espanyola no és deguda a la composició sectorial de l’economia en relació amb altres països, sinó al fet que els sectors de la seva economia són menys productius.\nLa competitivitat és un factor clau de la prosperitat econòmica d’un país. Els avatars propis del cicle econòmic poden influir més o menys en el creixement econòmic, però, a llarg termini, l’element fonamental que determina la capacitat d’una economia de generar riquesa i prosperitat en un entorn globalitzat és la competitivitat. Amb aquest article iniciem una sèrie que analitzarà l’evolució de la competitivitat de l’economia espanyola, la qual, com veurem, va patir un deteriorament sostingut en la primera dècada del mil·lenni i, malgrat que, de llavors ençà, ha recuperat una part del terreny perdut, encara té camí per recórrer.\nCom mesurem la competitivitat?\nLa competitivitat d’un país mostra «el grau en què (el país) pot produir béns i serveis amb exposició a la competència dels mercats internacionals mentre manté i expandeix els ingressos reals dels seus individus a llarg termini».1 Els seus determinants són, doncs, un conjunt d’institucions, de polítiques i de factors que estan interrelacionats i que inclouen elements com el capital humà del país, el grau d’innovació incorporat en els productes i en els serveis que generen les seves empreses, l’eficiència dels processos productius i organitzatius d’aquestes empreses, i molts altres factors. Així, queda clar que una avaluació de tots els seus determinants és un projecte de gran envergadura.2\n1. Vegeu OCDE (1992), «Technology and the Economy: the Key Relationships», París.\n2. El Global Competitiveness Report del WEF documenta gairebé un centenar de determinants de competitivitat que utilitza per elaborar un ranking de països. No obstant això, no permet establir com aquests determinants s’utilitzen i es combinen per incrementar-la. Per a més detalls, vegeu http://reports.weforum.org/global-competitiveness-report-2018/.\nCintes mètriques i regle. Unsplash.\nNo obstant això, a més de fer-ho mitjançant l’avaluació d’aquests factors determinants, també és possible mesurar la competitivitat a partir dels resultats que se’n deriven. En aquest sentit, dues tipologies d’indicadors ajuden a mesurar la competitivitat d’un país:\nels indicadors de productivitat, i\nels indicadors relacionats amb el funcionament del sector exterior.\nUna major competitivitat hauria d’estar relacionada amb una major eficiència productiva en relació amb la dels altres països i, per tant, amb una major productivitat relativa. Així mateix, cal esperar que un país competitiu sigui un país que aconsegueixi guanyar quotes de mercat en relació amb els seus competidors.3\nEn aquest article, ens centrarem en l’anàlisi del comportament dels indicadors de productivitat de l’economia espanyola i compararem la seva evolució amb la d’altres economies desenvolupades. Deixem per als propers articles l’anàlisi dels indicadors relacionats amb el sector exterior.\n3. Un país pot guanyar quota de mercat al mercat internacional sense haver guanyat en productivitat relativa en introduir productes/serveis nous en aquests mercats.\nIndicadors de productivitat\nLa productivitat mesura el grau d’eficiència en l’ús de les entrades en un procés productiu. Així, un augment de la productivitat denota que es necessita una menor quantitat d’entrades per produir la mateixa unitat de producte o de servei.\nEls dos principals indicadors per mesurar la productivitat són:\nLa productivitat total dels factors (PTF), o la part de l’increment del producte que no s’explica per l’acumulació de factors de producció (com el capital o l’ocupació). El problema d’aquest indicador és que és difícil de mesurar.\nLa productivitat aparent del treball, o el producte per hora treballada. Aquesta mesura està influenciada per altres factors, com el capital per treballador o el capital humà, però té l’avantatge que es disposa de dades més fiables per mesurar-la i permet realitzar comparacions entre països.\nL’evolució de la productivitat espanyola en relació amb la d’altres economies desenvolupades segons la PTF es pot observar al primer gràfic. Entre el 1990 i el 2007, la PTF va créixer a Espanya per sota de la de les principals economies desenvolupades del món. En canvi, des de l’inici de la recuperació econòmica després de la crisi financera, la PTF espanyola ha aconseguit créixer per damunt de la dels seus principals competidors.\nAquest indicador, però, no permet valorar les diferències en termes absoluts del grau de productivitat entre països de forma directa, una comparació que sí que es pot establir si es calcula la productivitat aparent del treball a Espanya en relació amb la d’aquests mateixos països. Al segon gràfic, es mostra el diferencial, en percentatge, del producte per hora treballada, ajustada per la paritat de poder adquisitiu, entre aquests països i Espanya.4\n4. A tall d’exemple, la primera barra grisa del gràfic corresponent a Alemanya denota que el producte per hora treballada en aquest país entre el 1990 i el 1999 era al voltant del 15% superior al d’Espanya.\nDel gràfic es deriven dues conclusions principals:\nPrimer, tal com ho reflecteix el gràfic anterior, que la productivitat espanyola es va deteriorar en relació amb la resta de països entre la dècada de 1990 i la primera dècada dels 2000.\nSegon, que la millora de la productivitat des de la recuperació econòmica ha permès escurçar les diferències (excepte amb els EUA), però encara queda molt camí per recórrer: en termes absoluts, Espanya continua sent menys productiva, pel que fa al producte per hora treballada, que la resta de països (llevat de Portugal).\nDescomposició del diferencial de productivitat entre països\nQuè explica les diferències de la productivitat amb aquests països? Per indagar sobre aquesta qüestió, analitzem quina part de la contribució al diferencial de la productivitat aparent del treball és deguda al marge intensiu i quina part a aquest efecte composició. Per marge intensiu, ens referim a la part del diferencial que s’explica per diferències en la productivitat d’un mateix sector de l’economia entre Espanya i un altre país. Per calcular aquest efecte, comparem la productivitat aparent del treball en cada sector de l’economia entre dos països, però mantenint constant entre els dos el pes relatiu del sector. D’altra banda, l’efecte composició mesura la part del diferencial explicat pel fet que, a cada país, els sectors tenen pesos diferents en el total de la economia. Per tant, un país pot ser més productiu no perquè els seus sectors siguin més productius que els d’altres països, sinó perquè els sectors més productius tenen més pes.\nEl principal factor que explica el diferencial de productivitat entre Espanya i la resta de països és el marge intensiu: és a dir, la menor productivitat d’Espanya és un fenomen generalitzat en els diferents sectors de l’economia. És el que es pot observar al tercer gràfic, en què es normalitzen les diferències de productivitat entre Espanya i els altres països a 100 i s’hi representen les contribucions a aquesta bretxa, on queda palès que més del 80% de la bretxa és deguda al marge intensiu.5\n5. A tall d’exemple, per al cas d’Alemanya, veiem que al voltant del 80% del diferencial de productivitat és degut al marge intensiu i que només el 20% s’explica per l’efecte composició.\nD’aquesta manera, el problema de la productivitat a Espanya és de caràcter generalitzat, i no un problema d’un sector en particular. Com es mostra al quart gràfic, la bretxa de productivitat de cada sector productiu espanyol en comparació amb el mateix sector a França és significativa.6 En tots els sectors, la productivitat d’Espanya és inferior a la del país gal, i aquesta diferència és particularment intensa en sectors tan dispars com les activitats professionals i científiques, el comerç, la indústria manufacturera i l’Administració pública.\n6. Les dades utilitzades per analitzar el diferencial per sectors provenen de l’EU KLEMS, mentre que, amb anterioritat, es va analitzar l’evolució temporal amb dades provinents de l’OCDE, i corresponen a períodes temporals diferents, motiu pel qual les magnituds no coincideixen exactament.\nAquesta menor productivitat està determinada per multitud de causes, però és interessant analitzar com es relaciona amb el teixit empresarial del país. El diferencial de productivitat és molt superior per a les empreses espanyoles petites i mitjanes que per a les empreses més grans, com ho recull el cinquè gràfic. En cada sector, les empreses més grans són, en termes de productivitat, més semblants a les homòlogues franceses, la qual cosa apunta al fet que una dimensió empresarial més gran permet una major eficiència en l’ús d’entrades en el procés productiu.7\n7. Per a més detalls sobre la interacció entre productivitat i dimensió empresarial, vegeu Guillamón, C., Moral-Benito, E. i Puente, S. (2017), «High growth firms in employment and productivity: dynamic interactions and the role of financial constraints?», Working Papers, 1.718, Banc d’Espanya.


El Zoo obre les portes als professors i mestres\nEl Zoo va comptar amb un total de 467 professors inscrits que van venir acompanyats de les seves famílies\nEl passat 18 de juny, el Zoo de Barcelona va organitzar una jornada de portes obertes a personal de centres educatius, professors i mestres, des d’educació infantil fins a nivell universitari. La iniciativa la duu a terme el departament d’Educació del parc Zoològic de Barcelona amb l’objectiu de conèixer una mostra d’activitats i propostes educatives per el nou curs.\nL’esdeveniment, que va tenir lloc al Departament d’Educació del Zoo entre les 11:00 i les 13:00 hores del matí i va comptar amb un total de quatre taules paral·leles segons nivells educatius i activitats lúdiques i extraescolars. Els participants van poder ompliruna enquesta de valoració dels productes educatius explicats i de recollida de suggeriments. També es va entregar als assistents un full informatiu on s’explica la importància dels centres educatius que programin visites al Zoo.\nCinquè Congrés del Tercer Sector Social\nDurant aquesta setmana el Zoo també ha participat al V Congrés del Tercer Sector Social celebrat sota el lema 'Créixer socialment'. El dia 15 de juny des del Departament d’Educació del Zoo de Barcelona i l’Associació Lur (Taula 19) es van presentar les conclusions de la prova pilot de Teràpia assistida en ambient natural per a la salut mental que es va portar a terme el darrer trimestre del 2015.\nI avui dia 17 de juny es va realitzar una visita in situ amb més de 20 entitats i participants interessats a ampliar la informació facilitada a la seu del Congrés. L’activitat té com a objectiu ajudar a millorar aspectes socials i cognitius en usuaris amb esquizofrènia. Els usuaris van poder activar els seus processos meta cognitius a través del contacte directe amb els animals per oferir voluntàriament solucions als problemes experimentats i aprofitar els comportaments i l’entorn natural del Zoo per portar-la a terme. Els resultats van ser molt positius per al col·lectiu participant.


Aragonès obre la porta a prolongar el confinament municipal a Catalunya | SER Catalunya | Cadena SER\nPere Aragonès durant la seva compareixença davant de la Diputació Permanent del Parlament / Quique García (EFE)\n13/01/2021 - 13:08 h. CET\nEl president en funcions de la Generalitat, Pere Aragonès, ha obert la porta a prolongar el confinament municipal a Catalunya, que inicialment es va fixar per a deu dies que acaben el diumenge, davant l'evolució "preocupant" del ritme de contagis de la Covid-19 a la comunitat.\nEn la seva compareixença davant la Diputació Permanent del Parlament, el dirigent republicà ha explicat que en els propers dies el Procicat analitzarà si manté aquesta i altres restriccions que van entrar en vigor el passat 7 de gener per frenar l'expansió de la pandèmia, que s'ha accelerat després de les festes nadalenques.\nEl vicepresident amb funcions de president ha subratllat que les projeccions dels experts indiquen que vénen "setmanes molt complicades a nivell sanitari" que obligaran a prendre "decisions complexes i complicades", en les quals s'intentarà compatibilitzar salut i economia.\n"Veiem d'una banda veus que demanen, amb tota la raó del món, mesures contundents; unes altres demanen que les mesures no vagin excessivament en contra dels legítims interessos socials de l'activitat econòmica (...) Cadascuna d'aquestes postures, que no són absolutes ni nítides, tenen part de raó", ha exposat.\nMés enllà de les decisions que prengui la Generalitat, Aragonès ha reclamat de nou a l'Estat ajudes directes per als sectors afectats per les restriccions i que decreti l'obligatorietat del teletreball per reduir la mobilitat.\nLa consellera de Presidència i portaveu del Govern, Meritxell Budó, ha alertat al seu torn que "la situació és molt preocupant" i ha justificat així la necessitat que les mesures preses siguin "molt restrictives".\nAl temps, ha subratllat els esforços de l'executiu català per avançar-se a l'evolució del virus en el mitjà termini, mitjançant el reforç del sistema de rastreig -una vegada rescindit el discutit contracte amb Ferrovial- i l'anàlisi de les aigües residuals per analitzar el pas del virus -projecto amb una durada inicial de dos anys i 950.000 euros de pressupost-.\nBudó, així mateix, ha insistit a reclamar al Govern central que concedeixi "ajudes directes" als sectors més afectats, després d'assenyalar que la Generalitat ha desemborsat més de 867 milions d'euros en aquest sentit.\n"Una pregunta: on estan les ajudes directes de l'Estat? No estan per enlloc, zero euros de liquiditat", ha lamentat.\nLa consellera ha defensat així que el Govern està "determinat a no deixar a ningú enrere" malgrat que això comporti "fer malabars" amb els recursos -pocs, al seu judici- dels quals disposa.\nTot seguit, Budó ha reivindicat que, donades les circumstàncies, "el repte de la independència és més necessari que mai si volem donar resposta a les necessitats reals de la gent".\n"Aquesta pandèmia ho ha fet encara més necessari i evident", ha argumentat, per dos motius: perquè els estats petits es mouen millor en situacions de crisis i perquè Catalunya hauria pogut tenir accés directe als fons de recuperació europeus sense necessitat que intervingués el Govern de l'Estat.


Condicions de privacitat – Tourist House Roma | Web Oficial | Aparthotels a Roma\nPer poder-te oferir la millor experiència possible, Tourist House Roma fa servir cookies pròpies i de tercers al web amb finalitats tècniques, analítiques i de màrqueting. Si segueixes navegant pel nostre web, significa que acceptes l'ús que fem de les cookies. Per a més informació, mira't el nostre Avís sobre les cookies.\nAquesta Política de privacitat s'aplica a www.touristhouseostiense.com, que és propietat i està operat per Tourist House Roma. Aquesta Política de privacitat descriu com recopilem i fem servir la informació que deixes al nostre web (www.touristhouseostiense.com), com ara les teves dades personals. A més, descriu les opcions que tens pel que fa a l'ús que fem de les teves dades personals i com pots accedir-hi i actualitzar-les.\nSi vols que es deixin de processar les teves dades d'acord amb el que s'estipula als propòsits C-F i no trobes cap opció per donar-te de baixa directament (com per exemple, a la configuració del teu compte), posa't en contacte amb info@touristhouseostiense.com .\nConfiem en tu per assegurar que les teves dades personals estan completes, són precises i estan actualitzades. Si hi ha cap imprecisió o canvi en les teves dades personals, cal que ens n'informis immediatament a info@touristhouseostiense.com . Gestionarem la teva petició d'acord amb la llei vigent.\nSi tens cap pregunta o queixa sobre com processem les teves dades personals o vols exercir els drets que es descriuen en aquest avís, pots posar-te en contacte amb nosaltres a: info@touristhouseostiense.com . També pots posar-te en contacte amb l'autoritat de protecció de dades local.


''Assaboreix el millor del mar'' en el Restaurant Marisqu... - Comunitat Valenciana\n''Assaboreix el millor del mar'' en el Restaurant Marisqu...\n''Assaboreix el millor del mar'' en el Restaurant Marisqueria Tasca del Puerto\nLa Tasca del Puerto és un restaurant de cuina mediterrània que recull tota la tradició marinera del Grau de Castelló en plats plens de fantasia. T'apuntes?\nEl Grau de Castelló és el lloc ideal per a gaudir de la gastronomia mediterrània amb els fruits que ens brinda el mar Mediterrani. Ens detenim en un lloc on el sabor del mar és el protagonista: el Restaurant Marisqueria Tasca del Puerto del Grau de Castelló. No esperes minimalisme ni efectisme, la Tasca del Puerto et sorprendrà amb una cuina refinada, expressió de la tradició marinera del Grau de Castelló amb un toc molt personal.\nEntre les seues especialitats trobem la torrada d'anxova amb la seua cruixent espina, els espaguetis farcits de gambetes, el cruixent de brandada de bacallar, la botifarreta i moltes altres preparacions delicioses. El celler de la Tasca del Puerto inclou una extensa representació dels millors caldos nacionals de les diverses denominacions d'origen, champagnes francesos i espirituosos de molts racons del món.\nReme Domínguez és la xef que lidera els fogons del restaurant marisqueria. La seua trajectòria de més de 20 anys no li impedeix continuar sentint curiositat per avançar, innovar i descobrir nous horitzons amb passió i detall.\nL'Aula de Cuina del restaurant ofereix cursos de cuina pràctics i participatius on descobrir una nova manera de cuinar basada en la creativitat i en la imaginació. De la mà de Reme Domínguez descobrirem la tradició i els sabors del món en una combinació perfecta.\nEl Grau de Castelló , a tan sols quatre quilòmetres del centre de la ciutat, és la porta de Castelló al mar. El seu port pesquer i comercial, el Real Club Nàutic, les seues platges… ompli't de vida a Castelló!


Participació de les famílies | Escola La Vitxeta\n“La majoria de famílies no es limiten a enviar els seus fills al centre educatiu, sinó que acostumen a implicar-se de manera més o menys intensa en el procés d’aprenentatge i la vida escolar del centre.(…) La recerca ens indica que les famílies són presents en el dia a dia dels centres educatius. La gran majoria va molt més enllà del seguiment i implicació únicament amb el seu fill, i cada cop són més conscients de la seva valuosa aportació a l’escola.” extret de Com participen mares i pares a l’escola? Diversitat familiar i d’implicació en educació. Marta Comas Sàbat, Sandra Escapa Solanas, i Carlos Abellán Cano (Fundació Jaume Bofill).\nA l’Escola La Vitxeta entenem la família com a element principal en l’educació dels alumnes i, per tant, la família forma part de la vida del dia a dia a l’escola.\nDes de la seva creació, l’Escola La Vitxeta busca camins perquè famílies i docents treballin conjuntament i en una mateixa línia, essencial en la vida dels infants, perquè tenim un mateix objectiu comú; el ple desenvolupament de les capacitats dels nostres nens i nenes.\nCom a filosofia de centre es promou que les famílies tinguin cada curs l’oportunitat d’entrar directament a l’aula dels seus fills i filles. La col·laboració de les famílies és imprescindible per a assolir els millors resultats educatius possibles i per a contribuir a aconseguir una òptima integració escolar i social de l’alumnat. Propiciar la participació de les famílies facilita la comprensió del treball dut a terme a l’aula, millora el coneixement de la metodologia i afavoreix l’entesa entre la llar i l’escola.\nAquest tipus de participació es veu modificada mentre s’hagin d’aplicar les mesures COVID.\nFomentem les relacions entre les diferents generacions dins les aules: pares i fills, avis i néts, etc. És una gran oportunitat per créixer, per enriquir-nos, i un dels tresors més preuats que li podem oferir als alumnes.\nLa cara de l’alumnat és un indicatiu del gran èxit d’aquestes activitats, així com la seva motivació prèvia i posterior. També és molt significatiu el grau d’implicació de les famílies:\nLes famílies de l’escola s’impliquen en el procés educatiu dels seus fills i filles, perquè l’entenen com un procés col·lectiu. Aconseguim una vinculació més gran entre l’escola i la llar i una confiança més gran entre totes dues institucions. En conseqüència, les relacions esdevenen més fluides i l’alumnat en surt molt beneficiat. Els pares i les mares es consideren protagonistes del procés educatiu de les seves criatures i uns acompanyants importants de l’aventura de l’aprenentatge gràcies a aquests mecanismes d’interacció.\nLes experiències són variades i diferents cada curs. Una mostra d’activitats que s’inclouen a la Programació General del Centre:\ncirculació lliure als espais i ambients d’educació infantil (P3, P4 i P5)\nexplicar contes a l’aula del meu fill/a (P3)\ntardes de ciència i experiments (1r)\nrecital de poemes en família (2n)\ndecorats obra de teatre (2n)\ncicle Special guests (2n)\nContes en família (3r)\nelaboració de mòbils (3r)\nelaboració de maquetes (4t)\ncicle de conferències (5è i 6è)\ntallers de cuina (col·laborar en l’elaboració dels panellets i de la mona)\nsessions de portes obertes de música\nsessions obertes de psicomotricitat\nsessions de portes obertes de llengua anglesa\ncompartir habilitats i destreses dels pares/mares i dels fills a través de tallers diversos que sorgeixen segons les necessitats del grup-alumnes o la programació\nPer altra banda, hi ha altres espais de participació com:\nAcompanyants de sortides dins el municipi\nCelebració de festes obertes a les famílies (Concerts de Nadal, Festa de la Castanyada, Festa de final de curs…)\nI a nivell organitzatiu a través dels següents mecanismes:\nComissions mixtes de l’escola i de l’AMIPA\nUna altra finestra oberta a l’escola és la pàgina web. L’objectiu també és apropar les famílies i compartir experiències amb tota la comunitat educativa a través d’aquesta projecció exterior.\nObrir el centre docent a les famílies és obrir molts cors, molts ulls, moltes orelles, moltes boques… En definitiva, moltes oportunitats d’aprenentatge.


L'Ajuntament recupera i posa en funcionament de la font tipus guèiser ubicada a la plaça de la Verge del Carme.\nLa regidoria d'Infraestructures Públiques, dirigida pel primer tinent d'alcalde Julio Oca (Cs), ha informat de la recuperació i la posada en funcionament de la font tipus guèiser ubicada a la plaça de la Verge del Carme.\nLa font, poc després de la posada en marxa l'any 2018, va haver de ser inhabilitada aleshores, una inadequada canalització, feia que l'aigua desembocarà a la calçada de Sant Bartomeu, amb la conseqüent perillositat per a vianants i trànsit rodat.\nPer este motiu, Julio Oca (Cs) va decidir emprendre les obres de correcte canalització i desguàs per a l'aigua de la font ornamental i “recuperar 10 guèisers que es troben en una de les places més emblemàtiques del nostre municipi per al gaudi de la nostra ciutadania” , ha manifestat el primer tinent d'alcalde.\nA més, Infraestructures ha instal·lat un temporitzador per a la gestió adequada de l'electricitat i l'aigua. Un sistema elèctric que permet que la connexió i desconnexió de la font siga controlada en un temps determinat. Així, els guèisers entren en funcionament els matins en horari de 9:00 ha 11:00 h; al migdia de 13:00 ha 14:00 hi de vesprada, de 19:00 a 21:00 h.\nAmb esta nova millora a la Infraestructura Pública, en poc més d'un any, la regidoria ha emprès la millora integral de tota l'àrea confrontant a la citada plaça: posada en marxa de la font, condicionament del parc infantil, bancs, fanals i pèrgoles ; recuperació de la passarel·la que uneix la plaça del Carme amb la Plaça dels Petons, paral·lela a l'Avinguda d'Alcoi i on també s'han rehabilitat les zones de jocs infantils i els murs annexos que estaven coberts de grafits.