2017: un nou eCoopSistema – GamifiCAT\n2017: un nou eCoopSistema\nUna altra economia no només és possible: és ja aquí. I jo, evidentment, hi vaig de cap. Al meu ritme, tot s’ha de dir: que és lent però imparable (perquè vaig lluny, i tal ;) En fi, que estic de transició de l’eCorpSistema a l’eCoopSistema.\nLa cosa és que fa uns mesos vaig descobrir una iniciativa que em va semblar molt interessant: una cooperativa global que se sustenta en nodes locals. L’enginy es diu FairCoop, és una iniciativa amb denominació d’origen catalana i és tot un e-CoopSistema alternatiu al capitalisme imperant. Diguem que és com una CIC (Cooperativa Integral Catalana) però a escala mundial.\nLa cosa va d’organitzar-se en nodes locals, més cenyits a la realitat quotidiana. Aquells que, com jo, tant xerrem sobre canviar el món i patatim patatam, ja tenim una altra manera de començar a intentar-ho més enllà de les iniciatives locals: en bits globals. Si ens han fet una guia i tot! :) Es diu “Guia pràctica de l’Economia Solidària” i serveix “Per deixar d’alimentar el capitalisme avui mateix i col·laborar en la nova economia de les persones“. Tot seguit, quatre passos per començar una transició post-capitalista:\n1. FES SERVIR MONEDA JUSTA\nPosar “economia” i “persones” en una mateixa frase no hauria de ser un oxímoron… Com ja comentava en un article “El futur del diner segons Antonopoulos“, penso (jo i molts més es veu) que l’economia no és diner sinó gestió de recursos, intercanvis entre persones, confiança… Però, és clar, el diner és l’invent que impera i el necessitem per gestionar la nostra supervivència, que ha passat de caçar gaseles a pagar factures. Ara, que… i si ens en inventem un altre d’invent? Doncs és el que ha passat: s’ha creat una eina que permet prescindir dels bancs.\nPer exemple: tu fas mel i jo en vull un pot (i tinc “els diners” que val). Fàcil: te’l compro, oi? I si tu ets a la Garrotxa i jo a Barcelona? Doncs amanim les despeses d’enviament. I com t’ho pago? Doncs, avui dia, fàcil, no?: amb una transferència bancària o un servei de pagaments online. Genial: però sota aquesta capeta de “diner” ja no estem fent servir papers de colors: estem fent servir bits. I això ho canvia TOT.\nL’economia, diguem, es genera quan jo vull una cosa que tu ofereixes (i al revés). I, avui dia, si tu fas mel i jo en vull un pot, te l’encarrego i te’l pago directament com si t’enviés un correu electrònic. Jo tinc una adreça i tu en tens una altra, però enlloc d’enviar bits en forma de text o imatges, ens enviem bits en forma de diners (que enlloc de dir-se euros o dòlars es diuen FairCoins ;) Per exemple, l’adreça de les donacions a la FairCoin és “fairFRJYXxbyWBH2bEjR9sqYDixPPpJ5AX”.\nLa FairCoin (o moneda justa*) és una criptomoneda que funciona amb tecnologia blockchain, com el Bitcoin però sense especulació (POC, Proof Of Cooperation). Jo he intentat configurar la wallet (la cartera, que et pots posar al pc) i no me n’he sortit. Aviam què he fet malament! En fi, mica en mica… La cosa és que la tecnologia està operativa i, si realment volem canviar alguna cosa, només l’hem de començar a fer servir.\nActualització del 9 de gener de 2017: Bieeen! Ja tinc cartera (i xifrada i tot!). Preguntant, a Roma! Quan controli, és probable que faci un tuto de “FairCoin para Dummies”, hehe. Fi de l’actualització del 9 de gener de 2017.\n*També tenim moneda social, i n’hi moltes de diverses.\nPensa que cada cop ho posen més fàcil: a més de tenir la cartera de moneda justa al pc, la pots tenir al mòbil, en una cartera en paper o en una cartera en forma de targeta de crèdit (FairPay), així no et cal ni telèfon! Per cert, 1 euro són 20 FairCoins.\nPer instal·lar la cartera a l’ordinador o al telèfon o imprimir una cartera en paper: https://fair-coin.org/\nSi vols canviar Euros per FairCoins: https://getfaircoin.net/\nSi vols fer despesa en FairCoins, hi ha un mapa on veure tots els llocs del planeta que accepten moneda justa. M’ha flipat molt Creta: https://use.fair-coin.org/ca/\n2. ACCEPTA MONEDA JUSTA\nSi tens un comerç o vens alguna cosa, accepta pagaments amb FairCoin i posa’t al mapilla que comentàvem Use Fair Coins. Aix que el mapa és el del senyor Google… Seria “de cirereta” que estigués amb Open Street Maps, com recomana el pamApam :) En fi, que està molt bé saber què pots pagar amb FairCoin. Jo estic fent la meva part: dir als comerços on vaig que la posin. Però alguns no m’entenen… Pels que ho entenguin i s’animin: poseu un cartellet a la porta, que farà molta patxoca ;)\nAquí trobarem els cartells que podem imprimir/posar de banner per deixar ben clar a tothom i totdon que passi per la teva botiga (virtual o física) que acceptem moneda social i/o moneda justa: https://use.fair-coin.org/ca/materials/\nJustament estic escoltant un podcast de fa poquet (desembre 2016) titulat “Cuando la economía colapse (una hora con Enric Duran)” i cap al minut 28 es comenta el tema de l’adaptació tecnològica que el nostre ens digital requereix per crear un eCoopSistema eficient i gratificant per a tothom. Comenta l’Enric que per això s’ha pensat en crear FairPay, una targeta de crèdit semblant a les altres dels bancs però que funciona amb bits-faircoin: no cal ni tenir telèfon. No ho he provat encara, però imagino que carregues els bits de la teva cartera a la teva targeta i pagues… Pim, pam, sobirania econòmica! :)\nAra, jo també trobo que falta difusió en el sentit tecnològic, però mica en mica… Hi ha alguns manuals en traducció, s’estan gestant les POE (Point Of Exchange o Xarxes d’Oficines d’Intercanvi)… Tu al teu ritme: la consciència és una mena de digestió mental i cadascú se sap la seva.\nTrobo que un bon exercici d’autoconsciència és llistar tot allò que consumim (Tecnologia inclosa. Pregunta’t: de qui són les eines? I després, pensa, si els amos de les eines són afins als criteris del pamApam ;) On compres el menjar, la roba, on tens els diners, a qui pagues els serveis, quins programes/apps fas servir… Llista-ho tot i mira si hi ha alternatives. I si recalco “tecnologia inclosa” perquè al curs d’Economia Social i Solidària de l’Impuls que vam fer a Can Batlló, ningú hi va pensar (i érem unes 30 persones…).\nEl que trobo molt interessant de l’eCoopSistema, tot i que encara no ho he pogut trastejar prou, és el FairMarket. A més d’organització glocal -local i global- (FairCoop) i moneda (FairCoin), l’enginy té mercat propi on exposar els nostres productes o comprar-ne a algú altre. Trobo que està bé perquè no cal allotjar els teus productes ni gestionar-ne la seguretat, o això és el que he entès, que tampoc he trastejat molt. El que entenc és que tens una galeria on posar les teves mandangues (descripció, valor, etc.) i on posar la teva adreça de diners en bits, que encara no tinc. (aquesta és la meva adreça: fVvBq48T9PkY7HZ6jENg4iP6Xt1bVQHikM).\nI llestos! Si vols alguna cosa, la demanes i m’envies els bits en Faircoins, que no especulen. ;) Ara, ni sé què podria posar-hi: jo no sé vendre res… Potser el dia que acabi el joc de cartes sobre fonts vuitcentistes de Barcelona… O el llibre dels ous, que és la meva Sagrada Família particular… Si pogués triar, però, oferiria béns més immaterials, com cursos de programació visual: especialment d’Snap! I si pogués triar els faria gratuïtament. Com m’ho faig per fer formacions gratis i arribar a final de mes? Bon repte pel 2017 :_)\n3. VINCULA’T A UN PROJECTE\nA Catalunya, xutes una pedra i et surt una cooperativa, o una associació o un col·lectiu… En fi, que normalment la gent està en dos o tres o quatre mandangues simultànies. I la cosa bull i bull. A Sants, per exemple, tenim l’Impuls, una associació que vetlla pel moviment cooperatiu al barri. I dins l’Impuls, mare meva, hi ha un fotimer de cooperatives que podrien acceptar, demà mateix, moneda justa. Hola GEAS! Ens passem a Loomio?\nA mi m’aniria molt rebé que comencés una prova pilot l’Economat Social, que és on compro les verduris. Ja els vaig menjar l’olla per muntar un POE ;) També a la nova Lleialtat Santsenca seria d’admirar un cartellet d’aquests… I si ja aconseguim que l’edifici vagi tot amb programari lliure… La cosa, en general, consisteix en autogestionar-se cada dia més i més. Quantes aventures emocionants que tenim per Sants (i rodalies, en breu, Jornades de Tecnologies Lliures a L’Experimental).\nTornant a la guia, també trobem que hi ha les ecoxarxes, que s’autoorganitzen bioregionalment. Gestionen moneda social a través d’una eina de programari lliure: la Integral CES. En fi, que d’iniciatives per participar no ens en falten: ni físiques ni virtuals. Com comentava al principi, l’e-CoopSistema de la FairCoop, està organitzada en nodes locals: aquí el node català. Les persones interessades en participar, només cal que busquin el seu node local i, en cas de no trobar-lo, poden demanar de crear-ne un. A més dels nodes locals, hi ha molts grups: traducció, comunicació, desenvolupament, etc. Qui s’anima?\n4. ACCEPTAR I USAR MONEDA SOCIAL\nA l’economia de moneda social no es paga, només es cobra. Tu dones un número de compte i et van descomptant d’allà les persones o entitats amb qui fas els intercanvis. Es pot passar de moneda social a moneda justa i a l’inrevés.\nTambé, sota certes condicions, es pot canviar de les monedes alternatives a euros. D’altra banda, s’està gestant la Freedom Coop, que és una cooperativa anticapitalista que opera a nivell europeu i pot ser una solució “al tema dels autònoms”. La cosa és que sembla que té el vist-i-plau “institucional” (si va rebre un premi i tot). I si ho he entès bé, consisteix en una CIC a nivell europeu, un paraigües per estimular les activitats productives personals i col·lectives. En fi, tot un nou món per descobrir l’e-CoopSistema! Anticapitalistes “around the world”, aquesta és la nostra!\nKeep Koop ;)\nrita Posted in Elucubracions, Persones i TICs\tCiutat Comuna, eCoopSistema, Eines digitals, FLOSS, Ordres Imaginaris, Sants\tLeave a comment\n← 8.1 BJC: Snap!Lab – Llistes de llistes\nIntroducció a Scratch – Presentacions →


Cerceda – Barça: A l’assalt del fortí corunyès - FC Barcelona\nHomeSeccionsHoquei PatinsPrimer EquipNotíciesCerceda – Barça: A l’assalt del fortí corunyès\nCerceda – Barça: A l’assalt del fortí corunyès\nEl Barça afronta aquest dimarts un dels desplaçaments més complicats del curs a la pista d’un Cerceda que només ha perdut un partit a casa (21 hores) Els gallecs ocupen la setena posició de la classificació i vénen de superar el Reus en la darrera jornada de l’OK Lliga Ricard Muñoz recupera Matías Pascual però no podrà comptar amb Aitor Egurrola, que s’ha quedat a Barcelona per motius personals\nGual, Reinaldo, Álvarez i Torra celebren un gol / FOTO: VÍCTOR SALGADO - FCB\nEn aquest punt de la temporada els fets parlen per si sols. El Cerceda s’ha guanyat a pols l’adjectiu de conjunt revelació de l’OK Lliga. Els gallecs, que aquest curs tornaven a la màxima categoria de l’hoquei patins estatal, es van classificar per disputar l’última edició de la Copa del Rei i, en el que portem de Lliga, ja s’han imposat al Coinasa Liceo, al Reus, al Moritz Vendrell i al Vic, entre d’altres. A més, de la seva pista n’han fet un fortí i únicament el Monbus Igualada ha estat capaç de guanyar-hi.\nEl Barça, per tant, afronta aquest dimarts un dels desplaçaments més complicats del curs (21 hores). El líder de l’OK Lliga, que ve de golejar el Lloret al Palau, vol emportar-se els tres punts de la Corunya i fer un pas més cap al títol. Ricard Muñoz podrà comptar amb Matías Pascual, gairebé recuperat de les seves molèsties musculars, però, en canvi, perd Aitor Egurrola. El capità blaugrana acaba de ser pare i el tècnic li ha donat permís per no viatjar amb l’equip. El seu lloc l’ocupa Octavi Tarrés.\nSegona visita a Cerceda\nEl d’aquest dimarts serà el segon duel oficial entre el Cerceda i el Barça en terres corunyeses. El primer va ser el 24 d’octubre del 2009 (3-8). Juan Copa continua al capdavant d’un equip que enguany és un bloc en defensa i que, en atac, aprofita molt bé les ocasions que genera. Willy Domínguez aporta experiència a la porteria i José Ramón López i Joan Grasas, a la pista. Al seu costat, joves jugadors com David Torres, Gonzalo Pérez o Sergio Huelves estan oferint un bon rendiment i el Cerceda s’ha convertit en un rival que cal tenir molt en compte. Al Palau, el Barça va guanyar amb contundència (9-2) però aquest dimarts l’atenció és màxima.\nEl Barça - Lloret, en dos minuts\n“El Cerceda és un equip peculiar”


Cartes creuades: la victòria de les estelades\nEls directors de Berria i VilaWeb intercanvien una carta cada diumenge en els seus respectius diaris\nSi seguiu amb aquest ritme, us quedareu aviat sense cava a Catalunya. I és que, durant els últims anys, per Madrid estan sumant molts mèrits per ral que els envieu tota la vostra producció de beguda al Govern d’Espanya i a nombroses institucions públiques.\nHa estat immens el que ha passat amb l’estelada; vull dir, tot el que han fet. L’han prohibit, primer, perquè deien que pertorbaria l’ambient pacífic. I m’han agradat molt les reaccions que s’han desencadenat aleshores. El president Puidgemont va ser el primer a manifestar que no acudiria a la final de Madrid; després, també l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, va optar per no acudir, i, més tard, vam saber que la direcció del Barça va arribar a sospesar si compareixerà o no a la llotja. D’entre els tres, el més afectat era el club, ja que el seu equip estaria al camp i li resultarà difícil explicar que el seu president no comparegui a la llotja. A última hora, però, un jutge ha aplicat la lògica i ha solucionat l’error comès pel representant del Govern d’Espanya; si no hagués actuat així, milers d’espectadors haurien contemplat una llotja bastant singular a Madrid.\nPortem anys, Vicent, perplexos davant la cega actitud del govern del PP. Se n’haurien d’haver adonat que l’independentisme a Catalunya es troba en una fase bastant tranquil·la; massa tranquil·la, potser. I que, tal com ens explicaven la setmana passada, les aigües baixen remogudes en el riu de l’independentisme.\nLlavors, ¿a quin sant prenen aquesta decisió que provocarà la unió de tothom a Catalunya? O són molt llestos o són molt ximples. Perquè en comptes de deixar els independentistes coent-se en la seva salsa i permetre que aflorin les seves discrepàncies, han creat un conflicte a través d’una qüestió que es podria haver salvat fàcilment.\nBé, a diferència de tot el que crèiem, la desconnexió també és factible en futbol. Però per a això, tal com ha passat aquesta setmana, necessiteu l’empenta d’una mà barroera.\nAquest any el Barça i el Atlethic no s’enfronten a la final de Copa i és una llàstima perquè això començava a ser una tradició interessant. Malgrat això hem de seguir parlant d’aquesta final perquè com els lectors de Berria i VilaWeb saben el partit s’ha convertit en un problema polític de nou. Aquest cop per la poca traça exhibida per l’estat amb la prohibició d’exhibir les banderes estelades.\nJo no sé com poden passar aquestes bestieses tan grans. M’has escoltat en diverses ocasions dir que tenim sort de tenir Espanya al davant. Perquè van alimentat l’independentisme amb actituds com aquestes, que ningú no entén. I el que és més important encara: van demostrant a més davant del món sencer com són i com es comporten, Quina imatge d’Espanya dóna que els mateixos que prohibeixen les estelades en el partit i que parlen fins i tot que és una bandera il·legal al mateix permeten una manifestació de l’extrema dreta per la unitat d’Espanya hores abans del partit?\nPer aquesta raó ha estat molt interessant la reacció, que aquest cop ha superat amb molt els límits de l’independentisme. El president Puigdemont va ser el primer a anunciar que no pensava acudir al partit. A continuació va ser l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, la qual es va sumar a la iniciativa. I finalment la pròpia alcaldessa de Madrid, Manuela Carmena, també va decidir no acudir. Un fet molt i molt important. Molt rellevant. Amb la qual cosa la fotografia de la llotja era absolutament desfavorable al monarca: Felipe VI pràcticament sol, sense les autoritats representatives que generalment acompanyen aquest tipus d’esdeveniments. Maldestre, molt maldestre, qui va decidir encendre aquesta foguera.\nPS. La setmana passada m’avisaves en la teua columna, Martxelo, que no em passés pel cap ficar-me en embolics durant la xerrada que vam compartir dimecres a Azpeitia i esmentaves com a temes tabú Sant Ignasi i els toros. El que no em vas explicar és que anaven a escapar-se un parell de bous, que anaven a aparèixer, enmig de la meua estupefacció i por, a la mateixa plaça on tenia lloc l’acte. La propera vegada sigues més concret en les indicacions, si us plau …


La banda italiana amb residència a Alemanya The Offenders presenten nou treball, 14 temes editats en CD i vinil blau en edició limitada a 500 copies sota el nom "Heart of glass". La banda formada per Valerio (veu), Checco (bateria), Cpt. Alex Elysium (teclats) i Puck (baix) es va formar a Cosenza, Italia l'any 2005, encara que des de 2009 tota la seva formació resideix a Berlin (Alemanya).\n"Heart of glass" ha estat editat novament per Destiny Records el seu segell habitual fins ara. En aquest nou treball els italians segueixen fidels al seu estil, ska amb reminiscències punk i una més que notable influència de bandes pop angleses dels anys 80 com podrien ser The Jam, Housemartins o els Madness, ska accelerat i lletres amb contingut social i reivindicatiu, un so que recorda bastant les bandes alemanes que omplien els recopilatoris Ska, Ska Skandal allà pels 90.


Lorenzo - A TOT DRAP\nLloc de construcció Calella\nMànega 1’6 m\nPuntal 0’57 m\nConstruïda a l’any 1936 a Calella de la Costa, i després de formar part de la flota pesquera de Sant Pol de Mar, la barca es trobava abandonada a la Platja de les Barques feia força temps. Va ser l’any 2007, quan un grup d’amics d’A Tot Drap, en veure-la tan atrotinada a prop de la via i contagiats de l’esperit emprenedor de l’associació, es van engrescar a restaurar-la. Per fer-ho, es van ajuntar sis famílies ben avingudes i, després que el seu propietari, en Rafel Sauleda, els hi cedís l’embarcació, van començar les tasques de restauració. Per fer-ho, es va traslladar la barca a Caldetes, al taller de l’Alfredu Munt, el mestre d’aixa. Si bé de bon principi es va pensar que el motor original seria recuperable, finalment no fou així. Aquesta va ser la primera decisió difícil: un motor nou augmentava molt sensiblement el pressupost inicial de la restauració… La il·lusió per la barca, però, va portar als nous propietaris a “rascar-se la butxaca” i optar per la instal·lació d’un motor nou. La barca va romandre al taller durant part dels anys 2008 i 2009, on va ser restaurada amb l’únic “retoc”, respecte de l’original, d’aixecar-li una mica la proa per evitar millor l’entrada d’aigua i perquè, en frase d’en Fredu, “quedaria molt més elegant”. Per fi, el dia 7 d’agost de 2009, la Lorenzo tocava l’aigua al port d’Arenys i navegava “ben guapa i ben elegant” fins allà d’on havia sortit, la Platja de les Barques de Sant Pol de Mar, per incorporar-se a la flota d’A Tot Drap.\nEl bateig de la “nova” barca va suposar el manteniment del nom original, Lorenzo, i es va celebrar el 23 d’agost de 2009 a la Platja de les Barques, on es van repartir les típiques peladilles i la tripulació va cantar l’havanera “Lorenzo”, composada expressament per l’ocasió, amb lletra i música del mariner Pepelu Guardiola.\nDes d’aleshores surt a pescar i a passejar de tant en tant, col·labora sempre que pot en les iniciatives d’A Tot Drap i està a disposició dels altres patrons quan aquests l’han de menester. Entre totes aquestes activitats cal destacar la tirada de l’artó durant el Firamar de l’agost de 2013 (25/08/2013), les passejades populars i d’altres. La barca navega bé i la tripulació en té força cura: ells mateixos en fan el manteniment senzill, del motor en té cura en Rafel Sauleda (fill de l’anterior propietari) i la resta està en mans de l’imprescindible i sempre ben disposat Aleix Vila, un autèntic nou mestre d’aixa per a l’embarcació.\nLes barques, Uncategorized\nBarques, Lorenzo, Platja


Camí de El Feisá – El blog de Piolet\n8 novembre, 2019 10 gener, 2020\nLa tardor és temps d’excursions, en aquesta ocasió marxarem fins al prepirineu d’Osca, al Montsec de l’Estall.\nSituació: Montsec de l’Estall (Huesca).\nPunt de sortida i accés: La ruta surt des de el poble de Girbeta (Chiriveta), hi arribem des d’un desviament de la N-230, direcció Vielha per una pista condicionada per a vehicles.\nDurada de la sortida: 2h 20′, ruta circular\nDistància total: 6,30 km\nAscens acumulat: 358 m\nEl camí del Feisá, recentment condicionat, ens permet realitzar una variant del PR-HU 206, circular que uneix Girbeta amb el seu castell i l’ermita del Congost i amb el que gaudirem de fantàstiques vistes del pantà de Canelles i del Congost de Mont-rebei.\nRecorregut perfecte per fer amb nens, extremant les precaucions allà on el sender discorre per una estreta faixa enfilada al precipici, tot i que està equipada amb una sirga, a la part més exposada.\nEsglèsia de Girbeta.\nSortirem del poble de Girbeta, on haurem deixat el cotxe, agafant el PR- HU 206 que surt des de l’església del poble, baixarem fins a creuar el barranquet de la Font i continuarem pel sender fins a arribar a l’ermita del Congost (40 min).\nDes de l’ermita ens dirigirem cap al Camí de El Feisá, la pujada al Castell, seguint les marques del PR-HU 206, la deixem per una altre ocasió; encara que la silueta de la torre mirant-nos des de dalt ens acompanyarà gairabé tot el camí.\nComençarem a caminar per la faixa penjada sobre el pantà (equipada amb sirga a la part més exposada), contemplarem restes d’edificacions i un antic mur defensiu, alhora que continuem gaudint de les vistes del pantà i del Congost de Mont-rebei.\nSuperant el mur, iniciem el descens cap al Barranc de las Ortogas, on salvarem l’equipat Pas de la Lluga.\nContinuarem al costat del barranc, comencem a pujar zigzaguejant pel sender fins que arribem a la cruïlla amb el PR-HU 206 (45′)\nAra podem optar per tornar directament a Girbeta o apropar-nos fins a la Torre en poc més de deu minuts.\nBaixem de la torre i emprenem el camí de tornada cap al poble pel PR-HU 206, passarem al costat de El Mas, i a la part final, connectarem amb el PR- HU 45 per arribar fins al punt de partida de l’excursió.\nPilaret a l’entrada de Girbeta.\nTrobareu més rutes i informació sobre la zona a: www.montsecdelestall.info\nCom sempre aquí teniu la nostra proposta per fer senderisme per la zona!!\nSi us agrada el Montsec, us recomanem que feu una ullada a aquest altre mapa:\nConeixeu el Montsec de l’Estall? Heu fet aquesta ruta? Pot ser les vertiginoses pasarel.les de Montfalco? Esperem els vostres comentaris!\nTagged Amb nens, Castells, Ermites\nSi es vol conèixer la Conca d’Òdena a vista d’ocell, i […]\nA Ulldeter neix un dels rius més cabalosos del nord de […]\nL’entrada al Port des de Tortosa sempre ha sigut el […]\nA la comarca de la Ribagorza aragonesa, vigilant les […]\nPlatges Amb nens Alta muntanya Imprescindibles Btt Ermites Coves Racons Escapades Castells Pobles Ascensions\nBuscar Selecciona la categoria Amb nens (10) Andalusia (3) Barcelona (9) Cantabria (1) Castelló (3) Descobreix (3) Girona (2) Lleida (5) Marroc (1) Osca (5) Osca (1) Rutes (3) Soria (1) Tarragona (12)


'Projecte Empresarial' per a Cicles Formatius i Batxillerat. Inscripció oberta\nInici > 'Projecte Empresarial' per a Cicles Formatius i Batxillerat. Inscripció oberta\nPeríode de l'esdeveniment: De 16 de de febrer de 2019 a 28 de de març de 2019. Dilluns, dimarts, dimecres, dijous i divendres de 09:00 a 14:00.\nLloc de realització: Secretaria Facultat d'Economia\nEl passat 15 de febrer es va publicar en el DOGV la convocatòria de la XII edició del Concurs 'Projecte Empresarial' per a Cicles Formatius i Batxillerat, organitzat per la Facultat d'Economia de la Universitat de València.\nEls objectius d'aquesta iniciativa són fomentar i estimular l'activitat emprenedora entre els joves, així com potenciar el desenvolupament d'habilitats com l'observació, la iniciativa, la presa de decisions, la resolució de conflictes, la sensibilitat social i el treball en equip.\nEl Projecte consistirà en la presentació d'un treball, realitzat per un equip de 2 i 4 estudiants, dirigits per un professor/tutor de Cicles Formatius i/o Batxillerat. La data d'inscripció i presentació de projectes serà del 16 de febrer al 28 de març de 2019 en la secretaria de la Facultat.\nLa Facultat d'Economia nomenarà una Comissió avaluadora i qualificadora dels projectes, presidida pel degà de la Facultat d'Economia o persona en qui delegue, i integrada per professors de la Facultat d'Economia i representants de les institucions que financen el concurs. L'avaluació dels projectes serà anònima.\nEntre tots els projectes presentats, la comissió avaluadora seleccionarà els 10 projectes finalistes que s'exposaran públicament el 9 de maig de 2019 a les 10.00 hores en el Hall de la Facultat.


Millores a la C-31 per reduir els atropellaments de ciclistes | Rosa M. Bravo | Castelldefels | Infraestructures | El Punt Avui\nCastelldefels - 22 octubre 2018 2.00 h\nL’AMB proposa guanyar terreny als carrils de trànsit per ampliar el voral, per on normalment circulen les bicicletes\nLes mesures inclouen una rebaixa de la velocitat màxima a 80 km/h i més senyalització\nA l’esquerra, un ciclista circula pel voral de la C-31 en direcció a Barcelona. A la dreta, Xose Vázquez, amb una bicicleta de recanvi, prop del lloc on va ser atropellat QUIM PUIG.\nMillores a la C-31 per reduir els atropellaments de ciclistes Arxiu.\nLa C-31 presenta una orografia plana entre Castelldefels i el Prat que atreu cada dia centenars de ciclistes, que s’hi entrenen per a proves com la triatló o que hi circulen com a descans després d’una etapa de muntanya. Però la convivència amb vehicles que assoleixen velocitats de fins a 100 o 120 quilòmetres per hora, segons el tram, és difícil en una autovia que té dos carrils per sentit, un voral en cada sentit i diverses incorporacions per permetre l’entrada i sortida a les poblacions. El resultat ha estat 28 atropellaments a ciclistes entre el 2013 i el 2017 –un dels quals, mortal–, una quantitat que l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) vol reduir amb una sèrie de millores que haurà d’aprovar la Generalitat, titular de la via. Segons l’AMB, la Generalitat s’hi ha mostrat receptiva. Es tracta d’una sèrie de mesures senzilles, segons l’AMB, que consisteixen sobretot a guanyar terreny als carrils de trànsit per eixamplar el voral, a reduir la velocitat a 80 km/h i a canviar la senyalització.\nLes mesures de seguretat proposades s’aplicaran només al tram comprès entre Castelldefels i l’enllaç de les Filipines, a Viladecans. És el tram que registra més volum de ciclistes i on les reformes són de fàcil aplicació, ja que entre Cargoparc i el Llobregat, on el trànsit és molt elevat, caldria fer actuacions de més envergadura, amb vials segregats de manera total o parcial. Si el projecte s’aprova, en els set quilòmetres entre Castelldefels i les Filipines s’estrenyeran els dos carrils de trànsit per sentit, que ara són de 3,7 metres, fins als 3,3 metres. Això permetrà que el voral s’ampliï, en els dos sentits, dels 90 centímetres actuals als 1,40 metres. Entre el voral i el carril de trànsit hi haurà una banda rugosa de 30 centímetres per alertar els conductors de la invasió del voral. D’altra banda, l’AMB proposa a la Generalitat que es redueixi la velocitat màxima del trànsit a 80 km/h. A més, es mouran elements de balisament a les sortides i entrades a l’autovia, es pintaran bandes de color en aquests punts –on els vehicles que entren i surten es poden encreuar amb les bicicletes– i s’alertarà amb senyals grans de la circulació de ciclistes.\nObstacles al voral\nCiclistes que transiten habitualment per la C-31 alerten que la velocitat actual és molt elevada, però no és pas l’únic problema. Les arrels dels pins propers provoquen sots al paviment del voral, i també és freqüent trobar-hi pinyes, pedres i deixalles com ara llaunes. Uns obstacles perillosos per als ciclistes, que arriben a velocitats de 50 km/h. Caldria, doncs, extremar la neteja. Els ciclistes denuncien també l’existència d’obstacles al voral, com ara pilones, que els obliguen a envair els carrils de trànsit. El pitjor, però, són les entrades i sortides de la C-31, perquè és aquí on la trajectòria dels cotxes i les bicicletes s’encreua.\ns’han produït entre el 2013 i el 2017 en què s’han vist implicats ciclistes. Un dels quals, mortal.\nper hora és la velocitat màxima de circulació de vehicles que proposa l’AMB.\ntindrà el voral si el carril dels vehicles s’estreny dels 3,7 metres actuals als 3,3 metres.\n“Sort que el cotxe que em va atropellar no anava a 120”\nXose Vázquez forma part de la trista llista de ciclistes que han estat atropellats a l’autovia de Castelldefels. Li va passar l’11 de setembre, en un dels punts que ell considera més perillosos de la C-31 i de difícil resolució: les incorporacions. “Jo anava pel voral del lateral de l’autovia i un cotxe que s’hi incorporava, a Gavà, no va fer cas d’un senyal de cediu el pas i em va atropellar. La dona anava distreta i no em va veure.” L’impacte va ser per darrere i la roda del cotxe va quedar damunt la mà del ciclista durant un minut. El xoc li va causar marejos, contusions i abrasions en braços i cames, i una luxació en un dit, lesions de les quals encara s’està recuperant. “La sort és que el cotxe emprenia la marxa, no anava a 120.”\nAls danys físics, cal afegir-hi els materials. La bicicleta és de competició, amb un quadre de carboni que ja no presenta garanties de seguretat. Maneta, ulleres, rellotge, casc... Tot plegat suma 7.000 euros en danys que no sap si cobrarà de l’asseguradora sense anar a judici.\nVázquez s’està preparant per a la copa d’Espanya de ciclisme adaptat i confiava a obtenir bons resultats en les curses d’octubre per aconseguir un patrocinador de cara a l’any vinent. Els plans s’han torçat, però la passió per la bici segueix intacta. “Si vaig superar l’accident anterior, supero aquest.” Es refereix al del 2011: un bus el va atropellar mentre caminava per un pas de vianants. Li van haver d’amputar una cama per sota del genoll i ara va amb pròtesi.\nEl Punt Avui. Girona 22-10-2018, Pàgina 18\nEl Punt Avui. Nacional 22-10-2018, Pàgina 18


Apartment Los Amigos.8 Le Grau-du-Roi França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Los Amigos.8\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Le Grau-du-Roi, Apartment Los Amigos VI Le Grau du Roi és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Apartment Los Amigos VI Le Grau du Roi asseguren una estada plaentera als seus clients. Habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Apartment Los Amigos VI Le Grau du Roi sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'ambient de Apartment Los Amigos VI Le Grau du Roi es reflexa en cada habitació. balcó/terrassa, aparell de televisió, cuina americana, plat de dutxa, sala d'estar són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Le Grau-du-Roi, el Apartment Los Amigos VI Le Grau du Roi és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Apartment Los Amigos.8 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Vilamarxant ofereix clases en directe d'activitat física per Youtube - Noticias CAMP DE TURIA\nL’Ajuntament de Vilamarxant oferirà classes en directe d’activitat física a partir de hui dilluns, 27 d’abril. Aquestes classes esportives s’impartiran a través d’un nou canal en youtube anomenat #Vilamarxantesquedaencasa. Aquestes activitats van dirigides a professionals.\nFuncional trainning, cubbá, GAP, pilates, cicle-indoor, salsa bachata, ABD més estiraments seran les classes que s’oferiran en directe cada dia amb la col·laboració entre la Regidoria d’Innovació i l’àrea d’Esports de Vilamarxant.\nSegons els experts sanitaris, és imprescindible que durant el confinament que estem vivint es realitze activitat física coordinada per professionals de l’esport per a mantindre’s actiu.\nLa pràctica esportiva millora l’humor, la memòria i l’aprenentatge però també ajuda a tindre una millor imatge sobre un mateix. Així mateix, permet establir una rutina diària que ajudarà durant esta crisi sanitària provocada per la Covid-19.\nA més, l’Ajuntament de Vilamarxant també ha organitzat activitats per als xiquets de 4 a 12 anys. D’esta forma, s’aconseguirà que els més xicotets de la casa alliberen estrés i tinguen una sessió esportiva durant els seus dies a casa en els quals el seu dia a dia s’ha vist alterat.\nPer a poder seguir les activitats previstes, és fonamental fer clic en el botó “Subscriure’s” en el canal de youtube #Vilamarxatnesquedaencasa (https://www.youtube.com/channel/ucbqciw55jov8ytjty-jojew) i, després, fer clic en la campaneta perquè Youtube avise cada vegada que s’inicie sessió.\nXavier Jorge, regidor d’Innovació, ha expressat la seua satisfacció per esta iniciativa: “Hem treballat per a conjugar la tecnologia i l’esport i que puguem ajudar els nostres veïns a realitzar activitat física sense eixir de casa amb classes online”.\nAixí mateix, Gabriel Castellano, responsable de l’àrea d’Esports, ha indicat que l’esport és “la millor fórmula per a mantindre actius als nostres ciutadans en este estat d’alarma en el qual l’eixida de casa està limitada a activitats essencials”.


VENT DE CARA: La Lliga Espiritual manté l’esperit catalanista fundacional i vol ser motor d’una Església de baix a dalt\nSOCIETAT | BARCELONA - 27 abril 2018\nPRESIDENT DE LA LLIGA ESPIRITUAL DE LA MARE DE DÉU DEMONTSERRAT\nDesprés de quasi 120 anys,la Lliga Espiritual de la Mare de Déu de Montserrat manté l’esperit catalanista amb què es va fundar i és, encara, motor d’una Església que mira de baix a dalt\nArmengol presideix la Lliga, que avui commemora festa de la Mare de Déu de Montserrat, patrona de Catalunya Foto: Q. PUIG.\nUn dels darrers actes que heu fet ha estat una missa als Caputxins de Sarrià a favor dels presos polítics.\nLa qüestió dels presos ens afecta d’una manera especial. El cristianisme, sempre preocupat pels més febles i desvalguts, ha tingut la tradició de preocupar-se pel pres. Una de les obres de misericòrdia del catecisme de l’Església catòlica és visitar el pres amb independència de quin sigui el seu delicte. El cas concret dels nostres presos polítics a nosaltres ens toca molt perquè estem convençuts que estan injustament a la presó.\nL’Església catalana s’ha de defensar per catalana però també perquè representa una opció més oberta i progressista?\nAquest és un fenomen molt antic. Ja en Carles Cardó va escriure Les dues tradicions. Història espiritual de les Espanyes, perquè, de fet, respon a dues tradicions no només d’Església sinó de la concepció mateixa de país. Més que progressista, diria que la catalana és una Església més de baix a dalt i molt arrelada en la societat, i en canvi l’Església espanyola és més de dalt a baix, més impositiva, més lligada al poder.\nQuan un cardenal com Cañizares diu que la unitat d’Espanya és una qüestió moral...\nLa doctrina social de l’Església més aviat sempre ha defensat la subsidiarietat per sobre de les unitats. L’esquema mental de determinats prelats espanyols, la concepció que tenen del país, els condiciona totalment la doctrina. Tenen una cosmovisió que no els deixa ser autènticament cristians, els pesa més la seva espanyolitat.\nLa Lliga va néixer a finals del segle XIX quan es començava a reivindicar la identitat del país.\nHi havia un grup de joves que volia escriure una pregària a favor de la independència de Catalunya. Van anar a veure Torras i Bages, que encara no era bisbe però que ja era una persona de renom, i li van preguntar si aquella pregària es podria aprovar per ser llegida. La pregunta era, més que tot, perquè no hi havia pregàries en català en aquell moment. Torras i Bages va estar d’acord a promocionar les pregàries en català però va trobar que aquella era “una mica massa forta”. Aleshores va redactar el que és conegut com “la visita espiritual a la Mare de Déu de Montserrat”. “Això us ho aprovaran”, els va dir. I, sí, tots els bisbats de Catalunya la van reconèixer. A partir d’aquí Torras i Bages va animar aquests joves a estructurar-se i va néixer la Lliga.\nPer què els va animar?\nPerquè va percebre de seguida que el catalanisme, fruit de la Renaixença i que ja s’estava estructurant políticament, era una força important i que els catòlics havien de participar en aquest moviment com fos. Ell, com la majoria del clergat, però no els bisbes, la majoria dels quals eren imposats i, per tant, castellans, es va identificar amb aquest moviment. També volien ser el contrapunt del catalanisme laïcista de Valentí Almirall...\nVa ser ell que va dir que Catalunya serà cristiana o no serà?\nSe li atribueix i a Montserrat està inscrita aquesta frase, però de fet no s’ha trobat en cap dels seus escrits. Però el pensament sí que és molt Torras i Bages. La seva gran obra d’aportació al catalanisme ésLa tradició catalana, perquè ell sempre vinculava el catalanisme amb la tradició i veia que si Catalunya deixava de ser cristiana, no només en un sentit religiós o de fe, sinó si perdia aquestes connotacions cristianes i culturals, aleshores ja no seria aquella Catalunya.\nTeniu lligam amb Montserrat?\nÉs un lligam d’afecte, perquè la Lliga és una entitat independent. La relació possiblement neix d’aquesta pregària inicial que Torras i Bages va dotar de forma de visita espiritual a la Mare de Déu de Montserrat, que ja era la patrona de Catalunya. Això va ser una mica el que va marcar aquesta mirada cap a Montserrat.\nLa Lliga ha participat en el procés d’independència?\nSom una entitat que assumeix, des dels plantejaments de la doctrina social de l’Església, el dret a decidir de les nacions i s’identifica amb un concepte nacional de Catalunya. En la mesura que el procés ha anat endavant i el poble s’hi ha manifestant a favor, no n’hem volgut quedar la marge.\nL’acte més important que feu és la missa de l’Onze de Setembre pels patriotes catalans.\nDes que existeix la Lliga, es va fer càrrec d’aquesta missa, que s’ha intentat celebrar sempre tot i els problemes. Primo de Rivera la va prohibir i hi ha l’anècdota de la detenció d’Antoni Gaudí, que va acabar als calabossos de la Guàrdia Civil perquè es va negar a parlar en castellà quan intentava accedir a l’església per a una missa de l’Onze de Setembre. La primera d’aquestes misses, que la va promoure el canonge Collell, va ser el primer acte de celebració de l’Onze de Setembre que es va fer a Catalunya de manera pública.\nAquesta entrevista és un extracte de la del programa “Religions” de El Punt Avui TV\nEs va emetre el dilluns 23 d’abril a les 17:30 h de la tarda\nEstà disponible via web: http://www.elpuntavui.tv/video/265743174.html\nPer saber més sobre la Lliga Espiritual de la Mare de Déu de Montserrat\nFes-te de la Lliga de Montserrat\nMissa onze de setembre, Basílica de Santa Maria del Mar de Barcelona a les 10h\nMissa en record de tots els patriotes catalans, cada 11 de setembre\nContinuïtat i novetat: "la Lliga" compromesa amb la Catalunya d’avui\nSalutació als socis i amics de la Lliga Espiritual Mare de Déu de Montserrat\nTorras i Bages entre el desconeixement i la desfiguració\nPublicat per Carles Armengol a 10:58:00\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Fet religiós, Lliga Montserrat, País, Societat\nLa Lliga Espiritual manté l’esperit catalanista fu...\nPresentació de "Sixena: la croada de la memòria"


Deu dies de dol oficial per les víctimes de la Covid-19 | ARA Multimèdia\nDeu dies de dol oficial per les víctimes de la Covid-19\nLa corporació municipal s'ha concentrat aquest dimecres enfront de l'Ajuntament guardant cinc minuts de silenci.\nEscrit per Redacció 27 maig 2020\nAlcoi s'ha sumat des d'aquest dimecres al decret del Govern Central de 10 dies oficials de dol per les víctimes de la Covid-19. El decret estarà en vigor des de les 00 h d'aquest dimecres fins a les 00 h del dissabte 6 de juny. Hores més tard a l'inici del dol oficial, la corporació municipal s'ha concentrat enfront de l'Ajuntament guardant cinc minuts de silenci.\nAmb les campanes de l'església de Santa María repicant de fons, polítics i personal de l'Ajuntament han guardat cinc minuts de silenci a la plaça d'Espanya a les 12 h d'aquest dimecres. Les mesures de distanciament social han motivat que tots i totes respectaren la separació de dos metres, ocupant momentàniament vora mitja plaça.\nL'alcalde Toni Francés ha recordat que Alcoi "ha sigut molt castigada" per la pandèmia del Coronavirus, especialment al geriàtric DomusVi d'Oliver. "Durant les últimes setmanes hem tingut ocasió de manifestar el condol, però hui especialment, amb el decret del dol oficial, Alcoi ha volgut estar present per a transmetre tot el nostre suport", ha declarat el primer edil a l'acabament de la concentració.\nDurant els 10 dies que perdure el dol oficial les banderes del Consistori onejaran a mitja asta.\nDe dol oficial des de hui per les pèrdues del coronavirus\nMàxima qualificació per a una tesi sobre el cementeri d’Alcoi 30 juliol 2021\nAfectada per Sarna una veïna d’Alcoi “a causa dels coloms i els seus excrements” 30 juliol 2021\nDani Vega presentat com a nou jugador del CD Alcoyano 29 juliol 2021\nLa Mitja Marató Unión Alcoyana torna el 19 de desembre si la Covid-19 ho permet 29 juliol 2021


Casaponsa, fabricació d'embotits de qualitat\nELABORACIÓ D’EMBOTITS CURATS\nCASAPONSA, 100 anys de tradició\nHIJOS DE J. CASAPONSA, S.A. és una empresa familiar fundada l’any 1905 per Baudilio Casaponsa i actualment esta dirigida per la quarta generació, continuant amb una tradició de més de 100 anys.\nCASAPONSA està situada a la Vall de Bianya, al cor de la zona volcànica de la Garrotxa, província de Girona, una regió molt coneguda per les indústries càrnies i l’elaboració d’embotits curats.\nSer una empresa capdavantera en el sector generant valor, marcant diferències i provocant a través dels nostres productes experiències visuals i de sabors.\nFabricar i distribuir embotits i llard de qualitat adreçats al mercat Nacional i Internacional oferint alternatives al consumidor que cerca quelcom diferent.\nCréixer progressivament continuant amb el negoci centenari de l’empresa.\nCompromís de qualitat.\nÈtica professional, confiança i fidelització de clients.\nServei flexible, àgil i personalitzat.\nInnovació, oferint quelcom diferent als clients.\nRespecte a la diversitat de cultures i persones.\nMillora i autocrítica constant.\nPASSIÓ PER L’ALTA XARCUTERIA\nCASAPONSA està especialitzada en la fabricació d’embotits curats elaborats amb matèries primeres procedents d’escorxadors d’absoluta seguretat, respectant el procediment i la preparació segons l’antiga i experimentada tradició xarcutera. Aquestes carns estan seleccionades sota estrictes normes de qualitat amb un absolut rigor i respecte per les normes higièniques i sanitàries de tots els productes destinats a l’alimentació.\nCASAPONSA que compta amb productes exclusius i patentats, fabrica tots els seus productes a la seva planta, distribuint-los a través de la xarxa comercial a distribuïdors, importadors i la gran distribució, posicionant els productes CASAPONSA en diversos punts com l’alta restauració, establiments especialitzats, botigues delicatessen, cadenes de supermercats i la indústria.\nCASAPONSA ofereix una amplia gamma d’embotits curats d’alta qualitat en diferents formats i cobertures, i el seu prestigiós llard de porc per a pastisseries i fabricants de pernil.\nCASAPONSA disposa d’unes instal·lacions de 8.000 m² equipades amb sistemes de producció que s’adapten contínuament a la innovació tecnològica per oferir la màxima garantia en seguretat alimentària. CASAPONSA compta amb un equip humà altament qualificat i especialitzat en les tasques pròpies de cada procés productiu.\nCASAPONSA és auditada anualment des de l’any 2007 per revalidar els certificats de qualitat IFS i BRC, els quals ens han estat atorgats amb la puntuació més alta, garantint el procés productiu i la qualitat dels nostres productes.\nCONFIANÇA I FIDELITAT DEL CLIENT\nLa combinació de la tradició amb les tècniques més modernes ens permet obtenir productes capaços de satisfer les necessitats dels clients més exigents i adaptar-nos a les noves tendències del mercat per oferir als nostres clients una línia de producte de total confiança i un servei de qualitat.\nCASAPONSA està compromesa amb el medi ambient i la societat, segueix una política d’investigació constant basada en l’experiència, la innovació i la passió del nostre treball, uns valors que ens permeten aconseguir la confiança i la plena satisfacció dels nostres clients.\nCASAPONSA al món\nActualment subministrem a més de 200 clients al mercat nacional i exportem a més de 25 països d’arreu del món. La majoria de les nostres exportacions es concentren en països europeus, però estem incrementant la internacionalització a altres mercats com Àsia, Amèrica Llatina i Àfrica.


B&B La Bonne Espérance Libin Bèlgica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 29 allotjaments a Libin.\nChemin du tram 11, Libin City Center, Libin, Bèlgica, 6890 - Veure al mapa\n"Very friendly and helpful owners. They speak english not onl..."\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Libin, no busqui més enllà de B&B La Bonne Espérance. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA B&B La Bonne Espérance, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de pesca, jardí. B&B La Bonne Espérance és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Libin.\nTots els tipus de viatgers (133) Parelles (83) Viatgers en solitari (4) Famílies amb infants petits (29) Famílies amb infants grans (9) Grups (8)


Hora i data actual: Dimarts 02/03/2021 14:46\nDiumenge 03/01/2021 19:50\nAquest enllaç no estara completat fins que en uns mesos no caduqui la concesió de l'autopista el proper 2021. Entrarà en servei quan aixequin les barreres del peatge de Martorell. I quin sentit té llavors ara? Fa 10-15 anys encara s'hagués entès però allà no guanyarem res, potser algun km. És una c...\nDimecres 30/12/2020 13:57\nPer fi arribem al 2021 on s'eliminaran els peatges de l'AP7, AP2 y per mi el que més m'afecta el de la C33.\nUna alegria que durarà poc perquè sembla qeu en 4 dies ens posaran peatge per km a totes les autovies d'Espanya.\nDimecres 30/12/2020 13:54\nDimarts 29/09/2020 21:29\nDilluns 23/09/2019 20:06\nPer cert, com a curiositat, he mesurat la distància a recòrrer en les diferents opcions. Així, des de l'entroncament A2-B40 a Abrera fins l'entroncament C58-AP7/B30: - Futura ruta per B40 i C58: 24,2 km - Futura ruta per pont de Castellbisbal: 28,7 km - Actual ruta passant pel peatge de Martorell: ...\nDilluns 09/09/2019 22:42\nDimarts 09/07/2019 13:09\nDilluns 24/04/2017 18:22\nTema: Peatges a Catalunya\nDoncs a mi aquests 70€ els pagaria. Gasto molt més en peatges a l'any que això i intento evitar-los el màxim possible.\nDilluns 24/04/2017 18:19\nTema: Via pedalable Esplugues-Barcelona\nDivendres 09/12/2016 15:15\nÉs vergonyós lo d'aquesta obra. Una obra que costa 4 duros comparat amb tot el pastizal de l'AVE i que es fa en un any com a molt i portem anys i anys esperant, em sembla una estafa completament.\nDimecres 15/06/2016 12:58\nSí, sí, Convergència, la Generalitat estan podrits.... Però anem a la situació real de les principals obres aturades a Catalunya: Enllaç de Castellbisbal, aturat sine die, perquè el dia que funcioni es menjarà el peatge de Martorell, concessió del Ministeri de Fomento 4t cinturó entre Abrera i Terr...\nDijous 09/06/2016 11:13\nUn dels problemes que té la C17 respecte a la C33, apart dels que ja heu comentat, és que no té un accés directe al nus de la trinitat, ni a les rondes. Has d'acabar a la meridiana sí o sí i aquí després desviar-te pels laterals, amb tot el que implica. En canvi, tant si vas per la C33 o per la C58,...\nDimarts 12/04/2016 11:34\nCrec que hi ha previsió de que s'inauguri a finals de 2016. I tal i com van les obres, es pot aconseguir. Altra cosa és que arribin a acabar en el termini previst.\nDimarts 12/04/2016 11:33\nLa idea és acabar aquest tram, el problema és quan? Perquè fer el forat a la muntanya sembla que costa bastant i em sembla que no hi ha molts diners ni al 2016, ni al 2017.\nJo crec que de cara al 2018 potser hi haurà més moviment.\nDilluns 01/02/2016 18:22\nJo a la del scopic potser hi aniria però hauré de pagar perquè vaig perdre la borsa amb els obsequis. Però el dia 12 treballo.\nDilluns 01/02/2016 18:21\nTema: Trobada per les proves del nou tram de la L9 - 30 gener 2016\nHola a tots. Bé al final no us vaig poder veure ni saludar perquè vam arribar a les 9:55 i teníem hora per les 10:00 així que em vaig posar a la cua directament. Va ser un dia molt maco i molt especial. M'ho vaig passar molt bé però al arribar a la estació de l'aeroport, amb la emoció d'haver estat ...\nDissabte 30/01/2016 10:04\nHe arribar a les 9:55 i hi ha molta cua. Em sembla k no ens podrem saludar\nDivendres 29/01/2016 16:27\nÉs on jo em pensava llavors. Fa temps que no hi passo i havia pensat en que seria allà.\nEl McDonalds on hem quedat està una mica més abaix oi?\nDivendres 29/01/2016 10:59\nÉs que pel que he vist a alguns del fòrum també els han convocat a les 10:15.


Florenci Salesas: de febrer 2017\nPlanetes com el nostre\nDavant la notícia de la descoberta de set planetes que podrien jugar a la lliga terràquia, orbitant al voltant d'una estrelleta situada només a quaranta anys llum de nosaltres, admeto que jo formo part del grup dels excitats. No en sóc indiferent. M'interessa l'astronomia, els descobriments científics i el que s'hi pot trobar allà fora. De tota manera, ja hem pensat prou amb tot el què suposaria trobar el que nosaltres en diem "via intel·ligent", a fons? Les tres respostes cíniques (i, malgrat tot, crec que força realistes) que primer em venen al cap serien:\n(A) Si són éssers com nosaltres, guerra assegurada.\n(B) Si són superiors, nosaltres podríem esdevenir els seus pollastres i porcs per nodrir els seus rebosts.\n(C) Si són inferiors, ja no hem de patir més per si al nostre món se'ns acaba la teca.\nArribada l'hora de la veritat, però, hi hauria matisos importants. D'entrada, com es mesuraria el seu grau d'"intel·ligència"? Encara s'especula sobre la possibilitat que a Mart, un veí com de la família, podrien trobar-se microorganismes sota el seu sol. Si aquesta notícia s'acabés confirmant ja seria una de les més importants de la història de la humanitat. ¿Imagineu, doncs, que passaria si en un planeta extrasolar es trobés una comunitat d'éssers que convisquessin entre ells i tinguessin una intel·ligència similar a la d'un lemur o un conill, o, encara millor, construíssin nius d'una sofisticació similar a algunes de les espècies de la Terra? Davant aquest impacte mediàtic encara superior, ¿no creieu que seria inevitable pensar que aquells éssers son més intel·ligents del que de debò són, abans de desficiar-nos a fer-ne botifarres? Fins i tot els científics perdrien la xaveta i veurien mostres de civilització evidents allà on només hi hauria un comportament animal regular. És lògic. No costaria gens convèncer-nos a tots per començar un programa (caríssim, complicadíssim) per poder-nos comunicar amb aquells éssers "intel·ligents". L'estatus extraterrestre ens faria perdre la perspectiva de que aquí a la terra, a tocar, tocar, ja tenim éssers d'aquella categoria intel·lectual i emocional amb els quals no hem fet gaire esforços per comunicar-nos-hi científicament, intel·lectualment (no em fico en l'aspecte emocional, que hi ha gent que estableix un nivell de comunicació amb les seves mascotes molt superior del que aconsegueix amb els altres germans d'espècie), apart del típic programa tirat endavant per alguna universitat enderiada, i amb els quals, en alguns casos, el nostre contacte més habitual no passa de saludar-los mentre mengem una pizza Tarradella o els trobem dins d'unes caixes de Findus o Campofrio. Ai, la confiança fa fàstic i la proximitat juga males passades...\nI heus aquí com, gràcies a que l'ego és un motor per tirar endavant molt superior a la supervivència (visca l'ego, aquí!) em consola una mica imaginar que aquells éssers superiors de la meva fantasia cínica (B) (aquells que, directament, ens estudiarien, ens empaquetarien i ens menjarien) potser, si tinguessin tant d'ego com nosaltres, ens considerarien superiors del que som i, ves a saber, ens acabarien ajudant i tot.\nSi algun dia acabem establint unes relacions de tu a tu amb una colònia de porcs del planeta Gliese 667 Cc, no sé amb quina cara podríem tornar a mirar els seus parents terrestres, proveïdors naturals de tanta vianda suculenta...\nUna comissió diplomàtica, vinguda del planeta Gliese 667 Cc, erròniament empresonats a causa de la seva semblança amb uns sospitosos habituals\nPublicat per Florenci Salesas a 9:39 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: animals, astronomia, pensaments, planetes\nNovia 391, de Pierre Bastien i Eduard Altaba\nPresentació de Novia 391\nAhir, 11 de febrer del 2017, es va presentar el CD Novia 391 (La Olla Expréss, 2017) una meravella creada per Pierre Bastien i Eduard Altaba.\nQuan vas a un concert com el d'ahir has d'aprofitar -- encara que sigui per curiositat, però sobretot per respecte a que els intèrprets són allà, mostrant les entranyes del seu art -- per espiar com els músics-exploradors s'ho fan per trobar les sonoritats amb els quals basteixen mons tan suggeridors. Però també costa no aclucar la mirada i muntar-se un mateix el propi film dins seu. Sovint tancar els ulls és la millor prova de foc per comprovar si allò que tant et fascina de de veure funciona com el que ha de ser: matèria per a ser escoltada amb atenció. I a fe de Déu que n'era de digna per a ser escoltada, aquella matèria, servida per quatre músics que improvisen, amb molts recursos, però que te'ls saben dossificar perquè entenen que cal, per damunt de tot, explicar un relat, escoltar-se l'un a l'altre, saber qual toca acabar, quan embogir i quan inventar una melodia, quan seguir amb docilitat i quan imposar-se i ser l'amo. Aquest tipus d'aventures sovint acaben en la típica collonada cacofònica, on impera l'ego més sord. No va ser el cas d'ahir. Per a res! L'audiència va estar absolutament hipnotitzada durant tot el viatge, fins el punt que fins i tot quan penetraves en els territoris més abstractes -- alguns d'una radicalitat volcànica, val a dir -- ja que tot et semblava tan natural com si estiguessis jugant al pati de casa la iaia. Però és que hi va haver de tot (fragments melòdics, atonals, sentimentals, propers, distants, dolços, agressius, aritmics, jazzy, ballables...), sense caure en l'error contrari, que l'eclecticisme d'ambients diluïs la força de la proposta. La diferenciació clara entre els diversos fragments va existir sense perdre una actitud ben definida, un so, una ètica i una estètica, un saber dir sí i, sobretot, un saber dir no.\nPierre Bastien (trompeta amb afegitons especials) i Eduard Altaba (contrabaix) van presentar el seu magnífic treball Novias 391, ahir al Convent de Sant Agustí, amb dos convidats de luxe: Aldo Aranda a les percussions i Eli Gras a les seves invencions sòniques i estètiques.\nUn concert per a recordar, inspirador com pocs. Bravo!\nD'esquerra a dreta: Pierre Batien, Eli Gras, Eduard ALtaba i Aldo Aranda\nPublicat per Florenci Salesas a 9:50 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Aldo Moran, Eduard Altaba, Eli Gras, La Olla Expréss, música, Pierre Batien


“El lector no perdona la inversemblança” | Lluís Llort | barcelona | Llibres | El Punt Avui\n“El lector no perdona la inversemblança” “El lector no perdona la inversemblança” “El lector no perdona la inversemblança” “El lector no perdona la inversemblança” + “El lector no perdona la inversemblança” E-mail\nLaura Gost en un dels espais naturals, entre mar i muntanya, en què li agrada fer córrer les cames i la imaginació JAUME CARRIÓ.\n“El lector no perdona la inversemblança” “El lector no perdona la inversemblança” “El lector no perdona la inversemblança” “El lector no perdona la inversemblança” “El lector no perdona la inversemblança” E-mail\nQuan ens trobem en un moment complicat o incert, la tendència a cercar culpables s’aguditza\nWoody Allen és el meu director preferit, i quan escric teatre o guió m’agrada recrear-me en diàlegs llargs i rebuscats\nFa tallers d’escriptura amb títols tan imaginatius com “Jo d’escriptor, vull ser gran”, ara presenta la traducció al castellà de la novel·la amb què ja va tenir èxit en català, La cosina gran (Lleonard Muntaner; en castellà a Planeta amb traducció de Victoria Pradilla), va guanyar un Goya al millor guió de curtmetratge, va guanyar un torneig de dramatúrgia... Qui? Laura Gost. La seva joventut li ha permès no haver de fer gaire memòria per recordar tota mena de conflictes adolescents a la seva novel·la, en què una nena de dotze anys, la Rosa, ha de fer front a la vida i a una cosina que ha quedat òrfena, la Tina, una Lolita de setze anys...\nLa narradora, el punt de vista de ‘La cosina gran’, és la Rosa, que al principi té 12 anys. Hi ha gaires sensacions pròpies en el que explica?\nEm fa gràcia aquesta curiositat lleugerament morbosa que tots els lectors tenim quan llegim un llibre i sospitem que hi pot haver indicis d’experiències reals de l’autor a la història. Penso que tots els personatges tenen sempre alguna cosa de qui els crea, i això es fa extensible a les reflexions, les sensacions i els sentiments que els defineixen al llarg de la trama. Amb la Rosa, però també amb la Tina, passa més o menys això: ambdues ofereixen una visió del món molt diferent, però totes dues estan construïdes a partir de les meves experiències pròpies o d’aquelles que observava en el meu entorn. Crec, sincerament, que no serien versemblants, els personatges i les seves vivències, si no hi hagués una mínima connexió entre ells i l’autor, i el lector perdona la falta de realisme, però no és tan indulgent amb la inversemblança.\nA més de passar per tot de temes comuns en l’adolescència, com ara la primera menstruació, l’atracció pels nois, els complexos variats, els estudis..., ella té una antagonista que, alhora i en part, li agrada, la cosina Tina. Parli-me’n.\nLa Tina és el personatge que la Rosa empra com a mirall; l’element nou, fascinador i irritant, envejable i menyspreable alhora en el qual la protagonista projectarà totes les seves pors, les inseguretats, els complexos, els dubtes, els prejudicis, la gelosia, la frustració. Quan ens trobem en un moment complicat o incert, la tendència a cercar culpables s’aguditza, i aquest fenomen s’agreuja encara més si parlem d’un personatge adolescent que encara no disposa de totes les eines que li calen per gestionar adequadament les emocions, les contradiccions i les transicions. D’altra banda, la Tina, efectivament, respon al paradigma d’antagonista atraient i estimulant que fascina el lector o l’espectador més enllà de les consideracions morals. A La cosina gran, però, ens pot resultar més fàcil tenir empatia amb els comportaments difícils de la Tina: en primer lloc, perquè en tot moment som conscients que allò que sabem d’ella ens ho conta la Rosa, que no és objectiva; en segon lloc, perquè es tracta d’un personatge en fase de creixement i de desenvolupament emocional, i això activa la comprensió o la tolerància dels lectors.\nQuè volia mostrar amb el contrast entre una nena de 12 anys responsable i intel·ligent, bona filla, i una noia de 16 anys òrfena, capriciosa i indisciplinada, que recorda molt la Lolita de Nabokov?\nFonamentalment volia mostrar les fortaleses i fragilitats de l’una i de l’altra, rompent amb les personalitats planes o amb els comportaments previsibles en ambdós casos. No m’agraden les novel·les amb personatges molt bons i molt dolents, i m’avorreixen les històries contades perquè adorem un personatge i n’odiem un altre sense matisos, amb el simplisme que, per a mi, s’hauria de reservar als contes destinats a infants que encara no dominen les ambigüitats. A banda d’això, en realitat, la Rosa i la Tina no són equiparables en molts nivells, perquè la Tina ja palesa les llums i ombres de qui ha entrat en contacte amb alguns monstres interiors. La Rosa és més ingènua i pura: quan acaba la novel·la té setze anys, que és l’edat que tenia la Tina al començament del llibre, així que el llibre acaba quan la Rosa hauria de començar a entrar en contacte amb els clarobscurs que la definiran.\nL’adolescència és una època molt complicada, en qualsevol cas. Hi ha molts salts al buit, oi?\nCadascú viu aquesta etapa a la seva manera, però, en general, totes les adolescències tenen una cosa en comú: són l’etapa de transició entre una infantesa eternament sublimada –fins i tot, o sobretot, quan som grans– i una edat adulta que idealitzem quan encara no hi hem arribat. I les transicions, com la indefinició, la incertesa, els dubtes i les pors, són incòmodes.\nLa Rosa té talent per escriure, però a més té una capacitat d’anàlisi psicològica molt adulta. Entre moltes reflexions, per exemple, diu que vol ser aviat adolescent per deixar de ser-ho... És una mica superdotada de manera prevista?\nLa Rosa és una persona particularment hipersensible, observadora i reflexiva, així que és més fàcil, per a ella, percebre les connotacions que van associades a l’adolescència. Alguns hem estat petits i, en observar el comportament d’altres familiars adolescents, hem pensat amb tendresa que nosaltres mai no parlaríem així als pares, que no ens molestaríem ni discutiríem, etcètera. Els nostres progenitors i tot l’entorn contribueixen a crear una aurèola conflictiva i amenaçant envers aquesta etapa vital, així que, si una noia intel·ligent i madura escolta atentament les prediccions i no gaudeix especialment del pronòstic, és comprensible que desitgi passar per la fase en qüestió amb la màxima rapidesa perquè el patiment propi i l’aliè durin poc.\nÉs una obra amb dues protagonistes, però també amb cinc secundaris clars: els pares de la Rosa i els Montsó, el pare i dos fills veïns que generaran el conflicte central: les disputes amoroses…\nSi abans dèiem que la Tina exerceix de mirall perquè la Rosa projecti, envegi, admiri i compari totes aquelles coses que l’ajudaran a configurar la seva identitat adulta, la resta de personatges secundaris compleixen la mateixa funció amb relació a les dues cosines, que es descobreixen, juguen, es tempten, s’exploren i es construeixen a través de la interacció amb els veïns i els pares de la Rosa.\nÉs una novel·la romàntica...?\nÉs una novel·la sobre el fet de fer-se gran i sobre les primeres vegades, i això inclou també, però no només, l’experiència amorosa amb tot el que això implica: la consciència del propi atractiu, el descobriment d’allò que ens agrada i ens atrau en els altres, el desig, la idealització, la projecció en l’altre, etcètera.\nLa vida en un poble és diferent de la de la ciutat. Volia parlar d’això o la va ambientar en un poble perquè li venia de gust, perquè coneix l’ambient?\nL’elecció del poble està lligada també amb la voluntat explícita d’evitar les xarxes socials a la història: les dues decisions emfatitzen la sensació claustrofòbica, endogàmica i íntima que és inherent als entorns petits, on tot allò que surt de la norma crida l’atenció de la gent convencional i tot allò excessivament convencional avorreix, frustra o irrita els qui volen anar per lliure.\nAquesta és la seva primera novel·la i va funcionar molt bé en català i ara s’ha traduït al castellà... Què escriu, ara?\nLa cosina gran m’ha donat i encara em dona moltíssimes alegries, i m’emociona la bona acollida que té també per ara La prima mayor. D’altra banda, ja estic escrivint la propera novel·la, que publicarà Empúries, i també una obra de teatre per a la companyia Hause & Richman, de Jordi Casanovas i Carles Manrique.\nA vostè l’èxit sembla que l’estima, perquè ja va guanyar un Goya al millor curtmetratge d’animació per ‘Woody & Woody’... Parli’m d’aquella experiència.\nVa ser una experiència preciosa, sobretot perquè fou col·lectiva, compartida amb tot un equip, en contrast amb la solitud de l’escriptor. A banda d’això, Woody & Woody va ser el primer Goya cent per cent mallorquí, i a sobre naixia d’una peça de teatre breu que jo havia escrit el 2014 i que s’havia representat durant molt de temps a les Balears i també a València i Catalunya. Per tant, a Mallorca i a les Illes en general ens van fer molt de cas, com si el premi fos una mica de tots, perquè en realitat ho era.\nCom a guionista, en què està treballant?\nDurant el confinament, en Jaume Carrió –director de Woody & Woody– i jo vam gravar el curtmetratge Aquells que haurien d’haver anat a París. Ell el va dirigir i jo escriure. A la pel·lícula, filmada en blanc i negre i amb un iPhone, també ens interpretem a nosaltres mateixos, és clar, però es tracta d’un exercici de narcisisme inevitable si tenim en compte que no podíem interactuar amb ningú més. Ara mateix estem procurant moure’l per alguns festivals i ja comptem amb algunes seleccions.\nSi amb un bon debut de novel·la i un premi important com a guionista no n’hi ha prou, va guanyar el 9è Torneig de dramatúrgia catalana de Temporada Alta amb ‘Matar el pare’... Com va anar? El torneig té una emoció més ‘de pell’, no?\nBé, el moment en què et donen el Goya també té una emoció molt de pell i és en directe, perquè no saps si has guanyat o no fins que llegeixen el contingut del sobre. Però sí que és cert que un torneig de dramatúrgia té un extra d’adrenalina que no aconsegueixes només amb la projecció d’una pel·lícula, ja que, malgrat que pots apreciar les reaccions del públic en ambdós casos, la pel·lícula enllestida no es pot alterar de cap manera, sempre serà igual, mentre que, en el teatre, l’intèrpret pot anar aportant nous matisos a cada nova sessió. De fet, al torneig de Temporada Alta, i també al de Balears, on vaig guanyar amb una altra obra titulada Seguí, els intèrprets canviaven a cada funció, i no eren els mateixos a l’eliminatòria, a la semifinal o a la final: hi havia un component de sort i d’atzar que feia doblement emocionant l’experiència.\nGuió, novel·la, teatre... No em digui que també escriu poesia!\n[Riu] No, no escric poesia. Respecto molt el gènere, però sempre he connectat més amb la narrativa. Del guió i el teatre m’estimulen sobretot els diàlegs, que t’obliguen a definir els personatges a través d’allò que diuen i de com ho diuen, sense recursos narratius com el monòleg interior o el narrador omniscient. A banda d’això, quan escric obres de teatre o guions propis tinc preferència per l’humor, per la ironia, i m’encanta que el diàleg esdevingui fonamental en la història, fins al punt que sigui a través del diàleg que fem avançar la trama.\nTenint en compte la seva joventut i trajectòria..., escriu des de petita, oi?\nSí. Oficialment, el primer conte el vaig escriure amb set anys, i vaig demanar al meu pare que em permetés picar-lo amb l’ordinador i imprimir-lo. Es titula L’astronauta i el vell. Encara el tinc, és clar.\nPer escriure bé cal llegir bé. Quins són els seus referents? Tant de novel·la com de cinema i teatre. O del que vulgui... El primer ja el dic jo: Woody Allen, perquè a l’obra de teatre també era ‘present’...\nSí, Woody Allen és el meu director preferit, i quan escric teatre o guió m’agrada recrear-me en diàlegs llargs i rebuscats; intel·lectuals o pseudointel·lectuals en la dosi necessària per fer-ne humor; irònics i plens de dobles sentits i jocs de paraules, perquè m’encanta jugar amb la llengua. Altres autors que admiro, sense que el meu estil s’hi assembli necessàriament, són García Márquez, Somerset Maugham, les Brönte, Jane Austen, Murakami, Oscar Wilde, Orwell, Quim Monzó, Montserrat Roig, Elena Ferrante, Kazuo Ishiguro; i si parlem de directors i guionistes, Billy Wilder, Stanley Donen, Robert Zemeckis, Julie Delpy, Richard Curtis, Diablo Cody i Richard Linklater, entre molts d’altres.\nUna autora per diversificada que dispersa\nLaura Gost fa constar com a lloc de naixement Mallorca, sense concretar en quina localitat de l’illa va obrir els ulls per primer cop. L’any sí que és concret: 1993. Ha tingut temps de posar en pràctica tota una sèrie d’arts creatives relacionades amb l’escriptura. Li queda recorregut per fer, això ho dicta la lògica de l’edat, però ja té prou experiència per impartir tallers. I sap respondre amb fermesa. I somrient.\nVa debutar en novel·la l’any passat amb La cosina gran, que ara Planeta li ha publicat en castellà. Una història ben trenada en què assistim a la lluita de la protagonista, la Rosa, amb les angoixes i els conflictes habituals en l’adolescència, contra el poder hipnòtic de la seva cosina. La Tina ha perdut els pares en un accident i ha d’anar a viure en un poble mallorquí amb els seus oncles. El seu tarannà impertinent i seductor, a més del seu atractiu físic, farà anar de corcoll uns quants joves. I la cosina.\nQuan tenia 24 anys, Gost va rebre un Goya pel guió del curtmetratge d’animació Woody & Woody. Fa pocs mesos va guanyar el torneig de dramatúrgia de Temporada Alta amb l’obra Matar el pare.\nDe Laura Gost en sentirem a parlar molt més. I bé.\nEl Punt Avui. Girona 18-08-2020, Pàgina 16\nEl Punt Avui. Nacional 18-08-2020, Pàgina 18


Inscripció preferent als cursos de català\nCalendari d'inscripcions ✔ Inscripció preferent: Inscripció per a exalumnat (alumnat de l'últim any): del 9 al 12 d’abril ✔ Inscripció general: Inscripció per a nou alumnat: del 13 al 16 d’abril ✔ Inici del 3r trimestre: 28 i 29 d’abril Tota la informació, aquí: Inscripció.\nReus, Cambrils, Falset i l'Hospitalet de l'Infant\nInscripció als cursos de català per a adults: abril de 2021\nA l’abril s'inicia la matrícula als cursos de català per a adults del curs 2020-21 (3r trimestre). - Del 9 al 12 d’abril: matrícula preferent (alumnes de l’últim any).\nCalendari d'inscripcions ✔ Inscripció preferent: Inscripció al 3r trimestre (alumnes de l'últim any): 9, 10, 11 i 12 d'abril ✔ Inscripció general: Inscripció 3r trimestre: 13, 14, 15 i 16 d'abril ✔ Inici del 3r trimestre: 28 d'abril Tota la informació, aquí.\nDia 9 d'abril s'obrirà la inscripció als cursos de català d'abril-juny\nEl 28 d’abril comencen els cursos de català per a adults del CNL de l'Hospitalet. La matrícula tindrà dos torns: Antics alumnes el 9 i el 12 d'abril Oberta a tothom del 13 al 16 d'abril Tota la informació és al web.\nSessió del club de lectura de llengua catalana de nivell bàsic de la Biblioteca Vila de Gràcia, en què es comentarà l'obra El temps de les cireres, de Montserrat Roig.\n'Oeconomia', documental del mes d'abril a Amposta\nEl Casal d’Amposta acollirà la projecció del documental 'Oeconomia', el dissabte 9 d’abril, a les 21.30 h. Un viatge creatiu i humorístic on economistes i banquers tracten d'explicar el joc del capitalisme amb més o menys èxit.\nEl Casal d’Amposta acollirà la projecció del documental 'Oeconomia', el diumenge 10 d’abril, a les 18.00 h. Un viatge creatiu i humorístic on economistes i banquers tracten d'explicar el joc del capitalisme amb més o menys èxit.


Vol en globus en família - Turisme Vallès\nInici » Activitats » Vol en globus en família\nUs convidem a viure l’aventura d’un viatge en globus a la regió del Vallès Oriental, en família o amb amics, amb sortida des de Cardedeu. Podreu descobrir des de l´aire panorames i paisatges impressionants, sobrevolant punts d’interès únics a la regió del Parc Natural de Montseny. Fins i tot, en dies solejats, es podran admirar els pics de Montserrat, la ciutat de Barcelona i el mar Mediterrani.\n– El vol d’una duració aproximada d’1 hora.\n– Un esmorzar « sorpresa » i la celebració de l’esdeveniment amb una copa de Cava y begudes refrescants.\n– Transport d’anada i tornada des de Barcelona (servei extra) : oferim una recollida des de Plaza Catalunya a la zona de vol, en nostres veicles 4×4 o minibus Passengers especialment adaptat per transportar passatgers. En alguns casos particulars, podem recollir als passatgers a l’hotel o altres ubicacions en Barcelona.\nDies d’activitat : operem els vols en globus especialment els caps de setmana, tot l’any. Hi ha possibilitat de volar entre setmana si tenim un minim de 4 persones.


Des de l'actiu fins a la imaginativa es tracta de les joguines a comprar\nSi un nen de sis anys està en la barreja de persones a la vostra llista de regals, tingueu sort. Hi ha moltes possibilitats que fan grans regals per als nens a aquesta edat.\nTot i que els seus interessos poden variar, solen estar contents de provar coses noves i explorar nous hobbies, cosa que els fa trobar un regal que els encantarà bastant fàcil. Aquí hi ha grans regals que són perfectes per al conjunt de 6 anys. Des de les joguines actives a l'aire lliure fins a aquells que els fan més lentes i pensen una mica, hi ha alguna cosa per a tots els que hi ha en aquesta llista.\nEscopeta de foam strike\nUn nen i un tir de pell, què podria fer malament? Res amb aquesta versió segura i suau. Li donarà tota l'emoció de tirar l'esquena, apuntar i disparar, sense cap preocupació per les finestres trencades o pitjor. Tot i que és segur i fàcil d'usar, aquest petit llançador encara té un poder greu. Pot llançar les seves boles d'escuma d'½ "d'ammo-1 fins a 60"!\nEl joc inclou una tira de pell i quatre boles d'escuma (es poden adquirir boles addicionals per separat). Es pot fer servir a l'interior o a l'exterior, i és una bona manera de mantenir els petits actius a mesura que disparen i recuperen boles tot el dia. Podeu configurar objectius per a un desafiament addicional, o trobar un amic amb un i fer una guerra total (amistosa). Aquest també té un gran preu, per donar un regal ideal per al pressupost. Dispara!\nRobot de control remot de Thinkgizmos Discs, danses, converses - robot de Super Fun RC\n"Salutacions, mestre, espero el teu comandament." Quin petit no somia amb escoltar aquestes paraules? Amb la premsa d'un botó al comandament a distància, pot comandar el robot per caminar, parlar, girar, apuntar i disparar discos d'escuma del seu pit, o fins i tot bustar un moviment i ballar. Aquest robot pot fer pràcticament tot, però fer el llit. Per fer realitat el factor wow, el robot també es pot programar abans de temps per moure's i disparar pel seu compte. Emboscada!\nEl robot compta amb 12 discos fàcils de carregar en una varietat de colors, i els discos de reemplaçament es poden adquirir per separat. Es necessiten sis bateries AA, que no s'inclouen, de manera que vulgueu tenir a mà, ja que voldrà extreure'l de la caixa i començar a utilitzar-lo immediatament.\nFes un cop d'ull a altres ressenyes de productes i compra les millors joguines de robots disponibles en línia.\nTrencaclosques de trencaclosques de trencaclosques Criss Cross Crash Track Set\nSenyors, comença els motors. Aquest Hot Wheels Criss Cross Crash Track Set arriba amb més de 16 'de pista que forma una figura angustiosa-vuit bucles per a una carrera vertiginosa fins a la meta. Una característica d'alimentador d'automòbil li permet carregar els cotxes i enviar-los a un alça.\nPer augmentar encara més les apostes, hi ha impulsors motoritzats i una zona de xoc gegant per a un bon moment. S'inclou un vehicle de rodes calents, però voldreu afegir més per a l'acció de carreres màxima. Quan es munta, la pista té una mida de 2,8 "x 24" x 15 "- molt espai per competir sense ocupar massa espai. A més, la mare i el pare apreciaran les places d'estacionament de tot el recorregut per emmagatzemar tots els cotxes de carrera quan la bandera final del dia s'ha marcat.\nLittle Pretender Walkie Talkies per a nens\nInterruptor 1-9, aquí teniu un gran regal per a un noi de 6 anys. Ja sigui que toqui cops i lladres, immersos en un joc de espionatge o en qualsevol altra missió imaginativa, aquests walkie talkies lliuraran el seu missatge de manera secreta.\nTot i que estan dissenyats específicament per a nens amb un disseny ergonòmic especial que s'adapta bé a les mans, també tenen una potència bastant impressionant amb tres canals (prou per divertir-se, però no massa per ser confús) i un rang de dues milles .\nCada joc inclou dos walkie talkies que presenten una funció d'alerta de trucada, una llanterna i un clip de cinturó per divertir-se a la marxa. Poden utilitzar-se per dins o per fora, i segur d'inspirar un munt de joc actiu i creatiu. També es poden utilitzar per a propòsits pràctics com quan la mare necessita trucar per sopar. Tingueu en compte que cada unitat requereix tres bateries AAA, que no s'inclouen.\nGame Zone Super Stadium Baseball Game amb Realistic Baseball Action\nPorteu-lo al joc amb aquest joc de beisbol interior molt realista. Aquest divertit joc de taula proporciona tota l'emoció del beisbol sense haver d'abandonar la casa.\nUn batec carregat de primavera comença el joc prenent el seu torn al ratpenat. El pitcher selecciona un to pitch utilitzant una palanca. Serà una bola de corba, un control deslizante, un brollador o una bola ràpida, qualsevol sigui possible. El batedor després gronxa per enviar la pilota (esperem) volant, després s'executa com infields magnetitzats tracten de classificar la pilota i treure'l de la pilota.\nRealitzat per a un o dos jugadors, és una manera fantàstica d'aprendre la mecànica del joc o utilitzar el seu coneixement per planificar i guanyar. El joc inclou un ratpenat, un llançador, tres corredors de base i set campers. També hi ha un full de puntuació, pines de puntuació i un manual d'instruccions: tot el necessari per a un gran joc tan realista que jurarà que pugui escoltar el rugir de la multitud. Tanmateix, haurà de portar els seus propis cacauets i galetes.\nScience Explorer Magic Science for Wizards Only Kit\nPerquè el científic poc volent que vulgui explorar el món màgic que l'envolta, aquest kit de ciències és perfecte. Kit de màgia de part, conjunt de química parcial, l'ajudarà a mistificar i sorprendre a la seva família i amics, alhora que li ensenyarà una part de la ciència darrere de la màgia alhora.\nEs tracta d'un conjunt complet de productes químics de so realment complexos com el copolímer de poliacrilat, el pols de col vermell i el sulfur de zinc, però tots són ultra segurs i no exploten el seu laboratori. També hi ha tubs d'assaig, una vareta, boles de mesura i altres materials necessaris per crear la màgia.\nAlguns trucs que pot realitzar inclouen fer un fizz febril de bombolla d'escuma escumosa i fer una bola de cristall de prova que li permet veure el futur. (Predicam que es veurà a si mateix escrivint un missatge entusiasta extra gràcies a aquest regal).\nHi ha nou activitats en total, cadascuna més fresca que la següent. Estigueu preparats per sorprendre's.\nFort Boards Prime Pack - Kit de construcció de nens fort\nNo hi ha coixins i mantes de sofà a la taula del menjador per fer un fort improvisat, aquest conjunt de taulers de fort ajudarà a construir el fort dels seus somnis. El conjunt ve amb 44 taulers (8 "x 8") i 46 connectors per a una capacitat d'edifici increïble. Els plans s'inclouen per a automòbils, cases, submarins i castells, però la seva imaginació és l'únic límit de les coses que pot construir amb aquestes juntes.\nLes peces es poden agrupar a l'angle de 30, 60, 90 i 180 graus i es poden separar fàcilment (trencar-les és gairebé tan divertit com construir-les!), De manera que es poden construir i reconstruir una i altra vegada. No només els encantarà crear les seves pròpies guaridas privades, sinó una gran activitat d'aprenentatge que promou les habilitats de STEM i la creativitat. Es poden afegir conjunts addicionals per fer creacions més grans. Ara, si tan sols us deixaran entrar a la diversió de l'edifici.\nTrampolí Skywalker Trampolí rodó amb recobriment\nSi té molta energia o vol que sigui una mica més actiu, aquest trampolí amb el recinte porta el pastís. Recomanat per a nens de tres a set anys i amb un límit de pes de 100 lliures, aquest embotellador estarà acompanyat per a llarg recorregut.\nEl recinte evita que es produeixin les llacunes que han succeït en el passat. També utilitza bandes d'estirament en comptes de molls, per la qual cosa no es capturen pocs dits. Mesura 48 "x 48" x 56 ", de manera que és perfectament dimensionat per a un noi, sense ocupar un munt de béns arrels.\nConsulteu les nostres altres ressenyes dels millors llits elàstics disponibles al mercat avui.\nEl llenguatge i el significat de les flors per a les parelles casades\nQuins són els millors trencaclosques per a nens?\nEls 9 millors regals d'aniversari de nou anys per comprar el 2018\n1er aniversari de noces: idees i símbols\nEls 7 millors telescopis per a nens i principiants a comprar el 2018\nTraieu les taques de mostassa amb 4 passos simples\nCom i on reciclar les llums\nCom cultivar plantes de Coleus\nCriança de jardineria\nCom mantenir els plecs fora del vostre pati\nPerfil de la planta: la planta de zebra (Aphelandra spp.)\nPer què els pollastres mengen els ous i com aturar-ho\nCom triar la catifa de menjador adequada\nLa màgia de Feng Shui de la plaça de Lo Shu\nCom netejar i vestir roba de vellut


“Treballem per una Barcelona integradora” | Jordi Panyella | barcelona | Societat | El Punt Avui\n“Treballem per una Barcelona integradora” “Treballem per una Barcelona integradora” “Treballem per una Barcelona integradora” “Treballem per una Barcelona integradora” + “Treballem per una Barcelona integradora” E-mail\nbarcelona - 23 maig 2022 2.00 h\nAssociació Diàlegs de Dona\nMercè Amor somriu al costat del rètol penjat a l’entrada de la seu de l’associació, situada a l’edifici de l’antiga Escola Massana de Barcelona JPF.\n“Treballem per una Barcelona integradora” “Treballem per una Barcelona integradora” “Treballem per una Barcelona integradora” “Treballem per una Barcelona integradora” “Treballem per una Barcelona integradora” E-mail\nTreballem en la trinxera de les persones més vulnerables. Avui una noia plorava perquè la fan fora de l’habitació on viu\nPrioritzen el castellà i és molt difícil, amb el seu estat emocional, poder aprendre dues llengües al mateix temps\nMercè Amor és tal com ho resumeix el seu llinatge: un somriure permanent de cordialitat, unes ganes de ser útil als altres que mai s’acaben, un torrent de bonhomia que des de fa anys es concreta en l’impuls de l’associació Diàlegs de Dones.\nQuè és la Festa Intercultural de la Dona que vau celebrar la setmana passada?\nCom que treballem amb dones migrades, aquí al Raval, un cop l’any fem aquesta festa. Sempre la fem al mes de març al CCCB, però aquest any per la covid l’Ajuntament ens van oferir un espai a l’aire lliure. Vam començar la festa molt bé, però de cop i volta va venir una tempesta i es va haver de suspendre. És per això que la vam tornar a fer dimecres passat... Aquest any n’haurem fet dues.\nI en què consisteix la celebració?\nÉs una gran festa intercultural de la dona on elles ofereixen els seus coneixements relacionats amb la cura i la bellesa. Organitzem grups de dones, del Pakistan, de Bangladesh, del Marroc, i s’estructuren en comitès. Elles tenen cura de com es farà la festa, de com serà l’entrada, els tallers que es faran, amb tatuatges, maquillatges, massatges facials relaxants. També venen les noies estudiants africanes, que fan trenetes...\nAl CCCB no s’hi pot cuinar ni s’hi pot menjar. Fem estètica i també fem te marroquí, que repartim a totes. També hi ha espectacles que organitzem conjuntament amb la Taula de la Dona del Raval.\nPer què el nom d’Associació Intercultural Diàlegs de Dona?\nLa interculturalitat està en l’ADN de l’associació. És una entitat que neix amb una voluntat clara d’acollir dones migrades de països extracomunitaris de parla no llatina, amb l’objectiu de donar-los les eines necessàries per salvar la barrera idiomàtica i donar-los a conèixer el funcionament de la nova societat per tal de guanyar en seguretat i evitar la seva tendència a l’aïllament. Però també per bastir ponts de diàleg amb el veïnat local, per crear espais comuns de trobada i participació que fomentin el coneixement de l’altre i l’acceptació mútua entre veïnat divers. Treballem per fer realitat una Barcelona intercultural, rica en la seva diversitat, acollidora i integradora.\nI com va néixer l’associació?\nVa ser fundada el 2013 per tres dones; Fàtima Ahmed, d’origen marroquí; Aysha Mortoza, d’origen bengalí, i jo mateixa. Ens vam conèixer a l’associació Ibn Battuta, que arran de la crisi del 2008 va perdre la subvenció i el 2012 va haver de tancar. Vam estar en situació d’ERTO fins a dues vegades, no cobràvem i jo un dia li vaig dir a la Fàtima: “No podem abandonar les dones migrades perquè els homes treballen, els homes es relacionen al carrer, però elles no, tornen a casa i s’hi tanquen.”\nAixò funciona així en el col·lectiu de dones migrades?\nSí, sí. Ara potser no tant, però el 2002 sí. Les dones no treballaven, feien família. Quan érem a Ibn Battuta algunes marroquines treballaven d’assistenta a les cases, però van començar a arribar dones de l’Índia, Bangladesh, el Pakistan, el Nepal... Totes venien en general a fer família: es casaven, tenien fills... A les seves cultures fer vida social és fer-ho a casa amb altres dones, perquè les famílies són molt extenses. L’espai privat és de les dones i l’espai públic és dels homes.\nÉs a dir, aquí reprodueixen el que farien al seu país d’origen.\nUna mica sí. Encara més quan no entenen la llengua, no coneixen el país, se senten atemorides, no se senten a vegades ben rebudes. Tot això és molt complex... Nosaltres som dones que treballem a peu de carrer, estem treballant a les trinxeres. Tant els polítics com els tècnics estan levitant, i és normal, leviten i no trepitgen el carrer.\nTreballeu a la trinxera de la integració...\nA la trinxera de les persones més vulnerables. Avui hi havia una noia plorant perquè la fan fora de l’habitació on viu; tenim dos desnonaments pendents; el dijous vaig estar tot el dia a la comissaria dels Mossos per un cas de violència...\nÉs a dir, l’associació és el termòmetre de la dificultat de la vida d’aquestes dones aquí.\nExacte. Absolutament, som el termòmetre. I el districte de Ciutat Vella ens adora, i les entitats d’administració també ens adoren perquè saben que aquí tenim 230 dones a la setmana.\nI com funciona? S’han d’associar per venir a Diàlegs de Dona?\nHan de pagar una matrícula de 6 euros. Funcionem com un curs escolar: comencem a mitjans de setembre i acabem ara al juny, quan acaben les escoles. Tenim el que s’anomena matrícula viva i funcionem amb 28 grups.\nPer tant, funcioneu com un centre de formació.\nDiàlegs de Dona és un centre d’acollida de dones migrades on s’intenta donar-los eines perquè vencin la barrera idiomàtica, que és el que els tanca totes les portes. Oferim classes de català i castellà, però cal dir que tot i el nostre esforç la immensa majoria opten pel castellà.\nPer què prefereixen el castellà al català?\nPrimer, les dones normalment arriben reagrupades pels marits, que fa temps que són a Barcelona. La llengua del seu sector laboral (hostaleria, turisme, construcció...) és majoritàriament el castellà i també la dels barris populars on viuen. Però, el més important, mai saben si Barcelona o Catalunya serà el seu destí definitiu. Normalment, les feines i les seves vides són bastant inestables i saben que no pocs compatriotes han marxat a altres zones turístiques de l’Estat espanyol o bé a zones industrials com el País Basc. En aquests tres darrers anys moltes famílies han migrat a la Gran Bretanya o als Països Baixos... En fi, no hi ha un únic motiu. També demanem a les dones que ja han arribat a un cert nivell de castellà que s’apuntin també a català. El nostre argument és que així podran ajudar els seus fills escolaritzats. Tot i això, tenim molt poques sol·licituds en comparació amb el castellà. És molt difícil, amb l’estat emocional en què es troben moltes d’elles, aprendre dues llengües tan estranyes per a elles de manera simultània.\nLa barrera idiomàtica és un mur.\nSense salvar aquesta barrera idiomàtica és impossible que puguin avançar en aquesta societat. És la condició sine qua non per trencar el seu aïllament. Aprendre la llengua és la clau que els permet obrir totes les portes. És molt important per tal que agafin confiança, s’empoderin com es diu ara, puguin defensar-se, anar soles al metge amb els nens, anar a l’administració a buscar un paper...\nI si no aprenen l’idioma?\nDoncs aleshores sempre estan depenent del marit, i sempre amb por. Imagina’t, arribar a un país on no entens res del que et diuen i on depens absolutament del teu marit, del dia de festa del teu marit. En les seves cultures viuen molt amb dones, i si tu tens una xarxa femenina molt forta al teu país, quan tens un problema, ho expliques a ta mare, a la tieta, a la cosina, a la germana, però aquí estan soles.\nI només feu classe de llengua?\nFem classe de llengua, coneixement de l’entorn, moltes visites culturals, moltes sortides per conèixer el barri i la ciutat. Fem blocs temàtics per fer conèixer com funciona la sanitat pública aquí, l’educació pública, la normativa cívica...\nSou com una gran pista d’aterratge per a aquestes dones...\nAbsolutament. Tu ensenyes la llengua sortint d’uns blocs temàtics que són molt importants per a la teva vida diària. Per exemple, tu parles del teu barri, de la ciutat, dels carrers amples i els carrers estrets, de les places, del bloc de veïns, de la normativa cívica, del reciclatge de residus, de quin color va amb quin color, de si has de reciclar i tens la cuina molt petita què cal prioritzar...\nQuant temps passa des que arriben a Catalunya i venen al vostre centre?\nDepèn. La setmana passada van venir tres marits, acompanyant les seves dones, que feia tres setmanes que eren aquí. I n’hi ha algunes que fa dos o tres anys i quan arriben no parlen res. Nosaltres tenim llista d’espera i sempre prioritzem les que acaben d’arribar. Quan hi ha una dona que fa uns anys que és aquí i vol venir aquí, està apuntada i li tocaria entrar, però darrere seu n’hi ha dues o tres que fa només un mes que han arribat, prioritzem les que acaben d’arribar perquè emocionalment ho necessiten més.\nI els fills escolaritzats no les ajuden a entendre les coses?\nPensa que en general la mitjana d’edat nostra és d’entre 26 i 28 anys, i normalment tenen fills petits.\nLa religió les condiciona? Tenen un xoc quan veuen la dona occidental?\nSí, molt. Ho respecten però els sobta molt la llibertat que tenen les noies, la gestualitat d’afecte que es veu pels carrers, la manera de vestir. I tenen molta por del que puguin fer les filles, que prenguin com a model la manera de vestir de les noies d’aquí. Han de cuidar molt les noves generacions perquè estan en risc d’esquinç; es troben entre dues cultures, una estructura molt masclista a casa i una realitat diferent al carrer. Ara bé, ningú els ha de donar lliçons ni han de permetre que intervinguin en les seves lluites.\nQuina és la principal mancança d’aquestes dones?\nVolem que se sentin ben rebudes, que trobin un lloc càlid i de confiança, que nosaltres generem un vincle amb elles. A partir d’aquí ja tens molt de guanyat, no nosaltres, sinó elles. Aleshores qualsevol problema que tenen poden comentar-ho i intentem ajudar-les o derivar-les. El primer és acollida, acollida i acollida, que les dones no es quedin a casa seva.\nSi estan tancades a casa, com els feu saber que existiu?\nTenim llista d’espera i no hem fet mai un anunci ni fem propaganda. Funciona el boca-orella i tenim molt de prestigi en la comunitat pakistanesa i la de Bangladesh. Ens han donat dos premis, els homes d’aquestes comunitats, perquè respectem molt la seva cultura i respectem molt les dones, ens diuen. Sobretot acollida. Mira, això ho ha escrit avui una alumna: “Jo penso que Diàlegs de Dona no és com una escola, és com la nostra pròpia família. Com una mare que no discrimina entre els seus fills, de la mateixa manera totes les estudiants estan tractades de la mateixa manera. Com una mare que somia que els seus fills han de progressar molt en la vida i treballa dia i nit, aquí totes les professores treballen molt dur per nosaltres, perquè puguem aprendre alguna cosa i créixer com a persones”.\nAixò ho ha escrit algú que fa temps que és amb vosaltres... Quants anys les teniu d’alumnes?\nEntre tres i quatre anys, però n’hi ha que fa més que hi són perquè no volen marxar. N’hi ha que s’hi estan set, vuit anys... Tenen una càrrega emocional molt forta, tenen una motxilla molt pesant. Està molt estudiat els problemes mentals que suposa marxar del teu país, deixar la família, el pare, la mare. Les ajudem a superar el dol migratori.\nEl somriure de la solidaritat\nMercè Amor, llicenciada en filosofia i lletres, té 69 anys i cinc fills, l’última adoptada al Marroc, on hi va viure durant cinc anys. De jove ja va començar a treballar en el món de la solidaritat, organitzant un esplai per a nens gitanos, i durant la seva estada a Casablanca s’hi va abocar de ple quan va treballar com a voluntària amb els nens del carrer, una terrible realitat social que, amb els anys, s’ha traslladat a Catalunya amb la immigració d’aquests menors cap a Europa. En l’atenció a aquests nois hi va estar vinculada durant cinc anys i ho recorda com una experiència “molt interessant” però també “molt dura”. De retorn a Catalunya, aquesta lluitadora d’esquerres –militant del PORE que va arribar a ser detinguda per la policia franquista– va seguir vinculada per sempre amb el món del voluntariat, primer amb Ibn Battuta i després amb Diàleg de Dones, que va fundar amb Fàtima Ahmed i Aysha Mortoza.\nEl Punt Avui. Girona 23-05-2022, Pàgina 14\nEl Punt Avui. Nacional 23-05-2022, Pàgina 14\nComencen les regulacions d’accés a la zona dels Pins\nEndesa es compromet amb Palafrugell per acabar amb els talls de llum\nL’Alt Empordà registra més ingressos per covid-19 que la mitjana catalana


Inici - XXXV CURSET PATRIMONI ARQUITECTÒNIC\nJa està disponible a la web del 35è Curset AADIPA-COAC la publicació digital dels abstracts de les comunicacions i ponències presentades. En aquests moments estem preparant l’edició completa de les comunicacions i ponències.\nCom cada any l’Agrupació d’Arquitectes per a la Defensa i la Intervenció en el Patrimoni Arquitectònic (AADIPA) del Col·legi d’Arquitectes de Catalunya (COAC), organitza el tradicional “Curset sobre la Intervenció en el Patrimoni Arquitectònic”.\nAquest any celebrem la XXXVa edició, i amb el títol “Patrimoni Portuari: barris amb port / ports amb ciutat”, preparem un curs centrat en analitzar les diferents formes d’intervenció i de rehabilitació del patrimoni portuari, tan present en el nostre país. Aquesta anàlisi vol tenir en compte diferents àmbits: històric, arquitectònic, urbà, etc, centrant-se bàsicament en les intervencions en edificis i conjunts històrics, però sense menystenir exemples més recents, ja del segle XX.\n13 al 16 de desembre de 2012\nCOAC Col.legi d'Arquitectes de Catalunya