ESCOLA DE SERVEI: 2005\nConferència: El codi genètic de Jesús, el Crist\nEL CODI GENÈTIC DE JESÚS, EL CRIST\nUna lectura de Mt 1, 1-17\nPoblet, 26 novembre 2005\nHe triat volgudament un títol, diguem, inusual, potser una mica provocatiu, per a aquesta xerrada, una xerrada que s’enquadra en un recés d’Advent, és a dir, de preparació per al Nadal, un temps (Advent i Nadal) que ens disposa a acollir el misteri de Déu, misteri transcendent i inefable —això és, del qual no es pot parlar— però que Déu mateix, per l’encarnació del Verb, el seu Fill, ens tradueix, ens explica amb paraules humanes, fent-se proper a nosaltres, d’acord amb aquella paraula del Deuteronomi: «I realment, quina nació, per gran que sigui, té els seus déus tan a prop d’ella com el Senyor, el nostre Déu, és a prop nostre sempre que l’invoquem?» (Dt 4, 7).\nEn el marc d’aquesta reflexió, doncs, voldria oferir-vos algunes pistes sobre la identitat de Jesús, el Crist, que nosaltres creiem i confessem Paraula del Pare, exegesi de Déu, segons que ens diu Joan en el pròleg del seu evangeli: «A Déu, ningú no l’ha vist mai: el seu Fill únic, que és Déu i està en el si del Pare, és qui l’ha revelat (literalment, segons el text original grec, “qui l’ha explicat”, “qui n’ha fet el comentari o l’exegesi”)» (Jn 1, 18).\nReflexionarem però, no sobre el pròleg de l’evangeli segons sant Joan, sinó sobre el pròleg de l’evangeli segons sant Mateu, el fragment que anomenem “evangeli de la genealogia de Jesús”. Per això he triat el títol una mica desconcertant i potser desafinat i tot, de “codi genètic de Jesús” per a aquesta xerrada, un codi genètic, evidentment, teològic.\nPotser us sorprendrà la meva preferència per aquest text, força àrid i monòton, una llista de noms estranys que, d’entrada, no ens diu res, més aviat ens enutja. Vull dir-vos que és un dels textos de l’evangeli que m’estimo més, i que procuro meditar cada any quan arriben aquests dies d’Advent i Nadal. Un text que hauríem de llegir gairebé de genolls, amb reverència i adoració, perquè es tracta, certament, del codi genètic teològic de Jesús, el Crist, ens parla de la seva identitat, de la seva realitat profunda, ens diu qui és ell realment per al seu poble, qui és ell realment per a nosaltres, per a la nostra vida, per a la nostra història humana. Sant Joan Crisòstom, en disposar-se a comentar aquest text, deia: «Despertem-nos, no dormim, que les portes ja són obertes. Cal entrar tot seguit, travessant aquestes portes amb ordre i reverència» (Homilies sobre l’evangeli segons sant Mateu, II, 1). Les portes són els avantpassats de Jesús, els noms d’aquesta genealogia, que ens guiaran, pas a pas, vers la descoberta joiosa de la seva identitat.\nLa litúrgia de l’església ens proposa la lectura de l’evangeli de la genealogia de Jesús segons sant Mateu tres vegades l’any: en la festa de la Nativitat de la Mare de Déu (8 de setembre), el dia 17 de desembre (la primera de les anomenades fèries majors d’Advent, que comprenen els vuit dies previs a la festa de Nadal) i en la missa de vigília del dia de Nadal. Això en fa un text poc conegut, ja que no és proclamat en cap diumenge o festa de precepte. Abans d’endinsar-nos-hi, doncs, us en proposo la lectura. Després us indicaré algunes claus per a la comprensió d’aquest text, diré alguna cosa sobre alguns dels personatges d’aquesta genealogia, i faré encara una referència breu a un text paral·lel, la genealogia de Jesús segons sant Lluc. Finalment, traurem algunes conclusions entorn d’aquesta identitat teològica de Jesús, que jo voldria que fos el centre de la vostra reflexió i de la vostra pregària en aquest recés i durant tot el temps d’Advent i de Nadal.\nUs llegeixo el text en la traducció de la BCI, lleugerament retocada en funció de l’original grec:\n«1Llibre de la genealogia [o de la generació, de l’engendrament] de Jesús, el Crist, fill de David, fill d’Abraham.\n2Abraham va engendrar Isaac, Isaac va engendrar Jacob, Jacob va engendrar Judà i els seus germans, 3Judà va engendrar Fares i Zara de [nascuts de] Tamar; Fares va engendrar Hesron, Hesron va engendrar Aram, 4Aram va engendrar Amminadab, Amminadab va engendrar Naasson, Naasson va engendrar Salmon, 5Salmon va engendrar Booz de [nascut de] Rahab; Booz va engendrar Obed de [nascut de] Rut; Obed va engendrar Jessè, 6Jessè va engendrar David, el rei.\nDavid va engendrar Salomó de la [muller] d’Uries; 7Salomó va engendrar Roboam, Roboam va engendrar Abies, Abies va engendrar Asà, 8Asà va engendrar Josafat, Josafat va engendrar Joram, Joram va engendrar Ozies, 9Ozies va engendrar Jotam, Jotam va engendrar Acaz, Acaz va engendrar Ezequies, 10Ezequies va engendrar Manassès, Manassès va engendrar Amon, Amon va engendrar Josies, 11Josies va engendrar Jeconies i els seus germans abans de la deportació a Babilònia.\n12Després de la deportació a Babilònia, Jeconies va engendrar Salatiel, Salatiel va engendrar Zorobabel, 13Zorobabel va engendrar Abihud, Abihud va engendrar Eliaquim, Eliaquim va engendrar Azor, 14Azor va engendrar Sadoc, Sadoc va engendrar Aquim, Aquim va engendrar Eliüd, 15Eliüd va engendrar Eleazar, Eleazar va engendrar Matan, Matan va engendrar Jacob, 16Jacob va engendrar Josep, l’espòs de Maria, de la qual fou engendrat Jesús, l’anomenat Crist.\n17En total, doncs, les generacions des d’Abraham fins a David són catorze generacions; i des de David fins a la deportació a Babilònia, catorze generacions, i des de la deportació a Babilònia fins al Crist, catorze generacions (Mt 1, 1-17)».\n1. Algunes claus del text\nDavant aquest text se’ns poden acudir dues coses o potser tres. 1) Que l’evangelista era un ingenu i que es creia fil per randa allò que escrivia. En aquest cas també la nostra lectura del text és ingènua si el prenem com un document històric en el sentit que nosaltres donem a la paraula història. 2) També podem pensar que l’evangelista es val senzillament d’un recurs literari per a donar solemnitat als orígens del seu personatge, Jesús, la història del qual es disposa a contar-nos. 3) O bé, i aquesta és la meva proposta, l’evangelista ens vol dir quelcom de profund sobre aquest personatge i la seva identitat, en presentar-nos-en el codi genètic teològic, un codi que ens toca a nosaltres, els lectors, de desxifrar. És el que intentarem fer.\nEls autors dels cinc textos fonamentals del que en podríem dir la Torà de la Nova Aliança, això és, els quatre evangelis de Mateu, Marc, Lluc i Joan, i el llibre dels Fets dels Apòstols, eren, emprant una paraula anacrònica, teòlegs. Teòlegs i també, emprant un altre terme anacrònic, catequistes de les seves comunitats. En el moment en què els testimonis vivents de Jesús, i els membres de les primeres generacions de cristians que han conegut personalment aquests testimonis vivents, van desapareixent, la comunitat encarrega a un d’aquests teòlegs l’elaboració d’un text, d’una història, que presenti una imatge del Crist plausible i en la qual aquella comunitat es pugui identificar. Al darrere hi ha tot un procés llarg de transmissió oral i, en alguns casos també escrita, dels records i les paraules de Jesús. L’evangelista, el teòleg, recull tot aquest material, i a partir de la seva fe en Jesús i de la fe de la seva comunitat, ens ofereix una narració sobre Jesús. És el que en diem evangeli, i el primer que ho fa d’una forma completa és Marc. No podem desvincular la figura d’aquest evangelista de les escoles que, a Israel, es dedicaven, com encara ho fan avui, a l’estudi i a la meditació de la Sagrada Escriptura, de la Bíblia. És a dir, la nova reflexió teològica sobre Jesús sorgeix volgudament i també necessàriament en connexió estreta amb la llarga tradició de lectura, relectura i interpretació de la Bíblia a Israel. Els autors dels evangelis estan molt familiaritzats amb la traducció grega de la Bíblia, anomenada dels LXX, però també amb la Bíblia hebrea.\nFixem-nos en el primer verset del nostre text. «Llibre de la generació de Jesús, el Crist, fill de David, fill d’Abraham». Aquest verset ens anuncia ja els elements essencials de la identitat de Jesús que trobarem al llarg de la genealogia. Jesús, el personatge històric que va viure a la Palestina del segle I, és proclamat, per la fe de l’evangelista i de l’església, el Crist, paraula que significa ungit, en hebreu messies, el fill de David, i el fill d’Abraham. La genealogia ens explicarà, doncs, el significat, el contingut, l’abast teològic d’aquestes tres afirmacions: Crist, fill de David, fill d’Abraham. Podem avançar, ja, que les dues darreres proposicions, fill de David i fill d’Abraham, són com dues explicitacions de la primera, Crist. Jesús és el Crist, en tant que és el fill de David i el fill d’Abraham.\nEn aquest primer verset, encara, l’evangelista, d’una manera intencionada, porta els seus lectors, bons coneixedors, com ell mateix, de la traducció grega de la Bíblia, a pensar en el primer llibre de la Bíblia, que en grec s’anomena precisament génesis, la mateixa paraula que nosaltres traduïm en el nostre text per genealogia o generació. Aquest detall fa evident que, amb Jesús, el Crist, s’esdevé un nou començament, una nova creació, una represa definitiva en la història de la salvació. A la conclusió del relat de la creació (Gn 2, 4) trobem la mateixa expressió que obre la nostra genealogia de Jesús: «aquest és el llibre de la generació [o dels orígens] del cel i la terra quan foren creats». D’altra banda, el llibre del Gènesi, empra el mateix procediment de la genealogia cada vegada que passa a contar-nos la història d’un personatge important, com ara Abraham, o bé per enllaçar diferents personatges o èpoques. Els evangelistes escriuen intencionadament no només amb la mateixa llengua, el grec, de la Bíblia dels LXX, sinó també amb el mateix estil, usant els mateixos procediments literaris. Són conscients que la història de Jesús és la continuació de la història d’Israel.\nEn Jesús, doncs, s’esdevé una represa, un nou començament, però en el marc d’una mateixa i única història de la salvació, lligada a la història del poble d’Israel. Aquesta història, com hem pogut copsar en la lectura del text, es divideix en tres períodes: d’Abraham fins a David, de David fins a l’exili de Babilònia, i de l’exili fins a Jesús. Un cop més, l’evangelista està evocant no només la història entesa com a successió cronològica d’uns fets, sinó el significat d’aquesta història, tal com l’ha interpretada teològicament la Bíblia hebrea, dividida també en tres grans blocs o seccions: la Torà (aquest terme hebreu significa instrucció, i nosaltres el traduïm inadequadament per Llei), els Profetes (Nebiim) i els Escrits (Ketubim). Així, el primer període de la genealogia, la història de les generacions des d’Abraham fins a David, fa referència a la Torà, que és la secció fonamental de la Bíblia, on trobem el seu nucli teològic, amb la història de l’aliança entre Déu i el seu poble, una aliança que culmina amb el do de la seva Llei o Instrucció al Sinaí. El segon període d’aquesta història, de David fins a l’exili, fa referència a la segona secció de la Bíblia hebrea, els Profetes: en aquesta secció hi ha els profetes primers o anteriors, que són el que nosaltres anomenem llibres històrics (Josuè, Jutges, 1 i 2 llibre de Samuel i 1 i 2 llibre de Reis), que ens conten la història del poble des de la conquesta de la terra promesa fins a l’exili a Babilònia, que comporta la desfeta nacional del poble —al centre d’aquesta història destaca la figura del rei David—; i també trobem en aquesta secció dels Profetes, els profetes segons o posteriors, que són els llibres que nosaltres coneixem pròpiament com a profètics: Isaïes, Jeremies, Ezequiel, etc. El tercer període de la genealogia, que va de l’exili fins al naixement de Jesús, correspondria a la tercera secció de la Bíblia, els Escrits, secció que, a més de llibres tan importants com el Salteri o Job, conté els llibres d’Esdres i Nehemies, que ens conten la reconstrucció material i espiritual del poble després de l’exili, i els llibres de les Cròniques, que són una reflexió teològica de les arrels i de la identitat del poble a la llum de l’experiència de l’exili i de la reconstrucció posterior.\nAquests tres períodes reflectits en la genealogia de Mateu, en paral·lel amb les tres grans seccions de la Bíblia hebrea, els podríem resumir amb tres paraules: la Torà, la Monarquia (David) i el Temple. Mateu, doncs, ens presenta Jesús, el Crist, com la culminació no tant històrica com teològica d’aquest procés, d’aquesta història teològica de la salvació, que començava amb el diàleg de Déu amb els primers pares (Abraham, Isaac, Jacob), es concretava en l’aliança del Sinaí i el do de la seva Instrucció, i es desplegava en una història concreta d’èxits i de fracassos: la història de la monarquia en els dos regnes d’Israel i de Judà, i la història del postexili entorn del Temple reconstruït. Tota aquesta història, tot aquest procés, aquest “llibre de la genealogia o de la generació de Jesús, el Crist” ha de ser entès com l’infantament, el llarg infantament del Messies, que Mateu és a punt d’anunciar-nos ja acomplert en Maria.\n2. Alguns personatges del text\nSegons la genealogia mateana, Jesús, el Crist, és fill d’Abraham. De fet, el començament, el punt de partença de la genealogia és Abraham. La figura i la història d’Abraham, rellegida i elaborada pels mestres savis d’Israel durant i després de l’exili a Babilònia (a partir del segle VI aC), és el paradigma, l’expressió de la identitat del poble d’Israel. A l’exili, en un moment de desfeta, Israel es pregunta: ¿Qui sóc jo? ¿Què significa per a mi ser jueu, ser membre del poble de la Torà? La figura i la història d’Abraham és un intent de respondre a aquestes preguntes.\nEl capítol 12 del llibre del Gènesi ens explica que Abraham surt de casa seva, de la seva terra, de la seva parentela, és a dir, de les seves arrels, per anar vers el lloc que Déu li indicarà. Abraham, fidel a aquesta consigna, viu errant tota la vida, com un estranger, com un pelegrí, recorrent la terra que el Senyor ha promès a la seva descendència. L’únic bocí de terra que tindrà en propietat serà la cova de Macpelà, comprada a Efron l’hitita (Gn 23, 7-20), per a enterrar-hi la seva dona Sara. Déu li promet que tots els pobles es beneiran en la seva descendència (Gn 12, 2). Abraham, és a dir, Israel, és el poble que creu, que es refia totalment de la paraula del Senyor que l’invita a sortir, a anar cap a un lloc, a caminar. La missió d’Israel (Abraham) enmig dels altres pobles és, doncs, la de ser testimoni del Déu que salva, de la primacia absoluta d’aquest Déu compromès amb el seu poble. Una primacia que el mateix llibre explicita en el relat de tots ben conegut del sacrifici d’Isaac: aquest fill, el fill de la promesa, el fill estimat, la seva descendència, la seva vida, el seu futur, pertanyen totalment a Déu. Aquest és el significat teològic profund del relat inquietant del sacrifici d’Isaac. Israel és tot de Déu.\nÉs així que Abraham és cridat a ser i esdevé font de benedicció, ell i la seva descendència, per al seu poble. ¿Qui és la Descendència, en majúscula, d’Abraham? Jesús, el Crist. Jesús, el qui pertany totalment a Déu i alhora al seu poble, el qui a la creu lliura, estimant, la seva vida al Pare i, tot lliurant-la al Pare, ens la lliura per i a cadascun de nosaltres. Per això Jesús és el fill d’Abraham, aquell en el qual tots nosaltres obtenim la benedicció, som fets beneïts de Déu, salvats.\nSer fill d’Abraham, encara, en la nostra genealogia, significa que Jesús pertany plenament a la història del seu poble, al camí en la fe i en l’esperança del seu poble. Això vol dir que només podrem comprendre plenament la identitat de Jesús al si d’aquesta història de fe, d’aquest camí, d’aquest llarg pelegrinatge que nosaltres hem evocat en llegir l’evangeli de la genealogia. I ací us voldria llegir un breu fragment de la carta de Pau als Romans: «Com a israelites, els pertanyen [a ells, als jueus] la gràcia de ser fills, la glòria de Déu, les aliances, la Llei, el culte i les promeses; també són d’ells els patriarques, i, com a home, ha sortit d’ells el Crist, que és Déu i està per damunt de tot. Sigui beneït per sempre. Amén» (Rm 9, 4-5). Davant textos com aquest hom es pregunta com ha estat possible que els cristians, al llarg de la història, hagin pogut implicar-se en les persecucions i a voltes en l’extermini del poble d’Israel.\nA l’Evangeli de Mateu, però, el nom d’Abraham (que cita set vegades) té un altre matís important. Segons Mateu s’és fill d’Abraham no tan sols a causa del llinatge, del naixement de sang, sinó més aviat del nou naixement en la fe. Recordem les paraules dures de Joan Baptitsta als fariseus i saduceus que s’acostaven a rebre el seu baptisme: «No us refieu pensant que teniu Abraham per pare; us asseguro que Déu pot fer sortir fills a Abraham fins i tot d’aquestes pedres» (Mt 3, 9). I les paraules de Jesús, amb motiu de la guarició del criat del centurió: «us dic que vindrà molta gent d’orient i d’occident i s’asseuran a taula amb Abraham, Isaac i Jacob en el Regne del cel, mentre que els hereus del Regne seran llançats fora, a la tenebra; allà hi haurà els plors i el cruixit de dents» (Mt 8, 11). Ser fill d’Abraham, seure a la taula del Regne amb Abraham, per a Mateu, no és doncs privilegi de casta ni de raça. És per la fe, que duu a la conversió, que s’esdevé fill i comensal d’Abraham. És per la fe en Jesús, doncs, que tots, jueus i no jueus, som cridats a esdevenir el poble de l’aliança, el sagrament de la benedicció i de la salvació de Déu en el món.\nJesús, el Crist, és fill de David. De fet, Mateu dóna la primacia a aquesta afirmació: «Llibre de la generació de Jesús, el Crist, fill de David, fill d’Abraham». L’evangelista ho afirma, d’una banda amb la mateixa genealogia, destacant la importància de Josep, el pare legal de Jesús, que és el qui empelta, per dir-ho així, Jesús en la nissaga de la fe d’Abraham i de David. Recordem les paraules que li adreça l’àngel del Senyor: «Josep, fill de David, no tinguis por de prendre Maria, la teva esposa, a casa teva: el fruit que ella ha concebut ve de l’Esperit Sant» (Mt 1, 20): aquest «a casa teva» fa referència no únicament a la llar de Josep, sinó a la nissaga, a la història de la genealogia. Mateu ho afirma encara d’una altra manera, una mica sorprenent per a la nostra lògica. En hebreu, com també en grec, cada lletra de l’alfabet té un valor numèric: àlef, 1; bet, 2; guímel, 3; dàlet, 4; he, 5; vau, 6. Així, les lletres del nom de David en hebreu, dwd, dàlet, vau, dàlet, sumen 4+6+4, és a dir, 14. 14 és el nombre de David. D’aquest procediment se’n diu guematria. La guematria és una de les regles de la Càbala: els jueus van aprendre la importància del llenguatge dels nombres durant l’exili a Babilònia. Tota la Bíblia n’és plena del simbolisme dels nombres! Jesús, doncs, com ens diu Mateu a la conclusió de la genealogia, és tres vegades David, és el fill de David d’una manera perfecta, completa (3), és David, en majúscules, el Messies, aquell que, com Abraham, és i té la missió de ser en el món el sagrament de la salvació i de la benedicció de Déu. Per això l’evangelista ha construït artificialment la seva genealogia en tres seccions de 14 generacions: «En total, doncs, les generacions des d’Abraham fins a David són catorze generacions; i des de David fins a la deportació a Babilònia, catorze generacions, i des de la deportació a Babilònia fins al Crist, catorze generacions» (Mt 1, 1-17).\n¿Qui és David? No és fàcil respondre aquesta pregunta. Com passa amb Jesús mateix, és difícil delimitar el perfil del personatge històric a partir d’uns textos eminentment teològics. Per la Bíblia, David encarna la figura del rei prototipus, aquell a través del qual Déu es fa present i guia el seu poble. Però la història de David, com ens l’expliquen els llibres de Samuel, és una història complicada, teixida de passions humanes, d’odis i d’enveges, i també d’actes nobles i de fidelitats.\nPer la Bíblia, encara, David és l’autor dels salms —ací la paraula autor no significa, ni molt menys, que ell hagués escrit personalment els 150 salms del salteri—, és el cantor i el qui dansa davant l’Arca del Senyor, és el qui prega en la tribulació, el qui dóna gràcies en la prosperitat, el qui reconeix i manifesta la reialesa i la sobirania del Déu d’Israel. David, com Abraham, és també un personatge corporatiu, que resumeix en la seva trajectòria, la trajectòria del poble, una trajectòria en la fe que té el seu horitzó en la lloança esclatant del salm 150: «Que lloï el Senyor tot el que respira, al·leluia» (Sl 150, 6), que és la darrera frase del salteri.\nSegons el salteri, encara, en la figura de David, el rei, l’ungit del Senyor, hi conflueix la figura del servent sofrent, del poble-servent perseguit i assetjat pel mal. Una trajectòria, i una experiència que no ens costa gens de veure reproduïda en la història de Jesús que Mateu es disposa a contar-nos en el seu evangeli.\nCal que ens aturem en alguna de les vegades que Mateu, al llarg de l’evangeli, aplica a Jesús el títol de fill de David que li ha donat a la genealogia: a Mt 9, 27 dos cecs imploren de Jesús la gràcia de la llum tot adreçant-se-li amb aquestes paraules: «Jesús, fill de David, apiada’t de nosaltres». I Jesús els guareix a causa de la seva fe. Aquest relat ens ajuda a perfilar una mica més la identitat de Jesús, el Crist, com a fill de David: el messies, el fill de David, és el qui fa la gràcia de la llum (de la fe) als qui el segueixen. El diàleg i la guarició dels dos cecs, segons Mateu, té lloc a casa, és a dir, al si de la comunitat, al si de l’església, al si del nou poble de l’aliança. A Mt 15, 22 és una dona pagana, cananea, que implora de Jesús, el fill de David, la gràcia de la guarició i de la vida per a la seva filla. També en el títol de fill de David Mateu hi expressa aquesta obertura de la benedicció (la llum, la vida) de Déu a Israel cap als altres pobles, cap als pagans. I a 20, 30 i 31, ja a les portes de Jerusalem, Mateu repeteix en una segona versió la història dels dos cecs que imploren del fill de David la gràcia de la llum per a poder-lo seguir, aquest cop fins a Jerusalem, el lloc de la passió i la mort del messies sofrent d’Israel. De fet, aquest segon relat de la guarició de dos cecs és el pòrtic de l’entrada de Jesús a Jerusalem on és aclamat per la gentada (21, 9) i pels infants (21, 15) com el fill de David que arriba a instaurar el seu regne. Però Jesús, segons les paraules dels profetes Isaïes i Zacaries citades ací per l’evangelista, és el rei humil, el rei que s’apiada, el rei que porta la pau, el rei que entra muntat no sobre la cavalcadura del guerrer, el cavall, sinó sobre un pollí, un fill de somera.\nEn un altre text inquietant, Jesús sembla voler aprofundir en el significat de «ser el fill de David». Jesús, en efecte, pregunta als seus oients, en el marc de les controvèrsies de la seva darrera setmana a Jerusalem, de qui ha de ser fill el Messies. Li responen que de David. I ell els llança la pregunta següent, referint-se al salm 110 (109), un salm importantíssim per a la teologia messiànica, en el qual David (el qui parla en el salm) s’adreça al messies com a senyor: «¿Com és, doncs —pregunta Jesús—, que David, mogut per l’Esperit, l’anomena "Senyor" quan diu: “El Senyor digué al meu Senyor: seu a la meva dreta i espera que posi els enemics sota els teus peus”? Per tant, si David l’anomena Senyor, com pot ser fill seu?» (Mt 22, 43-45). I l’evangelista conclou l’escena dient que ningú no va ser capaç de contestar-li. No és fàcil interpretar aquest text, però la meva proposta és que ací hi ha una referència teològica al veritable origen, diví, del messies i, per tant, de Jesús. Però aquest punt l’aprofundirem en l’apartat següent.\nÉs en el relat de la passió on l’evangelista ens desvela el veritable significat del messianisme de Jesús, el fill de David i, per tant, el rei d’Israel. El relat de la passió té un bellíssim pròleg literari: la unció de Jesús a Betània. Jesús, convidat a casa de Simó el Leprós, un dels seus deixebles (Mt 26, 6-13), és ungit per una dona que vessa sobre el seu cap una ampolleta d’alabastre plena de perfum preciós. L’evangelista ens fa assistir a la unció reial de Jesús, el Messies, en un relat que ens remet directament a la seva passió i mort: «Aquesta dona —diu Jesús—, abocant sobre el meu cos aquest perfum, ha preparat la meva sepultura» (Mt 26, 12). La dona, a més, ha ungit el cap de Jesús, tal com es feia en les uncions reials. L’escena ens evoca la unció de David enmig dels seus germans per obra de Samuel (1Sa 16, 13), i el salm 45 (44), un altre dels textos messiànics majors de la Bíblia, i que els cristians apliquem precisament al Crist desfigurat de la passió: «Ets el més bell de tots els homes, exhalen gràcia els teus llavis. Déu t’ha beneït per sempre (...) El teu Déu t’ha preferit als teus companys [germans] i t’ha ungit, oh déu, amb l’oli de l’exultació» (Sl 45, 3. 8). Jesús, el nou David, és ungit rei enmig dels seus germans, els deixebles. Però el tron preparat per al rei és la creu, on el messies d’Israel dóna la vida, i amb la vida la llum i la benedicció a tots els qui creuen en ell i el segueixen amb fe. En el relat de la passió hi ha moltes referències a Jesús com a messies, com a rei dels jueus, amb l’escena de l’interrogatori de Pilat, de la coronació d’espines i, sobretot, amb la de la crucifixió (entronització del messies) i l’esment al títol de la creu: «Damunt el seu cap havien posat escrita la causa de la seva condemna: “Aquest és Jesús, el rei dels jueus”» (Mt 27, 37).\nCom el David del salteri, Jesús, el messies d’Israel, per arribar a la lloança final, a la glòria de la resurrecció, ha de recórrer l’itinerari de la fe d’Abraham, de David, del seu poble d’Israel, un itinerari que passa per la contradicció, per la creu, i que, precisament en la contradicció i en la creu troba la plenitud del seu sentit, troba la plenitud de la benedicció, que en fa el sagrament i la font de la vida per al seu poble i per a tots els pobles.\nSant Lluc, que escriu també una genealogia de Jesús, l’acaba així: «...fill d’Adam, fill de Déu» (Lc, 3, 38). La genealogia de Lluc, que no es llegeix mai a la litúrgia, és un altre text preciós, i el seu contingut teològic es quasi esbalaïdor: Jesús és fill de Déu en tant que és fill de tota la humanitat, fill d’Adam. És essent plenament home que esdevé plenament fill de Déu. Aquesta dada, fill de Déu, d’entrada sembla absent de la genealogia de Mateu. Abraham, David, l’exili, Jesús. Però Déu no hi surt explícitament per enlloc. Un cop més Mateu invita els seus lectors a aprofundir el text, a rumiar-lo, a llegir-lo atentament. En tota la genealogia Mateu ha emprat la veu activa del verb engendrar: Abraham engendrà (en grec, egénnesen) Isaac, Isaac engendrà Jacob, Jacob engendrà Judà i els seus germans, etc... només, quan arriba a Josep, canvia de procediment: «Josep, l’espòs de Maria, de la qual fou engendrat (egennéthe) Jesús, l’anomenat Crist». Fou engendrat, en la veu passiva, que reclama un subjecte agent, algú que hagi engendrat Jesús de Maria. D’aquesta figura o recurs literari se’n diu, en el llenguatge de la Bíblia, el passiu teològic. Per respecte al nom de Déu, que no es pot pronunciar, l’escriptor l’omet i el camufla, per dir-ho així, en una forma verbal passiva, sobretot en moments en què es parla d’una intervenció decisiva de Déu en la història, com és el nostre cas. Podríem dir, amb un llenguatge més proper i entenedor, que Déu no trastoca el curs normal de la història i de la creació, que hi intervé amb infinita discreció i delicadesa. Per això el misteri de la concepció virginal de Jesús resta sempre inefable, és com la bardissa flamejant de Moisès davant la qual ens hem de treure les sandàlies i prosternar-nos en actitud adorant. Per tant, el nostre text el podríem llegir de la següent manera: «Josep, l’espòs de Maria, de la qual Déu engendrà Jesús, l’anomenat Crist». Però encara hi ha un altre detall subtilíssim: com ja hem dit abans, Mateu construeix artificialment la genealogia en tres períodes de catorze geneneracions (14 = David). En el tercer període, però, si comptem les generacions, en surten només tretze, en manca una, que no és explícita, ans implícita, amagada en el passiu teològic: Déu és la generació que manca per completar el nombre de catorze. Però és que a més, el nombre 13, en la guematria, és el nombre de Jahvè (que suma 26, i la meitat 13). Subtilíssimament, Mateu, per aquests pòrtics misteriosos que va obrint davant nostre —reprenent les paraules del Crisòstom que he citat al començament— ens introdueix en el misteri de la doble generació del messies: una generació humana, encarnada en la història i en la fe del poble d’Israel (fill d’Abraham, fill de David...), i una generació divina: Jesús, el Crist, en tant que nova creació, nou començament, és obra de Déu, pertany, com Isaac, el fill que Abraham ha de sacrificar, totalment a Déu.\n2.4. Tamar, Rahab, Rut, la dona d’Uries\nMateu inclou en la genealogia del Messies quatre dones que no hi esperaríem trobar, llevat potser de Rut. ¿Per què no hi ha inclòs les mares d’Israel, Sara, Rebeca, Lia i Raquel, per exemple? Els comentaristes de Mateu no es posen d’acord sobre aquest punt. Sembla que aquests personatges femenins han de ser contemplats en funció de Maria. Si ho fem així, ens adonem que totes quatre dones han intervengut en la generació del Crist amb una maternitat d’alguna manera especial o irregular. Tamar es va fer passar per prostituta per tal de poder concebre un fill de Judà, el seu sogre. Rahab era una prostituta de Jericó i, com a tal, va acollir a casa seva els espies israelites i els en va facilitar la fugida; Rut era una dona de Moab, el poble tradicionalment enemic d’Israel, que va renunciar voluntàriament a la seva terra i als seus déus per entrar a formar part d’Israel i va forçar, instigada per la seva sogra Noemí, el seu matrimoni amb Booz; la dona d’Uries, finalment, mitjançant un adulteri, esdevindrà consort del rei David i mare de Salomó, el continuador de la dinastia. La funció d’aquestes figures femenines és la de preparar el camí de Maria, la maternitat virginal de la qual resulta igualment del tot irregular i singular. Són els camins pels quals Déu va conduint la història i, en ella, el seu projecte de salvació.\nEs tracta també de dones estrangeres. Tamar i Rahab eren cananees, Rut moabita, i la quarta era la dona d’un hitita, Uries. Segurament, en el cas de Rut això és evident, Mateu, en incloure aquestes dones estrangeres en la genaologia del Crist, vol indicar que la missió del messies Jesús és universal, oberta a tots els pobles.\nPer acabar aquest apartat dedicat a aquests quatre personatges femenins de l’Antic Testament, voldria citar-vos un fragment d’una homilia de sant Joan Crisòstom en què comenta aquest passatge: «Considerem, per exemple, les semblances que hi ha entre Rut i nosaltres. Rut era estrangera i es trobà abocada a la pobresa més extrema; però Booz, en veure-la, ni la va menysprear per la seva pobresa, ni la va refusar per la seva baixa extracció. També Crist va rebre l’Església i en va fer la seva esposa, malgrat que fos estrangera i es trobés en la pobresa més extrema pel que fa als béns celestials. I tal com Rut no hauria assolit aquesta dignitat si abans no hagués abandonat el seu pare i menyspreat la seva casa, el seu llinatge i la seva pàtria, així també l’Església es va fer amable per al seu espòs quan va abandonar els seus costums paterns. És això justament el que li diu el profeta tot conversant amb ella: Oblida el teu poble i la casa del teu pare, que el rei està corprès de la teva bellesa» (Homilies sobre sant Mateu, III, 4).\nÉs una altra manera suggeridora i profunda de llegir la Bíblia, la dels pares, que nosaltres hem perdut una mica, esclaus com som de la nostra lògica i de la nostra mentalitat cartesiana. D’aquesta lectura se’n pot dir simbòlica o al·legòrica, una lectura que intenta foradar la superfície, a voltes aspra i dura, de la lletra del text per pouar en les aigües riques i profundes del seu sentit amagat, del seu sentit espiritual. Rut esdevé un símbol i una imatge de l’Església, cridada d’entre els pagans, i Booz, l’avantpassat de Jesús, una imatge del Crist, que se sent atret per ella fins a fer-ne la seva esposa, és a dir, fins a unir-se-la profundament, amb un amor immens, per sempre. És això, ben mirat, el que celebrem per Nadal, el misteri de les noces de Déu, en Jesucrist, amb la humanitat, amb la nostra humanitat, amb la carn de la nostra història, també pobra, estrangera i de baixa extracció, com la de Rut la moabita.\nVoldria resumir i concretar el camí que hem fet en dos punts, que ofereixo per a la vostra pregària i reflexió.\n3.1. Jesús és el fill d’Abraham\nL’evangeli de la genealogia ens invita a apropar-nos a Jesús sense oblidar la seva prehistòria, el seu codi genètic teològic. Ens invita a contemplar-lo, a agenollar-nos davant el seu misteri, com Moisès ho va fer davant la bardissa flamejant al Sinaí, a acollir-lo, ara que ve a les nostres vides, a la de cadascun de nosaltres, com la culminació d’aquest llarg camí de fe i d’esperança en la seva vinguda que és la història del poble d’Israel.\nÉs cert que ja ha vingut, però la litúrgia de l’Advent ens crida cada any a renovar la nostra actitud d’espera i de vigilància, i això ens hauria de fer sentir més propers al poble d’Israel que continua esperant ardentment la vinguda del Messies.\nÉs cert que ja ha vingut, però les vingudes de Déu en la nostra vida ens deixen sempre en situació de camí, ens fan mirar endavant, ens fan caminar endavant, perquè l’Advent ple i definitiu, per a nosaltres i per als jueus, no serà fins que haurem travessat el Jordà que ens obrirà les portes de la Terra Promesa guiats per Jesús, el nou Josuè, el nostre Salvador i Redemptor.\nL’evangeli de la genealogia ens estimula encara a estimar i acollir com a portadores del misteri de Déu totes les realitats humanes que ens toca de viure, les bones i les dolentes, els èxits i els fracassos, a deixar, d’alguna manera, que Déu sigui el teixidor que va fent el brodat de la nostra vida: ben segur que el resultat serà una peça meravellosa.\nA saber, i a creure-ho profundament, que Déu fa camí amb nosaltres, amb la nostra història, encara que totes les aparences semblin indicar el contrari.\nA aprendre a llegir les claus de la nostra història personal i de la nostra vida com hem fet amb la genealogia, com el camí, o l’escala que, indefectiblement, ens porta Déu i ens porta cap a Déu.\n3.2. Jesús és el fill de David\nTota la Bíblia, resumida en l’evangeli de la genealogia, és la història i el camí de l’espera del Messies, l’Ungit del Senyor, aquell que serà d’una forma definitiva el sagrament de la salvació, de la compassió, de la tendresa infinita de Déu. Tota la Bíblia, doncs, s’ha de llegir en clau messiànica, com el procés humà i teològic alhora de l’eclosió d’aquest messies de Déu.\nUna de les figures centrals en les quals s’encarna aquesta figura i el seu significat és, com hem vist, «David, el rei» (Mt 1, 6). David, el rei que dansava mig nu entorn de l’Arca del Senyor en el seu trasllat a Jerusalem. El rei perseguit pels seus adversaris i àdhuc pel seu propi fill Absalom. El rei tendre, capaç de plorar la mort del seu amic Jonatan amb un dels més bells poemes de la Bíblia (2Sa 1, 19-27). L’autor del Salteri, el llibre que l’Església ens posa cada dia als llavis per a pregar i al qual ens cal conformar les nostres actituds i els nostres sentiments. David, una figura corporativa que encarna el poble, el poble que peca, que es penedeix, es converteix i retorna a Déu.\nDavid, el model sobretot d’un itinerari espiritual que som invitats a reproduir i a recórrer fent nostres els sentiments del nou David, Jesús, el Crist, el contador de paràboles, l’amic dels infants, l’acollidor dels pobres, el guaridor dels malalts, el donador de la vida; el rei-servidor sofrent, perseguit i traït per un dels seus, clavat a la creu, que mor amb les paraules del salteri als llavis i al cor: «Déu meu, Déu meu, per què m’has abandonat» (Sl 22, 2), i aquestes altres: «Pare, a les taves mans encomano el meu esperit» (Sl 31, 6). El nou David, l’espòs, l’estimat, cercat i retrobat per Maria Magdalena el matí de Pasqua. L’espòs de l’Església, que ve cada dia a les nostres vides, d’una manera especial aquests dies sants d’Advent i Nadal.\nLa figura de David ens invita a renovar, amb Jesús i com Jesús, el nostre compromís en favor dels menys afavorits, en favor dels membres sofrents del nostre poble, de la nostra societat. Ens invita a construir comunitats que siguin autèntics espais per a la joia i la comunió, espais autèntics (temples) de trobament amb Déu. Ens invita a fer de la nostra església un poble verament messiànic, que sigui per a tota la humanitat sofrent el sagrament del consol i de la tendresa de Déu.\nTant de bo tots nosaltres, vosatres i jo mateix, mitjançant la nostra fe i la nostra esperança, puguem empeltar-nos en l’arbre d’aquesta genealogia per a donar fruits veritables d’amistat amb Déu, això és, de vida teologal. Que la gràcia d’aquest Nadal que celebrarem ens hi ajudi.\nBrown, Raymond E. El nacimiento del Mesías. Comentario a los Relatos de la Infancia, Ediciones Cristiandad, S.L., Madrid 1982.\nGomà Civit, Isidro. El Evangelio según San Mateo. Traducción y comentario, Ediciones Marova, S.L., Madrid 1966.\nJuan Crisóstomo, San. Homilías sobre el Evangelio de San Mateo (1-45), Biblioteca de Autores Cristianos 141, Madrid 1955.\nLagrange, M.J. Évangile selon Saint Matthieu, J. Gabalda et Cia. Éditeurs, París 1948.\nLuz, Ulrich. El Evangelio según San Mateo. Mt 1-7, vol. I, Ediciones Sígueme, Salamanca 1993.


Oli essencial d’orenga | Parc de les Olors\nOli essencial d’orenga ECO\nAntibacterià major, anitiviric, antifúngic, antiparasitari\nEstimulant immunitari, estimulant físic, mental i sexual\nquantitat de Oli essencial d'orenga\nDescripció: L’orenga és una planta originària de la zona mediterrània i cultivada des de temps prehistòrics. El seu nom prové del grec i significa “herba que alegra la muntanya”. És un arbust perenne arrodonit de fins a 90cm d’alçada, amb tija robusta i fulles ovalades verda fosca. Les flors també petites, són abundants i de color rosa-porpra. Posseeix una aroma intensa. El orenga és molt ric en fenols amb una potent acció antiinfecciosa, però presenta una gran causticitat per a la pell i les mucoses dificultant-ne l’ús. Per això es recomana respectar les precaucions d’ús sobre tot per a la via oral.\nAntiinfecciós d’ampli espectre: antibacterià, antiviral, antifúngic, antiparasitari Immunoestimulant Estimulant i tònic general (físic, mental i sexual)\nInfeccions agudes i cròniques de les vies respiratòries (angines, grip, laringitis, bronquitis, otitis, sinusitis…)\nInfeccions intestinals, bacterianes, virals i parasitàries (diarrea, amibiasi, disenteria, paludisme)\nInfeccions cutànies: acne, furóncols, abscessos, ferides infectades, sarna\nDonada la dificultat d’usar aquest oli essencial per via olfactiva i tòpica no ofereix gaires possibilitats a l’esfera psicoemocional. A les persones amb poca energia vital o per connectar-hi es podrien fer servir un parell de gotes d’oli essencial d’orenga diluït en 30 ml d’oli vegetal i aplicar una 3 o 4 gotes d’aquesta dilució a la planta dels peus.\nEl oli essencial d’orenga presenta una gran causticitat per a la pell i les mucoses dificultant-ne l’ús. Per això es recomana respectar les precaucions d’ús sobre tot per a la via oral.\nDesaconsellat durant els tres primers mesos de l’embaràs.\nConsulteu el vostre metge o professional de la salut format en aromateràpia per a un tractament terapèutic específic i adequat


Moltes ganes i il·lusió entre els infants per la represa de les activitats extraescolars - SocPetit.cat\nEntradaAutor: Toni » dt. nov. 24, 2020 9:02 am\nGairebé un mes després de l'anunci de l'aturada de totes les extraescolars, aquest dilluns infants i joves han viscut amb alegria la represa de les activitats presencials fora de l'horari lectiu habitual. Classes de música, dansa o esports són algunes de les activitats que, amb el pla de represa del Govern, han pogut tornar a funcionar i quan siguin a l'aire lliure, o si es fan en espais interiors, limitades a grups de sis persones. És el cas de l'Abril Serra i l'Adara Altisent, dos alumnes de guitarra de l'aula El Traster de Mollerussa i han coincidit en què tocar presencialment és "molt més divertit" que soles a casa. A Igualada, el futbol ha estat una altra extraescolar que s'ha reprès, en aquest cas, a l'aire lliure.\nL'Albert Gilabert és professor de guitarra d'una vuitantena d'alumnes a la seva acadèmia privada 'El Traster' de Mollerussa. Aquest dilluns ha reprès les extraescolars presencials amb alumnes de primària i secundària en grups no superiors a 3 alumnes. Malgrat en el primer confinament del març Gilabert va decidir mantenir l'activitat de forma telemàtica amb els alumnes encomanant tasques cada setmana, en aquesta ocasió va decidir aturar temporalment les classes i deixar de cobrar els rebuts a les famílies, una circumstància que li ha provocat pèrdues econòmiques.\nMalgrat tot, l'Albert confia que la represa tingui continuïtat i no hagi de tornar a parar les classes en el que queda de curs. En aquest sentit, ha defensat que les extraescolars com la seva són "segures" i ha criticat el model que s'ha aplicat des de Govern a l'hora de limitar-los la presencialitat quan ha calgut aplicar restriccions. "Han posat les extraescolars com un conjunt i aquí som dos o tres alumnes com a molt, respectant mesures", ha remarcat. Gilabert per això, encara pateix una de restricció que no li permet recuperar al 100% la seva activitat i és que el dissabte també té grups d'extraescolars i el confinament perimetral municipal impedeix que hi puguin assistir els alumnes de pobles de l'entorn de Mollerussa.\nAquest dilluns també s'han pogut reprendre les activitats esportives a l'aire lliure. Un exemple és l'activitat de futbol que organitza el Club Futbol Igualada al camp de gespa de la ciutat. La regidora d'Esports de l'Ajuntament d'Igualada, Patricia Illa, ha explicat que la ciutat tenia "moltes ganes" de tornar a activar les extraescolars "amb totes les mesures de seguretat". "Sabem que els nens també en tenien moltes ganes perquè l'esport, per nosaltres, és inclusiu i un bé essencial", destaca Illa. La regidora, però, també ha reclamat a la Generalitat que s'equipari l'esport escolar i el federat, ja que considera que "han tornat però amb condicions diferents i, al capdavall, tots dos fan practicar esports".\nA Fals (Fonollosa, Bages) també han pogut reprendre una activitat esportiva que té molt èxit entre els infants i joves de la zona. Es tracta de l'escola de ciclisme 'Single Track', que aplega nens i nenes de Fonollosa, Aguilar de Segarra, Rajadell i Sant Mateu de Bages. Aquest dilluns diferents grups de nens des de P5 fins a tercer de Primària han participat a l'activitat. La seva responsable, Neus Parcerisas, relata que el fet d'anar a sobre de la bicicleta fa que "per força es compleixin les distàncies de seguretat perquè si no xocarien entre ells". Parcerisas assegura que l'esport es trobava molt a faltar "tant pels petits com també pels grans" i creu que "segurament això passarà factura d'aquí uns mesos amb més sedentarisme i problemes motrius".\nFont: ACN Mollerussa / Igualada


Covid-19: reflexions, declaracions i propostes · Silene\nCatalunyaMarç 2020- Març 2022\nLa vida de les societats de mig món s’ha vist afectada per l’aplicació de mesures polítiques dràstiques -que fa poc ens haurien semblat inimaginables- en relació a la Covid-19: des de confinament domiciliari general fins al tancament de fronteres o la clausura de totes les activitats econòmiques considerades no essencials, generant una sindèmia.\nConvençuts com estem que marcarà un punt d’inflexió en la història contemporània global, volem contribuir a una reflexió serena i profunda, més enllà dels debats sanitaris, polítics i econòmics d’urgència. Per això, hem decidit recollir testimonis rellevants, publicats en qualsevol de les quatre llengües de la nostra web, i els hem agrupat en les tres perspectives que abordem:\nNatura: ciències de la vida i de la salut\nCultura: filosofia i ètica\nEspiritualitat, sigui religiosa o no\nClicant en cadascun d’aquests àmbits sereu redirigits a recull temàtic indicat, que anirem actualitzant mentre duri aquesta situació excepcional. Com que cada idioma del nostre web prioritza els articles en funció de la llengua, els reculls són diferents. Per això us animem a visitar aquesta pàgina en totes les llengües que conegueu.\nCrisi ecològica·Salut·Valors culturals·Valors espirituals


Gràcies als Plans de Promoció podràs fer ús de material esportiu al teu Centre d'Educació durant un trimestre mitjançant el préstec del material necessari de l'esport escollit per desenvolupar la Unitat de Programació o Crèdit Variable.\nPla de Promoció 1er Tri 2on Tri 3er Tri\nPer tal d'assegurar-nos que el sevei de prèstec de material esportiu arribi al màxim de centres possibles, cada centre d'Educació podrà com a màxim sol·licitar 2 packs de material esportiu per trimestre\ni 1 esport per trimestre i curs.\nEn cas de no haber-hi disponibilitat del pack que esteu interessats o que no compliu els requisits especificats, podeu fer una pre-reserva per entrar en llista d'espera en el cas de que hi hagi excedències.\nGratuït. (el possible deteriorament o retràs en el lliurament del material de préstec vindrà a càrrec del col·legi que ho sol·licita)\nDATES D'ENTREGA I RECOLLIDA\nTant el lliurament com la recollida del material s’haurà de fer en les nostres oficines a principis i a finals de trimestre respectivament. Els plans poden ser requerits pel CEBLLOB en dates puntuals, trobades, activitats especials, ...; en aquest casos tant la recollida com el posterior lliurament correrà a càrrec nostre.\nEntrar a la llista d'Espera


Tempesta política per la compra municipal de 14 locals\nTempesta política per la compra municipal de 14 locals amb llogaters\nAlguns dels 14 locals de les Corts que l'Ajuntament va intentar comprar en el programa 'Amunt persianes' / ERC\nERC ho troba una "barbaritat", Junts reclama transparència i el consistori promet ajustar-se a llei\nIncendi a la plaça de Sant Jaume. En concret, al cantó on hi ha l’Ajuntament de Barcelona. ERC ha esclatat contra l’executiu liderat per l’alcaldessa Ada Colau i ha assegurat que el consistori està cometent un “frau de llei”. Aquestes són les fortes acusacions que ha etzibat el líder dels republicans a la capital catalana, Ernest Maragall. “Estic ofès, és una barbaritat”, ha afirmat. El primer partit de l’oposició ha criticat que l’Ajuntament hagi adjudicat la compra de 14 locals situats a tocar del mercat de les Corts per 3,2 milions d’euros. El pla municipal contempla una partida de 17 milions per la compra de baixos buits per reactivar el teixit econòmic de la ciutat, però aquí la realitat s’allunya molt dels propòsits de comuns i PSC, acusa ERC.\nSegons la tesi dels republicans, els 14 establiments ja disposen d’activitat econòmica i tenen un contracte de lloguer vigent, 11 d’ells prorrogats, però plenament legals i situats al carrer Doctor Nubiola i Espinós 6-8. Aquesta situació ja incompleix els requisits que s’ha fixat l’Ajuntament, ja que la mesura va encaminada a recuperar el teixit econòmic, no a destruir-lo ni modificar-ne l’ús. De totes maneres, la propietat, única per a tots els locals, hauria posat a la venda aquests espais perquè l’Ajuntament, com ha fet, els hagi adquirit, després que l’actual amo els hagi obtingut fa poc més de dos anys, el novembre de 2019. L’últim detall que falta, que també és el més important, és la formalització de la compravenda. Aleshores serà quan canviï de mans la propietat. Segons ERC, això ha de passar a principis de juny, d’aquí a dos mesos.\nLa política municipal en qüestió s’anomena Amunt persianes!, una mesura a proposta precisament d’ERC i que es va aprovar juntament amb els pressupostos de 2021. Fins ara totes les adjudicacions haurien estat ben executades, com ha reconegut el mateix partit independentista… fins ara.\nLa propietat els ha dit que han de marxar\nLa propietat, un fons d’inversió, sempre segons ERC, hauria escrit una carta on hauria dit als inquilins que han de fer les maletes aviat. “Ha enviat un burofax als seus llogaters comunicant-los que han de deixar els locals abans de dos mesos”, ha explicat Maragall. “La sorpresa es converteix en un escàndol”, considera. “Això no pot ser, s’ha de rectificar”, afegeix. “El que hauria de rectificar és l’existència d’aquest govern, que és el que farem ben aviat. Aquest és un govern que no ens mereixem. És inadmissible”, conclou.\nJunts ho considera “mobbing”\nAbans que els republicans, el 16 de febrer Junts ja va advertir al govern que s’estaven incomplint les condicions del programa que regulava aquesta política que, a més, només permet la compra de baixos, mentre que en el cas dels establiments de les Corts n’hi ha diversos en primera planta. Així ho va fer saber la líder dels juntaires, Elsa Artadi. “Si no es compleixen [les condicions], no s’adquiriran. Seria impossible”, va ser la resposta del regidor de Govern, Jordi Martí.\nEn una nota de premsa aquest dimarts nit, Artadi ha exigit explicacions al govern d’Ada Colau i Jaume Collboni per aquest programa municipal que segons els junters “promou el ‘mobbing’ immobiliari de 14 activitats comercials”. Considera que “les irregularitats descobertes amb la compra dels locals posen en qüestió tot el pla Amunt Persianes” i reclama a l’executiu que “sigui transparent” i permeti a l’oposició “tenir accés a la documentació”. No descarta, sinó, iniciar accions legals contra el govern.\nL’Ajuntament assegura que no comprarà\nL’Ajuntament de Barcelona ha sortit al pas assegurant que “només es compraran els que estiguin buits i lliure de càrregues, legalment, no fent fora llogaters si tenen contracte vigent”. Això, dit d’una altra forma, implica que els 14 comerços que estan als 14 locals s’hauran de quedar, atès que tots tenen contracte de lloguer en vigor, amb una activitat econòmica acreditada, segons ha sostingut ERC.\n“Com ja vam dir, només podem adquirir locals buits“, han recordat fons del consistori al TOT Barcelona. “L’Ajuntament actuarà sempre atenent al que s’estableix al plec de condicions, base del procediment de compra, i que garanteix l’objectivitat, la pública concurrència i la transparència de les actuacions municipals”, es refermen. En cap moment expliquen com s’ha pogut arribar fins aquest punt, on s’ha adjudicat la compra i només quedava pendent la formalització.\nEl que pugui passar és una incògnita, perquè la propietat podria expulsar els llogaters amb el pretext de vendre els locals al consistori, que els podria comprar un cop estiguessin buits i sense deutes pendents. De totes maneres, l’Ajuntament referma que, si hi ha indicis d’irregularitats, no formalitzarà finalment la compra.\nAjuntament de Barcelona Baixos ERC Ernest Maragall Locals comercials\nTMB jubilarà autobusos contaminants i estrenarà vehicles elèctrics\nTMB inicia la licitació de la comanda més gran d'autobusos elèctrics per a Barcelona, un total de 83\nJm abril 05, 2022 | 19:20\nNo pasa res oi Maragall…son els amics del PSOE català i els Comuns…\nPatètics abril 05, 2022 | 19:28\nAjuntament comunistes-socialistes, ERC..."Entre bobos anda el juego"!


Investiguen la mort d'una dona després de dinar en un restaurant de València\nEl seu marit i el seu fill també van emmalaltir, i s'han detectat altres set casos de persones afectades però amb símptomes lleus.\ndimarts, 19 de febrer 2019 - 11:28h\nImatge d'arxiu | Generalitat Valenciana\nLa Conselleria de Sanitat ha obert una investigació per a esclarir les causes de la defunció, diumenge passat, d'una dona de 46 anys que va morir després d'haver menjat en un restaurant de la ciutat de València. El seu marit i el seu fill, de 12 anys, també van emmalaltir i, a més, s'han detectat altres set casos de persones afectades però amb símptomes lleus que evolucionen favorablement.\nAixí ho ha confirmat la consellera de Sanitat, Ana Barceló, qui ha lamentat la mort de la dona i ha recalcat que "s'ha posat en marxa tot el protocol" que s'aplica en aquests casos. En aquest sentit, ha detallat que "s'ha fet una primera inspecció en l'establiment i sembla que tot està normal i ara es realitzaran les proves analítiques als productes alimentaris".\nLa titular de Sanitat, que ha realitzat aquestes manifestacions als mitjans, ha agregat que a partir d'aquest moment, Salut Pública s'ocuparà dels controls i la investigació per a determinar la causa i, per això, ha instat a "esperar que concloguen" aquestes investigacions.\nPer part seua, fonts de la Conselleria han especificat que el brot de toxiinfecció alimentària es va declarar diumenge passat, 17 de febrer, amb tres casos d'una mateixa família a València.\nEls malalts van presentar símptomes --vòmits i diarrea-- el dia 16 de febrer, dissabte. Dos d'ells, pare i fill --aquest últim un menor de 12 anys--, van evolucionar bé i es van recuperar. No obstant això, el tercer cas, una dona de 46 anys, amb vòmits profusos, va morir en la matinada del dissabte al diumenge en el seu domicili.\nEls tres casos presentaven l'antecedent comú de consum d'aliments en un restaurant de València el dissabte dia 16 al migdia. A més, en la investigació que s'està realitzant s'han detectat altres set casos amb simptomatologia molt lleu, principalment vòmits i amb bona evolució, probablement relacionats amb el mateix restaurant. Aquestes persones evolucionen favorablement.\nInspectors de seguretat alimentària van realitzar el dia 18 de febrer una visita d'inspecció a l'establiment on va tindre lloc el menjar a l'efecte d'estudiar les condicions d'aquest, el qual es trobava sense activitat en aqueix moment, i no van detectar deficiències relacionades amb factors que hagueren pogut contribuir a la toxiinfecció alimentària.\nAixí mateix, es va procedir a la recollida de mostres d'algunes matèries primeres i aliments que formaven part del menú degustació, que s'estan analitzant actualment, apunten.\nLa informació l'ha avançada el diari 'Levante-EMV', que explica que la família va acudir a aquest restaurant "de luxe" a una celebració i va demanar un menú degustació, el que suposa que van prendre els mateixos aliments. Els tres van patir episodis intensos de vòmits i diarrea que la dona no va poder superar.\nconselleria de sanitat Salut i benestar Restaurant


El crossover compacte d’Audi Q1 en consideració: informe - Notícies, Desembre 2021\nEl crossover compacte d’Audi Q1 en consideració: informe\nAudi sembla considerar un mini crossover d'Audi Q1, basat en el model més petit de la companyia, l'A1.\nEncara són primers dies, però segons un Quin cotxe? Un informe del Regne Unit, un expert d'Audi, ha indicat que aquest model està en consideració.\npreus ranger ranger\n'Heu vist com els nostres SUV han estat cada vegada més petits & # x2013; Q7, Q5, Q3 & # x2013; i la plataforma A1 podria anar en aquesta direcció. '\nAudi encara anuncia els plans oficials del model, però l'empresa vol ampliar l'ús de la plataforma A1. Recentment ha presentat l'Audi A1 Sportback, una versió de cinc portes de l'A1, que es preveu a Austràlia a mitjan any.\nS'ha entès que l'Audi Q1 seria una versió augmentada de l'A1, amb una alçada global més alta i una superfície de terra més elevada, mostrant un paquet de pneumàtics i rodes revisat més adequat per a la sortida de la carretera.\nSi els executius d'Audi ho aconsegueixen, encara no esperem veure la llum del dia durant uns quants anys més. L'informat va dir que no està previst res per a un futur proper.\nEl segment de vehicles encara és molt fresc, tant Ford com GM han presentat recentment les seves versions de crossovers súper compactes. Ford compta amb el EcoSport, basat en la Fiesta, mentre que GM va donar a conèixer l'Opel / Vauxhall Mokka, basat en el nou Barina.\nressenya ssangyong korando 2015\nLes notícies més destacades de la setmana: 24 de novembre del 2019\ngamma rover sport interior 2016\ncolorado vs ranger 2017\nNissan 370z Roadster revisió


Bloc d´un Metge de Família: Noves recomanacions sobre el Xarampió\nNoves recomanacions sobre el Xarampió\nNoves actualitzacions respecte a l’alerta de brot de xarampió.\nPreguntes freqüents sobre el xarampió\nRecull d´entrades sobre el Xarampió\nQuè és el xarampió\n3º dia pre-eruptiu amb "taques de Koplik" indicatiu de l'aparició de xarampió.\nCara del nen amb xarampió, (tercera erupció dia).\nDesprés de 3 dies d'infecció per xarampió.\nEtiquetes de comentaris: Infeccions, Prevenció, Salut Pública, Xarampió


estil de cotó de fearne: moda i pentinats | inclusaodiferente.net\nFearless Fearne Cotton és una de les icones més fantàstiques de l’estil britànic. Ens encanta la manera com ella salta a una tendència i crea la seva fabulosa presa de decisions. Tant si és un nou pentinat com un maquillatge de moda, Fearne sempre ho té bé. A continuació, es detallen alguns dels seus millors moments de bellesa i bellesa\nAls premis Women of the Year de GLAMOUR, Fearne la va mantenir neutra, però innegablement va lluir amb un llavi nu pàl·lid i una mirada fumosa i brillant. L’estrella va mantenir els seus panys rossos rebotats i fluixos. Impressionant.\nAmb Fearne, és molt un cas si no es trenqui no ho solucioneu. L’estrella sap el que li funciona: llavis nus, cabells descarnats i subtils ulls de fum com els que portava aquí per Children In Need. És una bellesa segura de falles i ens encanta.\nAls Premis Brit del 2015, la mirada de Fearne Cotton es referia als petits tocs de bellesa. El seu increïble espectacle va mostrar les seves arracades de declaració i pel que fa al maquillatge, Fearne la va mantenir senzilla als llavis amb només un toc de brillantor i es va fer gran amb els ulls brillants d'or.\nFearne Cotton, en el llançament de la seva darrera col·lecció de Very, va donar-li uns pantalons de vinil resistents i un aspecte teixit amb una actualització fantàstica, amb uns cabells ondulats molt voluminosos i un maquillatge perfecte per a la imatge.\nFins als premis Tesco Mum of the Year de l’agost de 2014, Fearne protagonitza una ambientació vintage amb ones rosses desenfundades, delineador marró i un llavi rosat mat.\nPer presentar la col·lecció de moda A / W14 de Very.co.uk al Club Groucho a finals de juliol del 2014, el look de Fearne va ser un personatge de bellesa estiuenca. Bells panys rossos arruïnats, una brillantor rosa brillant i un toc d’ombra metàl·lica. Preciós.\nPer al casament amb Jesse Wood el juliol de 2014, Fearne va anar a la vibració au naturel, mantenint el cabell sol i ondulat. Ella va afegir un toc de glitz en forma de la diadema bejeweled.\nFearne canalitza un photocall al juny de 2014 per llançar Festifeel, un canal de bellesa i bellesa. Diríem que aquest era un dels nostres aspectes preferits a la bellesa del televisor.\nPer als premis GLAMOR 2014, Fearne va treure un mini rusc elegant per a un toc de glamur dels 60. Un cutis lluminós i llavi brillant va posar l'actualitat brillant.\njessica castiga la cura de la pell\nAls Premis BRIT 2014, Fearne va fer que la seva bellesa es centrés en tots els ulls. I quins ulls tan bonics són, arrebossats en kohl i brillants amb una ombra metàl·lica de plata.\nPer a les BAFTAS, Fearne obté el glamour amb un dramàtic enrotllat bob, una ombra de bronze i un pinyó de gerds. Aquest és un aspecte impressionant per a la presentadora de TV.\nAls Premis Nacionals de Televisió 2014, Fearne reverteix al tipus clàssic rocker noia amb panys de peroxid descongelats i un llavi vermell atrevit.\nEn la seva última col·laboració de Boots, Fearne porta els cabells amb un estil immaculat i ondulat complementat amb tons d’ombres metàl·lics i acabat amb delineador d’ulls. Imatge perfecta.\nFearne adora de tant en tant una tonalitat rosada de llaminadures i just després d’haver-se compromès el presentador de ràdio debutava un vibrant bob a la seva Instagram. De color rosa, efectivament.\nFearne Cotton sembla més bonic que mai quan arrenca SS14 LFW amb el seu espectacle Very at Claridge's, Londres. La nova mare va unir unes llargues onades rosses amb un gran maquillatge dels ulls fumats.\nFearne va robar el programa a la catifa vermella dels Premis GLAMOR 2013, sortint uns mesos després de donar a llum al fill Rex Wood que treballava un punyal de tendència i semblava absolutament radiant.\nFearne es veu brillant als Sony Radio Academy Awards 2012 (on va obtenir el premi al millor programa de música). Ens encanta la fresca ombra metàl·lica i el color llavi rosa brillant.\nAquesta noia simplement no s’equivoca. Coronada la nostra heroia del cabell de l'any 2011, va donar el tret de sortida al 2012 amb aquest aspecte elegant i tan elegant que va fer als Premis Nacionals de TV.\nFearne afegeix tonyines de volum al seu ondulat rubí bob per obtenir un estil declarat. Som enormes seguidors del pintallavis rosa.\nFearne s'uneix a la revolució dels cabells de l'arc de Sant Martí amb una ratxa girly baby baby i un brillantor dels llavis. Estimem!\nEl nostre pentinat més desitjat del 2011? Fearne, un senzill ventall d'estiu.\nAls Premis GLAMOR 2011, Fearne mostra un bell rubió ondulat i un pal de pal de felina.\nLa presentadora de Ràdio 1, Fearne, mostra com es pot crear una versió glamurosa del seu super elegant, afegint ones suaus.\nEl 2010, Fearne va ser una de les úniques noies britàniques que treballaven una tendència de pèl celeb als Estats Units, el color dels cabells de dos tons. Ens encanta la llargada, la textura del rock 'n roll i només un maquillatge.\nREALITZACIÓ DE CELEBRITAT\nMILLOR PEL DE CELEBRITAT\nL’ÚLTIMA TENDEIX DEL PELL I LA BELLESA\nPensem que hi ha un toc de Madonna sobre el aspecte de Fearne aquí ... Les onades de platja són perfectes i es veuen excel·lents amb la base perfecta, el delineador d’ulls i les pestanyes falses; desitgem que tinguéssim pell com Fearne!\nSempre hem pensat que Fearne podia fer un pentinat retro i aquí es troba a la catifa vermella practicant aquest fabulós estil mig i arrebossat que mostra el seu color de cabell de dos tons. I per descomptat, els llavis vermells brillants i el revestiment d'ulls alats li acaben de mirar.\nQui és el supermodel? Fearne semblava un nen gros amb un cabell exuberant, llarg i ondulat i la pell més magnífica que hem vist mai. El maquillatge dels ulls nets també guanya Fearne grans punts de bellesa i aprofita al màxim els seus ulls grans. Som tan gelosos!\nHmm, hem de dir que no estem massa pendents d'aquest aspecte de dos pentinats en un. Sí, va ser una tendència el 2008, però mirant enrere, la franja i els rínxols endreçats, fixats cap a un costat, són una mica massa. Però ens encanta els llavis brillants i nus i l’ombra fosca dels ulls es va quedar fosc a sota dels ulls, molt xula.\nSúper mono! Es mostra un costat més suau amb aquest magnífic bàndol lateral enrunat i uns fantàstics ulls felins.\nTenint la seva dama sofisticada busca una talla amb aquest magnífic llavi vermell clàssic i un aspecte neutre de maquillatge. El fabulós pentinat de Fearne s'ha creat completament amb allisat. Les arrels i les mitges longituds es planxen amb normalitat, després des de les orelles cap avall el cabell es retorça secció per secció i s’embolica al voltant dels ferros calents, et voila! Els rínxols frescos.\nI poseu! Hmm, és clar, Fearne havia estat practicant el seu millor posat de paparazzi davant del mirall abans d’aparèixer a la catifa vermella. Encara ens encanten els seus cabells, i com és que la pell sembla tan brillant? De fet, sabem que un dels secrets de bellesa de Fearne són les tovalloles de Johnson i l'oli de bebè de Johnson.\nper què és bona l’aigua micel·lar?\nAixò no funcionaria a ningú més, però a Fearne aquest estil amb dos tons texturats funciona totalment.\nTenia una pinta de senyora de color vermell amb un panell torçat desordenat a un costat i una separació profunda i arrasada. Fearne uneix el seu aspecte ladylike amb un llavi de corall en tendència i un revestiment d'ulls alats, ¡perfecto!\nUna sirena sofisticada amb ulls negres de color blanc, llavis brillants i les onades més magnífiques, que mostren la combinació de Fearne de rics colors de xocolata, castanyes i cabells rossos.\nUn pintallavis vermell elegant és clarament un dels elements imprescindibles de maquillatge de Fearne i funciona molt bé amb el to de pell. A nosaltres també ens encanta la traça de les peces desordenades.\nLa Fashionista Fearne s’acosta al saló PPQ de la London Fashion Week a l’accessori per al cabell du jour! El gran arc - i per descomptat, una legió de nosaltres vam acudir a Topshop per comprar llaços de pèl gegant. Per a una declaració de cabell com aquesta, Fearne segueix les normes de bellesa amb llavis nus, sense brillants i pell lleugerament bronzejada.\nUh, oh, sembla que Fearne ha tingut una lluita amb les pinces que s'arrossegaven. Ens encanten els llavis vermells del rock i els ulls folrats.\nWOW! No hi ha moltes persones que es puguin treure els cabells vermells, però Fearne, certament, pot. Ens encanta que els seus panys titians s’uneixin amb els maquillatges clàssics dels ulls fumats i els llavis nus, fet que és una bona trucada, ja que els llavis rics de colors haurien semblat massa.\nCap al 2005, Fearne es traslladava als cercles més interessants del rock i es trobava amb els tatuatges indis Gods. Al Shockwaves NME Awards, Fearne posa amb unes galtes simpàtiques i simples, uns ulls folrats de rock i un pentinat arrebossat aleatòriament, que era el pentinat del dia en aquell moment.\nOoh sexy Fearne! Ens encanta aquesta mirada de Fearne a la Nit de la moda del 2004, on va treballar fabulosos ulls foscos i fumosos amb un toc de pruna. I el cabell elegant i allisat.\nA la carrera de Fearne es va treure un aspecte nou i elegant. Van sortir els allisadors i les vermelles brillants i celles súper brodades. Però la purpurina d'or encara era evident: aneu Fearne!\nFearne, sempre riallós, va presentar Fame Academy House en ajuda del còmic alleujament, amb rajos de pèl vermell que atravesen la franja tallada contundent i les capes d'afaitar, que no donaran a la causa amb el front Fearne!\n2003: No va passar gaire temps abans que Fearne va trepitjar un cultiu de pixie més intens i amb plomes de tons frescos, gelats i un maquillatge sobrenatural pàl·lid.\nAw, little Fearne, el 2003. Quan va sortir a les nostres pantalles, Fearne tenia un aspecte fresc amb un bonic cotó i un maquillatge natural, tot i que els seus aspectes estètics eren evidents gràcies als petits punts d'ombra dels ulls en els racons dels seus ulls. - genial!\nFirefly Lane de Netflix sembla que Sweet Magnolias compleix amb This Is Us\nJo Elvin: La meva boda barata com a patates fregides es va reunir I em va encantar.


La mort arriba al teatre\n18 abril 2021 11:24\nLa companyia Titzina reflexiona de manera creativa i poètica sobre el moment del traspàs amb dos actors polifacètics\nNúria Martí | 16 gener 2010\nUn fosser, un home que cerca alguna ocupació, un directiu d'un laboratori farmacèutic i un misser. Tots, interpretats per dos únics actors, Diego Lorka i Pako Merino, i amb un sol tema a tractar, el de la mort.\nAquesta és la proposta que des d'ahir i encara avui a les 21.00 hores es pot veure al teatre Principal. Es tracta d'Exitus, de la companyia Titzina. Una obra que ja es pogué veure amb molt d'èxit a la passada Fira del teatre de Manacor i que ara recala a la sala Gran del Principal.\nL'espectacle planteja unes respostes i reflexions poètiques i creatives a les preguntes que sempre envolten el tema de la mort. Què és la mort? Com definir-la? Com i quan arribarà? Per què ens fa por? Què hi ha després d'aquest moment?...\nAmb l'objectiu de preparar bé el muntatge, Merino i Lokca varen realitzar un intens estudi que els dugué a conèixer de ben de prop la feina que es du a terme en una funerària i en una unitat de cures pal·liatives. Fins i tot, varen conviure amb investigadors de fenòmens paranormals.\nSeguint un estil pròxim a la tragicomèdia i amb grans dosis d'humor negre, Exitus és un muntatge que "promet no deixar l'espectador indiferent". Són paraules dels dos actors, que alhora són els autors, productors i directors de totes les seves obres.\nL'espectacle, que té una hora i mitja de durada i es representa a la sala Gran en castellà, deixa un gust agredolç entre la joia de viure i la desgràcia de morir.


[Vídeo] Canadell: "Ser independentista és voler ser independents demà; no d'aquí 20 anys" La República\n[Vídeo] Canadell: “Ser independentista és voler ser independents demà; no d’aquí 20 anys”\nEl número 3 de Junts per Barcelona admet que el Govern entre Junts i ERC “no ha funcionat” però diu que els republicans són l’únic soci possible\nJoan Canadell, entrevistat aquest matí per Gemma Nierga.\nJoan Canadell, número 3 de la llista de Junts per Barcelona, ha llançat un dard a ERC qüestionant el seu independentisme. Ho ha fet aquest matí al programa Cafè d’idees que condueix Gemma Nierga a TVE. El fins fa pocs dies president de la Cambra de Barcelona posa en dubte l’independentisme d’ERC. “Ser independentista és voler la independència demà; no d’aquí 20 anys”. Ho recull aquest fragment publicat a Twitter pel programa.\n☕ @jcanadellb @JuntsXCat posa en dubte l'independentisme d'@Esquerra_ERC. #GemmaNierga @RTVECatalunya @radio4_rne pic.twitter.com/Kn4syanfFS\nTot i això ha admès que la coalició entre JxCat i ERC “no ha funcionat” però que els republicans son “l’únic soci” possible. Canadell ha clamat per una majoria absoluta de Junts però ha reconegut que això “és fa difícil de pensar” i que, per tant “l’únic soci gairebé és ERC”. Tot plegat dependrà dels resultats, ha considerat el candidat, que creu que es podria donar “un molt bon resultat de JxCat i un mal resultat d’ERC”. De fet, ha qüestionat la continuïtat de Pere Aragonès: “Ja es veurà qui hi ha al capdavant d’ERC si hi ha Govern”.\nTambé ha dit que la consellera de Salut, Alba Vergés, podria ser “molt millor”. Canadell tampoc ha tancat la porta a aliances amb la CUP, i ha assegurat que ell no és “antiCUP”. “És un partit més independentista”, ha valorat Canadell, que ha assegurat tenir “certs moments d’afinitat política” amb els anticapitalistes.\nD’altra banda, de cara a la campanya electoral i amb la tramitació dels indults en marxa, el número 3 de JxCat ha reclamat que “ningú jugui políticament amb els indults per guanyar les eleccions”.


Data: 19/08/19 10:13\nFa casi dues setmanes que vaig tenir relacions sexuals amb el meu novio i se'ns va petar el condó. De seguida vam anar al centre mèdic a pendrem la pastilla del dia després.\nFins aqui tot bé, però al cap d'uns dies ho val tornar a fer i se'ns va tornar a petar quan ens vam acabar de fer-ho.\nEns pensàvem que al prendre la pastilla un cop ja em vindria la regla, però fa casi dos setmanes d'això i encara n em be!!!!\nQue tinc que fer??\nData: 19/08/2019 21:45\nLa pastilla de l'endemà s'ha de prendre com més aviat millor després de la relació sexual de risc. Si passats uns dies, torneu a tenir relacions i el preservatiu es torna a trencar, la pastilla que vàreu prendre no té afecte en aquesta segona vegada... Si ja fa dues setmanes d'això, és massa tard per tornar a prendre la pastilla d'emergència. Per tant, si ja han passat 21 dies des que te la vas prendre i la regla no t'ha vingut, la recomanació seria que et fessis una prova d'embaràs per descartar-ho.\nEstaria bé que reviséssiu els preservatius que teniu. No és habitual que es trenquin dues vegades seguides. Mireu que no estiguin caducats, que estiguin en bon estat, etc. i si tot està correctament, mireu si l'esteu col·locant correctament en el penis en erecció i que no es mou de lloc mentre practiqueu relacions sexuals.


L’emergent moda de veure una funció de teatre a la gran pantalla - El Periòdic d'Andorra\nL’emergent moda de veure una funció de teatre a la gran pantalla\n‘Le Misanthrope’ es representa avui a la Comédie-Française de París, fa l’emissió en directe per a multitud de sales de tot el món i Illa Carlemany s’afegeix per primer cop a aquesta iniciativa\nPublicat el Dijous, 9 de febrer de 2017 | 01:45 h\nJosep Maria Cabanes (Andbank), Jocelyne Caballero (Ambaixada Francesa) i Jordi Torres (cinemes Illa Carlemany), ahir a la presentació. | Emilio Prenas\nMolts cinemes del món estan canviant des de ja un temps el seu concepte de la gran pantalla. Es tracta d’una moda emergent que fins i tot ha arribat a Andorra, que consta en habilitar sales que no estiguin destinades exclusivament a veure films, sinó a altres entreteniments. El gran promotor de tot això és el Govern francès, que amb l’objectiu de difondre la seva cultura a l’estranger emet en directe molts dels espectacles que es representen al Teatre Nacional de França ubicat a París, també conegut com la Comedie-Française.\nUn dels distintius d’aquest teatre és l’elenc d’actors propis que té –podríem dir que es tracta del Cirque du Soleil de la representació– i un altre que el diferencien de la resta és que compten amb una productora, la Troupe, que emet les seves funcions a multitud de cinemes de tot el planeta gràcies al suport que rep de l’Institut Francès. I el Principat serà un més d’aquesta llista des d’avui gràcies a la iniciativa de l’ambaixada francesa, Andbank i el cinema Illa Carlemany, en una mena de prova pilot per veure si aquest nou concepte qualla a les nostres fronteres. Funcions d’etiqueta, sense subtítols i amb la llibertat de poder menjar crispetes si un ho desitja, cosa que no està permesa als teatres. La funció Le Misanthrope de Molière, una comèdia en vers que dirigeix Clément Hervieu-Léger es representarà aquest vespre (20.30 hores) a la Sala Richelieu del Teatre Nacional i ho podrem veure des d’aquí.\nEl ballet i l’òpera ja hi són\nEl teatre és un format nou a Illa Carlemany, però no l’únic que ha entrat d’aquesta moda de fer conviure les pel·lícules amb altres espectacles a la gran pantalla. El ballet i l’òpera ja estan instaurats i mouen prop d’un centenar de persones. «Esperem que aquesta novetat tingui més espectadors», afirma el director del cinema, Jordi Torres. Simplement perquè el teatre té més tirada i abasta més segments de públic. «L’òpera té un target usual de gent de més de 50 anys i al ballet també s’hi poden veure alguns joves. El teatre és per a totes les edats», matisa Torres. L’any passat es van fer 12 emissions i en aquest 2017 es preveuen 17. Totes en directe.\nLa prova pilot de teatre no se centrarà únicament en Le Misanthrope, tot i que aquesta serà l’única obra teatral prevista aquest any en directe. El 3 de maig vinent s’emetrà en diferit Romeu i Julieta, obra que es va representar al Teatre Nacional de França fa tres mesos i el 18 d’octubre es farà el mateix amb Cyrano de Bergerac, tres mesos després de la seva estrena, prevista per al 4 de juliol, una mala època per ser en plenes vacances d’estiu.\nEls preus són l’únic petit punt negre d’aquesta iniciativa, ja que les entrades són més cares que veure una pel·li. 16 euros per als adults i 5 per als joves com una tarifa escolar. Preus, això sí, molt més assequibles que si un compra una entrada a la Comedie-Française. Més seductor, però sense crispetes.


El canvi d’emplaçament de la Casa Consistorial, ja previst amb la construcció de l’equipament polivalent, el 2008, es fa ara amb la finalitat de millorar els serveis municipals, ja que l’actual immoble ha quedat petit, però també pel propi creixement del municipi, la rehabilitació de la zona històrica i les conseqüències del coronavirus Covid-19. Amb el canvi, l’Ajuntament passarà de tenir 75m² a 3 nivells i sense ascensor a uns 300m² a un únic nivell, a la planta pis de l’equipament i amb ascensor. L’antic Ajuntament, d’altra banda, es reconvertirà en un espai coworking, per a joves emprenedors i viver d’empreses.\nEl nou Ajuntament, que entrarà en servei dilluns, comptarà amb una zona de recepció, despatxos d’administració, de secretaria, d’Urbanisme i d’alcaldia, sala de regidors, arxiu, lavabo i sala de plens (que també servirà per fer activitats diverses). Aquest edifici representarà el tercer immoble que ocupa la Casa de la Vila. Abans de l’actual casa del nucli antic, l’equipament municipal es trobava emplaçat a l’antiga església de Sant Andreu, després que passés a ser municipal a principis del segle XIX amb l’entrada en servei de l’església de Santa Maria. També va servir d’escola, fins que es va inaugurar el centre escolar, el 1928. L’any 1980, l’antiga parròquia es va rehabilitar com a Casa de Cultura.


Curts però intensos - Your disco needs you - Time Out Barcelona\ndijous, 21/06/2012 | Cinema, General\nDins dels actes del Pride d’enguany destaca amb força la segona edició del MiMi, un festival de curts de temàtica lèsbica, gai, bisexual i transsexual que es va estrenar l’estiu de l’any passat i que es va celebrar durant el Circuit. Per la segona edició, el certamen s’avança en el calendari i aposta pel que va funcionar millor el 2011: les projeccions en espais singulars com terrasses i restaurants. Del 21 al 28 de juny es podran veure més d’una vintena de curts en llocs com l’hotel Axel o la platja de la Mar Bella. Un petit Mecal Air itinerant i tenyit de rosa.\nAl capdavant d’aquest projecte hi ha un jove equip creatiu amb molta il·lusió i ganes de consolidar una proposta que definitivament abandona les sales de cinema i surt al carrer. “No volem que el públic vingui i s’assenti a una cadira. Volem que descobreixi propostes cinematogràfiques en llocs diferents i barrejar-ho tot plegat amb música i espectacles”, ens explica el Javier Arenas, director tècnic del MiMi i un dels responsables de Marvin & Wayne, una de les tres distribuïdores de curts que existeixen a Catalunya.\nEn total, aquest any es projectaran 23 curtmetratges procedents d’11 països diferents, sobretot d’Espanya i els Estats Units. Durant l’últim any, els organitzadors han vist més de 200 peces per escollir les propostes més interessants. Tot i que el seu objectiu era trobar curts divertits, més adients per projectar en l’ambient distès que proposa el festival, no ha estat fàcil. “El gruix de la producció són drames, sobretot, històries de parelles que no acaben bé”, diuen. Però podeu estar tranquils. Entre les desenes d’hora de metratge han trobat propostes entretingudes i de qualitat per passar una nit de cinema a la fresca. Es projectaran des d’històries de lesbianes zombis a documentals sobre els óssos de San Francisco. També es podrà veure l’últim treball d’un director habitual en els festivals gais barcelonins, Juanma Carrillo, de qui es projectarà una de les seves últimes produccions, Andamio (2011).\nLa segona edició del MiMi arranca el dijous 21 amb una festa d’inauguració a la terrassa de l’hotel Axel. Es faran cinc sessions més. El divendres 22 es podran veure curts lèsbics al Chiringuito de la Mar Bella on també es farà la festa de cloenda el dijous 28. També hi haurà projeccions a la cocteleria La Martinera i al restaurant Marquette. La sessió més pujada de to tindrà lloc el dimecres 27 a la discoteca Metro. A totes les festes es projectaran uns cinc curts i comptaran amb la col·laboració de diversos personatges de l’ambient barceloní com ara les Shimai, Lola Bastarda o Patrick. Teniu tots els detalls a l’agenda. Un cop finalitzat el festival a Barcelona, el MiMi es traslladarà a Sitges. Durant el Pride de la població del Garraf, del 6 al 8 de juliol, es faran projeccions al Cinema Retiro. La segona edició del MiMi es tancarà definitivament el 18 de juliol amb una festa i l’entrega de premis un cop més a la discoteca Metro.\nEtiquetes: Axel Hotels, Circuit Festival, Curts, MiMi LGBT Short Film Festival, Pride Barcelona


24 empreses turístiques d’Els Ports ja tenen el distintiu de qualitat SICTED | DiaDia\nInici Els Ports 24 empreses turístiques d’Els Ports ja tenen el distintiu de qualitat SICTED\n24 empreses turístiques d’Els Ports ja tenen el distintiu de qualitat SICTED\nMorella va ser el primer destí de la Comunitat Valenciana amb aquest reconeixement turístic\nL’associació d’empresaris ha visitat el Centre de Desenvolupament i Acceleració Turística Fàbrica Giner-Els Ports aquest matí\nLes Sales Gòtiques de l’ajuntament de Morella han acollit aquest matí l’acte de renovació dels distintius de qualitat SICTED. Aquest és un sistema que avalua la qualitat turística d’un destí de manera que un total de 24 entitats de la comarca dels Ports compten amb aquest reconeixement, la qual cosa posa en valor l’aposta de la comarca per oferir un servei complet que designa a Morella-Els Ports com una zona de qualitat turística. A més, la capital va ser el primer destí de la Comunitat Valenciana en obtindre aquesta distinció que es va ampliar a tota la comarca l’any 2017.\nEl Secretari Autonòmic de Turisme de la Comunitat Valenciana, Francesc Colomer, l’alcalde de Morella, Rhamsés Ripollés, han entregat els diplomes a les diferents entitats. D’aquesta manera, Apartaments Bergantes, La Caseta de Morella, Hogar Textil Adell, Aromes de Morella, l’Herbolari, La Fonda Moreno, el Museu Temps de Dinosaures, el Servei de Guies Noverint, Tourist Info Morella, Casa Torrebale, Casa Roque, Formatgeria el Pastor, Carns Noel, Tourist Info Cinctorres, el Parc Cultural Dinomania, El Faixero, Tourist Info Vilafranca, el Museu de Pedra en Sec, la Casa del Mercat, L’Escudella, el Forn de Pipa, Carns Noel Vilafranca, Apivillores i Guia Turística Mónica Segura són les empreses reconegudes amb el sistema de qualitat SICTED.\nL’alcalde de Morella ha destacat que “la suma d’esforços amb tota la comarca és molt important per a continuar amb aquesta línia de manera que aquest primer acte de distintius SICTED arreu de la comarca és un indicador sobre aquesta unió que tenim”. A més, ha explicat que “amb aquest reconeixement del sistema SICTED es veu reflectit tot el treball que es realitza i com es sumen esforços per a fomentar l’economia de la zona a través del turisme de qualitat amb diferents activitats per tot el nostre territori”. A més, Colomer ha remarcat “la importància de l’aposta de la qualitat en aquest sector per a ser competitius i desestacionalitzar les visites en zones d’interior com aquesta, en la qual el turisme és un motor econòmic molt important”.\nVisita a la Fàbrica Giner\nAquest matí el Secretari Autonòmic de Turisme de la Comunitat Valenciana, Francesc Colomer, l’alcalde de Morella, Rhamsés Ripollés, el regidor de Turisme, Jorge García, i membres de l’Associació d’Empresaris Turístics de Morella i Comarca (ASETMICO) han visitat el Centre de Desenvolupament i Acceleració Turística Fàbrica Giner-Els Ports.\nCal recordar que fa unes setmanes es va signar l’acta de finalització de les obres d’aquest centre, el qual es tracta un projecte innovador, ja que és l’únic situat en una zona d’interior en tota la Comunitat Valenciana. D’aquesta manera, albergarà activitats formatives i d’investigació sobre el turisme d’interior. Així, aquest complex allotjarà uns 70 alumnes, així com professorat i personal. A més, al mes de maig començaran diferents cursos de cuina d’autor, de manera que s’iniciarà l’activitat del Centre de Desenvolupament i Acceleració Turística Fàbrica Giner-Els Ports.\nL’alcalde de Morella ha remarcat que “el projecte del Centre de Desenvolupament i Acceleració Turística Fàbrica Giner-Els Ports està més prop de ser una realitat. Ara que han acabat les obres i veem tots els espais amb els quals compta per acollir cursos formatius”. A més, el Director de Turisme ha recordat que “aquest és un centre encarat a la formació, però també per a desenvolupar idees i projectes que fomenten el turisme de la comarca i també de tota la Comunitat Valenciana”.\nLa Fàbrica Giner és un antic complex industrial, ara propietat de la Generalitat Valenciana, en el qual es treballava el tèxtil. Aquesta concentrava a tota la gent que treballava a la fàbrica en una colònia. Així, el complex es compon dels diferents edificis propis per a treballar, així com l’escola, la capella o les vivendes dels treballadors. D’aquesta manera, el Centre de Turisme, junt amb la rehabilitació de les naus del Tint i dels Telers, són part de la recuperació d’aquesta part del patrimoni de Morella.


06/12/2019 - 14:52h\nL’Ajuntament de Sant Agustí de Lluçanès manté aquest portal web amb l'objectiu de facilitar l'accés a informació institucional actualitzada i exacta. Tractarem de corregir els errors que se'ns assenyali amb la màxima celeritat possible. No obstant, l’Ajuntament de Sant Agustí de Lluçanès no pot garantir la inexistència d’errors ni que el contingut de la informació es trobi permanentment actualitzat.\n- Domini: www.santagustidellucanes.cat\n- Titular: L’Ajuntament de Sant Agustí de Lluçanès\n- Adreça: Alou, 6\n- Telèfon: 938 527 001\n- Fax: 938 527 001\n- C.I.F.: P-0819400-C\nNo s'autoritza en cap cas l'ús de logotips, marques, escuts i símbols distintius de l’ajuntament de Sant Agustí de Lluçanès en publicacions i webs que no siguin participats o patrocinats per aquesta institució. Aquests elements d'identitat gràfica corporativa són propietat exclusiva de l’ajuntament de Sant Agustí de Lulçanès i estan protegits per la legislació vigent aplicable.\nAlgunes pàgines d'aquesta web contenen referències o enllaços a webs d'altres organitzacions. La presència d'aquests enllaços té una finalitat informativa, no constituint en cap cas una invitació a la contractació de productes o serveis que s'ofereixin en la pàgina web de destí. L’ajuntament de Sant Agustí de Lluçanès no es responsabilitza ni de l'exactitud ni de l'actualització d'aquestes webs externes\nDarrera modificació: 04-10-12 a les 14:49


Notícies :: Aprendre Música :: La paritat ponderada o com ser dona en un món musical d’homes | Divulgació i actualitat musical de música clàssica i òpera\nDimecres dia 9 de gener a les 19h al Club Wagner va tenir lloc el 4t Fòrum Barcelona Clàssica per posar sobre la taula el rol de la dona en la música. Ho vam fer amb Carme Portacelli, Raquel García-Tomàs, Beatriz Fernández, María Hinojosa i Helena Bayo, en un diàleg moderat per Aina Vega.\nEn un principi, aquesta sessió del Fòrum Barcelona Clàssica havia de tractar del triple rol de la dona en música: com a intèrpret, com a directora musical i com a compositora. La gradació de “possessió” de l’obra aniria in crescendo; mentre la intèrpret es limita a descodificar unes senyals i transformar-les en so, la directora adopta un rol més possessiu, ja que pot conduir la manera d’entendre l’obra de la intèrpret i, per últim, la compositora seria la màxima autoritat. Però això és un peix que es mossega la cua: finalment, la compositora queda a mercè de l’intèrpret, perquè ofereix la seva obra al món i no té el control del resultat sonor. Amb les compositores actuals, les intèrprets tenen la immensa sort de poder discutir aspectes musicològics i d’expressió de viva veu, mentre que amb compositores d’altres èpoques hem de fer un treball hermenèutic molt més abstracte i complex.\nAra bé, van aparèixer dos rols més, el de la directora d’escena, que seria qui materialitza visualment la voluntat de la llibretista i compositora en el món de l’òpera i el de la musicòloga, que intenta reflexionar sobre el fet estètic i transformar idees abstractes en material digerible per al públic, el fi últim de les creadores. Absolutament tot el que hem dit seria aplicable en el gènere masculí. Ara bé, les dones estem en igualtat de condicions? Òbviament no. Per això hem recollit diversos testimonis.\nCarme Portacelli, reconeguda directora d’escena de teatre i de l’òpera de Benet Casablancas L’enigma di Lea, que s’estrena al febrer, explicava que moltes dones que arriben a la direcció escènica en el món de l’òpera són reconegudes perquè abans ho han estat en el món del cinema. La diferència entre el teatre i l’òpera és que la música és molt matemàtica però arriba al cor però que, en qualsevol cas, cal dirigir i crear estètiques reals i innovadores. “Un escenari ha de ser un mirall del món, si només hi surten homes és un mirall parcial”, comentava la directora: “Nosaltres, les dones, estem a dins de la projecció de la visió dels homes”. Està a favor de la paritat -en el seu teatre ha experimentat un augment exponencial de públic des que la va aplicar- fins al moment en què les dones estem en igualtat de condicions i ja no ens calgui reivindicar-nos. I “a dalt de l’escenari hi ha una responsabilitat ètica i moral sobre el que s’ofereix”.\nPer la seva banda, la directora musical Helena Bayo, que va venir al col.loqui amb el seu fill d’un any, comentava que en determinades professions les dones estan en desavantatge per haver-s’hi incorporat tard. “Jo sempre sóc la primera, i he de demostrar més coses”. Tanmateix, és optimista i pensa que “passats 5 minuts, la gent s’oblida si ets home o dona i t’avalua per la teva feina”. Ara bé, per assolir la igualtat, la dona cal que assumeixi un rol de lideratge clar. L’altra directora invitada, Beatriz Fernández, sots-directora de la Banda Municipal de Barcelona, explica que en ambients informals s’ha trobat amb reaccions d’homes que li han dit: “Per tenir una dona dirigint a l’escenari ja en tinc una a casa que em mana”, testimoni esfereïdor, d’altra banda. Va fer un repàs per les directores convidades aquesta temporada a les orquestres espanyoles i el panorama és desolador. “De dones n’hi ha, el que passa és que no tenen visibilitat”. Dins la seva tasca de directora també intenta reivindicar dones compositores en els seus programes.\nEl testimoni de la soprano María Hinojosa va ser colpidor, essencialment perquè Aina Vega havia presentat el seu rol, el d’intèrpret, com el més partidari de tots: “Ja estem acostumats a veure dones tocant i cantant a dalt de l’escenari, i el que està escrit per soprano, mezzo o contralt ha de ser desenvolupat per dones”. Però Hinojosa va posar sobre la taula un tema interessant: “Sí, potser a nivell de contractació no estem tan discriminades, però el problema ve amb els catxets i, sobretot, en el moment de donar la nostra opinió”. Si ets dona, els directors no tenen tan en compte la teva visió com a músic. Hinojosa ha fet molta cambra i està acostumada a treballar estretament amb els companys i aportar la seva visió, “però en teatres grans la teva llavor es difumina. I el rol de la dona és molt més passiu fins al punt que et sents cosificada”. Però va quedar clar que ella perseveraria per fer prevaldre les seves opinions.\nLa darrera de les convidades, la compositora Raquel García-Tomàs, va exposar que hi ha dues realitats: la de les dones compositores a la història, que està ben clar que estan menystingudes i s’hauria de fer una tasca musicològica molt més intensa per recuperar-les, i les dones d’avui que fan música que, dins de l’ambient de la seva generació, estan ben considerades i “mai m’he sentit discriminada per ser dona”. La realitat és que hi ha menys dones compositores, per tant, la paritat s’ha de replantejar i formular-la com una paritat ponderada, sinó “perjudiques els teus companys homes joves que també estan lluitant per fer-se un nom”. Tanmateix, reconeix que ser dona i jove indueix a associacions per part dels homes com “debilitat i inexperiència”, i “t’has de fer valdre perquè els prejudicis són molt forts”. A més, cal intentar eliminar la distància semàntica entre conceptes com “mestre”, que és molt elevat, i “mestra”, que sembla més planer.\nFinalment, Aina Vega comentà que en el món de la musicologia i la crítica hi ha moltes dones, però qui acaba cobrant els catxets més elevats són els homes. En el públic es va reivindicar que és inconcebible que quan es presenten les programacions no posem el crit al cel quan veiem l’escassa presència de les dones compositores, i es va insistir en el tema de la paritat. Però tots vam estar d’acord en que és important fer pedagogia i trobar espais de debat com el Fòrum Barcelona Clàssica.\nEl mes de febrer invitem Christina Scheppelmann, directora artística del Gran Teatre del Liceu, i Agustí Filomeno, ex-director de màrqueting del Gran Teatre del Liceu per parlar de les òperes que entren en repertori i les que no. Què cal fer? Doncs venir al Club Wagner el dia 20 de febrer a les 19h amb ganes de debatre-ho.\nFotos: Fòrum Barcelona Clàssica. Mar Medinyà\nMés, sobre...: forum barcelona classica , beatriz fernandez , helena bayo , carme portacelli , raquel garcia-tomas , maria hinojosa , aina vega , club wagner , dones , rol , música\n17/04/2019 - Les primeres jornades "d'Òpera & Dona"


Associació Comarcal d’Empresaris del Berguedà - Empreses berguedanes s’entrevisten a l’Aceb amb la Directora Trade de l’Oficina Exterior de Comerç i Inversions d’ACCIÓ a París\nEmpreses berguedanes s’entrevisten a l’Aceb amb la Directora Trade de l’Oficina Exterior de Comerç i Inversions d’ACCIÓ a París\nEmpreses interessades en el mercat francès valoren la possibilitat d’obrir-hi mercat amb acompanyament i suport institucional.\nDiferents empreses del Berguedà del sector industrial i enginyeries, s’han entrevistat aquest dimarts 10 d’abril a l’oficina de l’Associació comarcal d’empresaris del Berguedà, amb la Directora Trade de l’Oficina Exterior de Comerç i Inversions d’ACCIÓ a París, Carole Egea; la delegada d’ACCIÓ a la Catalunya central, Laura Sobrevias; i Mireia Llobet, Coordinadora Geogràfica d’EMEA d’ACCIÓ, per valorar una possible introducció al mercat francès.\nAquesta acció s’emmarca en el programa d’internacionalització PIRINEU GLOBAL impulsat per l’Associació comarcal d’empresaris del Berguedà amb l’objectiu d’oferir serveis a les empreses interessades o que s’hagin iniciat en el comerç exterior, i compta amb la col·laboració d’ACCIÓ, l’agència per la competitivitat de l'empresa de la Generalitat de Catalunya.\nEl mercat francès, un mercat exigent però amb possibilitats\nSegons ha destacat Carole Egea, “França és el primer soci històric comercial de Catalunya per diversos motius com la proximitat geogràfica i cultures de negoci semblants. Representa un mercat important, estable, madur. És un mercat exigent i les oportunitats de les empreses catalanes es troben a llarg termini, si les empreses fan una bona prospecció”.\nEgea afegeix “el context és favorable al foment de negocis, ja que el mercat francès presenta bons indicadors de creixement, superiors als d’anys anteriors, i en perspectiva de la preparació dels jocs olímpics del 2024 a París”.\nEls empresaris per la seva part han valorat la possibilitat d’obrir-se al mercat de França amb acompanyament expert, amb ajuda en la recerca de clients potencials sota el paraigües de la marca Catalunya i d’ACCIÓ, valorant per sobre de tot el fet de tenir accés a coneixement, recursos i oportunitats, sense els quals seria molt complicat d’entrar-hi. Entre els fets que poden preocupar-los comenten el tema de l’idioma, i la capacitat de seguiment de la prospecció de mercat.\nAlgunes de les empreses entrevistades ja tenen clients a França sense haver-los anat a buscar confirmant la idea que estem davant d’un mercat natural per proximitat, amb oportunitats per la relació qualitat preu, i pel fet que França és un soci comercial històric en exportacions.\nDarrera modificació el Dijous, 12 abril 2018 16:30\n« Xerrades informatives sobre la recollida de residus porta a porta per a empreses\tFem el balanç de l'any »