client | #contast, comunicació i llengua per a empreses\nPosted on 11 febrer 2014 | Deixa un comentari\nHi ha certes coses que s’han de tenir molt en compte quan estàs davant d’un client, i més si estàs amb una clienta o una proveïdora. Quan reps algun pressupost, te n’adones que encara hi ha moltes qüestions relacionades amb la llengua que hem de tenir en compte. Una d’elles és el tractament a una noia jove, sobretot, de senyoreta. Aquest és un dels punts que s’han de tenir en consideració.\nPer si alguna persona no s’havia assabentat, el tractament de senyoreta és un cas de discriminació lingüística que, per desgràcia, continua ben arrelat en la nostra societat. A algú de vosaltres se li acut d’utilitzar el terme senyoret? Oi que no? Doncs per què s’utilitza el terme senyoreta? Estem preguntant, sense segurament pretendre-ho, quin és l’estat civil o edat de la dona en qüestió? Bé, des d’aquestes línies us recomanem que no utilitzeu aquesta terminologia, ja que en les relacions professionals preguntar per l’estat civil d’algú no s’hi escau gens ni mica.\nMalgrat que sembli que utilitzar aquest terme pot voler dir que la noia en qüestió és més jove i que no la feu pas gran, aquesta paraula denota un ús sexista, que no s’ha d’utilitzar. I, bé, doncs, quin s’ha d’utilitzar? El terme adequat és senyora, ni que la noia sigui jove. I, si no volem utilitzar senyora perquè ens pot allunyar de la clienta, doncs podem utilitzar el nom de pila, o noia, o xica.\nA partir d’ara, quan us diguin senyoreta, responeu-li senyoret! o Ah, no, jo sóc una senyora!\nEtiquetat #contast, client, emprenedors, empreses, llengua, llenguatge, paraula, proveïdor, senyora, senyoret, senyoreta, tastets comunicatius


IV trail solidaria de la Policia de Calvià\nDomingo, 25 de novembre de 2018\n260 PARTICIPANTS SOLIDARIS PARTICIPEN EN LA IV TRAIL DE LA POLICIA DE CALVIÀ EN BENEFICI D'ADAYO-PBO\nEl triatleta paralímpic Álex Sánchez ha apadrinat l'esdeveniment\nPuntualment, a les 9:30 h, com estava previst, ha tingut lloc la IV Trail solidària de la Policia Local de Calvià en suport a l'associació Ajuda i Orientació Paràlisi Braquial Obstètrica (Adayo PBO). L'organització ha disposat dues carreres de muntanya per a adults: una de 10,2 km, amb 150 participants; i una altra de 15,3 km, amb 110 atletes.\nSergio Martínez ha estat el primer a arribar en el recorregut de 10'2 km, mentre que Gabriel Arnáiz ha estat el primer en creuar la meta després de córrer 15'3 km. Enguany l'esdeveniment ha estat apadrinat pel medallista paralímpic Álex Sánchez, que com triatleta va guanyar una medalla de bronze en els Jocs Olímpics de Pequín.\nLes carreres han estat arbitrades i puntuen a la Federació de Muntanya, dada rellevant ja que al voltant d'un 70% dels inscrits estan federats. El punt de partida ha estat Capdellà (c / Platges), i amb recorregut per la finca Galatzó, ses Vinyes i ses Planes, un trajecte que compleix amb les directrius exigides per la Conselleria de Medi Ambient del Govern de les Illes Balears. Al migdia, el tinent de batle de Calvià, Andreu Serra ha fet entrega dels trofeus.\nA més, també s'han organitzat diverses curses infantils de caràcter gratuït Adayo Kids per a xavals de fins a 12 anys. El total d'inscrits en les modalitats per a menors ha estat de 80.\nD'altra banda, cal destacar que 20 entitats han donat suport a aquesta Trail solidària amb Adayo-PBO i que la Federació Balear de Muntanya i Escalada lliurarà a aquesta associació l'excedent pressupostari d'enguany. Els ingressos es destinaran a la formació de personal de ginecologia, matrones i fisioterapeutes en relació a la Paràlisi Braquial obstrètica. Així també, s'aportarà finançament per a la investigació científica.\nInformació guanyadors i marques en www.elitechip.net


Diumenge es podrà veure en directe a l'auditori de Neàpolis l'òpera 'Elektra'\nL'entrada a l'auditòri és gratuïta\nL'entrada a l'acte és gratuïta i es retransmet des del Gran Teatre del Liceu\nEl proper diumenge, 17 de febrer, l'Auditori de Neàpolis acollirà la retransmissió, en directe, de l'òpera Elektra, que es representa al Gran Teatre del Liceu.\nEl regidor de Desenvolupament local, Societat de la Informació i Promoció de Ciutat, Tomàs Álvaro ha explicat que es tracta d'un acte coordinat per les regidories de Cultura i de Societat de la Informació de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, i que s'emmarca dins la programació de l'Anella Cultural, en la que participen el CCCB, la fundació i2Cat els ajuntaments que s'apleguen dins la denominada Xarxa Transversal.\nLa retransmissió es farà en directe a partir de les cinc de la tarda, és gratuïta i compta amb el suport de la fundació i2Cat i de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC). Aquest acte s'inclou dins la programació d'aquest trimestre de la Regidoria de Cultura. Aquesta òpera es podrà veure en directe també a les ciutats de Granollers (Auditori Museu) i a Vic (Universitat de Vic).\nL'òpera es pot veure dins de la Temporada del Gran Teatre del Liceu 2007-2008. Es tracta d'una Tragödie en un acte, amb llibret d'Hugo von Hofmannsthal sobre l'obra homònima de Sòfocles. La Direcció musical és de Sebastian Weigle i la direcció escènica de Guy Joosten. L'escenografia i el vestuari son de Patrick Kinmonth. Elektra està interpretada per Deborah Polaski, Adrianne Pieczonka, Eva Marton, Albert Dohmen, Graham Clark, Renate Behle, Charles Hens, Lani Poulson, Claudia Schneider, Mireia Pintó, Michelle Marie Cook, Henriikka Gröndahl i altres. Amb l'Orquestra Simfònica i el Cor del Gran Teatre del Liceu. Es tracta d'un espectacle sense entreacte, amb una durada aproximada d'1 hora i 45 minuts.\nL'objectiu del projecte Anella Cultural es posar en xarxa les grans instal·lacions culturals de Catalunya i connectar-les amb les institucions territorials per tal de produir, experimentar i intercanviar coneixement i creativitat en una constant circulació d'idees. Els participants provenen tant del món cultural com del món tecnològic o empresarial: grans centres culturals, centres culturals territorials que conformen la Xarxa Transversal, les universitats i finalment les empreses. En aquest sentit, Tomàs Álvaro ha explicat que la implantació de la fibra òptica a la ciutat de Vilanova i la Geltrú començarà per l'espai Neàpolis amb la voluntat de que es vagi estenen cap a d'altres equipaments municipals com La Sala.


L'ànec - L'Ànec dels Pirineus\nL'ànec que es cria és el de raça mulard. És un ànec tranquil, fàcil de criar, educar i embocar. Engreixa amb facilitat, aconseguint un pes superior als 4 kg, amb un bon fetge, dens i gras.\nPassat aquest temps, els ànecs estan a l'aire lliure durant unes 12 setmanes, en llocs on tenen accés a aigua, ombra i menjar sense que se'ls subministri cap mena d'hormones ni antibiòtics.\nEls aneguets arriben a les granges amb 3 dies de vida. Passen els primers 15 dies en naus climatitzades, sobre llits d'encenalls de pi desenvolupant el seu fi plomissol groc.\nQuan arriben a l'edat òptima per poder assumir la fase d'engreix, corroborat pels estrictes controls d'equilibri de pes i de salut a què estan sotmesos, els ànecs passen a unes naus climatitzades. Allà, s'emboteixen dues vegades al dia només amb blat de moro sencer, prèviament escaldat per facilitar la digestió.\nCom aus migratòries que són, converteixen el midó de blat de moro en matèria grassa que emmagatzemen en el seu fetge. En 2 setmanes d'engreix aconsegueixen una carn i fetge excepcionals.\nPer garantir la màxima qualitat del nostre producte, l'ànec és sacrificat a l'escorxador integrat en les mateixes granges. Un cop eviscerat es transporta a les instal·lacions de l'empresa, on fem el seu especejament, envasat i distribució.\nProfessionalitat en el nostre procés\nEn tot el procés fins a l'etiquetatge, cada etapa de fabricació es porta a terme pel nostre equip de professionals, d'un gran saber fer tradicional unit a l'ús de tècniques modernes i tecnologia punta que, juntament amb els mitjans informàtics, ajuden a millorar les condicions d'higiene i vetllar pel respecte escrupolós de les normatives vigents.


Baixen un 45% els accidents de trànsit mortals al Penedès\nLa sinistralitat amb morts i ferits greus cau un 40% en comparació al 2010\nImatge d'arxiu d'un tall de l'AP-7 a l'altura d'Avinyonet del Penedès en direcció a Tarragona a causa d'un accident, el 3 de març TRÀNSIT\nDiumenge, 06 Març 2022 12:01\nEls accidents de trànsit mortals al Penedès van baixar un 45% l'any passat en comparació al 2019 –s'exclou el 2020 degut als confinaments de la covid-. El darrer any va haver 11 víctimes mortals en 11 accidents en comparació als 20 morts i 18 sinistres de dos anys enrere. Segons les dades que ha presentat aquest dijous el Servei Català del Trànsit, gairebé tots els accidents mortals van ser a l'Alt Penedès, exceptuant 2 successos al Garraf i 2 altres a l'Anoia, mentre que al Baix Penedès no en va haver cap. Pel que fa a les vies on es van produir aquests accidents, 6 dels 11 casos van ser a la xarxa viària secundària, mentre en va haver 2 a la C-15. En comparació al 2010, la sinistralitat mortal i amb ferits greus va baixar un 40%.\nPel que fa al conjunt d'accidents de trànsit a les quatre comarques, el 2021 en va haver 707, amb 963 ferits o morts. La xifra d'accidents és un 3,8% inferior al 2019, mentre que el nombre d'afectats és un 11,2% menys. En relació a la gravetat, el darrer any va haver 46 ferits greus (+2,2%), mentre que els lleus van ser 906 (-11,2%).\nEn el cas dels accidents mortals, el Servei Català del Trànsit ha destacat que 6 de les 11 persones que van perdre la vida eren motoristes o vianants, considerats col·lectius vulnerables. De fet, les dades constaten que al Penedès es van registrar 3 dels 14 atropellaments mortals que va haver al conjunt de la xarxa catalana durant el darrer any.\nEn relació a la casuística dels accidents, la meitat de víctimes mortals van ser en cap de setmana o festiu, fet que porta el Servei Català de Trànsit a concloure que van ser sinistres ocorreguts en el marc de mobilitat d'oci. La majoria de sinistres van ser en horari de tarda.\nLes dades les han presentat aquest dijous des de Vilafranca el director del Servei Català de Trànsit, Ramon Lamiel, amb el delegat territorial del Govern a la vegueria del Penedès, David Alquézar i el cap de l’Àrea Regional de Trànsit Metropolitana Sud, Marc Patxot.\nEls responsables de trànsit han assenyalat que al Penedès també s'ha constatat un augment dels accidents amb un animal implicat, seguint la mateixa dinàmica d'arreu de Catalunya. Els unglats i senglars són els principals animals causants d'aquests successos.


Roger Vinton: "El poder sempre ha volgut estar dins el Barça"\nRoger Vinton: “El poder sempre ha volgut estar dins el Barça”\nRoger Vinton, entrevistat per El Món: "El país tendeix a crear entitats desproporcionalment grans, com el Barça i La Caixa"\nEntrevista al misteriós personatge que, darrere d'un pseudònim, recull a 'La gran teranyina' (Periscopi, 2017) els secrets del poder a Catalunya\nAdrià Soldevila / Bernat Vilaró\n“Roger Vinton és un home com cal”. Així es defineix el propi personatge que s’empara darrere el pseudònim d’aquest influent tuitaire. Acaba de publicar el llibre La gran teranyina (Periscopi, 2017), una obra que intenta fer públiques les connexions familiars i empresarials dels homes i dones de poder a Catalunya. En aquesta entrevista, El Món accepta el seu joc i, sota unes ulleres de sol, amb un whisky i una llibreta plena d’apunts inintel·ligibles, ens admet que “ara ja sabeu qui sóc, però el més important és el missatge, no l’emissor”.\nPregunta obligada. Per què decideix construir-se un perfil anònim a la xarxa per denunciar i explicar tots aquests tentacles?\nEl perfil ara ha fet cinc anys, entre el març i l’abril de 2012, de manera que és bastant previ al llibre. Neix en un moment en el qual jo tenia necessitat personal d’explicar coses. Tinc una forma peculiar de mirar la realitat i les notícies que m’arriben, i no m’agrada com se li explica a la gent tot el que passa, a través dels grans mitjans. Sobretot denuncio la manipulació dels mèdia, una situació que no m’agrada i que em fa explicar que tot allò que arriba no és ben bé d’aquella manera en com s’ha fet públic. I començo a fer escrits al blog. D’això en fa cinc anys. Ni molt menys tots els posts van sobre el poder i famílies, hi ha molts altres temes que exposo. Aleshores els escrits comencen a arrelar, hi ha cada vegada més seguidors, hi ha el perfil de Twitter que neix amb la idea de publicitar el blog, i finalment sí que explico la realitat del poder de Catalunya. I aquests darrers són els que agraden més, i són l’embrió del que acabarà sent el llibre. També parlo del Barça, de grans empreses catalanes i estatals, etcètera. Hi ha un ventall molt ampli. I jo només vull donar la meva versió i criticar que la simplificació dels mitjans provoca que el que expliquen ja no és del tot veritat. Cal recordar que hi ha dades i fets que amb els anys s’han demostrat que eren mentida, tot i que es van publicar i explicar, i la gent s’ho ha cregut. Els grans mitjans, el poder, l’Estat enganya, i potser d’aquí uns anys es descobreix que el que estan explicant avui també és mentida. Per tant, cal estar alerta i contrastar si té sentit tot el que se’ns diu, escoltar versions alternatives, perquè ens intenten colar gols cada minut.\nAixí, la seva tasca és desmentir les informacions periodístiques dels grans mitjans.\nSí, en la mesura que arriben a més gent, aquests mitjans també són els que especulen més amb la informació. Un mitjà petit té més possibilitats de ser honest que un mitjà gran, que sap que genera conseqüències sobre l’actitud i el comportament de molta gent.\nQuè ve abans, la informació que vostè té, o la necessitat d’explicar coses?\nCal pensar que, el que jo defenso, és que tampoc cal tenir informació reservada ni tenir grans secrets. Senzillament analitzo amb perspectiva crítica una informació que ja és pública. Tan sols cal ajuntar les peces. No pot ser que un mitjà digui “avui blanc” i que demà digui “avui negre”, i que tu et creguis les dues versions. Cal aplicar sentit comú a les informacions que arriben, ordenar-les, allunyar-te una mica i mirar-ho tot amb perspectiva. La gran lluita meva és fer entendre que no cal esperar les desclassificacions de la CIA, amb tot el que ja és públic i aplicant-hi sentit comú ja n’hi ha prou per veure la veritat. Així, el que ve primer és una filosofia que la gent s’ha d’acostumar a ser escèptica amb la informació rebuda.\nUn cop té el perfil de Twitter i el blog ja té més influència, li arriba més informació? O ja ho tenia tot acumulat des d’un inici?\nÉs cert que quan apareix el blog i té més repercussió m’arriben més coses i fils des d’on estirar. Però tampoc m’obsessiona això. El que vull és que cali aquesta filosofia crítica. El 90% de la informació ja és pública i només s’ha d’anar a buscar. El cop d’Estat del 23-F de 1981 n’és un exemple. Hi ha hagut una versió oficial però també hi ha exespies militars, amb rang de coronel que van viure l’intent de cop d’Estat des de dins, i que avui dia fan conferències arreu del món i expliquen la veritat del que va passar. Però no veig que els mitjans publiquin això en portada, perquè aquests exespies expliquen versions que no tenen res a veure amb les dades oficials que s’han donat. I ells ho van viure des de dins eh! La informació hi és, però s’ha de buscar i fer-la pública. La gent ha de saber que si no està atenta li colaran gols.\nHa rebut pressions?\nFins ara ningú no m’ha dit res en aquest sentit, no. Algun comentari i insult sí, però res més. Com que tot el que dic està documentat i puc demostrar-ho, tampoc tindria sentit que vinguessin a dir-me res. Per exemple, dades molt concretes de salaris de grans empreses s’han de fer públiques per llei. Però estan molt ben amagades. No ho posen en un lloc evident de la web, potser està en informes de 100 pàgines que ningú no es mirarà. Però jo sé on està i busco la dada. És a dir, publiquen la dada, no l’amaguen, però saben que per la majoria de la gent és una barrera. El que jo faig va bastant per aquí, en resum.\nAixí, vostè no sap si l’estan buscant o no\nA veure… sé que en algunes entitats determinades es parla de mi i es pregunten qui sóc o especulen sobre la meva identitat. I no els agrada el que faig, és evident. Però directament no s’han dirigit a mi.\nEl Barça en seria un exemple?\nSí, n’és un exemple.\nI es pensen que és algú diferent?\nHan sortit molts noms associats a mi, i en el cas del Barça també em relacionen amb una persona en concret. Jo he publicat diversos escrits sobre el club previs a les últimes eleccions. Però és que realment… jo no desvelo grans secrets, tan sols he posat en ordre les diverses decisions errònies d’aquesta junta directiva que, des del meu punt de vista de ciutadà i soci, no està complint les expectatives del que se n’espera. Em limito a allistar les decisions on entenc que han mentit o on no han actuat de manera correcta. I el sol fet de posar-ho en ordre i relacionar-ho ja ha aixecat molta polseguera. És per això que no els agrada. Però vaja, l’actitud correcta hauria de ser fer les coses ben fetes, en comptes de buscar els crítics, no?\n‘La gran teranyina’ (Periscopi, 2017), el llibre de Roger Vinton sobre els secrets del poder a Catalunya | Jordi Borràs\nD’altra banda, vostè posa molt el focus damunt dels lobbys periodístics. És una de les seves grans crítiques.\nSí, perquè per a mi el periodisme és el gran executor de tota una sèrie de voluntats d’uns altres. El poder ha de fer arribar les seves versions al ciutadà, i el mitjà són els periodistes. Cadascú té la seva escala de valors eh, però per mi la dignitat està per sobre la nòmina. Ja sé que no tothom pensa així, i que mai serà un corrent majoritari, i per això molta gent explica coses que sap que no són certes, i que està induint la gent a un error, però ho fa per mantenir la feina. Per mi és immoral, però hi ha gent que ho fa. Si jo demà publico que la temporada 2016-2017 el Manchester United i el Martinenc han gastat 200 milions d’euros en fitxatges no estic dient cap mentida des del punt de vista matemàtic. La suma de les incorporacions dels dos equips suma 200 milions d’euros. Però estic introduint una dada irrellevant, la del Martinenc (zero milions) per induir a error. És un exemple barroer, però és una mostra que no cal mentir per induir la gent a que pensi certes coses. Això és el que em molesta del periodisme.\nAixí, el periodisme no fa de quart poder?\nNo, és clar, perquè al final els mitjans són empreses. Explicar la veritat no és una prioritat, és un negoci i té els seus interessos. Cadascú defensa el seu petit territori, els seus ingressos i la seva finca particular.\nPosem noms concrets. Vostè parla molt del Grup Godó.\nSí, és un grup amb molta influència en la societat catalana. Té dues capçaleres periodístiques importants (La Vanguardia i Mundo Deportivo), un canal de televisió (8TV) i una ràdio generalista (Rac1), mitjans que deixen una petjada a la gent. Cal veure si la informació que transmeten té un biaix o no, i jo crec que sí que el té. I per això ho explico.\nEl Barça com a actor\nPassem al Barça, un altre dels grans poders fàctics d’aquesta Catalunya enteranyinada.\nJo no ho definiria com un poder fàctic, sinó com un lloc on al poder li agrada ser-hi. El poder sempre ha volgut ser dins el Barça, des de fa moltes dècades. No des de la fundació, però sí que uns anys després ja comença a ser un lloc atractiu. El Barça és una plataforma important i el poder vol sentir-s’hi representat. Primer, per una qüestió de projecció personal i, després, per evitar que el club se surti de control i que l’agafi gent que pugui fer coses que vagin contra el poder.\nL’últim president abans de Bartomeu era Sandro Rosell, un home plenament vinculat amb aquesta gran teranyina. Rosell va ser president per aquests grans tentacles?\nSi segueixes la seva carrera i analitzes com va arribar a ser president no li trobes gaire secret. Ell ve d’una família influent i aconsegueix que els mitjans el venguin com el candidat oficial. Els altres eren outsiders i el que s’havia de votar era ell. És un home que pertany a aquestes famílies que surten al llibre. Ell volia ser president, li feia il·lusió i creia que s’havia estat injust en la seva primera etapa a la junta, i va posar tot el seu arsenal a lluitar per ser-ho. Ho va tenir fàcil. Era una peça del poder, no dic res forassenyat. Un peó més d’aquestes famílies.\nDesprés de Núñez i Gaspart arriba Laporta. Com va poder ser president, sense formar part d’aquestes grans famílies?\nJo sé que hi ha la idea que els socis es van equivocar i van votar, per primer cop, un home bo, amb idees. Però té la seva explicació. Perquè arribi Laporta ha de venir un Gaspart abans, amb tres anys insuportables que aconsegueixen que el més ‘tribunaire’ tingui ganes d’incendiar l’estadi. La massa social estava en una situació límit i Bassat no era la resposta, era poca cosa, massa centrista. La gent tenia ganes de guerra i se li va presentar aquesta gent moderna. Per primer cop a la història, el soci va desitjar un canvi total que Bassat no representava, perquè era establishment i la gent necessitava canya. La clau del triomf de Laporta és Gaspart. I ho van fer molt bé, van agafar un club enfonsat econòmicament, esportiva i institucional i en tres anys el van fer campió d’Europa. Això no s’ho hagués cregut ningú.\nEn aquell moment el soci no n’estava pendent, però Laporta també anava acompanyat d’establishment, amb Rosell, Monés…\nAra, Bartomeu potser no és establishment, però està envoltat d’establishment, amb Vilarrubí, Bordas, Pont, Elías, Tomàs Carulla, Rousaud. I fins no fa gaire, Faus i Cierco.\nÉs això. Pensa que, a tu perquè t’agrada molt el Barça i hi ets a sobre, però no ets el soci mig. El soci mira TV3 i llegeix Mundo Deportivo, amb un missatge molt diferent. La imatge que es fa molta gent que té dret a vot és absolutament diferent de la que tens tu. Ells pensen que Laporta era un paio eixelebrat que es ruixava amb xampany, que es baixava els pantalons als aeroports i que, a més, va deixar el club endeutat. Aquestes tres idees es forma tota una cosmologia dels gestors del Barça. Sort que han arribat aquests, que són assenyats i en saben de números, i han posat ordre. Ells volien vendre aquesta imatge i gràcies als seus mitjans l’han venuda. I és una imatge que està molt lluny de la realitat, però si la majoria se la creu, en certa manera acaba essent veritat.\nRoger Vinton, entrevistat per El Món: “Si revelo el meu nom em limitaré inconscientment” | Jordi Borràs\nFem futbolficció. Què passaria si es descobrís que a la junta del Barça actual hi ha un membre de la Fundación Francisco Franco?\nDepèn de qui ho descobrís i depèn de si arribés a ser portada d’algun mitjà. Si no fos portada, no ho sabria ningú i, per tant, seria com si no existís. A inicis de febrer hi va haver un judici important amb la junta del Barça per un tema delicat i no se’n va assabentar ningú perquè cap mitjà ho va dir. Pregunta als teus deep throat. Gent de la junta implicada i no ha sortit enlloc. Ara, si un altre aparca en doble fila se n’assabenta tothom. Així es creen les imatges i la opinió de la gent, maximitzant coses petites i ocultant les grans.\nAl llibre parla de Carles Tusquets, extresorer del Barça en època Gaspart. Un home amb grans tentacles, però amb una passant desapercebut al Barça. Per què va ser tresorer?\nÉs una home fonamental en les finances de Barcelona. Quan va ser tresorer del Barça era molt jove. No sé quines van ser les seves motivacions personals, però va entrar a la junta per fer de tresorer. I és un home que és a tot arreu, forma part de tots els lobbys, és al Cercle d’Economia, té un banc venut a un grup italià, molts negocis financers. Carles Tusquets Trias de Bes. Té pedigrí per tot arreu.\nPer què el soci del Barça no recorda, o no va saber mai, que Fèlix Millet va ser directiu del club?\nNomés es parla d’ell pel Cas Palau. Si en un moment, passat, haguessis hagut de triar un home de Barcelona, potser Millet era el perfil ideal, el què representava la burgesia, juntament amb Leopoldo Rodés. Tothom el volia per tenir-lo com a cara visible. Va ser vicepresident de la Fundació del Barça, president d’Agrupació Mútua i va tenir la tira de càrrecs. Però ningú vol sortir esquitxat i tothom evita que se’l vinculi amb ell. Ningú recorda que va ser directiu del Barça i va gestionar la Fundació. Aquí diuen que hi ha periodisme d’investigació i només es va al BOE a copiar un Reial Decret. Hi ha moltíssimes coses on ficar-hi el nas, però tothom té molta por, suposo.\nÉs aquesta por la que l’ha incitat a crear un compte de Twitter i un blog anònim?\nPensa que quan el personatge comença és més una qüestió de llibertat personal que de por. Comença de zero. Jo no pensava que cinc anys després faria un llibre. És més una qüestió mental de poder dir exactament el que penso. Si poso el meu nom em limitaré inconscientment. Per tant, poso un altre nom i em puc deixar anar. Després, tot ha crescut i els motius per seguir essent anònim també. Per una banda, jo vull insistir en el tema de treure el focus de l’autor per posar-lo sobre el treball. En aquest país de trinxeres, tothom creu cegament en el què diuen els seus i nega el què diuen els altres. Comencem a valorar el què s’escriu, independentment de l’autor. Un dels objectius era aquest, treure el focus de l’autor. No té cap transcendència.\nDeu ser dels pocs autors de llibre que no pretén fer el tour de presentacions, ni de mitjans.\nÉs cert que pot arribar a menys gent, però estic fent l’esforç perquè s’entengui que allò que importa és la feina feta. En el fons, hi ha molt component d’ego en els llibres. Jo no tinc cap interès que surti la meva cara per tot arreu. Al final, de què serveix, per lligar més a les discoteques? És una qüestió d’ego. Jo atenc a tothom, a qui m’envia correus i missatges, i el següent pas ja seria un tema d’ego. No m’interessa. He fet una feina que m’ha costat molt, amb la qual he patit, i crec que he tret un producte útil perquè pugui ser una guia de consulta per a la gent. Com que una de les coses innegociables era l’índex onomàstic, servirà com a guia. Era una de les vocacions, que serveixi de brúixola per moure’s en aquesta selva. Al final, l’autor és irrellevant. En la gent que se centra en el meu anonimat, el què hi ha és una curiositat mal sana que no pas un interès real de saber qui és. No tinc cap interès com a persona, no sóc ningú especial ni important. Un ciutadà normal.\nHi haurà una segona part? Un altre llibre Roger Vinton explicant més històries de vincles polítics o esportius? Per exemple, del Barça?\nNo està previst, però hi ha tanta cosa a fer en aquest país. No sé com la gent no té idees, hi ha un camp immens. Del Barça hi ha una cosa que està pendent de fer, que si no la fa ningú ja m’hi posaré, que és la història política del Barça. Veure el Barça, des que neix, quins poders l’han controlat, d’on venia la gent que manava. Tens inicialment una sèrie de personatges estrangers comerciants, tipus Gamper, després venen els del tèxtil, després se l’apropia la dictadura, entra la gran etapa del tèxtil amb l’entrada del pare de Montal i acaba amb la trencada del porró de Núñez. Tot això crec que pot ser una feina acollonant i súper interessant de fer. Els temes no te’ls acabes.


Rovira reapareix: “Soc a Suïssa per recuperar la llibertat d’expressió” | betevé\nDes de Suïssa, la secretària general d'ERC vol continuar lluitant contra una "persecució política brutal"\nAnna Ganzinelli | divendres, 13 d'abr. del 2018, a les 09.19\nMarta Rovira ha trencat el silenci, tres setmanes després de marxar de Catalunya i no comparèixer davant el Tribunal Suprem. En una entrevista a l’ACN, explica que va decidir marxar per “recuperar la llibertat d’expressió”, que a Catalunya “estava amenaçada”, i per seguir lluitant contra “una persecució política absolutament desproporcionada que no cap en un sistema polític democràtic”.\nEn la primera entrevista que concedeix a un mitjà català des que el 23 de març va decidir marxar “a l’exili”, Marta Rovira explica les seves raons: va abandonar el país “a la força”, per evitar les “conseqüències d’una persecució política absolutament desproporcionada que no cap en un sistema polític democràtic”. Rovira tenia clar que si compareixia al Suprem aquell divendres, acabaria en presó preventiva, com va passar amb els cinc companys que també van declarar aquell dia davant Llarena: Forcadell, Bassa, Romeva, Turull i Rull.\n“A Catalunya feia molts mesos que em sentia coaccionada, amenaçada, i m’anava autocensurant”, lamenta Rovira. Per això va optar per marxar, “per recuperar la llibertat d’expressió i l’exercici dels drets civils i polítics”. La tria de Suïssa no va ser casual: la va escollir per ser un país amb “un sistema polític que permet que els ciutadans tinguin veu” i on, per tant, creu que poden entendre “el motiu pel qual nosaltres també estem defensant el dret de vot dels ciutadans de Catalunya”.\n“El que més m’entristeix és que no sé quan podré tornar. Soc conscient que he marxat per molts anys”, admet Rovira, per a qui la vida familiar, amb una filla de set anys, va pesar molt a l’hora de prendre la decisió. Explica que quan va arribar a Suïssa es va presentar a les “autoritats corresponents” i els va explicar que fuig d’una “persecució política”. Confia trobar-hi protecció i “l’oportunitat de continuar lluitant contra aquesta injustícia que significa la persecució política, que s’utilitzin els tribunals i la fiscalia i els instruments policials per perseguir-nos políticament”, conclou.\n— ERC — Marta Rovira\nBosch defensa l’1-O i els presos independentistes a l’ONU\nLa CUP a Colau: “Si hi ha d’haver retallades, sabem on fer-les”\nColau demana a Sánchez posar límits als preus del lloguer\nRoger Torrent suspèn el ple del Parlament pel desacord en l’aplicació de la suspensió de diputats


CGT – joanfoguet.cat\nCDR i pacifisme 2.0\nPublicat el 31 Març 2018 3 Abril 2018 per joanfoguet\nVagi per endavant que estic molt d’acord amb que la societat civil es manifesti amb la intensitat que calgui, sempre de manera pacífica. Dit això, a mi el nom de Comitè de Defensa de la República (CDR) em recorda als ‘soviets’ o els Comitès de Salvació Pública de Robespierre i els seus amics. És una qüestió de referents suposo. Ara bé, que cal sortir al carrer i organitzar-se doncs d’acord. Deia Gramsci que les idees necessiten organització i tenia raó. Però qui i com s’organitzen les organitzacions?\nEs tallen carreteres del nord i del sud. A la costa i a la muntanya. Sí senyor. Cal veure si això es mantindrà en el temps o no. Som seny i rauxa. I com que no se sap molt bé com funcionen els CDR doncs és més fàcil saber si plourà amb l’aplicació del mòbil que saber què faran els famosos defensors de la República.\nCom són els famosos CDR? Doncs de funcionament assembleari i disseminats pel territori han aflorat en un context de resistència. Van gestar-se per defensar el referèndum de l’1 d’octubre i han guanyat protagonisme a mesura que s’ha intensificat la resposta repressiva de l’Estat. Amb els empresonaments de dirigents independentistes i la detenció de Carles Puigdemont -últim president legítim, i símbol de la República declarada però no desplegada-, els CDR han tornat a actuar. I estan a cada cantonada.\nD’on surten? Si no m’erro tenen un moment d’auge: La vaga general catalana de 2017 (també coneguda com a vaga 3-O) fou una vaga general convocada a Catalunya el dimarts 3 d’octubre de 2017 pels sindicats CGT, CNT, COS, I-CSC i IAC, així com pels diferents comitès. Són fruit de l’1 d’octubre, i aquella aturada neix després dels violents fets repressius durant la jornada electoral del referèndum sobre la independència de Catalunya. Fou llavors que la Taula per la Democràcia decidí convocar una paralització social general, sota el nom d’Aturada de país, pel mateix 3 d’octubre. I és un fet que els CDR han tret protagonisme pràctic a Assemblea i Òmnium, quasi hegemònics fins el moment. Està bé que no siguin apèndixs dels partits, però compte amb anar al seu rotllo.\nUna cosa bona de l’independentisme, que ja és consubstancial, és el pacifisme. Allò de ni un paper al terra. La marxa de diumenge passat fins al consolat alemany va ser, de nou, un exemple. Seguim el pacifisme 2.0, movem-nos i no posem en compromís a les nostres forces de seguretat, que curiosament estan segrestades.\nPublicat a PolíticaEtiquetat Antonio Gramsci Carles Puigdemont CDR CGT CNT COS IAC Maximilien Robespierre Taula per la DemocràciaDeixa un comentari


- de novembre 28, 2003\nDiuen que un columnista va voler aclarir realment què eren les coses, i va decidir començar pel principi. Va intentant aclarir quant feien dos i dos. Per fer-ho va buscar tres especialistes: un teòric del tema, és a dir un matemàtic; un científic de renom, és a dir un físic i un economista d'éxit que es dedica a calcular el dèficit de Madrid. El matemàtic, després d'emplenar amb fórmules, càlculs i definicions una dotzena de folis va concloure sense dubtes que segons els axiomes que permeten definir el comportament de la conjunció 'i' el resultat era quatre. El nostre físic va muntar un laboratori d'estudis i va experimentar empíricament amb els '2' i finalment va concloure que 2 i 2 feien alguna cosa entre 3,8 i 4,2 . L'economista és va mirar al nostre columnista, ràpidament es va assegurar que ningú els escoltés, va somriure i li va dir: En confiança, digueu-me quan voleu que faci i ho farà . Però assegureu-vos que ningú no publiqui els estudis\n- de novembre 26, 2003\nJa s'ho plantejaven els filòsofs grecs, i això que ells no tenien realitats virtuals reals. Ells només tenien realitats virtuals en la imaginació. Potser les nostres realitats virtuals no són tant virtuals com voldríem. Els que sempre ens ha agradat jugar amb la imaginació i a més ens agrada distingir entre el que és real i el que és virtual a vegades ens sorgeixen dubtes: és més real el Barça que l' elasar que juga VII divisió de la lliga Hattrick ? No tinc una resposta, de fet tampoc la busco. La gràcia de la filosofia està en plantejar preguntes. Les respostes, per sort o per desgràcia, no són definitives.\n- de novembre 25, 2003\nDonant voltes per internet he anat a parar a una enciclopèdia interactiva i m'he parat a pensar en un tema recurrent : la validació del que s'escriu. Què dóna valor de certitud a allò que s'escriu? Molts han tingut por que la facilitat per publicar que dóna la xarxa ompli el mon d'informacions falses i, alguns han dit que tenim massa informació. Jo em revelo contra aquestes afirmacions. De tonteries i falsedats se'n diuen a tot arreu i a més les validen autoritats sàviament constituïdes, i només poden dir que tenim massa informació els que desitjarien que només tinguéssim la seva. Ara bé, la feina de destriar si una cosa és certa o no és dura i exigeix un esforç de comprensió per part nostra que no se si estem disposats a fer.\nSí, ja se que dietari sona molt fort, i segurament ho és. Però la opció bloc de notes no m'agrada (coses meves) i blog per ara no vol dir res. De moment per deformació professional estic més obsessionat en trobar les funcionalitats de l'eina que en escriure res. No voldria posar-me l'obligació d'escriure cada dia, però tampoc voldria que això fos una de les moltes coses que comences i queden morint-se eternament sense acabar d'arrencar mai. De tota manera no voldria que fos un dietari unidireccional, pel que espero que tan bon punt funcioni la possibilitat d'escriure comentaris algú ho faci.\nUn bloc, un dietari, un diari... Vols dir? Com és que se t'acut una cosa com aquesta? Si no tens res a dir. No ets més que un tecnòleg que no te massa coses a aportar, sobretot veient el que escriu gent que en sap . Tampoc vols posar-te en política o esmenar-li la plana als que s'han currat coses interessants com en Partal o els de Softcatalà . De tota manera em venia de gust escriure coses perquè sí, sense tenir-ne cap obligació i sortint-me de la pertinença de qualsevol lloc mare en els que hi tinc alguna coseta.


Citosquelet procariota - Viquipèdia\nElements del citosquelet de Caulobacter crescentus. A la figura, aquests elements procariòtics es relacionen amb els seus homòlegs eucariotes i es hipòtesi la seva funció cel·lular. Cal tenir en compte que la funció de la parella FtsZ-MreB es va invertir durant l'evolució en esdevenir tubulina-actina.\nEl citosquelet és un entramat tridimensional de proteïnes que proveeix el suport intern per les cèl·lules, àncora les estructures internes de la mateixa i intervé en els fenòmens de moviment cel·lular i en la seva divisió. Anteriorment es creia que el citosquelet era una característica única de les cèl·lules eucariotes, però des de llavors s'han trobat estructures homòlogues bacterianes a les principals proteïnes del citosquelet eucariota.\nMreB i Parma [modifica]\nAlguns plasmidis codifiquen un sistema de partició que envolta una proteïna similar a l'actina, anomenada Parma. Els filaments de Parma mostren una inestabilitat dinàmica i poden fer particions als plasmidis d'ADN durant la divisió cel·lular en un mecanisme anàleg al utilitzat pels microtúbuls durant mitosi dels eucariotes.\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Citosquelet_procariota&oldid=11411794»\tCategories: CitosqueletMicrobiologiaCategoria oculta: Articles sense referències des de novembre de 2012\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 15 març 2013 a les 18:40.


Marta Estella » organització\nTag Archive 'organització'\nEUNoM Symposium: educació superior i multilingüisme\nHe tornat de Ljouwert/Leeuwarden, als Països Baixos, on he participat al simposi sobre Higher Education and Research on Multilingualism: Challenge or Opportunity?, convidada pel Mercator Research Centre. És el segon simposi organitzat dins el projecte EUNoM (European Universities’ Network on Multilingualism), que agrupa vint universitats i dos centres de recerca a fi de “reconcebre la relació entre l’educació superior i la diversitat lingüística” i “elaborar un model de les condicions necessàries perquè sigui operativa una xarxa coherent d’universitats compromeses amb la promoció del multilingüisme”. (Al web del projecte es poden consultar els objectius de manera detallada.)\nHan estat dos dies de programa intens i ric en aportacions. Faig unes notes del que m’emporto del seminari, a cavall entre peces de les conclusions i la reflexió personal:\nLa política lingüística de les institucions d’educació superior ha de respondre a uns objectius sobre el plurilingüisme de la comunitat que forma aquestes institucions, que sovint no estan prou ben definits: per exemple, volem promoure la docència en anglès per atraure estudiants internacionals o per millorar la competència lingüística dels estudiants locals?, volem atraure estudiants internacionals motivats per l’enriquiment de la competència lingüística i intercultural o aquest fet és irrellevant en la promoció de l’oferta d’estudis?\nLes representacions socials de les universitats (models, valors) sobre la política lingüística no es poden construir al marge de les representacions socials i les pràctiques individuals. El coneixement sobre com s’articulen aquestes és un element clau per entendre els processos que resulten de la promoció del multilingüisme i el plurilingüisme.\nLa política lingüística i la recerca sobre el multilingüisme i el plurilingüisme han d’obrir-se a la mirada des d’altres àmbits i altres disciplines, pel seu caràcter transversal: la llengua és a tot arreu.\nParal·lelament al desplegament de polítiques lingüístiques, és important atendre la gestió del multilingüisme, en el sentit de donar servei a una comunitat multilingüe, no en el sentit, més habitual a les universitats catalanes, de governança del multilingüisme. I, d’acord també amb el punt anterior, la gestió del multilingüisme hauria d’entendre’s com a part de la gestió de la diversitat.\nEs fa necessari definir els efectes que han de tenir, quant a usos institucionals i quant a drets i deures, conceptes com ‘llengua franca’, ‘llengua de treball’, o ‘llengües de la comunitat’, que s’utilitzen cada cop més en documents institucionals sobre política lingüística.\nEs fa també necessari que l’oferta de formació en llengües respongui més clarament al reconeixement creixent de l’interès que tenen les competències lingüístiques parcials, en l’entorn laboral, per exemple.\nabr. 17 2010\nTreballar sense xarxa?\nFishing nets, Joost J. Bakker IJmuiden\nEl blog de la Generalitat de Catalunya es fa ressò d’un interessant debat encetat per Jordi Graells al Facebook sobre l’accés a les xarxes socials en l’àmbit laboral. El debat parteix d’unes dades que recull l’estudi Social networks around the world 2010, les quals mostren que un 55% usuaris no poden accedir a xarxes socials des de la feina, a causa de les restriccions imposades per l’organització per a la qual treballen. En les aportacions en forma de comentaris (46 quan escric aquest apunt), s’han plantejat qüestions com el canvi de paradigma del control pel paradigma de la confiança, la necessitat de disposar de resultats i indicadors que avalin la millora en la productivitat que pot aportar l’ús de les xarxes, la necessitat de redefinir què entenem per ‘lloc de treball’ o l’interès per sortir de la perspectiva unidimensional en els serveis públics (del one to one al many to many).


Front comú de la Ribera, el Priorat i la Terra Alta amb el Govern català per exigir a l’Estat les inversions per a la línia de tren R15 - Consell Comarcal de la Ribera d'Ebre\nFront comú de la Ribera, el Priorat i la Terra Alta amb el Govern català per exigir a l’Estat les inversions per a la línia de tren R15\nEls presidents comarcals i alcaldes, ahir a la tarda amb el conseller Rull, al Parlament.\nLa presidenta del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre, Gemma Carim, valora molt positivament la reunió mantinguda ahir a la tarda amb el conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, per tractar la situació en la qual es troba actualment la línia de tren R15 i establir una estratègia conjunta del territori amb la Generalitat per reclamar les inversions necessàries en aquesta infraestructura bàsica del territori. A la reunió hi van assistir també els presidents comarcals del Priorat i la Terra Alta, després que totes tres institucions van prendre el compromís de reivindicar conjuntament les millores de la R-15, fent seves les demandes de la Plataforma Trens Dignes amb els representants de la qual es van trobar el passat 4 de febrer a la seu del Consell a Móra d’Ebre.\nAixí doncs, el Departament de Territori i Sostenibilitat ha acordat amb els consells comarcals de la Ribera d’Ebre, el Priorat i la Terra Alta fer front comú per demanar al Ministeri de Foment que realitzi les inversions previstes al Pla d’actuacions prioritàries 2014-2016 al corredor Móra-Reus-Tarragona. El pla preveu cinc actuacions d’adequació i millora de la via i de les instal·lacions elèctriques per valor de 23 milions d’euros que permetrien revertir el 49% de fiabilitat que té actualment la línia R15. Els serveis de Regionals tenen una puntualitat mitjana del 58% però en el cas de les Terres de l’Ebre està per sota del 50%, una situació qualificada pel conseller Josep Rull d’”inacceptable”.\nEl compromís sorgeix de la reunió que Rull ha mantingut amb els consells comarcals de la Ribera d’Ebre, el Priorat, la Terra Alta i els alcaldes de Móra d’Ebre i Falset per abordar la manca de fiabilitat de la línia ferroviària R15 de Rodalies de Catalunya. “Sense fiabilitat –ha dit el conseller Rull- no podrem millorar ni l’oferta ni el servei”.\nQuadre de millores que preveu el pla de Territori i Sostenibilitat.\nTot i que la demanda d’aquesta línia ha anat incrementant els últims anys (ha augmentat de 6.989 passatgers l’any 2011 a 7.363 el 2014) la puntualitat s’ha vist greument afectada els dos últims anys per la inclusió de les limitacions temporals de velocitat en el recorregut i el 2015 ha estat del 49%. Les inversions incloses en el Pla d’actuacions prioritàries que el Departament de Territori i Sostenibilitat va pactar amb el Ministeri de Foment el novembre de 2013 permetrien revertir aquesta situació.\nEn el marc de les seves competències, el Departament de Territori i Sostenibilitat ha introduït un seguit de millores en aquest corredor. El 2015 va invertir més de 32.000 euros, i hi ha previst destinar-ne més de 39.000 aquest 2016, per al manteniment del servei fins a Faió-la Pobla de Massaluca, exclòs pel Ministeri de Foment d’entre els serveis considerats d’obligació de servei públic.\nEl gener de 2016, el Departament va rebaixar les tarifes en els trajectes entre Barcelona i les Terres de l’Ebre, és a dir, les estacions de les línies R15 i R16 amb parada als municipis ebrencs, per equiparar-los amb les tarifes dels serveis de Renfe que comuniquen Barcelona amb poblacions de fora del territori català, on la competència per a la fixació del règim tarifari correspon a l’Estat. Aquesta equiparació va suposar un descompte del 20,18% en el preu per viatge entre Barcelona i Ulldecona-Alcanar-La Sènia i Barcelona – Riba-roja d’Ebre, i del 12% en la resta de relacions.


Puigdemont demana a ERC no negociar sobre el seu cas amb el Govern central: "No busquem cap indult"\nL'expresident de la Generalitat i líder de Junts, Carles Puigdemont, ha demanat a ERC no negociar sobre la seva situació personal amb el Govern, ni a la taula de diàleg ni en altres espais bilaterals, i ha reclamat respecte per la seva estratègia a l'estranger: "No busquem cap indult anticipat ni creiem que aquesta opció aporti cap solució al conflicte".\nEn un article d'opinió aquest dijous al 'El Punt Avui' ha demanat també a la Generalitat respectar la seva decisió, "per si ha tingut o té la temptació d'incloure aquesta 'sortida personal' a les converses" que manté amb l'Executiu central, que va indultar els impulsors de l'1-O que es van quedar a Catalunya i van acabar a la presó.\n"Si es creu que tinc una part de responsabilitat en un veritable procés de negociació política amb l'Estat espanyol, sense condicions prèvies i amb tota l'ambició que se li pot suposar, la puc assumir perfectament des de la meva vida a l'exili. No cal que prèviament em arreglin res ", ha afirmat.\nHa sostingut que l'indult no dóna una resposta a les persones que considera víctimes de repressió, a diferència de l'amnistia, i ha afegit: "Algú ha dit que he de formar part de la solució al conflicte, però els que ho diuen em temo que volen dir una altra cosa ".\nTambé ha assegurat que a tots els que "amb tota la bona intenció del món" s'han dirigit a ell per proposar-li solucions a la seva situació els ha dit el mateix: que la prioritat és la resolució del conflicte polític, en les seves paraules.\n"Demano que ningú parli per nosaltres, que no interfereixin en la nostra estratègia buscant dreceres que no volem", i ha defensat que ell ha estat respectuós amb l'estratègia de defensa que van adoptar els que es van quedar a Catalunya després del 1-O.


Bottas aprofita la sanció de Hamilton per imposar-se en la cursa de Sotxi - Empordà\nBottas aprofita la sanció de Hamilton per imposar-se en la cursa de Sotxi\nEl madrileny Carlos Sainz se'n va anar llarg en la segona corba i va abandonar per segona cursa consectuiva\nep/ddg 28.09.2020 | 06:30\nBottas aprofita la sanció de Hamilton per imposar-se en la cursa de Sotxi L'Empordá\nEl pilot finlandès Valtteri Bottas (Mercedes) es va emportar la victòria ahir en el Gran Premi de Rússia de Fórmula 1, en la qual una sació va privar al britànic Lewis Hamilton (Mercedes) d'igualar a Michael Schumacher com a pilot amb més curses guanyes. Per la seva part, l'espanyol Carlos Sainz (McLaren) va abandonar en la primera volta després de picar contre un mur en un accident sense conseqüències greus.\nEl sis vegades campió del món, Hamilton, aspirava a igualar a l'Autòtrom de Sotxi les 91 victòries del mític Schumacher en la Fórmula 1. I ho hagués aconseguit de no ser que va haver de cumplir 10 segons de penalització per fer proves de sortida fora de la zona assignada, i amb això, es va allunyar del triomf, encara que va poder reduir els danys aconseguint el tercer lloc.\nLa penalització del britànic va permetre al seu company d'equip, Bottas, firmar la segona victòria de l'any, i novena en la Fórmula 1. «Crec que és bon momnet per saludar als meus crítics», va assegurar per ràdio el pilot finaldès, eufòric, després de veure la bandera a quadres. Després d'ell, a 7 segons va entrar l'holandès Max Verstappen (Red Bull). Bottas redueix la diferència en el Mundial amb Hamilton, tot i que encara està 44 punts per sota quan s'han de disputar set curses.\nPer la seva part, Carlos Sainz va haver d'abandonar per segona carrera consecutiva. El madrileny, que avançava en la primera volta pel mig de la pista, se'n va anar llarg en la segona corba. Al intentar incorporar-se a la pista i obiviant el «zig-zag2 de l'escapatòria, la seva roda dreta va xocar contra el mur.


Es posa en marxa la primera superilla experimental al Poblenou de Barcelona\nAlonso Carnicer / Sara Grimal 04/09/2016 - 17.19 Actualitzat 06/09/2016 - 11.22\nAl barri del Poblenou l'Ajuntament de Barcelona posa en marxa una iniciativa innovadora que a la llarga pretén canviar totalment la mobilitat a la ciutat, amb la primera superilla que es crea dins l'àmbit de la trama Cerdà. Dins un àmbit de nou illes delimitada pels carrers de Tànger, Badajoz, Pallars i Llacuna, es reduirà la circulació de vehicles de pas per pacificar el trànsit i guanyar molt espai públic per als vianants i residents. La superilla és un canvi de la manera de fer ús de la trama de carrers de Barcelona, i és un experiment que es vol seguir aplicant aviat en molts altres punts de la ciutat.\nA la trama Cerdà, que caracteritza una gran part de la ciutat de Barcelona, els carrers formen una xarxa rectilínia d'eixos pels quals circula el trànsit d'extrem a extrem. A partir de dilluns, en un àmbit de nou illes del Poblenou, s'assaja la superilla, una manera diferent de distribuir la circulació.\nDurant tot el cap de setmana s'ha desplegat un dispositiu logístic complex per canviar el sentit del trànsit rodat als trams dels carrers de Sancho de Ávila, Almogàvers, Ciutat de Granada i Roc Boronat que queden dins la superilla. S'ha canviat tota la senyalització horitzontal i vertical i s'han senyalitzat clarament els límits de la superilla per als vehicles que s'hi acosten.\nDins la superilla, el trànsit que fins ara podia circular en línia recta, haurà de desviar-se i fer girs a les cruïlles en els carrers interiors. Això evitarà que els vehicles de pas circulin dins la zona, i els obligarà a tornar als carrers del perímetre. Als carrers del voltant, el trànsit seguirà igual.\nPer a Ton Salvadó, director de Model Urbà de l'Ajuntament de Barcelona, "es tracta de replantejar els usos de la ciutat, i les superilles són una tècnica per poder-ho fer. Hem de pensar i treballar de forma participativa amb veïns i veïnes per definir com s'utilitzaran aquestes noves places que faciliten les superilles."\nJosep M. Montaner, regidor del Districte de Sant Martí aclareix: "Hem pensat que el millor era posar-lo a prova, no dir només 'farem superilles, ho debatrem...' No. Ho posem a prova, i sobre el terreny, ho experimentem d'una manera oberta. Hem de veure quines opinions es generen... què passa quan això comença a funcionar. És un procés obert. S'ha de veure què és el que es pot retocar, millorar i aplicar a les altres Superilles de la ciutat."\nAquesta primera superilla es posa a prova en una zona amb poca densitat de veïns, amb moltes empreses, la majoria tecnològiques, i carrers que no tenen un gran volum de trànsit. Les parades d'autobús que hi havia dins la superilla es traslladen als carrers perimetrals com el de Pujades. Entre els veïns hi ha diversitat de reaccions davant una novetat.\nPer al veí Joaquim Alcaraz, "és molt difícil entrar aquí, perquè a les cruïlles t'obliga a anar al contrari del que tu vols. Potser més endavant veiem els avantatges, però de moment no."\nPer a Sílvia Casorran, "Ara la idea és que tindrem més espai nosaltres per ocupar el carrer, els nostres nens podran jugar tranquil·lament aquí a futbol o el que sigui perquè hi haurà prou espai. Podré arribar en cotxe a la meva porta sense problemes. Jo ho veig tot positiu."\nArmengol Torres, veí: "Ens podrem moure més caminant o anant amb bici. Estem una mica despistats amb els autobusos, però en principi bé, els experiments com aquest, amb bona sort aniran bé, esperem."\nSalvador Clarós, president de l'Associació de Veïns del Poblenou, creu que: "la superilla és un projecte molt potent de transformació urbana de la ciutat per als propers 20 anys. Jo penso que aquí al Poblenou ens hem anat fent una cultura de transformació, del segle XXI. Qui no ho entengui no sap en quin segle viu. Crec que tindrà bona acollida."\nDurant les pròximes dues setmanes, més de dos-cents estudiants de les diverses escoles d'arquitectura faran propostes de nous usos per als espais que queden alliberats de trànsit. Construiran instal·lacions a les noves places on es faran activitats programades amb les entitats socials i els col·lectius de la zona.\nEl model de superilles aviat s'estendrà a altres zones del Poblenou i de la resta de Barcelona.\nEs posa en marxa la superilla al barri del Poble Nou a Barcelona\nEs posa en marxa la superilla a Barcelona


Stoner | Grup62\nGrup62.cat > Stoner\nData de publicació: 10/05/2012336 pàginesISBN: 978-84-297-6931-9Codi: 387495Format: 15 x 23 cm.Presentació: Rústega amb solapesCol·lecció: El BalancíTraductor: Albert Torrescasana Flotats\nStoner, de John Williams - 31/05/2012\nUn cop li han ofert una plaça de professor, porta una vida senzilla dedicada exclusivament a la literatura. Els seus dies transcorren entre les parets de la Universitat de Columbia on, en un acte organitzat per aquesta, coneix a qui serà la seva dona i comença a viure en la casa que compartiran, massa gran per a tots dos.\nA mida que passen els anys, l’Stoner es troba amb les bones i les males relacions amb els alumnes, una de les quals marcarà la resta de la seva vida. Amb l’amor i el desig, Stoner és conscient de que a vegades poden anar per separat; i en el silenci dins la família troba el que potser és el dolor més gran que pugui imaginar. La seva, doncs, és una vida grisa marcada per errors que decideixen el camí a seguir, però sempre amb un marc de fons que el fa evadir de tot: la literatura.\nEn John Williams, autor del llibre, ens planteja una novel·la d’aparença simple on s’explica la vida d’un home aparentment simple també, però que resulta fascinant i commovedora. Els sentiments que amaga el personatge i les vivències que l’acompanyen, et fan vibrar a cada paràgraf i et provoquen que et qüestionis les decisions que pren fins al punt en que acabes pertanyent a la història que ens explica.\nStoner és la història d’un home que tot i ser extremadament savi, en realitat acumula massa ignorància en la vida que ha decidit viure. Stoner és, ni més ni menys, tota una vida en una novel·la.\nStoner, de John Williams - 13/05/2013\nSinopsi Tot i que l'escriptor nord-americà John Williams va rebre el National Book Award, la seva obra ha estat oblidada durant molts anys. Stoner (1965) explica la història de William Stoner, un jove virtuós i discret, fill d'uns camperols de Missouri, que amb gran esforç dels seus pares és enviat a la Facultat d'Agricultura.Aviat, però, s'adona que la seva verdadera vocació són les lletres. Seduït per aquest descobriment, la literatura esdevé una autèntica obsessió que el porta a renunciar a la granja familiar i a convertir-se en professor. Abocat a l'estudi i tancat en el món universitari, on du una vida solitària i senzilla, el seu caràcter taciturn i fred s'aguditza i van passant els anys, amb males relacions amb els alumnes, greus fracassos sentimentals i familiars, sense col·legues ni amics. Una vida grisa, plena d'errors, en la qual només hi ha un instant digne de glòria: el moment en què descobreix la literatura, la seva única passió.Amb Stoner, John Williams aconsegueix condensar tota una vida en una novel·la. Una obra mestra que, en paraules del narrador, recrea com "a algú se li va concedir la saviesa i al cap dels anys va trobar la ignorància". Pujar\nL'autor John Williams\nJohn Williams (1922-1994) va néixer i es va criar al nord-est de Texas. Malgrat el talent que havia demostrat per a l'escriptura i la interpretació, va deixar els estudis en acabar el primer curs universitari. Va col·laborar en diverses publicacions i emissores de ràdio, fins que el 1942 es va allistar a contracor a l'exèrcit de l'aire. Va passar dos anys i mig com a sergent a l'Índia i a Birmània, i va aprofitar per escriure un esborrany de la seva primera novel·la, Nothing But the Night. Quan va tornar a casa, va aconseguir que una editorial minoritària li publiqués la novel·la i es va matricular a la Universitat de Denver, on es va llicenciar i va obtenir un títol de postgrau, i on el ...Veure més\nAltres títols de l'autor Butcher's Crossing\tAugust\tAugust\tPujar\nEnllaços relacionats Primers capítols Stoner\nEmporta't aquest llibre a la teva web / blog Stoner\n<img src="http://static5.grup62.cat/usuaris/libros/fotos/95/tam_5/stoner_9788429769319.jpg" alt="stoner_9788429769319.jpg" title="Stoner"\n
Stoner
\n
John Williams
\n
Tota una vida en una novel·la


CODITA alerta que falten infermeres per atendre amb seguretat als pacients – Salut Media\nI es que des de CODITA ja s’ha denunciat reiteradament la baixa ràtio d’infermeres per habitant a casa nostra. A Catalunya hi ha 3 infermeres per cada 1.000 habitants, una de les més baixes d’Espanya. Pitjor és si ho comparem amb Europa, on la mitja és de poc més de 8 infermers per cada 1.000 habitats. “Sabem que falten 23.000 infermeres a Catalunya” conclouen.\nLa situació a Urgències no és gens millor. L’atenció als pacients COVID a Urgències és dificultosa, perquè aquest pacients necessiten ser atesos en boxes separats (perquè poden ser positius i contagiar) i això afecta les altres urgències retardant la seva atenció. Tot plegat, diuen des de CODITA “deshumanitza la feina a Urgències perquè s’han d’atendre masses casos alhora, a vegades amb pics de fins a 400 visites diàries ”.


HI HA VIDA A MART? TBD. PERÒ ELS CIENTÍFICS VAN TROBAR MATÈRIA ORGÀNICA ANTIGA A LES ROQUES DEL PLANETA VERMELL. - ESPAI - 2022\nHi ha vida a Mart? TBD. Però els científics van trobar matèria orgànica antiga a les roques del Planeta Vermell.\nEls científics han estat buscant material orgànic a Mart des de fa dècades, des de les proves de manera activa del sòl del planeta vermell durant les missions víkings. Durant els anys enrere, els itinerants, telescopis i aterradors van escorcollar tots els senders a seguir -picades en nivells de metà atmosfèric, indicis d’orgànics a les roques antigues-, perseguint amb força la qüestió de si les molècules orgàniques similars a les que dominen la Terra també podrien ser. existeixen al nostre planeta veí.\nDos estudis publicats avui a la revista Science presenten novetats apassionants; la detecció de matèria orgànica en roques d'uns 3.500 milions d'anys i canvis estacionals en metà a l'atmosfera marciana.\nPrimer pas: no, tampoc trobar vol dir que hem trobat vida a Mart, recent o antiga . Es tracta d'una afirmació negreta que requeriria moltes més dades i corroboració per confirmar. Però les troballes donen als investigadors que es plantegen si hi havia una vida a Mart amb l'esperança que algun dia podrien esbrinar-ho.\nTots dos estudis van utilitzar l’anàlisi d’exemple de la suite d’instruments de Mart (però es pot anomenar SAM). Chris Webster —un científic del Laboratori de Propulsió a Jet de la NASA i autor principal del paper de metà— ho descriu com “sens dubte el laboratori de química més sofisticat que s’ha enviat mai fora del planeta Terra”. És capaç de processar mostres de gas i roca, permetent als investigadors peces. junts més sobre l’existència passada i actual de Mart. Aquí teniu el que han trobat.\n"Orgànic significa només basat en carboni", diu Kirsten Siebach, geòleg planetari de la Universitat de Rice, que no estava afiliat a cap estudi. El carboni per si sol no ens diu quina és la seva font Es poden tractar fonts inorgàniques lliurades per meteorits, pot ser de volcans a Mart. Tot i això, és un ingredient clau perquè la vida es formi i la vida creixi.\nEls investigadors van utilitzar l’instrument SAM per escalfar trossos de roca foradats recollits d’un estany de 3.500 milions d’anys.\nAgafem aquesta pólvora i la posem al forn i la escalfem, diu Dawn Sumner, autora del paper, que la compara amb caminar a la cuina mentre algú es cuina. Diu una altra persona que posi galetes al forn. Puc reconèixer com fan olor les galetes de xocolata i és diferent del pollastre o el tamal. De la mateixa manera, podeu olorar els compostos orgànics que provenen del forn i saber més coses sobre les coses que hi ha al forn.\nPer descomptat, els components de les roques marcianes són una mica més difícils d’identificar que les galetes de xip. Les olors que provenen d’aquests compostos són molt més difícils d’identificar, sobretot perquè no es registren com un sol compost fàcil d’identificar.\nImagina que teniu una molècula gegant amb tots aquests bits i peces enganxades junts amb enllaços químics. A mesura que escalfeu la mostra, la gran molècula té uns trossos i els seus gasos van arrossegar el gasoducte a l'instrument ", explica Jennifer Eigenbrode, una científica del Laboratori de Propulsió Jet de la NASA . autor del paper de matèria orgànica. Això es veu l'instrument bits i peces d’alguna cosa més grans a la mostra.\nEigenbrode i altres encara no estan completament segurs del que podria ser aquesta molècula o molècula orgànica més gran. També intenten esbrinar com es va aconseguir mantenir-se tan ben conservat al llarg de més de 3.000 milions d’anys.\nLes molècules orgàniques tendeixen a no sobreviure durant períodes de temps molt llargs, sovint es descomponen quan es troben amb aigua, radiació o calor i pressió extrema. Però, tot i que Mart està bombardejat amb molta radiació, no està mullat com la Terra, i a diferència del nostre propi planeta actiu, les seves roques no estan constantment picades i reciclades per la tectònica de plaques. es tracta d’una millor oportunitat de sobreviure.\nEigenbrode i el seu equip es van esforçar per assegurar-se que el que veien realment era material orgànic.\nVaig tenir la meva primera idea que estàvem realment a un tema fa un any i, després, va ser si les dades ens diuen què pensem que és millor assegurar-nos, diu Eigenbrode. Va repetir les proves una i altra vegada, assegurant-se que els seus resultats eren reproduïbles.\nHo he fet tres vegades, riu. Perquè és una troballa molt gran i hi ha molt de processament de dades, perquè hem estudiat moltes mostres diferents. El moment en què finalment em vaig adonar que hi va haver un moment de temor. Busquem aquesta matèria orgànica des del 1976.\nUn cop més, això no vol dir que es tractin de les restes fossilitzades de microbis de 3.500 milions d'anys. Podria ser alguna cosa que mengessin els microbis antics, o potser no hi hauria hagut microbis. És possible que aquestes molècules es formin purament a partir de processos atmosfèrics o geològics, com el vulcanisme, o un bombardeig de meteorits.\nPerò el fet que l'equip de Curiosity tingui identificats definitivament en matèria orgànica és encara important, encara que no es tracti de proves de vida.\n"Si hi hagués vida, normalment és molt difícil de trobar, però ara sabem que les condicions eren adequades perquè es conservés. Podem mirar endavant amb vigor renovat per aquestes proves específiques ", afirma Siebach.\nCom que Eigenbrode i el seu equip es preocupaven de les roques que hi havia a les rodalies de Curiosity, un altre equip estava ocupat a treballar en un problema inquietant, més a veure amb l'aire que envolta el rover de la mida tot terreny i, més concretament, amb un gas.\n"El metà representa les molècules orgàniques més senzilles, i a la Terra es considera principalment un gas biogènic que prové de la vida a la superfície de la Terra", afirma Melissa Trainer, una investigadora del centre espacial de vol espacial Goddard de la NASA i autora del treball. "S'ha detectat metà variable a Mart, però ens ha evitat la comprensió durant més d'una dècada. Durant diverses missions, l’aparició, la desaparició i el comportament [del metà] han estat alguna cosa que no hem pogut entendre. ”\nLes primeres observacions de metà a Mart provenien de telescopis terrestres a Hawaii que mesuraven aquests plomalls. Aleshores, un orbitador anomenat Mars Express va prendre mesures durant llargs períodes de temps, construint lentament una estimació de l'abundància de metà del planeta. Però no va ser fins que Curiosity va descendir per skycrane quan investigadors com Webster i col·legues van poder obtenir la primera mesura in situ de metà a Mart.\n"Hem pogut observar això durant diversos anys de Mart, que no té precedents", diu Trainer. Van trobar que el metà de l’atmosfera canvia molt per temporada, assolint el seu punt àlgid a finals d’estiu a l’hemisferi nord, i després va caure. L'interval estacional de metà a l'atmosfera és d'entre 0, 24 i 0, 65 parts per mil milions\nCuriosity es troba al Grat Crater, un lloc proper a l'equador de Mart. Però fins i tot allà, el rover té un bon punt de vista per controlar els canvis en les estacions del planeta. "Som una mica com Hawaii quant a la nostra experiència de les temporades que diu Webster." No tenim efectes estacionals forts a nivell local, però, fins i tot, localment els canvis de temperatura són força significatius, potser són 30 graus [centígrads] a partir de estiu a hivern. De manera que hi ha un canvi significatiu en la temperatura de la superfície i la temperatura de l’aire ".\nA més, l’atmosfera de Mart es barreja fàcilment, i els canvis d’una part del planeta afecten altres zones. A més del control del metà, l'instrument SAM també va controlar la presència d'altres gasos que es van entendre millor, inclosos nitrogen, argó i diòxid de carboni. El nitrogen i l’argó també tendeixen a variar estacionalment a Mart, sent empès a l’hora que cada pol experimenta l’hivern. En aquest moment, el diòxid de carboni de l’atmosfera es congela i cau sobre els casquets polars. "Fins a un terç de la massa de l'atmosfera només es congela. Si això passés a la Terra, notaríem realment que Trainer diu." Quan això succeeix, la resta de gasos de l'atmosfera s'embruten amb el CO 2. "\nL’argó i el nitrogen augmentaven en concentració a mesura que el CO 2 es congelava i es sublimà, però el metà feia una cosa molt diferent. Tot i que només estava present en petites quantitats a l'atmosfera, el grau en què va augmentar i disminuir no va coincidir amb els canvis observats associats al diòxid de carboni.\nLa quantitat de metà detectat pels instruments al llarg de cinc anys a la Terra és massa gran per a que només estigui format per metà que es subministra per meteorits, una font potencial de gas del planeta. Els investigadors també van descartar la possibilitat que les lectures de metà siguin de l'activitat del propi rover. I el canvi estacional en la quantitat de metà a l'atmosfera, si bé petit en comparació amb els estàndards de la Terra, va ser prou significatiu com per sorprendre els investigadors quan ho van veure.\nL'equip creu que és possible que en lloc d'això, el metà pugui provenir d'un dipòsit subsuperficial en algun lloc del planeta, que es filtrés a través de fissures i ventoses. No saben on pot estar aquest dipòsit (ni tancaments) ni quina forma pot tenir. A la Terra, els grans magatzems de metà queden atrapats en clatrats: gàbies de gel que tanquen gasos com el metà al seu interior. És possible que hi hagi dipòsits similars a Mart. Però ningú no ha observat clatrates a Mart, deixant-los atrapats en el terreny de la possibilitat.\nSi bé els dos estudis són notícies per al gran públic, els investigadors van començar a obtenir les seves dades fa anys. Eigenbrode descriu el procés d’espera com anticipació amb una corretja, i Webster van tenir una experiència similar.\nLa nostra sorpresa es va haver d'estendre al llarg de cinc anys. Voldria que els punts pugessin a l’estiu i, literalment, hauríem d’esperar dos anys a la Terra abans de tornar a aquell estiu de Mart per veure si el punt tornava a pujar-hi. Cal que tingués molta paciència, diu Webster.\nEls dos grups tenen previst continuar les seves anàlisis mitjançant Curiosity, però també esperen altres resultats.\n"És realment emocionant que a Mart, amb un cotxe conduint a la superfície amb aquestes capacitats, que fóssim capaços de trobar aquest tipus de matèria orgànica conservada", diu Siebach. Tenim una possibilitat molt més elevada de poder trobar proves de la vida antiga si existís.\nLa curiositat va passar per alguna cosa seca a l’hora d’analitzar mostres de roca després d’un problema mecànic va estipar la capacitat del forador de perforar. A principis d’aquest any, la NASA va aconseguir recuperar la perforació en línia, deixant que investigadors com Siebach esperaven recollir i analitzar mostres addicionals d’altres punts del cràter Gale, que es calcula que és un milió d’anys més jove que les roques estudiades en aquest treball.\nLa propera missió de rover, Mars 2020, també prendrà mostres de roca. Però en lloc d’analitzar totes les mostres in situ, també recollirà exemplars amb la intenció de enviar-los de tornada als científics de la Terra. El robot envasarà algunes mostres en una càpsula especialitzada que les mantindrà segures durant el seu eventual viatge als laboratoris més avançats de la Terra. "Si poguéssim tornar a trobar qualsevol cosa com la que trobem a la mostra, a la Terra podríem analitzar-la amb més detall, sense escalfar-la tant, i esperem trobar qualsevol evidència sobre què eren aquestes molècules orgàniques. com diu Siebach.\nA Webster li interessa veure què passa si el rover troba un gran plomatge de metà, que podria contenir material suficient per a l’equip per examinar la relació d’isòtops de carboni del gas. Això podria dir-los si és probable o no tenir un origen biològic.\nTambé espera veure els resultats de l'Agència Espacial Europea, Trace Gas Orbiter, actualment en òrbita al voltant de Mart. Seran capaços de mapejar el metà a nivell mundial, cosa que suposarà un gran pas endavant, afirma Webster. En particular, si veuen plomall o pegats de metà que solen estar associats a determinades zones de Marte a certa topografia, cares de cingleres o canyons o determinades superfícies minerals, seria un altre pas molt important. . Cercar fonts locals que també es puguin repetir ajudaria a dirigir futures missions, perquè aniríem a aquest lloc i mesuréssim el pes.\nBodyByDarwincom : Hi ha vida a Mart? TBD. Però els científics van trobar matèria orgànica antiga a les roques del Planeta Vermell. © 2019. All Rights Reserved.


Jjak Motel Daejeon Corea del Sud - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n22, Gyeryong-ro 921beon-gil, Jung-gu, Daejeon, Korea, Afores, Daejeon, Corea del Sud, 34945 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Jjak Motel?\nBarri Afores Daedeok-gu Afores Daedeok-gu Afores Yuseong-gu\nMés informació sobre Jjak Motel\nDissenyat tant per oci com per negoci, Jjak Motel està situat idealment a Afores; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Daejeon. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\n31 habitacions que es distribueixen sobre 6 plantes ofereixen una càlida i plaentera escapada i comoditats modernes com ara televisió de pantalla plana, penjador de roba, cafè instantani inclòs, te inclòs, mirall. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Jjak Motel és una selecció idònia per a la vostra estada a Daejeon.\nEstació de metro Seodaejeonnegeori\nComentaris d'Agoda (19)Comentaris de Booking.com (47)\nTots els tipus de viatgers (19)Viatger de Negocis (1)Parelles (9)Viatgers en solitari (7)Grups (2)\nKathryn, Corea del Sud\nYUNSOO, Corea del Sud


Proposen el tercer grau per a Oriol Pujol | SER Catalunya | Cadena SER\nProposen el tercer grau per a Oriol Pujol\nLa Junta de Tractament de la presó de Brians 2 ha aprovat la mesura per unanimitat. Ara haurà de decidir la Generalitat. El fill de Jordi Pujol va ingressar voluntàriament el passat 17 de gener per complir condemna\nOriol Pujol amb el seu advocat, Xavier Melero, a les portes de l'Audiència de Barcelona / EUROPA PRESS - Archivo\n15/03/2019 - 12:28 h. CET\nA l'espera que el Govern resolgui si li concedeix el tercer grau penitenciari, Oriol Pujol està intern en el mòdul 7 de Brians 2 de Sant Esteve Sesrovires (Baix Llobregat), un recinte que funciona mitjançant un sistema de participació i convivència entre els presos, destinat a minimitzar la conflictivitat.\nSi se li atorga el tercer grau, Oriol Pujol, l'únic fill de l'expresident català Jordi Pujol que es va dedicar a la política, hauria d'anar a la presó només a passar la nit i pel dia podria sortir per treballar o portar a terme activitats formatives o de tractament per a la seva reinserció.\nA més, amb el tercer grau, Pujol podria passar els caps de setmana fora de la presó i se li permetria el seu trasllat a un altre centre penitenciari de règim obert, amb mesures de seguretat més laxes i més contacte amb la societat, amb la finalitat de facilitar la seva incorporació progressiva a la vida en llibertat.\nOriol Pujol porta 58 dies a Brians 2 per complir la condemna de dos anys i mig que ell mateix va acceptar, en una sentència de conformitat, per cobrar comissions il·legals i usar la seva influència política per afavorir a empresaris afins en l'anomenat "cas ITV".\nL'exdirigent de CDC, investigat al costat de la resta de la seva família en la causa per la fortuna oculta a Andorra que instrueix l'Audiència Nacional, va pactar el mes de juliol passat amb la Fiscalia Anticorrupció una condemna de dos anys i mig de presó, amb la qual cosa va evitar ser jutjat per un jurat popular.\nLa seva defensa, això no obstant, va sol·licitar que se substituís el seu ingrés a la presó per treballs en benefici de la comunitat, una proposta que l'Audiència de Barcelona va descartar i va obligar a Oriol Pujol entrar a la presó.\nEn el seu acord amb la Fiscalia, Pujol va reconèixer que va cobrar 443.660 euros en "comissions" a través de les factures per treballs inexistents que la seva dona Anna Vidal girava al seu amic íntim, l'empresari Sergi Alsina, en una trama en la qual va intermediar l'exnúmero dos de la Diputació de Barcelona i excàrrec de CDC Josep Tous, qui va acceptar cinc mesos de presó substituïbles per una multa.\nL'acord, que també incloïa una condemna de dos anys de presó per a Sergi Alsina, va salvar de l'ingrés a la presó a Anna Vidal a canvi d'una multa de 83.210 euros


"CiU està legitimant una opció política que està exterminant el català a les Balears i València" · Tribuna.cat\nDivendres, 8 de de juliol del 2011 | 18:45\nPuigcercós, ERC, CiU, PP, Pressupostos\nACN · El president d'ERC, Joan Puigcercós, ha recordat a CiU que tenia altres opcions de pacte, tot i que també ha deixat clar que li haguessin sortit molt més cares. "Si hi ha ha hagut acord és perquè hi ha voluntat política d'anar de la mà. Tenia possibilitat de buscar l'acord amb ERC", ha dit. En roda de premsa, Puigcercós ha opinat que l'acord amb el PPC li ha sortit "molt barat" al Govern, fins i tot "gratis", ja que, al seu parer, els populars no han aconseguir res en aquests comptes. Això sí, ha advertit que aquest acord portarà conseqüències negatives per a Catalunya en el futur. Malgrat tot, ha assegurat que les portes d'ERC continuen obertes per altres pactes, com el del paquet òmnibus.\nPuigcercós ha considerat que el PPC ha donat un "vot barat" als pressupostos, perquè s'ha limitat donar-los un altre estil però en el fons no han aconseguit res. El suport dels populars al Govern, ha dit, sembla "gratis", però ha advertit que portarà conseqüències negatives per al futur, perquè l'executiu està "legitimant una opció política que ha portat l'Estatut al TC, que està erradicant i exterminant el català a les Balears i València, que és bel·ligerant amb el model d'immersió lingüística i que vol que Catalunya no sigui present al món i es vinculi a les ambaixades espanyoles". "Barat per a CiU, però car per al país, perquè no s'aturaran aquí", ha conclòs, que ha recordat que s'albira una majoria absoluta popular a Espanya.\nTot i que ha considerat "legítim" que CiU busqui el PPC d'aliat, el republicà també ha volgut deixar clar que si el Govern ha pactat amb CiU és "perquè ha volgut", i ha rebutjat l'argument que els populars fossin l'única opció. "Si hi ha hagut acord és perquè hi ha la voluntat política d'anar de la mà. CiU tenia la possibilitat de buscar un acord amb ERC", ha subratllat. Això sí, ha afegit que li hauria sortit molt més car que amb el PPC.\nTambé ha constatat que aquest tipus de pactes no són ben vistos pels votants de la federació, i els mateixos dirigents ho saben, motiu pel qual, ha dit, no hi ha hagut escenificació de l'acord.\nMalgrat la crítica, Puigcercós ha remarcat, de tota manera, que les portes d'ERC continuen obertes per pactar altres qüestions com les lleis òmnibus, la de la CCMA o la del CAC. En el cas del paquet òmnibus, ha explicat que estan treballant amb CiU, i ha reconegut que hi ha obstacles.


L'acte, emmarcat en el 770 Aniversari de la Ciutat, reuneix les autores de les obres i a les famílies dels fills Predilecte i Adoptiu\nL'Ajuntament de Castelló ha rebut hui els retrats commemoratius de Germà Colón i el Pare Ricardo, fills Predilecte i Adoptiu de la ciutat, respectivament, en un emotiu acte emmarcat en el 770 Aniversari de la Ciutat que ha servit per a rendir tribut a aquestes dues figures il·lustres que han mort durant aquest mandat. Unes pintures que entren així a formar part del patrimoni municipal i que es col·locaran a la sala de juntes, on compartiran espai amb retrats d'altres il·lustres de la història de Castelló.\nEl lliurament dels quadres, pintats per les artistes Mari Carmen López Olivares i Clàudia Trilles, artísticament coneguda com a Clàudia de Vilafamés, ha comptat amb la presència de familiars de Germà Colón i del Pare Ricardo, de l'alcaldessa de Castelló, Amparo Marco, i la regidora de Cultura, Verònica Ruiz, a més d'altres membres de la corporació municipal.\n"Parlar de Ricardo García, el Pare Ricardo, és parlar de solidaritat, compromís social, hospitalitat, respecte, dignitat, pobresa i drets humans. Va dedicar la seua vida a la lluita contra la pobresa i va anteposar el sentit de la solidaritat en la seua vida. Mai oblidarem el seu exemple de vida, sempre dedicada als més vulnerables", ha assegurat l'alcaldessa durant la seua intervenció. "La vida del Pare Ricardo va ser un testimoniatge de solidaritat que ha de perdurar en la memòria de la seua ciutat d'acolliment", ha ressaltat. Respecte a Germà Colón, Marco ha destacat "la trajectòria d'un castellonenc de prestigi internacional, que és referent en l'àmbit acadèmic, com a docent i com a investigador". "L'excel·lència del seu treball com a lingüista ha sigut un referent per a Castelló i per als qui volem la nostra llengua", ha assegurat Marco. "Germà Colón va posar de moda com ningú l'inexistent infinitiu del verb castellonejar, honrant-se, perennement, de la seua estima a la seua terra natal. Va ser, a nivell mundial, un dels majors experts en el coneixement de la romanística, i a aquesta erudició, va sumar els valors personals de ser un treballador infatigable, enamorat de la seua labor, un erudit humà, un home dialèctic i tolerant", ha significat l'alcaldessa.\nLa regidora de Cultura, Verònica Ruiz, per part seua, ha expressat que "aquest és un acte ple d'admiració, respecte i estima cap a dues persones inoblidables i insubstituïbles per a totes i tots nosaltres com són Germà Colón i Ricardo García". La regidora ha destacat que el Pare Ricardo representa aqueix tipus de persona que ha dedicat tota la seua vida a les persones més desfavorides i als altres, "un símbol de solidaritat, un home bo que gràcies a la seua trajectòria, el seu llegat de voluntariat encara viu a la nostra ciutat". Ruiz també ha tingut unes paraules per a Germà Colón, "un expert en filologia romànica a nivell mundial i un castellonenc universal", ha descrit la regidora, afegint que "tenia una estima per la cultura i la llengua pròpia que arrossegaria durant tota la seua vida".\nL'autora del retrat del Pare Ricardo, Mari Carmen López Olivares, és artista plàstica, escriptora i escenògrafa. Una andalusa establida a Castelló que es descriu com a "artista flamenca i manierista". Veladures, dibuix precisionista i domini del color són algunes de les claus de la seua pintura. En la seua intervenció durant l'acte, ha reconegut que "és un somni haver pogut elaborar un retrat així, en el qual he intentat transmetre aqueixa pau, llum i humanitat del Pare Ricardo". La germana del Pare Ricardo, María Ángeles García, ha pronunciat també unes paraules d'agraïment, recordant "l'home de fe, esperança i caritat, humil i senzill" que era el seu germà. I ha instat els presents "a no perdre mai l'esperança".\nD'altra banda, Clàudia de Vilafamés, autora del retrat de Germà Colón, ha explicat que "m'he centrat en el seu bust per al retrat, sobre una fotografia presa en una biblioteca, i he incorporat al treball parteix de la seua obra, amb paraules extretes del Vocabulari castellonenc". Nascuda a Vilafamés, és una artista plàstica dedicada a la pintura realista i centra bona part de la seua obra a les natures mortes. Clàudia és paradigma de l'hiperrealisme en les nostres terres amb una gran tècnica en el dibuix. La vídua de Germà Colón, María Pilar Perea, per part seua, ha donat veu a unes paraules del lingüista: "L'etimologia significa veure què hi ha de veritat en els mots". "Aquest retrat el recordarà i farà recordar, amb el deure de donar a conéixer el seu llegat a les generacions futures", ha dit.\nAbans de l'acte de recepció dels retrats commemoratius, l'alcaldessa i la regidora de Cultura han fet lliurament de sengles llibres de condolences a les familiars dels fills Predilecte i Adoptiu homenatjats.


ESA BIC Barcelona, primera incubadora de l’ESA, s’inaugura al Parc UPC – ParcUPC\nAquesta incubadora forma part dels Business Incubation Centres de l’Agència Espacial Europea, que acullen projectes basats en tecnologies de l’espai. A l’edifici RDIT ja es troben instal·lades les quatre primeres empreses seleccionades per a gaudir dels serveis que la Universitat Politècnica de Catalunya, el Parc UPC i Barcelona Activa proporcionen als integrants del programa de la incubadora. Aquestes empreses son Hemav, IP anywhere, DAPCOM i Born Positiu.\nEl rector de la UPC, Enric Fossas, ha obert l’acte d’inauguració donant la benvinguda, després del qual ha intervingut Pedro Mier, president de Mier Comunicaciones, que ha parlat de la contextualització del sector espacial a Catalunya; tot seguit, s’han iniciat els parlaments per part de l’alcalde de Castelldefels, Manuel Reyes; el director de Ciència i Exploració Robòtica de l’ESA, Álvaro Giménez; la secretària general de la Industria y de la Pyme, del Ministerio de Industria, Energía y Turismo, Begoña Cristeto; i, finalment, l’alcalde de Barcelona, Xavier Trias.\nLa nova incubadora se suma a la xarxa de deu espais més distribuïts a diferents països europeus com ara Holanda, Anglaterra, França, Alemanya, Bèlgica o Itàlia. A l’edifici RDIT ocupa una superfície de 1.000 m² distribuïts en zones comuns per a les empreses instal·lades, un espai de coworking amb 6 punts de treball i 9 mòduls d’entre 30 i 100 m².\nAquest nou espai s’adreça a empreses de recent creació amb menys de cinc anys d’activitat que basin el seu negoci en l’ús de sistemes o tecnologies espacials per desenvolupar productes, serveis o aplicacions a altres sectors. Es preveu acollir-hi, des d’ara i fins al 2018, al voltant de 40 start up.\nEls quatre projectes incubats actualment centren la seva activitat al voltant dels drones, les tecnologies de comunicacions per satèl·lit, processos de compressió de dades i les energies renovables. En total, generen 26 llocs de treball directes i indirectes i operen tant en el mercat local com internacional.\nHemav: ofereix solucions, aplicades a l’àmbit civil, mitjançant vehicles aeris no tripulats (UAVs / drones). Dissenya i desenvolupa aquesta tecnologia per a la venda de producte, realitza serveis de processament basats en la imatge aèria i realitza operacions amb pilots experimentats.\nIP anywhere: ofereix connectivitat IP per satèl·lit i xarxes heterogènies per al desenvolupament de la comunicació rural i marítima.\nDAPCOM: solucions software a mida per a la gestió de grans volums de dades i compressió amb requisits estrictes.\nBorn Positiu: gestió eficient de les fonts d’energia renovable, a partir de la tecnologia desenvolupada a la missió espacial SMART-1.\nCoincidint amb una de les reunions trimestrals del Comitè de Selecció a Barcelona, fa uns dies es van presentar tres candidatures noves de projectes empresarials. Ara per ara, ja hi ha tres empreses més aprovades que entraran a l’ESA BIC Barcelona abans de finals d’any.\nUn entorn innovador\nLes empreses incubades tenen accés al coneixement tècnic i científic de l’equip de l’Agència Espacial Europea –i dels membres del centre de l’ESA ubicat a Espanya–, així com de la UPC. Disposen així mateix d’un ampli ventall de tecnologies espacials a partir de les quals desenvolupar noves aplicacions, com ara les tecnologies de navegació per satèl·lit (Galileu), observació de la Terra (Copèrnic) i comunicacions per satèl·lit. També compten amb l’assessorament expert a nivell empresarial per part de Barcelona Activa.\nA més, cada una rep un incentiu econòmic de fins a 50.000 euros per desenvolupar un producte o servei, a mida que assoleixi les fites marcades. Addicionalment, tenen accés preferent a finançament privat de la mà de Caixa Capital Risc –la gestora de capital risc de ‘la Caixa’–, així com al Servei de Finançament empresarial que es presta des de l’Oficina d’Atenció a l’Empresa de l’Ajuntament de Barcelona.\nAixí mateix, a fi de cobrir les necessitats financeres per poder créixer, les empreses incubades també poden recórrer al fons específic de l’ESA per a empreses que fan servir tecnologies de l’espai i participar a fòrums d’inversió que s’organitzen a nivell europeu.\nAquest nou espai d’àmbit metropolità se suma a la Incubadora de Glòries, al Parc Tecnològic Barcelona Nord, a Almogàvers Business Factory i a l’mStartupBarcelona de Barcelona Activa, i s’afegeix als espais d’incubació del Parc UPC.\nL’ESA BIC Barcelona contribueix a beneficiar l’ecosistema emprenedor i empresarial, permet donar suport al talent local, posar en valor el coneixement científic-tècnic del territori i genera noves oportunitats tant a les empreses coma les universitats. També situa l’Àrea Metropolitana de Barcelona i la UPC com a punt de referència a Europa en el desenvolupament de tecnologies de l’espai aplicades a diferents vessants productives.\nPer aquest motiu, l’Ajuntament de Barcelona va presentar la candidatura per acollir aquesta incubadora conjuntament amb la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) –a través de Parc UPC-, l’Àrea Metropolitana de Barcelona, la Diputació de Barcelona, el Consell Comarcal del Baix Llobregat i Caixa Capital Risc, la gestora de capital risc de ‘la Caixa’. Durant el procés, es va comptar també amb el suport de la delegació espanyola de l’ESA, a través de la Secretaría General de la Indústria y de la PYME i el Centro para el Desarrollo Tecnológico Industrial (CDTI).\nL’ESA va posar en marxa fa més de deu anys aquesta xarxa de centres d’incubació d’empreses que forma part del programa de transferència de tecnologia de l’Agència Espacial Europea i ofereix als nous emprenedors suport econòmic i assessorament tècnic i comercial. Aquests espais acullen actualment entorn a 90 empreses cada any i, fins a l’actualitat, han facilitat la creació de més de 250 start-ups tecnològiques a Europa.


Noticies - La Festa de la Llum 2020 posa èmfasi en el gènere femení de les paraules Llum i Aigua\nLa Festa de la Llum 2020 posa èmfasi en el gènere femení de les paraules Llum i Aigua\nDel 14 de febrer al 8 de març, la Festa de la Llum gaudirà d’una àmplia programació amb actes per a tots els públics. Carlota Riera Claret, degana de la Facultat de Ciències de la Salut de Manresa (FUB) serà la pregonera d’enguany. L’entitat administradora, Dones Emprenedores Innovadores de Manresa (DEIM), ha ideat “La Llum, nom de Dona”, un acte en clau de dona en què diverses convidades, dones molt representatives en els seus àmbits com la dibuixant Pilarín Bayés, la cuinera Ada Parellada o l’artista Lourdes Fisa, entre altres, explicaran les seves experiències en les seves activitats professionals. L’acte de la concòrdia estrenarà nou espectacle.\nManresa, 28 de gener de 2020.- Una nova edició de la Festa de la Llum començarà el 14 de febrer amb el pregó i finalitzarà el dia 8 de març (Dia de la Dona Treballadora) amb la tradicional Transèquia. Entre aquests dos dies, la Festa un punt àlgid els dies 29 de febrer i 1 de març amb la 23a edició de la Fira de l’Aixada.\nConsulteu el programa fent clic aquí.\nUn any més, l’Ajuntament de Manresa i l’entitat administradora d’aquest any, Dones Empresarials Innovadores de Manresa (DEIM) han preparat una programació de qualitat, amb alguns aniversaris per destacar i tot un reguitzell d’actes que combinen modernitat i tradició.\nEls detalls d’aquesta nova edició de la festa els han donat a conèixer avui, la regidora de Cultura i Festes de l’Ajuntament de Manresa , Anna Crespo; la presidenta de l’associació Dones Emprenedores Innovadores de Manresa, Roser Soler; i la representant de l'Associació Misteriosa Llum, Laia Muns, així com l’artista Lourdes Fisa i Carles Caballero, representant de BBVA, una de les empreses patrocinadores de la Festa.\nLa Llum, nom de Dona\nLlum i Aigua són dues paraules de gènere femení i per primera vegada en la història de la Festa de la Llum, s’ha encarregat l’administració a una associació formada exclusivament per dones com és DEIM. En aquesta edició, per tant, l’esdeveniment central organitzat per l’esmentada entitat, “La Llum, nom de Dona”, serà un acte en clau de dona en el qual diverses convidades explicaran les seves experiències en les seves activitats professional. L’acte tindrà lloc dilluns dia 17 de febrer, a 2/4 de 8 del vespre, al Teatre Conservatori, i comptarà amb la presència de Pilarín Bayés, il·lustradora; Dra. Mercè Boada, investigadora; Lourdes Fisa, artista; Ada Parellada, cuinera; i Laura Ràfols, futbolista. L’acte serà conduït per la periodista Anna Vilajosana.\nCarlota Riera Claret serà l’encarregada de pronunciar el pregó institucional de la Festa de la Llum d’enguany, el divendres 14 de febrer. Carlota Riera és degana de la Facultat de Ciències de la Salut de Manresa (UVic-UCC); doctora en Psicologia Social per l’UAB; Màster en Educació TIC e-learning per la UOC; coordinadora de la Càtedra de Simulació i Seguretat de pacients UManresa (UVic-UCC); directora del grup interinstitucional de recerca i Innovació Docent, Simulació i Seguretat de pacients de UVic-UCC (GRINDOSSEP), docent en els àmbits de la Salut Pública, Metodologia d’Investigació qualitativa, Desenvolupament Organitzatiu i Desenvolupament de Talent; consultora de projectes de desenvolupament organitzatiu pel Global Institute for Organizational Development i Consultora acreditada en Insight Discovery.\nD’altra banda, el pregó infantil, que també tindrà lloc el dia 14, al matí, anirà a càrrec d’alumnes de les escoles Bages, La Salle i Muntanya del Drac.\nLa identitat de la festa i aniversaris destacats\nCom cada any, al programa de la Festa de la Llum 2020 hi destaquen el seguit d’actes que, repetits any rere any, constitueixen la identitat de la festa. Entre aquests actes cal destacar alguns aniversaris com:\n-El Misteri de la Llum que arriba a la seva desena edició. Aquest acte va néixer dins de les activitats de la Fira de l’Aixada i posteriorment es va incorporar en la programació de la Festa de la Llum per potenciar les activitats del dia 20 de febrer.\n-El Premi Joan Vilanova de Dibuix i Gravat, que arriba enguany a la seva vint-i-cinquena edició.\n-El Premi Joaquim Amat i Piniella de Novel·la, que arriba enguany a la seva vintena edició.\n-X Futbol Dual (amb dues pilotes). Fa deu anys que es celebra aquesta activitat a la ciutat.\nD’altra banda, l’acte de La Concòrdia canvia enguany de format i comptarà amb la participació de l’entitat La Crica amb un espectacle de teles.\nUna novetat important és que Jardins de Llum, l’itinerari d’art, llum i aigua, fins ara se celebrava el dia 20 al vespre, aquest any amplia els horaris també als dies 21 i 22 de febrer, en què es podran visitar algunes de les seves instal·lacions artístiques\nEls actes solidaris i memòria històrica\nDos actes posaran l’accent solidari a la Festa: el concert de Ayawascat, DJ Alex León i Quinto Carajillo, que tindrà lloc a El Sielu el dia 14 de febrer; i la representació de Giselle a la Sala Gran del Teatre Kursaal de Manresa, que tindrà lloc dissabte 22 de febrer. Ambdues activitats serà en benefici de la Fundació Althaia per a la millora de l’atenció als infants i joves.\nLa memòria històrica i les conseqüències de les guerres, totalitarismes i conflictes tant en el passat com en l’època actual seran la base de les exposicions Camins de Pau i Rostres del Mediterrani.\nLa imatge del cartell de la festa de la Llum és obra Anna Milla Gascón. Estudiant del Grau de disseny a Eina, Centre Universitari de Disseny adscrit a la UAB. L'any 2017 el seu projecte “Metrópolis” va guanyar la quarta edició del concurs “Un salt per la ciutat”, que consisteix a dissenyar un obstacle per un dels concursos hípics amb més prestigi a escala mundial: el Concurs de Salts Internacional (CSIO). El 2019, la seva obra va ser exposada, juntament amb altres, a l'exposició “Salts per la Ciutat” al Museu del Disseny. Actualment combina els seus estudis treballant a l'agència de publicitat BUM - Blasi/Urgell/Morales.\nL'edició d'enguany compta amb el patrocini de BBVA, Parc de la Sèquia, Fibracat, Oliva Torras, Denso i Metrovacesa.\nPrograma La Llum 2020


* El passat dimecres, els treballadors de France 3 van fer una vaga, per protestar per la decisió de la direcció d’aquest canal de televisió de suspendre, a partir del pròxim gener, la realització de l’informatiu ‘Pays Catalan’, des de Perpinyà .\nEl partit Europe – ecologie -Les verts Pays Catalan ha enviat un comunicat de suport als redactors d’aquest informa-tiu . També s’ha obert una pagina a Facebook en suport a aquest equip de redactors.\n* Un nou accident ahir dijous a la RD 900, aquesta vegada a l’alçada del cementiri del Pertús. Poc abans de les 14h, un cotxe i una caravana , van xocar frontalment, per causes encara a determinar. l’accident va fer dos ferits lleus, dos homes un de 87 anys, i un altre de 45 anys, que van ser traslladats a l’hospital de Perpinyà pels socors. A causa d’aquest accident, el trànsit va ser tallat durant dues hores, ja que havia una gran bassa d’oli a la carretera. Això va ocasionar embussos i pertorbacions en la circulació.\n* Manifestació ahir dijous de jubilats a Perpinyà. Més de 700 persones, la majoria jubilats van manifestar-se ahir dijous, entre el Palau de Congressos de Perpinyà fins la prefectura, per protestar per l pujada de la contribució social generalitzada (CSG) a les pensions superiors a 1200 €uros nets per mes, anunciada per a gener de 2018, pel govern francès. El portaveu de la CGT retraités, Michel Chabasse va declarar que : ‘ aquest augment d’1,7 punts de la CSG engendrarà una pèrdua de poder adquisitiu compresa entre 25 i 58 €uros per mes (segons el muntant de la pensió)’.\nAvui divendres, us presentem el vídeo de la campanya del si de l’ANC (Assemblea Nacional catalana) . Poser el coneixeu, però no està de més recordar-ho. També podeu llegir, el manifest de defensa del referèndum , signat per un grup de catalans amb projecció internacional defensa de l’1-O, que critica la ‘resposta represiva’ del govern espanyol, i signat, entre altres per Manuel Castells, Marina Garcés, Eduard Punset, Pere Portabella i Jordi Savall.


Godwin Hotel Goa Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGodwin Hotels GoaCandolim- Calangute RoadNear Foot Ball GroundCandolim, Candolim, Goa, Índia, 403515 - Veure al mapa\nBarri Candolim Candolim Calangute Vasco da Gama Panaji Calangute Morjim Baga\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Godwin Hotel es troba a la zona de Candolim de la ciutat de Goa. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Platja Sinquerim, Vedh Medical Stores, Platja Candolim.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Goa. Els clients de l'hotel poden gaudir de servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara televisió de pantalla plana, connexió sense fils a internet (cortesia), aire condicionat, escriptori, ventilador per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de piscina exterior, piscina (infantil), jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Godwin Hotel és una selecció idònia per a la vostra estada a Goa.\nTots els tipus de viatgers (12) Parelles (9) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (1)