Rivera i Arrimadas retiren llaços grocs a Alella | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nRivera i Arrimadas retiren llaços grocs a Alella\nCiutadans participa aquesta tarda en una marxa a la capital catalana en suport dels que retiren aquests símbols\nAlella 29 AGO 2018 - 15:37\tCEST\nInés Arrimadas i Albert Rivera retiren llaços grocs a Alella. Alejandro García efe\nBuscant un cop d'efecte després de dies denunciant "l'ocupació" de l'espai públic a Catalunya pels llaços grocs, el president de Ciutadans, Albert Rivera, i la líder del partit a Catalunya, Inés Arrimadas, han retirat amb les seves pròpies mans llaços grocs de plàstic col·locats als carrers d'Alella (Maresme). L'acció dels dos polítics, acompanyats d'una comitiva d'una desena de simpatitzants, s'ha desenvolupat sense incidents tot i que entre escridassades i xiulades en una escena en què la tensió es feia ben palpable. Rivera i Arrimadas han estat increpats per alguns veïns de la localitat al crit de "fora", "vergonya" i "feixistes", mentre que els seus simpatitzants els aplaudien. El líder de Ciutadans ha contestat a un home que li ha cridat "Marxeu a Madrid, desgraciats!", en català, en aquesta mateixa llengua: "És casa nostra i aquí estarem".\nDurant un passeig pel municipi, els dirigents del partit han anat retirant un per un els llaços grocs que hi havia lligats a una barana i els han dipositat en una bossa d'escombraries. Ha estat llavors quan s'han produït moments de tensió, en els quals s'han barrejat els aplaudiments dels simpatitzants del partit que acompanyaven Rivera i Arrimadas, amb les xiuletades, esbroncades i crits de "no sou benvinguts" de vianants i veïns de la localitat. Però no hi ha hagut incidents. La comitiva de Ciutadans ha estat escortada per un dispositiu dels Mossos en tot moment.\nUns minuts després i quan ja havia marxat la comitiva dels polítics, veïns del poble han tornat a col·locar llaços grocs a la mateixa tanca.\nEls fets s'emmarquen en la campanya de Ciutadans per liderar la resposta política a l'ocupació de l'espai públic que el partit considera que existeix a Catalunya. El pla de Rivera s'adreça a totes les institucions possibles i a mobilitzar els seus partidaris als carrers per aconseguir la neutralitat de l'espai públic.\nDe fet, Rivera ha denunciat al final de l'acte a Alella la fractura social que es viu a Catalunya i ha demanat als Governs d'Espanya i de la Generalitat que garanteixin la neutralitat dels espais públics a Catalunya amb la retirada de símbols ideològics.\nL'acció de Rivera i Arrimadas s'ha produït dins de l'escalada de fets relacionats amb la retirada de llaços grocs. Ho han fet el mateix dia de la detenció del suposat agressor d'una dona que estava retirant llaços a Barcelona i després de la retirada de les cintes grogues a Girona, on els Mossos d'Esquadra han estès acta per "la concentració no comunicada de més de 20 persones" als participants en aquests fets, en aplicació de l'anomenada llei mordassa.


Desperta Laurèdia alerta que el replantejament de Naturland pot s\nDesperta Laurèdia alerta que el replantejament de Naturland pot ser poc efectiu si no s'impulsa com cal\nNoticies » Societat 02 de juliol, 2021\nLa minoria a Sant Julià fa una crida a tocar de peus a terra amb Naturland. Desperta Laurèdia alerta que la reestructuració anunciada pot ser insuficient i que l'objectiu dels 200.000 visitants l'any és massa optimista.\nDesperta Laurèdia alerta que el replantejament que s'ha fet de Naturland pot ser poc efectiu si no s'impulsa com cal. La minoria al comú de Sant Julià de Lòria diu que la promesa de beneficis a mitjà o llarg termini ha estat habitual cada cop que hi ha hagut un canvi al parc. I per contra, el deute s'ha anat fent cada cop més gros.\nAché ha lamentat que s'hagi presentat el projecte als accionistes i a la premsa sense haver-lo explicat abans als ciutadans de la parròquia.\nPer a Desperta Laurèdia, l'ideal seria transformar Naturland en una motivació i no un llast i, sobretot, que tingui una repercussió positiva cap als serveis de la parròquia, de manera que es puguin crear sinergies encreuades amb el parc.\nInforma: Jordi Cama-Laura Massegú


IniciÍndex de LlibresNovel·laAtzars\nTot i la seva inefable intuïció, l'inspector Marc Sergiot les passarà negres, molt negres, per aclarir el misteri que envolta Claire, una prostituta de luxe, i la mort en estranyes circumstàncies del polític Roger Mesalles. Alguns testimonis declaren que pocs dies abans els havien vist junts a l'hotel Arts, però d'ella, el cert és que ningú no en sap res. D'ell, en canvi, molt més. Cap de llista d'un partit modest, contra tot pronòstic, Mesalles havia assolit opcions clares a la Presidència de la Generalitat gràcies al seu carisma i a la bona acollida de la promesa electoral de fer una consulta popular sobre la independència de Catalunya. Una proposta que l'inspector Sergiot està convençut que li va crear més d'un enemic. La Claire, però, no sembla que en tingués, d'enemics. La seva vida solitària en un pis de la Barceloneta i el fet d'exercir la prostitució als barris alts no poden haver estat motiu per a un crim. I aleshores? Pura coincidència? Sergiot no creu en les coincidències. L'aparició d'uns peixos i ànecs morts embolicarà més la investigació. Immersos en la sequera i el clima de revolta que afecten la ciutat, l'inspector Marc Sergiot, juntament amb la caporal Lídia Sánchez i l'agent Pau Ribó, del cos dels Mossos d'Esquadra, intentaran esbrinar la connexió entre els dos casos. O en són tres?


ctg: 30/11/08 - 07/12/08\nCarles Ochoa al Decaironman de Monterrey\nJa hem rebut el primer correu del Carles.\nAquí teniu les seves impressions:\nDoncs ja esta, un Deca a la butxaca.\nLa veritat es que no estic content amb el resultat, podriem dir que m´he cagat de por a tindre una lessio greu. Encara que fisicament puc anar als seus ritmes, mentalment estic a anys llum d´aquesta gent. Hi ha gent que diu que he agafat l´opcio bona, que acabar es lo important, pero jo volia aliguna cosa mes. M´han donat una llico de com es fa un Deca.\nNatacio, practicament, perfecte, nomes vaig fallar a partir del Km 34, no podia treure el bracos del aigua del mal que em feien. Vaig acabar fatal, el fill del Dave Clamp (que estaba veient com el seu pare vomitaba a les dutxes) em va ajudar a treure el neopre i a ficar-me el mono per la bici, no podia moure el bracos.\nFins aqui tot dintre de lo normal, seguia amb el pla de baixar de 10 dies. La primera desicio erronea la vaig fer la primera nit. Com que em feien molt mal els bracos no podia rodar comode amb la bici, aixi que vaig fer uns 10 Km i vaig anar a dormir. Practicamament no vaig poder dormir res. A l´endema em van dir que no es pot dormir despres de nedar 38 Km, has de deixar pasar une hores i s´ha de rodar amb la bici per tornar al cos a la posicio vertical. Primera nit, primera cagada.\nCom que tot hom ha rodat de nit, m´ham pasat mentre jo intentava dormir. Paso al pla b, baixar de 12 dies, aquest es bastant mes facil, nomes es tracta de fer una mica mes de 300Km de bici i uns 70 Km corrent. Els tres pimers dies de bici vaig sobrat, cada dia em trobo millor, dolor als rotulians pero tot controlat, em surten 308, 312 i 350 Km, dormint, minin, 8 hores. El cuart dia, segona cagada, sento un crec al genoll esquerra, s´inflama immediatament, vaig al doctor i em diu que m´he pesigat el menisc, aixo pasa per no estirar la musculatura, si no estires el muscles(quadriceps) es van escursan i tiren el genoll, el fan girar i et pesiges un lligament o un menisc. Em posen una injeccio directa a la cuixa per relaxar la musculatura i poder estirar-la. Funciona perfectament, als 20 minuts ja puc pedalar casi sense dolor, em surten uns 270 Km. El cinque dia m´aixeco amb molt de mal al genoll, no el poc moure i fa un soroll lleig, abans de comencar, vaig al metge i fem el mateig que el dia abans, al principi va be pero a mida que pasen les hores es va imflamant, comenco agafar por, arrivo als 1500 i vaig a dormir, L´ultim dia de bici es un suplici, he anat al metge, pero la injecio ja no funciona, no puc acavar la jornada, el metge em diu que si continuo aixi em trencare i em fa anar a descansar, em queden 70 km de bici. l´endema no vaig al metge fins haber acavat la bici, faig el que em queda en mes de 4 hores, a un mitjana per sota de 19 Km/h.\nDespres de que el metge em digues que podria tindre problemes seriosos amb el genoll, desideixo anar a acabar, aixor vol dir correr 60 km dia. El primer no puc, el genoll no em deixa correr i nomes camino, surten uns 55 Km, el segon ja em trobo millor, ja no em punxen i els estiraments funcionen, aqui ja em surten els 60 km, el tercer dir ja estic recuperat, puc correr i recupero els km que portaba perduts. La resta de dies em limito a fer 60 Km i dormir unes 10 hores, la veritat que el genoll m´ho agraeix.\nTotal, Finisher not injured.\nPer que veieu de la pasta que es feta aquesta gent. El de Singapur va tindre un trencament parcial del lligament intern d´un genoll, el metge el va fer retirar pero ell li va dir que no, que li entablilles la cama i es va pasar 48 hores pedalant fins donar-se per vencut.\nEl Carles Ochoa finalitza el DecaIronman de Monterrey amb un temps d'una mica més de 322 hores.\nDurant la matinada del dissabte al diumenge un nombrós grup de seguidors i amics del Carles varen estar intentant seguir l'arribada del Carles.\nMOLTES FELICITATS CARLES!!!


Dos mossos, a la banqueta dels acusats en el cas Quintana\nAquest dilluns comença, a l'Audiència de Barcelona, el judici pel tret d'una pilota de goma que va deixar sense ull a Ester Quintana durant una manifestació per la vaga general del 14 de novembre de 2012 prop de Passeig de Gràcia. A la banqueta dels acusats s'asseuen dos agents dels Mossos d'Esquadra.\nLa vista, que està previst que s'allargui fins a finals d'abril, comença el matí d'aquest dilluns amb la resolució de qüestions prèvies i continuarà l'endemà amb la declaració de la pròpia Ester Quintana i altres vuit testimonis; els dos agents encausats seran interrogats previsiblement el dimecres 27 d'abril, al final del judici.\nEls dos policies -un subinspector i un escopeter dels Mossos- s'enfronten a dos anys de presó que demana la Fiscalia per un suposat delicte de lesions per imprudència greu, mentre que l'acusació popular demana nou anys de presó.\nLa Fiscalia creu provat que el sotsinspector va ordenar l'agent disparar malgrat que situació "no requeria cap manera el tret de pilotes de goma i podien servir-se d'altres mitjans menys lesius", ja que en aquesta zona i en aquell moment no hi havia cap tipus de altercats.\nLa Conselleria, quan estava al comandament del conseller Felip Puig, va negar que els Mossos haguessin disparat pilotes de goma i va dir que estava "descartat" que la lesió ocular de Quintana fos per una pilota, ja que segons ell en aquesta zona només es van disparar salves - tirs sense munición- per dispersar els concentrats.\n"Desconeixem què va impactar a la cara de la senyora Quintana, però amb la informació recopilada i analitzada fins ara hem de descartar que tingués l'origen en una acció dels Mossos", ha defensat en una compareixença parlamentària al desembre de 2012.\nGairebé dos anys després, els dos agents dels Mossos van defensar davant del jutge en la seva declaració com que no havien disparat pilotes de goma, igual que havien fet en la seva compareixença primera com imputats.\nNo obstant això, al juliol de 2015 la defensa dels dos agents, encapçalada per una nova advocada, va reconèixer davant l'Audiència que les ferides de Quintana havien estat provocades per un projectil policial; això sí, va defensar que no havia estat disparat pels seus clients.\nEn un nou pas, a mitjan setembre de 2015, la Conselleria d'Interior va decidir indemnitzar Ester Quintana amb 260.931 euros, encara que aquest pagament no va tancar la via penal del cas, que ara arriba a judici.


La cullerada: Perdut\nFa unes setmanes, fent un vermut amb la M i l'A, va sortir a la conversa la sèrie "Lost". Ells dos estaven entussiasmats. Havien comprat en DVD les tres temporades que hi ha a la venda, havien baixat la quarta i estaven esperant amb candeletes la cinquena. Nosaltres havíem vist algun capítol de la sèrie quan la van començar a emetre a TVE, però la barreja de capítols, els constants canvis d'hora i que no sempre érem a casa quan l'emetien, va fer que no ens hi enganxéssim en absolut. Vista l'afició que tenien, els vam demanar que ens deixessin la primera temporada. Diumenge passat, en un nou vermut, ens la van portar.\nEl mateix diumenge a la tarda vam veure els primers capítols, i un darrera l'altre, els hem vist tots vint-i-cinc en una setmana. Ahir vaig trucar la M i l'A, implorant-los desesperat els DVDs de la segona.\n- Ostres! La té en R - Truco en R.\n- Ostres! La vaig començar a veure ahir\n- Aaaaaaaaaghhh! Necessito saber què hi ha sota l'escotilla!\nEn R, en veure el meu problema d'addicció, va fer un acte de sacrifici i ens va cedir els drets de veure la segona.\nEstic perdut, no puc aguantar sense saber què més passa. És una història de misteris, amanida amb les misèries humanes dels protagonistes, relacionant les vivències a l'illa deserta (o no tan deserta) amb flaixbacs del passat. Un argument molt ben lligat, i que, com podeu veure, enganxa.\nL'heu vista? Us ha passat el mateix que a mi?\nJaja, benvingut al club dels "perduts per lost"\nÉs una de les millors sèries que s'han fet mai. Jo l'he vista des del principi, i també espero la cinquena "como una cosa mala". El millor és que cada temporada és millor que l'anterior (amb la possible excepció de la segona, que hi ha algun episodi "de relleno").\n17 de novembre, 2008 09:08\nLost es molt enganxosa jo m'he arribat a mirar + de 8 hores d'episodis en un dia. Omg!! La 4 temporada pel meu gust mmm una mica massa paranoica.\nSalut i + temporades!\n17 de novembre, 2008 09:36\nComençaràs a estar PERDUT DEL TOT quan comencis a veure-la en anglès i subtitulat... el dia després de l'emisió als estats units!!\n(I t'asseguro que, gairebé tots, hem dit que no ho fariem i ens esperaríem a l'espanyol)\n17 de novembre, 2008 09:51\nNosaltres encara hem resistit, però ens ha passat el mateix amb "Alias", "Prison Break" i, des de la setmana passada "El ala oeste de la Casa Blanca".\nLa propera serà "Lost".\n17 de novembre, 2008 10:18\nEm penso que és a la única que no m'he enganxat!\nTot i que darrerament només faig que gravar i gravar i no acabo mirant res...potser aquesta opció de baixar-la (de no se on ;) no és tant mala idea!\n17 de novembre, 2008 10:47\nPassa't a la versió original amb subtítols (si és que no ho estas fent ja)! Si l'estas veient en DVD ho tens fàcil.\nVes per feina que al gener comença la 5a temporada\n17 de novembre, 2008 11:16\nm'he enganxat a herois, house, dexter i damages.\ntinc al pc la primera i segona de perdidos i ... no ens hi atrevi'm per no tornar a caure en una altra addicció.\nara ... ja no sé que fer! :)\n17 de novembre, 2008 13:14\nVaig començar, vaig continuar, i vaig haver de baixar tots els episodis en anglés subtitulats per que no podia aguantar...hehehehe\n17 de novembre, 2008 17:17\nA mi no em va enganxar tant, però la vaig veure tota seguida. Sí, la seguia, però per mi hi havia massa anades de bola, m'estressava una mica. Potser és que no estava predisposat a veure una sèrie així, perquè a tothom li agrada tant...\n17 de novembre, 2008 18:33\nTenim pendent d'enganxar-nos-hi.\nEstem esperant que la Natàlia comenci a sortir.\n17 de novembre, 2008 18:36\nSergio, m'he pillat de mala manera, i això que encara vaig per la segona!\nMiguimon, benvingut a la cullerada. Jo també he tingut alguna d'aquestes sessions intenses.\nSilperse i Dani, l'estic veient en anglès i subtitulada en anglès.\nOscar, prison break tampoc l'he vista mai.\nClint i Òscar, si comenceu l'acabareu.\nHomedeneu! No sabia que tu eres un perdut!\nXexu, a mi és el que més m'agrada. Les anades de bola!\nCharlie, a sortir a on? A lost? je je...\n17 de novembre, 2008 19:38\nEs espectacular, tot i que jo penso que al final de tot, el ultim episodi de tots, sortiran els guionistes, i diran "No sabem com acabar-ho" ens hem anat tant de la bola i a mes el argument el feiem quant estavem borratxos que ens veiem incapaços de unir-ho tot i despres plegaran. Encara que per ara uneixen bastantes coses...\nO faran com a dallas , amb la mort del Bobby..\nPero mentre hem fan disfrutar molt!!!\n18 de novembre, 2008 00:22\njo tambe soc fidel seguidor de Lost tot i que considero que s'han anat liant i no se si tenen clar com sortir-ne.\nAra per vici 24 que com t'enganxi es pitjor que una droga i a una mica menor escala prison Break.\nSoc un gran admirador de tot aquest tipus de series\n21 de novembre, 2008 08:25


Camí del últim Càtar Trek/btt/Cavall - Rutes Sílvia Rovira\nLA GRAN TRAVESIA EN trekking i BTT DEL «CAMÍ DE L’ÚLTIM CÀTAR»\nUs proposem una gran aventura amb bicicleta de muntanya: recórrer el Camí del Últim Càtar creuant els Pirineus de nord a Sud, per on havia fugit el darrer Càtar Guilhem de Belibasta, t’ho organitzem a mida: . Descobreix un itinerari turístic transpirinenc que et portarà a creuar el Berguedà, L’Alt Urgell i l’Arièja de Tarascón Sur Ariega (França) a Bagà.\nAquest itinerari rememora l’exili dels càtars occitans, anomenats els «Bons Homes» que promovien el cristianisme pur i senzill, basat en l’espiritualitat i en contra de l’autoritària, corrupta i ostentosa Església catòlica del segle XIII. Escolta el murmuri de la història mentre creues paratges d’una bellesa extraordinària a peu, amb la teva bicicleta de muntanya o a cavall.\nEl CAMÍ DEL ÚLTIM CÀTAR és un itinerari , per gaudir de l’esport, la natura i part de la història de tots nosaltres.\nSi vols apuntar-te a aquesta aventura única o saber més,\nCategoria: GRANS RECORREGUTS, SENDERISME


Entre amics i parents, guanyadors del 35è Carnaval de l’Espluga – Espluga FM Ràdio\nEntre amics i parents, guanyadors del 35è Carnaval de l'Espluga\nDesprés de 28 anys participant a la rua de l’Espluga, la comparsa “Entre amics i parents” ha aconseguit el primer premi de la passarel·la amb la posada en escena de nombroses motocicletes. La comparsa ha aconseguit els 1000€ del primer premi amb un clar avantatge respecte la resta de comparses, 28 punts l’han separat del segon classificat, “Els jo que sé surten del marc”.\nLes altres posicions han estat més renyides. “Els jo que sé surten del marc” s’han endut 750€, mentre que “Pixem alt” ha aconseguit la tercera posició i el premi de 500€, només a 5 punts del segon classificat. Runa’s Trump ha aconseguit la quarta posició i “Ja ho sap tothom” la cinquena. L’empat entre “Els de la flor al cul” i “Dominant l’Espluga, ha tancat el veredicte.\nTot plegat en un carnaval que consolida la seva recuperació. Aquest any la rua ha comptat amb la inscripció de 3 comparses més i prop de 650 participants, unes dades que representen un augment continuat respecte les edicions anteriors. Alhora, el carnaval espluguí ha donat un pas endavant qualitatiu amb la millora de les carrosses i amb disfresses més elaborades.\nComparses de la Rua de les Mil disfresses del 2017\nL’arribada del carnestoltes i el xou america dels Runa’s Trump donen el tret de sortida del 35è Carnaval\nEl tret de sortida del carnaval a l’Espluga s’ha donat aquest divendres amb la visita del 35è carnestoltes a les escoles de l’Espluga. El rei de la disbauxa, aquest any representat per un personatge de Bola de Drac, ha celebrat el carnaval amb els nens i nenes del municipi. Tot i això l’arribada del 35è Carnestoltes no ha estat la més aclamada, sinó que la rebuda de David Trump ha estat la més massiva de la jornada. El debat electoral de la comparsa Runa’s Trump ha reunit més 350 persones al Teatre del Casal per presenciar l’enfortament entre David Trump i SOM Hillary. L’actuació dels protagonistes amb les seves respectives comitives i vídeos de campanya electoral han animat els espectadors del debat. La proposta electoral que més soport ha rebut és la construcció d’un mur entre l’Espluga que l’alcalde de Montblanc, Josep Andreu, s’ha mostrat disposat a finançar-lo a canvi del referèndum per la independència de Catalunya.\nComunicat de Mario Lozano Cerón\nUna quarantena d’espluguins donen suport a Francesc Homs\nInformatiu Cap de Setmana del 18 i 19 d’agost del 2018\nLa Conca es concentrarà en memòria de les víctimes dels atemptats del 17-A


El Papiol/Tractament preventiu contra la processionària dels pins\nData i hora oficials: 23/06/2021 01:18\nTractament preventiu contra la processionària dels pins\nL’Ajuntament del Papiol ha programat una actuació de tractament preventiu contra la processionària dels pins que es farà demà dimecres 25 de novembre a primera hora del matí. L’objectiu és que la presència de la processionària quan arribi la primavera sigui la mínima possible al nucli urbà del Papiol. El tractament es farà amb productes inofensius per a les persones i els animals.\nLa processionària és una plaga cíclica i difícil d’erradicar, motiu pel qual, segons els especialistes, és important prevenir. Aquesta és la millor època de l’any per fer aquests tipus d’intervencions, tenint en compte el cicle biològic d’aquest insecte.\nLa plaga de la processionària és força comú, pròpia de la zona mediterrània europea i africana, on les temperatures a l’hivern no són gaire fredes. La processionària s’alimenta de les fulles dels pins, tot i que només és letal per als arbres quan els pins són molt joves. D’altra banda, també resulta molesta per a les persones, ja que poden originar al·lèrgies. Al mesos de febrer i març la presència d’aquesta plaga es fa més evident, quan es pot veure les erugues que desfilen en processó.\nL’empresa local Babilon Jardineria s’encarregarà del tractament preventiu.\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: '24-11-2020 11:58


Miguel Ángel Gimeno, “un home d’esquerres de sempre” (Enric Borràs)\nEl president del TSJC és progressista, rigorós i pròxim\nENRIC BORRÀS Barcelona 15/10/2015 00:00\n651x366 El president del TSJC sempre té la porta del despatx oberta per a col·legues i treballadors. / ANDREU DALMAU / EFE El president del TSJC sempre té la porta del despatx oberta per a col·legues i treballadors. / ANDREU DALMAU / EFE\nAl contrari del que està cada cop més de moda entre els polítics, les ulleres del president del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), Miguel Ángel Gimeno, no són gruixudes ni de colors llampants. No li serveixen de marca personal i ni tan sols són de pasta. Són discretes i no criden l’atenció, a to amb la personalitat d’un home que parla amb un ritme clar i pausat i que, segons els que el tracten, és expert, seriós i rigorós, però també pròxim i afable. De la facció progressista del gremi -va ser portaveu a Catalunya de l’associació Jutges per la Democràcia-, el catedràtic Joan Queralt el qualifica com “un home d’esquerres de sempre”.\nTot i que no marca distàncies, Gimeno dirigeix la principal autoritat judicial de Catalunya en un moment especialment convuls per al país. I ho sap. Disset dies abans de les eleccions del 27-S, en el discurs d’obertura de l’any judicial, va avisar: “No és possible concebre la idea d’un jutge democràtic que no estigui estretament vinculada a la interpretació de la llei; si ens demanen una altra cosa que no es truqui a la nostra porta, nosaltres sempre complirem i farem complir la llei”. I per concretar-ho va afegir que “les Constitucions són la garantia adoptada pel poble per limitar, perquè no s’abusi del mandat dels governants”. No va fer cap referència a la querella del 9-N que es tramita en un dels tribunals del TSJC.\nNascut el 1950 a Binèfar, un poble de 4.500 habitants de la Franja de Ponent, Gimeno va estudiar dret a la Universitat de Barcelona. Joan Queralt recorda que primer va exercir d’advocat laboralista i va assumir el primer destí com a jutge el 1987 en un jutjat d’instrucció de l’Hospitalet. L’any següent ja va passar al jutjat d’instrucció número 22 de Barcelona, on va exercir fins al 1993, quan va ingressar a l’Audiència de Barcelona. L’any 2000 va passar a presidir-ne la secció sisena i el desembre del 2010 va assumir la presidència del TSJC.\nEn el seu discurs de presa de possessió va assegurar que promouria l’ús del català a la justícia perquè és “la primera manifestació de la identitat de Catalunya”. El 2013, en una entrevista a TV3, reconeixia que encara era una assignatura pendent, sobretot pel que fa als documents escrits. També hi va dir que defensa “la bona justícia”, la que no tracta el ciutadà com un número, en respecta la dignitat i entén que tothom “és una persona amb noms i cognoms”. Això inclou atendre els ciutadans en la seva pròpia llengua. Tot i les polèmiques sentències sobre el català a l’escola, manté que el TSJC “sempre ha sigut sensible” pel que fa al català, que també és la seva llengua.\n“Sempre té la porta del despatx oberta per a col·legues i treballadors”, diu una empleada del TSJC, que prefereix mantenir-se en l’anonimat. És una opinió que comparteixen companys i advocats, com Jordi Cabezas, penalista jubilat. Cabezas explica que tot i que ell havia estudiat dret per afició era enginyer fins que als 35 anys va haver de canviar de professió. Llavors un amic li va recomanar que demanés consell a Gimeno, que era jutge instructor. Gimeno el va orientar i fins i tot li va recomanar un despatx on demanar feina. L’havia obert un exfuncionari a qui havia ajudat per presentar-se a les oposicions per a jutge. “Als judicis tenia un tracte absolutament respectuós, equànime i educat”, assegura Cabezas.\nEl seu successor actual a Jutges per la Democràcia, Josep Antoni Rodríguez, el té com “una referència professional”, i a més està molt ben valorat entre els col·legues. Queralt, del mateix parer, en destaca els coneixements de dret i que “té ofici”.\nDetenen la regidora de la CUP de Reus que ha plantat tres cops el jutge


La canalla dels Maduixots s’ha fet gran | Ràdio Calella Televisió\nLa canalla dels Maduixots s’ha fet gran\nA mesura que les dades de la pandèmia milloren i s’han anat flexibilitzant les restriccions, l’activitat castellera a Catalunya s’ha pogut anar recuperant progressivament. En el cas dels Castellers de l’Alt Maresme, han tornat als assajos i ho fan, pel moment, un cop a la setmana a l’Escola Sant Jordi de Pineda de Mar. Això sí, seguint al peu de la lletra les mesures de seguretat del protocol sectorial i amb ganes de tornar a trepitjar plaça amb estructures de lluïment. El president dels Maduixots, Héctor Moreno, assegura que tots els membres de la colla s’ho esperen amb moltes ganes i que ja tenen tancada l’actuació per la diada del 7 de novembre dels Capgrossos de Mataró, els seus padrins.\nUnes actuacions per les quals estan treballant, recuperant ritme d’assaig després d’un any i mig de pràcticament aturada total de l’activitat castellera. Els Maduixots han tornat a l’Escola Sant Jordi i ara ja convoquen a tots els seus membres. Segueixen unes estrictes mesures de seguretat per minimitzar el risc de contagi, tal com ha explicat Héctor Moreno, president dels Castellers de l’Alt Maresme.\nDes de finals de setembre, amb la millora de les dades, tenim el protocol evolucionat que permet assajos de fins a 160 persones, sempre que totes demostrin estar vacunades o un test negatiu. Ara estem tornant a assajar els divendres, en l’horari habitual, i pensem aviat recuperar els de dimarts per fer-ne dos a la setmana.\nDurant l’assaig, és obligatori l’ús de la mascareta, preferiblement de protecció FFP2. A més, es garanteix el rentat de mans i peus de totes les persones que aixequen castells.\nEl president dels Maduixots reconeix que l’any i mig d’aturada els ha passat factura. Alguns dels membres s’hi han acabat desvinculant i per això fan crida. Però especialment per incorporar canalla petita, nens i nenes que puguin ocupar les posicions d’aixecador i enxaneta.\nLa canalla que teníem ha crescut molt i ja no fa les posicions que tenia abans de la pandèmia. Ara estem en un moment que necessitem nens i nenes a partir de 3 o 4 anys. N’ha entrat de nova, i n’estem molt contents, però tota serà benvinguda i ens anirà molt bé.\nA finals d’estiu, els Castellers de l’Alt Maresme van tornar a trepitjar places però amb estructures simples. Van aixecar pilars testimonials per les festes majors de Pineda de Mar, Palafolls i la Minerva de Calella però, segons Moreno, els van celebrar “com els castells més grans de la seva història” perquè significaven que s’iniciava el camí de la recuperació postpandèmica.\nTreballen perquè d’aquí a finals d’any hi hagin les diades a Blanes, Santa Susanna, Malgrat i Tordera que les restriccions van impossibilitar. Ja tenen tancada la participació a la trobada que organitzen els Capgrossos de Mataró pel diumenge 7 de novembre.\nEls Capgrossos són la nostra colla padrina, mantenim una molt bona relació. Aquesta diada també se celebrarà en commemoració de la Mariona Galindo, una castellera que va morir després d’un accident a partir del qual es va promoure l’ús del casc en els castells i l’increment de les mesures de seguretat.\nMariona Galindo, castellera dels Capgrossos de Mataró de 12 anys, va morir el 2006 com a conseqüència de les ferides produïdes per una caiguda quan colla intentava un quatre de nou amb folre.\nSegüent Tot a punt per a la instal·lació de plaques fotovoltaiques a l’Ajuntament Vell\nAnterior Comencen les obres de remodelació del carrer Jovara


L'Editorial Mediterrània ha publicat el número 298 de la seva col·lecció "Petites històries". Està dedicat a l'Arc de Berà i l'ha escrit el Pep Martorell. Els dibuixos, com sempre, han anat a càrrec de la Pilarín Bayés. El Centre d'Estudis Rodencs, l'Associació Cultural les Monges i l'Ajuntament de Roda de Berà han col·laborat en aquest projecte que acaba de sortir.\nAquesta petita joia ens recorda de manera divertida l'arribada dels romans, l'esplendor de Tarraco, la construcció de l'Arc al costat de l'antic nucli de Sant Pere de Berà -ubicat, segurament, on ara hi ha l'ermita i l'antiga masia de Berà-, l'explotació de la pedrera de l'Elies, la seva restauració als anys 90 del segle XX, etc. Us el recomano.\nA Torredembarra el podeu trobar a la Llibreria Drac Blau, a la plaça de la Vila.


Ajuntament de Benicarló: El projecte Actiben Futur reuneix 20 propostes d’alumnat emprenedor\nActiben Futur és una iniciativa del programa Actiben pensada per a fomentar l'emprenedoria entre l'estudiantat. Les idees han estat presentades per equips formats per alumnes de Batxillerat i Cicles Formatius dels diversos centres educatius de Benicarló.\nEl regidor de Promoció Econòmica, Román Sánchez, junt al director del Centre Europeu d'Empreses Innovadores (CEEI Castelló), Justo Vellón, ha presentat aquest matí el primer balanç del programa Actiben Futur, una iniciativa que s'ha posat en marxa aquest any amb l'objectiu de fomentar l'esperit emprenedor i empresarial entre els estudiants de Batxillerat i Cicles Formatius.\nSánchez ha desvetlat que «el programa Actiben Futur ha rebut un total de 20 projectes dels estudiants dels diversos centres educatius de Benicarló». «Una resposta magnífica --ha dit el regidor-- si tenim en compte que és el primer any que s'organitza aquest programa».\nEls tres projectes guanyadors es donaran a conéixer dijous, una vegada el jurat avalue els 5 finalistes després de l'exposició que faran els cinc equips d'alumnes per a presentar els projectes respectius. S'avaluaran, entre altres aspectes, la viabilitat, la originalitat, la presentació i la redacció. Els tres guanyadors obtindran un premi econòmic de 300 euros per a la millor idea innovadora empresarial, 200 euros per a la segona i 100 euros per a la tercera.\nEl regidor de Promoció Econòmica ha remarcat que «estem molt contents per poder posar en marxa aquest tipus d'iniciatives» i ha volgut agrair la col·laboració del CEEI Castelló i dels centres educatius.\nPer la seua part, el director del CEEI Castelló ha ressaltat que «les nostres iniciatives sempre tenen una vocació comarcal, perquè estem convençuts que l'emprenedoria i la innovació són els motors que impulsen el creixement socioeconòmic de qualsevol territori amb una economia avançada, com és el cas de Benicarló».\nEls premis Actiben Futur s'entregaran aquest diumenge 15 a les 12.00 hores al Magatzem de la Mar, en el marc dels Premis al Comerç 2019.


agullainquieta: d’octubre 2013\nHolaaa, ja torno a ser aquí després de les meves vacances!\nHe pogut gaudir del Pirineu per Catalunya, Aragó, País basc navarrès i una mica del francès. Ha fet tan bon temps que hem pogut trescar per les muntanyes amunt i avall tant com hem volgut, m'he tornat a posar morena i tot!\nDes de la meva tornada gairebé no he tingut temps per dedicar-lo al bloc, però sí per anar veient les vostres novetats. Ja em perdonareu que no us hagi deixat comentaris però el rellotge em condicionava. A partir d'avui ja torno a la normalitat.\nLa veritat és que des de la meva última entrada no he treballat gaire, però he acabat cosetes: una caseta del Sal del bloc Escargopotte\nhe fet uns quants biscornús (els primers) i que us ensenyaré quan estiguin muntats. També he començat un nou Sal (!) del bloc d'Hélène et Mahélia. És un Sal sorpresa, petit, de 71 x 65 punts.\nTot i que no està acabat, us ensenyo la primera part, a veure si teniu més idea que jo i descobriu què pot ser ... jo estic intrigada!\nAh, i també he avançat amb els altres Sals en curs, el del bloc de Nathalie i el Big Zipper, però els deixo per més endavant, quan estiguin acabats.\nI ara me'n vaig a passar-m'ho bé visitant els vostres blocs!\nGràcies per les vostres visites i sobre tot, pels vostres comentaris!\nPublicat per agullainquieta a 12:40 29 comentaris:\nHolaaa, ja torno a ser aquí després de les meves v...


drapdecuina: Salut i peles!\nPublicado por drapdecuina en 14:17\nNo se'm acut res concret! Però ja que no se'ns nota la trempera, podriem dir que seria "despertar-se contenta"?\nI ja em disculparàs, però lo de banyar-se al matí a la platja...si la tens aprop està bé però si nó... :-)\n23 de setembre de 2011 a les 22:02\nSi, es veritat ho de la platja, però una dutxa d'aigua freda ja es suficient.\nosti, la trempera matinera, tampoc seria despertar content... penso que demostra un bon estat de salut ¡, que la sang va per on ha d'anar i que al cap no estàs amb preocupacions i tonteries d'aquestes.. és un simbol de salut en general, la trempera.\ncollons, quines coses\n30 de setembre de 2011 a les 8:38


Faristol. Crítica del llibre: Això va ser i fou...\nAixò va ser i fou...\nL’editorial Andana continua apostant, per sort nostra i pel bé de la literatura, per la seva col·lecció de poesia «Vagó de Versos». Aquesta vegada l’alegria és doble, perquè l’editorial recupera una autora com Empar de Lanuza (València, 1950), una referent a casa nostra.\nDes d’aquell El savi rei boig i altres contes (La Galera, 1979) amb què va guanyar el Premi Folch i Torres, passant pels poemaris L’abecedari dels diumenges (Diputació de València, 1988) i Versos al sol (Tàndem, 2000), De Lanuza no ha deixat de treballar al voltant dels infants, la literatura i la pedagogia, malgrat que feia temps que no publicava.\nLa imatge de la coberta, així com el títol, Això va ser i fou..., ja ens dona la pista de quina mena de poesia ens trobarem a l’interior. L’autora presenta un seguit d’històries, contes versificats, que tenen els animals com a protagonistes: tortugues, gats, gallines, burriquets, papallones i ocells de tota mena (rossinyols, pardals, teuladins...). Dotze contes en vers que, allunyant-se una mica del model didàctic de la faula, tendeixen més aviat a mostrar accions i actituds divertides i amables.\nAl llarg dels poemes s’endevina el pòsit literari de l’autora, amb un llenguatge ric, amb referència a personatges clàssics i, sobretot, en contes com «La burreta» o «La gateta», una voluntat de fantasiejar i jugar amb el lector.\nAquest recull de romancets curts, com la mateixa De Lanuza els anomena, estan acompanyats de la il·lustració de Paulapé, una jove il·lustradora, filla de l’autora, que amb un joc de tintes planes, taques de colors, ha copsat a la perfecció el punt dolç, murri i divertit de la proposta.\nEl resultat és un llibre elegant i bonic de fullejar, que casen la mar de bé el ritme del vers i de les imatges. I, per sobre de tot, és un llibre per llegir en veu alta, ple de diàlegs, onomatopeies, interpel·lacions als lectors, que són una delícia per als sentits.\nEscriptor/a: LANUZA, Empar de


Notícies - El Casal de Joves TorreBlanca acull avui una marató de 'La guerra de les galàxies'\nEl Casal de Joves Torreblanca reivindica l'esperit del hip-hop ( 2/abr/12)\nLes JERC organitzen un cinefòrum del documental 'Català - castellà, 300 anys sense imposició?' (21/mar/12)\nLes aventures de Luke Skywalker protagonitzaran la sessió / Font: Sarwars.com\nel 4/mai/12 Mikel Vilalta Cultura PDF\nEl col·lectiu Front Freak organitza aquest divendres una marató de pel·lícules de 'La guerra de les galàxies'. La trobada començarà a les cinc de la tarda al Casal de Joves TorreBlanca, tot i que l'organització encara no ha decidit si emetrà només les tres pel·lícules originals o també hi afegirà les tres preqüeles.\nFront Freak és un col·lectiu de persones que es reuneix periòdicament en aquest casal i organitza diverses activitats, com tornejos de cartes 'Magic' i altres jocs de taula, classes d'espases 'softcombat' i cicles de cinema de ciència ficció en versió original. El torn d'aquest divendres és per a Luke Skywalker i les seves aventures per eliminar el malèfic Imperi Galàctic.\nEl membre d'aquest grup Adrià Pérez ha explicat que l'objectiu d'aquestes sessions és reivindicar el cinema clàssic de ciència-ficció que les noves generacions no han pogut veure.\nVolem projectar pel·lícules clàssiques de ciència-ficció perquè els joves les coneguin.\nFront Freak ja ha organitzat una marató de 'El Senyor dels Anells' i ha emès la pel·lícula 'El quinto elemento'. En les properes setmanes el Casal de Joves TorreBlanca també inclourà el film 'Waterworld', protagonitzat per Kevin Costner.


Ajuntament de Benicarló - Benicarló posa en marxa una campanya per a animar a la ciutadania a participar en els plens - Versió imprimible\nBenicarló posa en marxa una campanya per a animar a la ciutadania a participar en els plens\nLa Regidoria de Participació Ciutadana ha engegat la campanya «Pregunta al Ple», un nou projecte que té com a objectiu informar la ciutadania del procés de participació en els plens municipals. La iniciativa està dirigida tant per a associacions com per a persones individuals.\nL'Ajuntament de Benicarló, a través de la Regidoria de Participació Ciutadana, ha posat en marxa la campanya «Pregunta al Ple», per donar veu a tots aquells ciutadans que vulguen plantejar algun dubte als representants municipals. Aquest nou projecte es converteix així en un espai de participació i informació veïnal, amb l'objectiu principal d'afavorir la comunicació entre els veïns i l'Ajuntament i possibilitar que la ciutadania puga presentar preguntes o aclarir dubtes.\nLes preguntes es formularan mitjançant la presentació de sol·licituds de manera presencial al Registre General de l'Ajuntament o fent ús del registre electrònic disponible al web municipal. Les preguntes s'hauran de presentar cinc dies abans del ple com a molt tard perquè l'equip de govern puga preparar la informació necessària. Els dubtes es resoldran en finalitzar el ple, l'últim dijous de cada mes, i el ciutadà podrà escollir entre ser ell mateix qui formula la pregunta o que ho faça la regidoria de l'àrea.\nA més a més, per a aquells ciutadans que no queden satisfets amb la resposta, s'habilitarà un procediment de rèplica amb el qual es podrà continuar el diàleg sobre el tema que planteja.\nLa regidora de Participació Ciutadana, Susana Pérez, ha explicat que es repartiran fullets informatius d'aquesta campanya per punts estratègics del municipi i que tan sols es respondran «preguntes d'interés municipal i no d'assumptes particulars». Pérez ha animat a la ciutadania a participar d'aquesta iniciativa pel fet que considera que «aquesta via és el mitjà més fiable a l'hora de debatre sobre temes que afecten el municipi, ja que en les xarxes socials de vegades es desvirtua la informació».\n80 preguntes en tres anys\nLa Regidoria de Participació Ciutadana ha realitzat un estudi sobre la participació ciutadana als plens des que aquest mecanisme es va posar en marxa, el juliol de 2015. Precisament el 2015 es van presentar 16 preguntes, l'any 2016 es van registrar 24 preguntes, al 2017 se'n van comptabilitzar 29 i en el que va d'any 2018 s'han realitzat 11 preguntes.\nLa regidora ha comentat que «s'ha observat que la freqüència de preguntes oscil·la en funció de la preocupació dels ciutadans per temes polèmics puntuals, com va passar amb el crematori» i que «les principals àrees preguntades són associacionisme, urbanisme, medi ambient, cultura o economia».\nPodeu consultar aquí el manual per a realitzar les preguntes al ple.\nCreat per smontins el 02/10/2018


L'1-O des de l'enquerra: cinc reflexions contraposades\nL’1-O des de les esquerres: cinc reflexions contraposades\nEl referèndum celebrat l’1-O i la brutal resposta de l’Estat han obert un nou escenari d’incertesa. CRÍTIC recull diferents postures des de les esquerres d'aquest nou panorama amb els testimonis de la diputada de Catalunya Sí que es Pot, Àngels Martínez Castells; d'Argelia Queralt, professora de dret constitucional; de l'economista Josep Manel Busqueta; de Liz Castro, escriptora i membre de l'ANC, i del periodista Guillem Martínez.\nLaura Aznar / @LauraAzLlu\nEl referèndum celebrat l’1 d’octubre i la brutal resposta de l’Estat han obert un nou escenari d’incertesa. Des de les esquerres, hi ha visions diverses respecte a això: des dels que consideren que la votació va significar l’inici de la República catalana fins als que opinen que només va ser una gran mobilització. CRÍTIC recull les diferents postures, amb els testimonis de la diputada de Catalunya Sí que es Pot Àngels Martínez Castells; d’Argelia Queralt, professora de dret constitucional; de l’economista Josep Manel Busqueta; de Liz Castro, escriptora i membre de l’ANC, i del periodista Guillem Martínez.\nÀngels Martínez Castells: “Crec que amb la DUI hi ha més optimisme que no pas intel·ligència”\n“Vaig sentir un gran orgull de poble i, a la vegada, l’horror de constatar que hi ha gent que encara està a les cavernes. Va ser el dia dels grans contrastos: d’una banda, l’alegria de veure el comportament de la gent que s’autoorganitzava, que no es rendia, que va demostrar valentia i que va posar-se dempeus com a poble. D’altra banda, l’onada de maldat, de fúria, de ràbia i d’una violència que ens era totalment aliena i que tenia l’objectiu de mantenir-nos súbdits, sense protestar i acatant les imposicions no raonades de la no-política. Es va veure que, darrere la força bruta, hi ha aquella Espanya que havia hivernat però que sempre ha estat latent des del temps del franquisme. Una de les contradiccions que cal destacar és que, durant tot aquest procés, les dones han estat cabdals, però hi vaig trobar a faltar l’explicació de la situació per part d’una dona política, que ens aportés el punt de vista de les cures, del feminisme, de la baixada de testosterona. Per contra, sí vaig veure que les dones, com sempre, vam ser víctimes no només de la repressió, sinó també del masclisme. La violència masclista estava a l’ordre del dia i anava unida amb la violència policial; aquesta és una de les altres qüestions que s’han de remarcar.\nJo espero que la valoració del Govern català i les respostes que donem tots estiguin a l’altura de la dignitat i la valentia de la gent als carrers. Personalment, sempre he dit que crec en un Estat federal i no en descarto un de confederal. Sóc republicana, però no sóc independentista. Sempre he pensat que la gent que volem el millor per a tots els pobles ens podríem entendre i hi va haver moltíssimes persones de tot l’Estat que van sentir profunda vergonya de l’actuació que es feia teòricament en nom seu per mantenir una falsa unitat. Ara, no sé si després del que va passar l’1 d’octubre és possible l’entesa.\nLa reflexió que faig és que hi ha gent molt bona i valenta que defensa la declaració unilateral d’independència, però crec que aquí hi ha més l’optimisme de la voluntat que no pas la intel·ligència que et porta al pessimisme, que això no és tan fàcil d’aconseguir. Jo per ara m’inclino més, encara que només sigui per compensar, a aportar els arguments pessimistes i contrarestar eufòries. Hi ha tantes coses que estan lligades des de fa tants anys que s’hauria de fer molt ben fet. Cal rellegir el que ha passat en la història i tenir totes les dades per poder actuar. Però també dic que, si un trencament ens ha de portar a no viure situacions com les de diumenge mai més, que no dubtin que jo estaré amb la gent que eviti aquestes situacions. Votaré amb consciència”.\nJosep Manel Busqueta: “L’1 d’octubre assistíem a la fundació d’una república gestada al carrer”\n“La sensació és ambivalent: d’una banda, de ràbia continguda en veure com es desplegava tot el que representa la violència d’un Estat que no ha abandonat les formes del franquisme, i de l’altra, una reacció d’entusiasme davant un poble organitzat des de baix que, de manera autogestionada, fa front a la repressió. És molt diferent haver arribat a la celebració del referèndum de manera pactada i institucionalitzada de com s’ha fet, que s’ha posat en marxa a partir de les mans, dels cors i de les ments de les persones del Principat. Un cop desplegat aquest poder constituent, difícilment pot tenir aturador.\nLa repressió de l’Estat espanyol s’ha fet present sempre que ha estat necessari i de la forma desproporcionada que es va fer. L’hem vist actuar en moments de vagues generals o en el conflicte basc, tallant de soca-rel les llibertats democràtiques. Segurament en el cas català, una mobilització de la naturalesa de l’1-O no s’havia donat en les darreres dècades i potser moltes de les persones que defensaven els col·legis no eren conscients de l’Estat que tenen davant, i això també és un fet pedagògic. Molta gent va descobrir com la repressió i la força policial és un argument en mans de l’Estat espanyol, que no té cap escrúpol a utilitzar-lo.\nL’1 d’octubre assistíem a la fundació d’una república gestada al carrer. El resultat obtingut és clar, i ara l’únic que cal és que l’empari la llei que ja està aprovada al Parlament. El procés està esgotat, s’ha acabat i el que s’ha de fer ara és la declaració unilateral d’independència. Ja no hi ha marxa enrere i del que es tracta és de batallar molt fort per la construcció d’aquesta república. Podria ser una ‘rara avis’ en l’àmbit europeu i representar una espurna de canvi en un context molt més dominat pel conservadorisme i per l’extrema dreta que no pas per la visió progressista i transformadora que en aquests moments sembla que impera en la societat catalana”.\nGuillem Martínez: “Qualificar l’1-O de referèndum vinculant és tenir una idea de democràcia molt reduïda”\n“La consulta es pot interpretar com una protesta col·lectiva que va ser sobrepassada per una violència espectacular però improductiva i desorganitzada, que no s’entén, tenint en compte que es tractava de professionals de la violència. També crec que una part dels dirigents d’una part de la gent que es va mobilitzar preveia aquesta reacció i va jugar amb ella, perquè era l’únic escenari que legitimava, no sols el que va passar l’1 d’octubre, sinó tot el que ve d’ara endavant. A més, aquesta violència va ser absurda i desmesurada, perquè no era tan política com humana; és a dir, des de la manifestació on hi va ser present el rei a Barcelona [després dels atemptats terroristes a la Rambla], tot es va començar a escalfar molt i penso que les actuacions de diumenge es poden llegir més com a escalfament que com a tàctica.\nInterpreto que hi ha una part de la societat molt gran que vol un canvi de relacions amb l’Estat, simplement, i que és impossible que l’Estat assumeixi cap tipus de diàleg de canvi. Tanmateix, no es pot qualificar de referèndum de cap manera; va ser una votació popular, un acte de protesta èpic, però qualificar-ho de referèndum vinculant vol dir tenir una idea de democràcia molt reduïda. No em quadra que hi participessin més de dos milions de persones: no hi va haver cap control, no es va poder votar a tot arreu… I, si l’objectiu és construir un Estat democràtic, no pot sortir amb una idea de democràcia petita i vertebrada per menys de la meitat de la població. Això seria d’un espanyolisme terrible.\nSi tirem enrere, el 2011 va haver-hi el setge al Parlament i el Govern català va quedar tan desautoritzat com diumenge l’espanyol. Després d’això, va sorgir un procés que ja té 5 anys i que bàsicament ha consistit a fer el mateix que es fa a Madrid políticament: austeritat i postdemocràcia. Però, malgrat tot, ha passat una cosa molt bèstia a Catalunya, que és que la gent ha cregut en el Govern quan segueix fent les mateixes polítiques de degradació social. Per tant, no sé si hi va haver desbordament al carrer o obediència al Govern. Si s’ha arribat fins aquí, no penso que hagi estat per pressió popular, sinó per problemes interns del procés, que no podia tenir més pantalles. I per primer cop en aquests cinc anys el Govern no va ser ambigu: va desobeir. Crec que una part del Govern volia fer de la convocatòria del referèndum la construcció d’un objecte per negociar, i ho ha aconseguit. Penso que ara és el moment de fer un referèndum real; hi ha molta gent a l’Estat que el vol. Com es fa, no ho sé, però ara tenen una eina per fer-ho, per primer cop tenen un objecte per negociar. L’1 d’octubre ho ha canviat tot”.\nLiz Castro: “Tenim prou legitimitat per declarar la independència”\nFoto: LIZ CASTRO\n“L’ambient als col·legis era de calma, de tranquil·litat, i teníem la sensació que estàvem fent una cosa molt gran amb tota la força de l’Estat en contra. No m’ha sorprès la reacció de la gent, però m’ha impressionat molt com s’ha fet de manera democràtica i pacífica mentre la policia espanyola ha volgut intimidar, dient que havien de parar una cosa il·legal. Però, si realment era així, per què no van arrestar la gent? Per què van portar 60 guàrdies civils en un poble de 150 persones? No va ser per requisar urnes: va ser per fer mal i per fer por. I han fracassat: la violència no ha pogut acabar amb la determinació democràtica dels catalans.\nRajoy va dir: “Ens han obligat a fer coses que no volíem”. No m’ho crec, que no ho volguessin fer. El que va dir diumenge el president espanyol té molt a veure amb una dona que pateix violència masclista, i no sóc la primera a dir-ho. M’ha sorprès, la veritat, que en ple segle XXI un Estat que es fa dir democràtic pugui reaccionar amb aquesta brutalitat policial davant un poble que vol votar. Sabíem que hi havia aquesta possibilitat, però jo personalment no em creia que davant un poble pacífic, amb les mans a l’aire i cantant, exercirien aquesta violència tan lletja. Un periodista estranger em deia que no havia vist mai policies pegant a bombers. Va ser al·lucinant també per a ells. Hauria de sorprendre qualsevol que es pensés que Espanya era una democràcia.\nAra hem de donar tot el suport al Govern i al Parlament perquè es faci efectiva la voluntat del poble. Hi ha una majoria parlamentària independentista, s’ha fet un referèndum, la gent ha votat i ha guanyat el ‘sí’. Hem d’exigir que es compleixi el que ens han promès. Hem de mantenir la pressió i el suport perquè es declari la independència i crec que, amb els resultats sobre la taula, tenim prou legitimitat per fer aquest pas”.\nArgelia Queralt: “La DUI deixaria la meitat de la ciutadania fora del nou marc català”\nFoto: ARGELIA QUERALT\n“Ho vaig viure tot amb molta tristesa. Sóc de les persones que havien defensat un referèndum legal i pactat, però vaig decidir no anar a votar després de l’aprovació al Parlament de les dues lleis el 6 de setembre. Crec que això ja suposava una ruptura amb l’Estat, perquè volia dir que no complirien l’ordenament constitucional, i això ha provocat una fractura a la societat. No és un problema d’independència sí o no; l’opció independentista és totalment legítima, però l’1-O ha estat una fugida endavant. Ja fa molt temps que no hi ha diàleg entre els dos governs, i, mentre el de l’Estat sempre diu que no, la Generalitat fa molts mesos que va decidir unilateralment que se celebraria aquest ‘referèndum’, que jo crec que va ser una altra cosa, però un referèndum no. Va ser una mobilització enorme, i Rajoy hauria de veure que hi ha una base proindependentista prou important –sense que en sapiguem una xifra exacta– per donar una solució política. Això no pot estar sempre al carrer, perquè petarà.\nLa resposta policial que hi va haver va ser del tot desproporcionada, però també dic que els Mossos d’Esquadra es van equivocar. Haurien d’haver estat els interlocutors de les persones que eren a les escoles i haurien d’haver pactat amb la gent organitzada. No haurien d’haver fet el paper passiu que van fer, perquè van donar màniga ampla als altres cossos a actuar. A més, la funció dels Mossos ha quedat absolutament deslegitimada i serà molt difícil defensar que la Generalitat continuï tenint competències sobre les forces de seguretat a Catalunya quan arribi el debat sobre el canvi constitucional. S’haurà de recordar que, en general, fan les coses bé, però diumenge no van complir com a policia i això segur que tindrà unes conseqüències polítiques i jurídiques.\nLa DUI em sembla una absoluta irresponsabilitat. És cert que compleix la Llei del referèndum que es va aprovar al Parlament, però implicaria deixar la meitat de la ciutadania fora del nou marc català. I ens acabaríem trobant amb el mateix problema que ja tenim dins l’Estat espanyol. Jo crec que l’1-O era una qüestió d’independència i no de democràcia, però Rajoy va ficar en safata d’or parlar només de democràcia. Jo ara mateix ho veig molt negre. No m’estranyaria que l’Estat optés per l’article 155, perquè voldrà defensar-se i, per a fer-ho, pot implementar una sèrie de mesures per preservar el seu poder i la seva integritat territorial. La situació és crítica, i per això és necessari que Rajoy i Puigdemont parin i vegin quines han estat i quines poden ser les conseqüències d’aquest ‘y yo más'”.


El gegant tecnològic ha creat també un centre de recursos de formació en línia per a professors\n3 min. Barcelona 30/03/2020 17:02\n651x366 El centre de recursos d'educació a distància que ha posat en marxa Google amb el suport de la Unesco El centre de recursos d'educació a distància que ha posat en marxa Google amb el suport de la Unesco\nGoogle ha anunciat aquest dilluns dues iniciatives destinades a facilitar l'educació a distància, en un moment en què la pandèmia de coronavirus ha convertit aquesta forma d'ensenyament en l'única opció disponible en molts llocs del planeta. "La meitat de la població estudiantil del món no pot assistir a l'escola. Els educadors s'enfronten al desafiament d'ensenyar de forma remota a una escala sense precedents i, en alguns casos, per primera vegada", assenyala el gegant d'internet en un comunicat que ha penjat al seu blog.\nLa primera de les mesures que Google ha posat en marxa és la plataforma Teach From Home [ensenya des de casa], que la companyia presenta com "un centre de recursos amb informació, consells, capacitació i eines de Google for Education per ajudar els mestres a continuar ensenyant". El servei, disponible actualment en una dotzena de llengües, s'ha creat amb el suport de l'Institut de Tecnologies de la Informació en Educació de la Unesco, i ofereix consells i tutorials per fer classes a través de videotrucades o d'altres suports, per proposar als alumnes exercicis i debats a distància i per mantenir el contacte amb els estudiants, els seus pares i els altres mestres.\nSegons Google, de moment ofereix només una "descripció general" sobre com iniciar-se en l'ensenyament a distància, però seguirà "evolucionant". En aquest sentit, la companyia demana als mestres que li facin arribar els seus comentaris per fer-lo "més útil".\nUn milió per a la Khan Academy\nL'altra iniciativa que ha anunciat la companyia és la creació d'un fons d'educació a distància, dotat amb 10 milions de dòlars, orientat a "donar suport a les organitzacions de diferents parts del món que estan ajudant els professionals de l'educació amb recursos necessaris per donar als nens l'oportunitat de continuar amb el seu aprenentatge, especialment aquells de comunitats més desafavorides". La primera entitat que rebrà diners d'aquest fons (que forma part d'un pla d'acció de 50 milions de dòlars que Google va posar en marxa per respondre a la crisi del covid-19) és Khan Academy, una organització educativa sense ànim de lucre, amb seu als Estats Units, que té l'objectiu de fer arribar formació gratuïta a qualsevol persona del món a través d'internet.\nAquesta entitat rebrà un milió de dòlars, que ha de servir per "oferir als alumnes afectats pel tancament d'escoles pel covid-19 els recursos necessaris per realitzar l'aprenentatge en remot". A més, està previst que "voluntaris de Google" ajudin la Khan Academy a "proporcionar recursos per als professors en més de 15 idiomes diferents", la qual cosa permetrà que els continguts d'aquest portal arribin a "més de 18 milions de comunitats d'estudiants de tot el món cada mes".\nA més d'aquestes dues iniciatives, Google recorda que al llarg de l'última setmana ha creat "nous recursos d'aprenentatge a distància", entre els quals hi ha diversos materials de formació, una llista d' aplicacions útils, un centre d'aprenentatge a YouTube, un blog i seminaris web. A més, fins a l'1 de juliol l'aplicació de videoconferències de la companyia, Meet, ofereix gratuïtament les seves funcions premium, com ara parlar amb fins a 250 persones alhora, gravar les classes o fer transmissions en directe.\nEl Govern estudia repartir mòbils que té en desús a alumnes que no en tinguin\n"El Govern planeja que les classes telemàtiques es combinin amb presencials a partir de deu anys", la portada de 'Diario de Mallorca'\n"Balears va tenir el maig el doble d'atur que l'any passat", titula 'Última Hora'\nMarratxí, primer municipi de Mallorca a sumar-se al pla de Govern i del Consell d'ajudes a autònoms


Els bons cristians (II): Context | BodhiRoots\ndiciembre 18, 2012 · de polrubi\t· en Història medieval, Historia.\t·\nEn aquest nou “fascicle” tractaré de descriure el context social, polític i religiós, que va propiciar el sorgiment i establiment (durant un cert temps) del fenomen religiós i social càtar. Haurem doncs de traslladar-nos en el temps fins als inicis de la baixa edat mitjana, a partir del canvi de mil·lenni, és a dir, durant els segles XI,XII i XIII. Encara que la mirada la dirigirem evidentment al món occidental europeu, farem un especial apropament a la zona del sud de França, territori on s’instal·laria amb més fermesa el catarisme, vegem doncs quines foren les raons.\nL’Europa del canvi de mil·lenni, experimentava transformacions en diversos sentits. Es donava per superada l’època de les invasions de l’alta edat mitjana, un cop els hongaresos i els normands s’havien integrat en la cristiandat. Per altra banda el món europeu de la plena edat mitjana començava a tenir la voluntat de ser un bloc homogeni, cohesionat per l’Església Catòlica romana. S’oloraven nous temps d’expansió arreu del món, mentre l’Europa feudal s’expandia per les terres del Pròxim Orient en missió de guerra santa, portant a terme expedicions militars per alliberar Terra Santa de la dominació musulmana.\nLes creuades que és amb el nom que es coneixien aquestes expedicions, es van dur a terme entre els segles XI i XIII i van ser motivades per la conjugació dels interessos del papat amb els de la noblesa feudal i l’incipient burgesia comercial. Els interessos del papat consistien bàsicament en l’afany d’evangelització, a més d’intentar establir un cert control sobre les esglésies orientals i combatre també les heretgies. Les inquietuds dels nobles i mercaders eren les de controlar el comerç amb Àsia i dominar militarment les potències enemigues. L’última de les croades fou , com ja hem dit anteriorment, la que va acabar amb els Bons Homes del sud de França, però d’aquest tema ja en parlarem més endavant.\nCal fer una breu i simple explicació sobre el que va ser el feudalisme, que ens serà clau a l’hora d’entendre com s’estructurava la societat medieval, sobretot en l’àmbit rural. Aquest sistema polític, social i econòmic, es caracteritzava per constituir una cadena de relacions vertical que anava dels reis fins als serfs, passant pels senyors i els cavallers. Els regnes estaven dividits en territoris més reduïts, governats cadascun per un Senyor, protector dels seus vassalls i guardià de les seves terres. El feudalisme es desenvolupà com a una estructura de defensa mútua, basada en les relacions de vassallatge, que serviria per mantindre l’estabilitat en un època complicada com ho va ser l’Alta Edat Mitjana. A les ciutats, per altra banda, va creixent la burgesia simultàniament a l’extensió de les pròpies ciutats. Aquest creixement ve donat per l’augment del comerç, tant d’àmbit local com de llarga distància, dut a terme per artesans, mercaders i banquers. Així neixen les primeres fires comercials i l’establiment d’importants rutes comercials tant terrestres com marítimes.\nL’imperi Bizantí manté la seva presencia entre l’Islam i els creuats catòlics, i la seva influencia cultural s’estenia pels Balcans, fins les estepes russes on resistien l’amenaça dels mongols.\nCom veurem més endavant, l’existència de minories dins el cristianisme medieval no era gaire ben acceptada, doncs la comunitat política pretenia identificar-se amb la unitat en la fe catòlica i per tant aquells reconeguts com ha heretges, serien perseguits per tots els mitjans.\nDurant l’Edat Mitjana, l’Església Catòlica va experimentar també interessants transformacions, decisives per a la seva consolidació. Va ser durant aquest espai temporal, quan s’expandeix territorialment tot difonent, establint i consolidant el seu missatge en noves terres de l’occident europeu. Durant l’última etapa de l’Imperi romà, el cristianisme gaudia del suport del poder polític, el qual ajudava a promocionar la religió i a enfortir i mantenir la seva església. Per aquestes raons, la caiguda del món romà comportaria per al cristianisme la pèrdua d’aquests suports, encara que van quedar unes bases ja consolidades, les quals van ser ben aprofitades per l’estructura eclesiàstica.\nTot i la fermesa del cristianisme, corrien temps convulsos i de lluites constants pel poder. Per a l’Església Catòlica resultava imprescindible donar, durant aquesta època, una certa primacia a aspectes de caire més organitzatiu, per tal d’assegurar la unitat i l’expansió territorial del cristianisme. Potser es va treballar més en aquest sentit i no pas en el de cultivar i fomentar la qualitat del propi cristianisme, per a una millor penetració de la religió en les mentalitats de les masses. Aquesta situació podria estar provocada en part pel costum que des de ben aviat va adoptar l’Església dels cristians, d’anar de la mà del poder polític del moment, adquirint així una posició privilegiada.\nLa situació es va tornar inestable, l’Església estava debilitada en alguns aspectes que calia reformar. Així doncs el papa Gregori VII, durant la segona meitat del segle XI, va tirar endavant una sèrie de mesures conegudes amb el nom de “reforma gregoriana”. Aquesta va voler reformar alguns aspectes morals i institucionals de l’àmbit de l’església, com per exemple intentar cercar l’independència vers els poders polítics o renovar l’espiritualitat tant del monacat com del clergat secular. També va voler promoure i dinamitzar la recent ordre reformada de Cluny, i encara amb més esforç les comunitats de l’ordre de Sant Agustí.\nL’Església Catòlica paradoxalment, tot i la voluntat de moralitzar i retornar als orígens del cristianisme, s’anava enriquint en les esferes més elevades de la seva jerarquia, la qual poc es diferenciava dels grans senyors feudals. Per altra banda però les ordres religioses ( benedictins, cistercencs, etc.) vivien molt intensament la religió, apartats però de la societat, en monestirs rurals, els quals solien ser importants nuclis d’irradiació filosòfica i intel·lectual. S’ha de pensar però, que la reforma gregoriana no va fer el mateix efecte arreu de la cristiandat occidental. En algunes zones va gaudir d’una bona recepció, i mitjançant les recent creades disposicions canòniques, es van poder dur a terme amb èxit les reformes proposades, tot modificant algunes males costums tant de nobles com de clergues. Però no a tot arreu succeí així, la zona que a nosaltres ens interessa amb més intensitat, el Llenguadoc, les reformes no van impregnar com s’esperava.\nEntre els historiadors és habitual pensar que aquesta certa insuficiència de la religió catòlica en la zona del sud francès, és la que va facilitar la implantació del catarisme, que seria l’encarregat d’omplir aquesta falta de religiositat occitana. Durant el concili d’Avinyò, previ a l’inici de la croada, el papa Inocenci III responsabilitzaria als bisbes de ser els culpables d’aquesta situació i de ser còmplices de la difusió de l’heretgia. Caurien així fortes crítiques i contundents judicis sobre bisbes de la zona, com el de Narbona o el d’Albi.\nEl Llenguadoc del segle XIII\nLa paraula Llenguadoc, és un terme de caire geogràfic, que ens serveix per distingir un territori concret, caracteritzat per la llengua occitana, és a dir per la llengua d’oc. Sense dubte el factor lingüístic aportava unitat al comtat de Tolosa, que era l’entitat més important del Llenguadoc. El seu principal personatge, el comte Ramon VI, era ben conscient d’aquesta situació. A principis del segle XIII, tot i els frens que suposaven certs aspectes medievals, com la imposició de peatges i la inseguretat i mal estat d’algunes vies de comunicació, el comtat de Tolosa travessava un moment de prosperitat econòmica. Els seus nobles, expressaven també una clara voluntat expansionista a petita escala, buscant consolidar la seva posició.\nPrincipals poblacions dels Càtars\nLa casa dels comtes de Tolosa, comprenia una bona quantitat de territoris arreu del sud de França, detallats i estudiats per l’especialista en heretgies medievals, el francès Fernand Niel. L’historiador cita en aquest sentit, els territoris d’Armanyac, Agenés, Quercy, Rodés, Gévaudan, el Comtat de Venaissin, el Vivarés i la Provança, pel que fa els territoris de més al nord. Pel que fa a les terres més meridionals, cal destacar, el Vescomtat de Carcassona, Béziers, Albí i Rasés i el Vescomtat de Narbona, com a principals vassalls dels comtes de Tolosa.\nVegem ara com es va anar introduint el catarisme en aquesta zona certament original, i veiem també que era el que atorgava originalitat a aquestes terres i als seus habitants. Els grans senyors feudals no eren conscients de l’amenaça càtara, per tant no van adoptar una actitud especialment hostil contra l’heretgia. És més, fins i tot alguns guerrers que portaven enfrontats un temps amb la Església de Roma per qüestions morals, van ser captats per la nova religió. Cal destacar que al Llenguadoc s’intenta portar a terme la separació dels poders de l’Església vers els poders polítics, proposada anteriorment per la reforma gregoriana, però d’una manera peculiar, que provocaria un clar distanciament entre l’Església i els senyors.\nPel que fa les institucions urbanes, a les ciutats costaneres i de l’interior, de clara tendència comercial, la burgesia mercantil s’havia fet amb una bona posició en la piràmide social, adquirint una certa independència financera. Pel que es pot observar en el Llenguadoc del segle XIII, es deixen veure un conjunts de moviments i inquietuds dirigits a cultivar un cert sentiment de llibertat, tant a nivell individual com de grup. Podriem dir doncs, que durant aquest temps s’inicia l’adveniment d’una nova civilització, d’una nova societat.\n Mestre, J., Cathari. Problema religioso, pretexto político. Ediciones Península, Barcelona, 2005. P.58.\n Mestre, J., Cathari. Problema religioso, pretexto político. Ediciones Península, Barcelona, 2005. P. 60.\n Labal, P., Los cátaros: herejia y crisis social. Ed. grijalbo mondadori., Barcelona, 1984.\n Mestre, J., Cathari. Problema religioso, pretexto político. Ediciones Península, Barcelona, 2005. P.18.\n Nelli, R., Los cátaros del Lenguadoc en el siglo XIII., Ed. Medievalia, Barcelona, 2002. P. 17.\nEtiquetas: baixa edat mitjana, bons cristians, catarisme, Càtars, Comtat de Tolosa, concicli d'Avinyó, cristians, cruzadas, Edat Mitjana, Esglesia Catòlica, Europa, feudalisme, heretges, Llenguadoc, reforma gregoriana, vassallatge\n← Els bons cristians (I): Introducció\nEls bons cristians (III): El catarisme triomfant →


Parc Infantil | elcalellometre.cat\nEntrades amb l'etiqueta Parc infantil\nBarana trencada al Parc infantil del Passeig de Mar\nEn Ramón Texidó fa notar que s’ha trencat una de les baranes (la de la banda esquerra), de les escales que donen accés a una de les casetes del Parc infantil (zona de la Gàbia). A més, en una altra fotografia, s’observa com una de les fustes del sostre d’una de les casetes de joc està trencada.\nSOLUCIONAT. La barana ha estat reubicada, segons la fotografia que ens envia el mateix Ramón Texidó. Bona feina!!!\nEtiquetes: barana, Parc infantil, solucionat\nFalta de baranes al parc infantil del pas a nivell\nLa Laia Mas fa la següent observació referent a l’àrea infantil de les pedretes (al costat del pas a nivell amb barreres i del pàrquing de l’estació): “la manca de baranes comporta un perill pels més petits. Tota la placeta té baranes, menys dos fragments que justament donen a un pas de vehicles”.\nEtiquetes: baranes, Parc infantil, perill, solucionat, vehicles\nSenyalització deteriorada al Parc Infantil del passeig\nL’Albert Acosta ens fa notar que el senyal que prohibeix els gossos beure de la font de l’àrea infantil del passeig, està força deteriorat. Com s’observa a les fotografies preses per elcalellometre.cat, la imatge del gos ha quedat esborrada en part. Demana si es pot restaurar.\nSOLUCIONAT. L’Ajuntament ha tret el senyal i ha decidit no restaurar-lo, tenint en compte que els gossos no poden entrar a les àrees infantils.\nEtiquetes: font, gossos, Parc infantil, senyal, solucionat\nEspai públic al Parc Infantil dels Eucalíptus per a les necessitats de la mainada\nPublicat per elcalellometre.cat a Tinc una Idea | 1 Comentari\nOBSERVACIÓ… La Rosalia fa la següent observació: “Ja fa uns anys, vaig sol.licitar que als gronxadors dels Eucalíptus hi fessin una espècie de “pipican” per a nens. És un parc amb un munt de nens cada dia , i no hi ha cap bar, ni lavabo públic per anar a fer les necessitats. Tots ho fan a un raconet al costat de les papereres per la part de fora del tancat. Els excrements són recollits com si fossin de gos, però els pipís, es van acumulant i quan arriba l’estiu fa una pudor insuportable, i és un niu de ratolins. No hem d’oblidar que és un parc per a nens petits….., per tant, no crec que sigui gaire higiènic, però a les criatures petites, no els pots fer aguantar les necessitats. I quina va ser la meva sorpresa, que no tan sols van ignorar la vintena d’instàncies que vaig presentar, sinó que van fer un pipican per a gossos!!!!, i els nens continuen fent les seves necessitats de la mateixa manera.”\nTINC UNA IDEA… I proposa el següent: “Com que fer uns lavabos públics suposo que seria una GRAN despesa, podrien fer un raconet cimentat amb un desaigüe i una aixeta per fer córrer una miqueta d’aigua, i així que no es vagin acumulant els pipís de les criatures.”\nEtiquetes: calella, Eucaliptus, lavabo, mainada, Parc infantil, públic, tinc una idea\nTobogan estellat a l’àrea infantil del Passeig Manuel Puigvert\nL’equip d’elcalellòmetre ha pres aquestes imatges com a conseqüència de la ferida que s’ha fet una nena petita en un dels dits de la mà. Una estella se li ha clavat, quan baixava pel tobogan més gros i ample del parc. Una de les baranes de fusta, on la mainada s’hi agafa quan fa les baixades, està completament estellada. El perill és ben present, com demostren les fotografies.\nArran de l’observació feta, l’Ajuntament de Calella ha decidit impedir l’accés al tobogan malmès, amb aquestes tanques. Hi seran, mentre la instal·lació no estigui reparada. Aquí teniu les fotografies.\nEl procés de reparació del tobogan segueix el seu curs. La instal.lació continua tancada, però el tobogan ha estat retirat per a la seva reparació. A més de les tanques, s’ha situat una fusta a la zona de les escales, per impedir que ningú prengui mal. Aquí van les fotografies.\nSOLUCIONAT… Grans imatges aquestes. El tobogan està a disposició de la mainada des d’aquesta setmana. Bona feina!!! i a gaudir-lo.\nEtiquetes: calella, estella, ferida, fusta, Parc infantil, Passeig Manuel Puigvert, solucionat, tobogan\nRajola perillosa a la Plaça Vicenç Ferrer\nPublicat per elcalellometre.cat a Pendent | Sense comentaris\nEn Miquel Pérez ens fa arribar, via twitter (@miqpersu), aquesta imatge de la Plaça Vicenç Ferrer. Una de les rajoles, al costat del parc infantil, està totalment desfalcada. Amb perill de caure i que faci mal a la mainada.\nEtiquetes: calella, desfalcada, Parc infantil, pendent, plaça vicenç ferrer, rajola\nBanc estellat al Parc del Passeig Manuel Puigverd\nelcalellometre.cat ha comprovat el mal estat d’aquesta barra espatllera d’un dels bancs del parc infantil del Passeig Manuel Puigverd. Està completament estellada, amb el consegüent perill que comporta per a la mainada i per qualsevol persona que no s’hi fixi. La fusta ha quedat en molt mal estat.\nSOLUCIONAT… Ja es pot recolzar el braç novament. Llegir la resta d’aquesta entrada »\nEtiquetes: banc, calella, estella, fusta, Parc infantil, passeig manuel puigverd, solucionat\nGronxadors sense rodaments al Parc infantil del Passeig Manuel Puigverd\nArran d’una observació feta per l’Alexis Dengra al facebook, ell mateix ens envia aquestes fotografies dels gronxadors del Parc Infantil del Passeig Manuel Puigverd (el de la Gàbia). S’ha fixat en què els gronxadors estan mancats de rodaments, de tal manera que la barra frontal que els subjecta frega directament amb el ferro interior on s’aguanta. Per tant, ferro amb ferro. Entén que no és la millor manera, pel fet que el fregament pot desgastar el ferro fins a fer caure el gronxador.\nEtiquetes: calella, ferro, fregament, gronxador, Parc infantil, passeig manuel puigverd, pendent, rodament\nEstructura de fusta malmesa en una àrea infantil del Parc Dalmau\nPublicat per elcalellometre.cat a Pendent, Solucionat | Sense comentaris\nEn David Pujol ens fa arribar a través de la bustia@elcalellometre.cat aquesta observació sobre l’estructura de fusta situada a l’àrea infantil de la part de baix dels pins (Parc Dalmau). I diu, ‘hi ha una estructura de fusta (imatge número 1) que li falta una barra (imatge número 2). A banda que pot representar un perill per a la mainada que s’hi vulgui enfilar, hi surt un cargol tot rovellat (imatge número 3). Fa uns dies, les mestres d’un casal havien d’avisar als infants que no s’hi acostessin. Potser el desperfecte no és de massa entitat, però alhora, la solució podria ser ben senzilla i així evitar algun petit disgust’.\nSOLUCIONAT (una part). Ja podeu comprovar que el perill del cargol rovellat, ja no existeix…\nLlegir la resta d’aquesta entrada »\nEtiquetes: barrot, calella, cargol, estructura, Parc Dalmau, Parc infantil\nPorta de fusta apunt de caure al Parc Infantil del Passeig Manuel Puigvert\nEn Jordi Verdura (@jordiverdura) ens avisa a travès del twitter que la frontissa d’una de les portes d’accés al Parc infantil del Passeig Manuel Puigvert (al costat de la Gàbia) és apunt de caure. A la fotografia s’observa com només està subjectada per un sol cargol.\nSOLUCIONAT. elcalellometre.cat ja disposa de les imatges de la porta reparada… Llegir la resta d’aquesta entrada »\nEtiquetes: calella, fusta, Parc infantil, Passeig Manuel Puigvert, porta, solucionat


Notícies » Ajuntament de Lleida » El President de la Generalitat inaugura el nou pont de Príncep de Viana\nEl President de la Generalitat inaugura el nou pont de Príncep de Viana\nData de publicació: 10/4/2010\nJosé Montilla i l’alcalde de Lleida, Àngel Ros, destaquen que el nou eix que enllaça la LL-11 amb la plaça Europa serà una gran i important artèria viària per a la ciutat\nMoment en què s'ha descobert la placa en homenatge a Victoriano Muñoz Oms\nJosé Montilla ha presidit l'acte d'inauguració del nou pont de Príncep de Viana\nJosé Montilla i Àngel Ros, durant el discurs d'inauguració\nVista aèrea del pont\nArxiu de so d'Àngel Ros (1,1 MB)\nArxiu de so de José Montilla (735,5 KB)\nFotografia amb alta resolució (1,1 MB)\nFotografia amb alta resolució (601,9 KB)\nFotografia amb alta resolució (518,8 KB)\nFotografia amb alta resolució (1 MB)\nEl president de la Generalitat, José Montilla, acompanyat de l’alcalde de Lleida, Àngel Ros, ha presidit l’estrena de l’obertura del nou eix de comunicació que, a través del pont de Príncep de Viana, connectarà la LL-11 (antiga carretera N-II) fins a la plaça Europa. Una gran festa popular ha servit per inaugurar aquesta gran artèria viària, en la qual han participat els gegants de la ciutat i els Castellers de Lleida, així com animació infantil. Un trenet amb 100 nens i nenes d'escoles bressol tant del marge esquerre com del marge dret del riu i un altre trenet amb les autoritats s'han trobat al mig del nou pont, moment en què més de 2.000 globus de colors han simbolitzat la unió dels dos marges del riu Segre. Posteriorment, 30 cotxes del Club de Vehicles Històrics han estrenat el nou pont de Príncep de Viana.\nEn el seu discurs d’inauguració, José Montilla ha afirmat que “aquesta inauguració és un nou pas en la consolidació de la capitalitat de Lleida, ciutat admirada i respectada arreu de Catalunya”. A més, ha afegit que “sense perdre els seus orígens, la ciutat de Lleida exerceix la seva capitalitat amb noves apostes estratègiques”. Per la seva banda, Àngel Ros ha destacat que “el nou pont és una obra que, juntament amb la Llotja, es constitueix com un símbol de la Lleida del segle XXI”, afegint que “aquest pont i la nova avinguda són una manifestació clara de la voluntat de progrés que des de Lleida oferim a Catalunya”.\nAquest nou eix de comunicació es tracta d’una nova artèria viària, amb una longitud total de 1.320 metres (des de la Ll-11 fins a Ramon Berenguer IV), una amplada de més de 20 metres i dos carrils de circulació per sentit, que transformarà els fluxos de comunicació i trànsit a la ciutat. El nou eix el composen quatres trams viaris: el nou pont de Príncep de Viana que travessa el riu Segre; el vial de prolongació des del final del pont, a la marge esquerra, fins a la LL-11, que es diu de Victoriano Muñoz Oms en homenatge a l’il•lustre enginyer lleidatà; el vial de prolongació de Príncep de Viana des del final del pont per la marge dreta fins a l’estació de tren i la nova rotonda de Ramon Berenguer IV. Aquestes quatre obres han estat impulsades per l’Ajuntament (pont, vial de Victoriano Muñoz i nova rotonda de Ramon Berenguer IV) i per l’empresa pública Adif (que s’ha fet càrrec de la prolongació de Príncep de Viana per la zona de Viàlia i de la remodelació de la plaça de l’Estació), en el marc de desenvolupament del Pla de l’Estació, el projecte més important de transformació urbana ja que suposa integrar a la ciutat un total de 14 hectàrees que han separat històricament els barris del centre de la ciutat.\nA la llarga aquest nou eix de comunicació que s’obre al trànsit aquest dissabte, i pel qual es preveu que passin més de 20.000 vehicles al dia, es prolongarà fins a la variant sud a través dels barris de la Bordeta i Magraners i es completarà amb la nova estació d’autobusos que Paeria i Generalitat han dissenyat sota el nou pont de Príncep de Viana, a l’alçada de l’Avinguda del Segre. A més, es convertirà en la via principal per accedir a l’estació de tren, a la Fira i als Camps Elisis, a més de permetre una nova entrada al barri de Cappont a través de l’avinguda del Camí de Picos.\nUn disseny singular únic al món\nEl nou pont de Príncep de Viana, dissenyat pel prestigiós enginyer navarrès Javier Manterola, ha tingut un cost de 9,1 milions d’euros (en els quals s’inclou la modificació per a la construcció de la nova estació d’autobusos). La Paeria ha avançat el finançament de l’obra a través de l’Empresa Municipal d’Urbanisme perquè considera prioritària la realització d’aquesta infraestructura inclosa en el Pla de l’Estació.\nEl nou pont sobre el riu Segre està concebut per esdevenir una obra singular. En aquest sentit, cal destacar que el disseny d’aquest pont és únic al món ja que es tracta d’una superfície subjectada amb tirants d’acer per donar sensació de lleugeresa i transparència. El pont el formen una plataforma llinda recolzada sobre una estructura tetràpode, en la qual hi ha dos braços que sustenten la plataforma per la part inferior i les dues piles o torres de 39 metres de les quals pengen els tirants que suporten l’estructura del pont.\nJavier Manterola és un prestigiós enginyer de camins guardonat, entre molts d'altres, amb el Premio Nacional de Ingenieria l'any 2001. És l'autor de més de 200 ponts d'arreu del món alhora que ha treballat conjuntament amb l'arquitecte Moneo en el Kursaal de Donostia o l'estació d'Atocha de Madrid.\nNova avinguda dedicada a un il•lustre enginyer lleidatà\nLa nova avinguda Victoriano Muñoz Oms, amb un cost de 4 milions d’euros, també finançats per l’Ajuntament de Lleida, ha de contribuir a la transformació profunda que experimentarà la zona: l’obertura d’aquest nou eix viari transversal de gran importància per a la ciutat, s’afegirà a les actuacions de millora urbana que es desprenguin del Pla Estratègic de Fira de Lleida que actuarà sobre els espais immediatament contigus a aquest nou vial.\nL’avinguda Victoriano Muñoz Oms té una longitud de 790 metres, quatre carrils de circulació –dos per sentit- de 3,5 metres d’amplada cadascun, separats els dos sentits per una mitjana d’uns 1,5 metres. El vial té set passos de vianants regulats semafòricament i cinc interseccions des del cap del pont fins a la LL-11, quatre d’elles regulades per rotondes enjardinades amb plantes arbustives (camí de Grenyana, Fira de Lleida, camí de Picos i LL-11) i l’altra, amb l’avinguda Tarradellas, regulada per semàfors. També, s’equiparà amb mobiliari urbà i plantació d’una quarantena de nous arbres, així com la instal•lació d’una seixantena de punts de llum. Cal destacar, a més, que per fer el nou vial s’han mogut i aportat més de 70.000 m3 de terra. Les graves, saulons i sorres utilitzades en l’enjardinament i bases de voreres provenen de material reciclat de demolicions d’altres construccions.\n9 ponts i passarel•les sobre el Segre


katablok: El Cierzo (2)\nEl Cierzo. Mosén Fenollar, 2 -4. Patraix (prop del mercat de Jesús) 963 423 267\nSi busqueu "Mossèn Fenollar" a Google apareixen tot de referències al carrer i poc de Bernat Fenollar. I faig un salt en el temps: en les oposicions del 94 va ser un dels temés que m'isqué a l'examen. Nascut a Penàguila, cap a 1438 (i mort a València, 1516), fou eclesiàstic i poeta (debaté sobre poesia amb Ausiàs March!), formà part de l'Escola Satírica Valenciana i a casa muntava unes tertúlies extraordinàries. La majoria de la seva producció poètica forma part d'obres conjuntes amb altres autors: entre elles Lo procés de les olives (1497), un debat entre dos homes de seixanta anys, i que es consideren vells, sobre les aptituds sexuals dels homes d'edat avançada, i les Regles d'esquivar vocables e mots grossers i pagesívols (1492-97), contestada per Gassull i altres en la Brama dels llauradors de l’horta de València (1561), on defensen l'ús literari de la llengua popular.\ndivendres, 14 de novembre del 2014\nTípica, escena: les xiques desfaenades arriben al restaurant i esperen els xics que isquen de treballar. Fals, però sí, els esperem, encara que no massa.\nI un altre record, aquest més proper, no puc evitar pensar en Micalet; l'altra vegada que vam vindre, poc abans de l'estiu, ell encara estava amb nosaltres, com un xiquet, i jo tenia el cap un poc emboirat.\nDemanem aigua i jo, un vermut. Me'l serveixen en un got roig, buf, no m'agrada, però com em podia imaginar que el roig també es beu? Sí, sí, es veu i es beu; el puc oldre, el puc tastar... Definitivament, no, el preferisc amb copa transparent i amb corfa de taronja.\nPer a acompanyar la beguda, ens serveixen unes papes amb un poc de pernil tendre per damunt.\nHi ha el Menú Executiu, de 19,50 €, però nosaltres triem a la carta. I comencem amb el vi,\nEnate Chardonnay fermentado en barrica 2011 DO Somontano\nEnate. Salas Bajas, Osca.\nEnòleg: Jesús Artajona\n(Aprox. 15,50 Vinissimus. Crec que ací el doble)\nCítrics, herba, torrats... falta alguna coseta.\n-Cecina de Lleó. Un clàssic, intensa.\n-Anxoves (Ja la tenim, en som quatre i n'hi ha sis; perquè no es poden adaptar el plats als comensals?): La salsa de boletus no hi aporta res especial.\n-Carxofes amb tòfona blanca i cruixent de pernil. Mai sé si són naturals o en conserva, trobe que la segona opció, però estan molt ben fetes, i són ben grans.\n-Tàrtar de tonyina amb alvocat. Aquesta vegada sí que s'adapten als desitjos del client, el plat estava en el menú, però no en la carta, hi ha un moment de dubte però finalment apareixerà en taula.\nSan Román 2010 DO Toro\n24 mesos en bóta de roure frnacés i americà\nBodegas San Román. San Román de Hornija-Villaester, Valladolid.\nMaurodos. Pedrosa del Rey, Valladolid.\n(Aprox. 24,95 Vinissimus)\nFruita madura, regaléssia, violeta, mineral... amb cos, bona acidesa, fruita. Molt bo.\n-Cassola per a dos d'arròs amb bacallà, carxofes i alls tendres. Tot i que el bacallà no és extraordinari, l'arròs està molt bo, i la carxofa, excepcional.\n-Bacallà confitat al pil-pil\n-Porquet al forn amb salsa de taronja (el taste, boníssim)\n-Les xiques ens demanem fruita, pinya de Costa Rica amb mango natural. No arribem a assaborir el Carib, però s'agraeix la frescoreta de la fruita.\n-Els xics, caneló cruixent de taronja, farcit de merengada amb salsa de café i una tella de xocolate blanc. Excessivament dolç, encara que sols el taste.\nCafé i alguns, copa de Marina Espumante\nI quan ens n'adonem, han passat tres hores. És veritat que el servei ha estat molt lent i poc diligent -deu ser que hi ha gent nova i necessita temps-, però en bona companyia... tot està bé.\nNovament, gràcies, Miguel.\nPublicat per Almàssera a 21:11


Hola, som els estudiants de Gurb, estem en el quart curs d’ESO. Vam fer un projecte per analitzar les diferències entre passat i present de la indústria de la nostra ciutat. Aquest treball està dirigit a persones interessades en la història del seu municipi i com pot ser-ho en el futur.\nLa regió d’Osona ha canviat molt al llarg dels anys, especialment els paisatges industrials. En aquest treball es presentaran les diferències entre abans i després de Vic i Gurb i, a través dels resultats, intentarem deduir què serà el paisatge de la regió en uns quants anys.\nPer començar, vam fer algunes hipòtesis. Pensàvem que, en el passat, ni tan sols hi havia cotxes, o tantes fàbriques. També vam pensar que el nucli urbà era molt més petit i que molta gent vivia en masies. Pensem que la majoria de la superfície de la regió estava coberta per camps i que les poques fàbriques estaven fetes de maons i no disposaven de finestres. Pel que fa al futur, la nostra hipòtesi és que en el futur hi haurà pocs camps i moltes fàbriques, gairebé tot el paisatge serà urbà i dominat per energies renovables, i tot el transport serà renovable.\nPer comprovar la nostra hipòtesi, vam dividir en grups, cada grup estava encarregat de buscar coses diferents. Les seccions van ser: mapes, fotos, entrevistes, cronograma i notícies. Els grups de les fotografies i els mapes van buscar còpies, la cercaven en arxius i llibres del passat i del present per fer la comparació per pensar com podria ser el futur. Al grup de l’entrevista, entrevisten persones que han estat durant molt de temps en el lloc de treball i poden comparar el seu treball quan van començar i com és ara. El grup de la línia de temps va buscar notícies i fets importants dels darrers dos-cents anys per posar-los en una línia de temps. Per acabar, el grup de notícies, que eren els encarregats de mirar en el vell diari més important i les seves imatges (si ho tenien).


Avís legal – Tapisseries ALFIL\nEl present avís legal regula l’ús i utilització del lloc web www.tapisseriesalfil.cat, del qual és titular Tapisseries Alfil S.C.P.\nLa navegació pel lloc web de Tapisseries Alfil S.C.P. li atribueix la condició d’USUARI del mateix i comporta la seva acceptació plena i sense reserves de totes i cadascuna de les condicions publicades en aquest avís legal, advertint que aquestes condicions poden ser modificades sense notificació prèvia per part de Tapisseries Alfil S.C.P., en aquest cas es procedirà a la seva publicació i avís amb la màxima antelació possible.\nL’usuari a més, s’obliga a fer un ús correcte del lloc web de conformitat amb les lleis, la bona fe, l’ordre públic, els usos del tràfic i el present Avís Legal, i respondrà davant Tapisseries Alfil S.C.P. o davant de tercers, de qualssevol danys i perjudicis que poguessin causar com a conseqüència de l’incompliment d’aquesta obligació.\nQualsevol utilització diferent de l’autoritzada està expressament prohibida, i pot Tapisseries Alfil S.C.P. denegar o retirar l’accés i el seu ús en qualsevol moment.\nTapisseries Alfil S.C.P., en compliment de la Llei 34/2002, de 11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic, l’informa que:\nTotes les notificacions i comunicacions entre els usuaris i Tapisseries Alfil S.C.P. es consideraran eficaços, a tots els efectes, quan es realitzin a través de qualsevol mitjà dels citats anteriorment\nEl lloc web i els seus serveis són d’accés lliure i gratuït. No obstant això, Tapisseries Alfil S.C.P. pot alterar sense previ avís la utilització d’alguns dels serveis oferts a la seva web.\nL’usuari garanteix l’autenticitat i actualitat de totes aquelles dades que comuniqui a Tapisseries Alfil S.C.P. i serà l’únic responsable de les manifestacions falses o inexactes que realitzi.\nL’usuari es compromet expressament a fer un ús adequat dels continguts i serveis d’Tapisseries Alfil S.C.P. i a no emprar-los per, entre d’altres:\nIntroduir a la xarxa virus informàtics o realitzar actuacions susceptibles d’alterar, espatllar, interrompre o generar errors o danys en els documents electrònics, dades o sistemes físics i lògics de Tapisseries Alfil S.C.P. o de terceres persones; així com obstaculitzar l’accés d’altres usuaris al lloc web i als seus serveis mitjançant el consum massiu dels recursos informàtics a través dels quals Tapisseries Alfil S.C.P. presta els seus serveis.\nIntentar accedir als comptes de correu electrònic d’altres usuaris o a àrees restringides dels sistemes informàtics de Tapisseries Alfil S.C.P. o de tercers i, si s’escau, extreure informació.\nVulnerar els drets de propietat intel·lectual o industrial, així com violar la confidencialitat de la informació de Tapisseries Alfil S.C.P. o de tercers.\nTots els continguts del lloc web, com ara textos, fotografies, gràfics, imatges, icones, tecnologia, programari, així com el seu disseny gràfic i codis font, constitueixen una obra i la propietat pertany a Tapisseries Alfil S.C.P., sense que puguin entendre cedits a l’usuari cap dels drets d’explotació sobre els mateixos més enllà de l’estrictament necessari per al correcte ús del web.\nAixí mateix, totes les marques, noms comercials o signes distintius de qualsevol classe que apareixen al lloc web són propietat de Tapisseries Alfil S.C.P., sense que pugui entendre que l’ús o accés al mateix atribueixi a l’usuari cap dret sobre els mateixos.\nL’establiment d’un hiperenllaç no implica en cap cas l’existència de relacions entre Tapisseries Alfil S.C.P. i el propietari del lloc web en la qual s’estableixi, ni l’acceptació i aprovació per part de Tapisseries Alfil S.C.P. dels seus continguts o serveis.\nTapisseries Alfil S.C.P. no es responsabilitza de l’ús que cada usuari li doni als materials posats a disposició en aquest lloc web ni de les actuacions que realitzi en base als mateixos.\nTapisseries Alfil S.C.P. exclou, fins on permet l’ordenament jurídic, qualsevol responsabilitat pels danys i perjudicis de tota naturalesa derivats de:\nL’incompliment de les lleis, la bona fe, l’ordre públic, els usos del tràfic i el present avís legal com a conseqüència de l’ús incorrecte del lloc web. En particular, i a manera d’exemple, Tapisseries Alfil S.C.P. no es fa responsable de les actuacions de tercers que vulnerin drets de propietat intel·lectual i industrial, secrets empresarials, drets a l’honor, a la intimitat personal i familiar i a la pròpia imatge, així com la normativa en matèria de competència deslleial i publicitat il·lícita.\nAixí mateix, Tapisseries Alfil S.C.P. declina qualsevol responsabilitat respecte a la informació que es trobi fora d’aquesta web i no sigui gestionada directament pel nostre webmaster. La funció dels links externs que puguin aparèixer en aquesta web és exclusivament la d’informar l’usuari sobre l’existència d’altres fonts susceptibles d’ampliar els continguts que ofereix aquest lloc web. Tapisseries Alfil S.C.P. no garanteix ni es responsabilitza del funcionament o accessibilitat dels llocs enllaçats; ni suggereix, convida o recomana la visita als mateixos, de manera que tampoc serà responsable del resultat obtingut. Tapisseries Alfil S.C.P. no es responsabilitza de l’establiment d’hipervincles per part de tercers.\nEn el cas que qualsevol usuari o un tercer consideri que existeixen fets o circumstàncies que revelin el caràcter il·lícit de la utilització de qualsevol contingut i / o de la realització de qualsevol activitat en les pàgines web incloses o accessibles a través del lloc web, haurà enviar una notificació a Tapisseries Alfil S.C.P. identificant-se degudament i especificant les suposades infraccions.


Els nois de Joan Pozo cauen contra el cuer\nCB Samà Vilanova i la Geltrú 07-11-2018 10:32\nCB Samà SMA - CB Gavà. Dani Ximenes\nLes noies de Rubén Tenor sumen la quarta victòria\nBÀSQUET SAMÀ VILANOVA-SMA – CB VALLS BNA 67-79\nJugadors: JL. Moreno, P. Vila, D. Morales, S. Santos, C. Artigas, G. Andreu, M. Sanchez, S. Liao, D. Calvo, M. Vilargonter.\nAbsències: J. Paredes.\nParcials: 11-23, 28-15 (39-38), 15-20 (54-58), 13-21 (67-79)\nEl Sènior Masculí "A" del Club Bàsquet Samà Vilanova i la Geltrú va tornar a jugar a casa, dissabte a les 20 h. Aquest cop el rival era el CB Valls, equip que arribava com a cuer de grup però era un equip que havia competit tots els partits. Seria un partit difícil, com tots els de la temporada.\nEl partit va començar amb domini dels visitants. Els samistes van començar molt erràtics, fallant molts llançaments. Això, sumat a una intensitat defensiva quasi nul·la, feia que les distàncies arribessin inclòs a 20 punts.\nEn el segon quart, els vermells van augmentar la intensitat darrera i aconseguien arribar a la mitja part 1 punt amunt, després d'anotar 28 punts.\nA la represa, la igualtat es va instaurar en el partit. Els visitants agafaven petites diferències però els samistes sempre estaven allà.\nEn l'inici de l'últim quart, seguia tot igual. Fins i tot es va arribar a la igualtat en el marcador. Però en els últims 5 minuts, els nervis i la precipitació es va apoderar dels vermells i va provocar un resultat final de – 12 en el marcador.\nMés jugadors de l'equip han de fer un pas endavant i sobretot, tots han de sumar més en el treball defensiu, que és on tenen el problema els nois de Joan Pozo.\nDestacar el gran partit de Pau Vila que amb 17 punts. 5 rebots i 5 assistències va ser l'MVP del partit. També destacar els 16 punts i 7 rebots de Martí Sánchez i els 19 punts de Guillem Andreu.\nEls samistes es desplacen la setmana vinent fins als Monjos, diumenge 11 a les 18.15 h.\nEL SURTIDOR CBSAMÀ VILANOVA-SFA 62 - CITYLIFT GEIEG UNI GIRONA B 41\nJugadores: Laura, Andrea, Judith, Anna, Anira, Marina, Laia, Xènia, Mireia, Gemma, Elena.\nParcials: 17-12, 15-4 (32-16), 16-12 (48-28), 14-13 (62-41)\nEl passat dissabte el Sènior Femení del Club Bàsquet Samà Vilanova i la Geltrú va guanyar a casa davant l'Uni Girona, en un partit on les jugadores vermelles van dominar des de l'inici.\nLes vermelles van començar el partit molt concentrades i molt intenses, i això va fer que les visitants tinguessin molts problemes per atacar. Aquest ritme de partit el va imposar durant tota la primera part i va arribar amb 18 punts a dalt a la mitja part.\nEn la segona part, l'inici de les samistes va ser igual d'exigent i d'intens, i van estirar el marcador fins als 30 punts. L'Uni Girona, que defensava zona, veia com les vilanovines aconseguien connectar entre elles i estaven molt còmodes en la pista.\nFinalment, uns últims cinc minuts amb molta relaxació de les samistes va fer que les gironines escurcessin diferències i deixà el marcador en 62 - 41.\nLa setmana vinent l'equip visita el Barça CBS, diumenge a les 19.30 h de la tarda.


Dixthree - Tot Nuvis\nDóna un toc original, diferent i sorprenent al teu casament! Et presentem Dixthree, una formació trio de dixieland i jazz tradicional (trompeta, banjo i tuba), amb en Juanjo Molina com a gran protagonista. Ideal per a amenitzar l’aperitiu previ al banquet del teu casament.\nEs pot ampliar a quartet afegint un bateria. Fantàstic!\nAmenització de casaments i esdeveniments.\nQuin estil musical treballeu?\nDixieland i jazz tradicional principalment, entre altres.\nTrio (trompeta, banjo i tuba), ampliable a quartet.