El PP donarà suport a l’aspirant a l’alcaldia que assumeixi 11 accions del seu programa - Cerdanyola Informa!\nInici » Noticies » El PP donarà suport a l’aspirant a l’alcaldia que assumeixi 11 accions del seu programa\nEl PP donarà suport a l’aspirant a l’alcaldia que assumeixi 11 accions del seu programa\nBuenaño posa els seus càrrecs a disposició del partit\nManuel Buenaño, president del PP confirma ahir que no optarà a la reelecció // Foto: Judit Josa\nEl president i cap de llista del PP, Manuel Buenaño va posar ahir sobre la taula el document amb les 11 mesures que el partit ha defensat durant la campanya electoral com a via de sortida al ple d’investidura.\nCarme Carmona (PSC) i Carles Escolà (CxC), caps de llista de la primera i segona força es disputen el càrrec després d’empatar en nombre de regidors i amb només 28 vots de diferencia. A dos dies de la sessió plenària es manté la incògnita a l’espera que CiU, que amb tres regidors pot decantar la balança, prengui una decisió.\nAhir però va entrar en joc el PP. Els tres edils populars podrien votar dissabte al candidat a l’alcaldia que assumeixi els 11 punts del document popular íntegre, segons va explicar Buenaño.\nEn cas que cap dels aspirants s’avingui a l’acord, el PP, cinquena força del nou plenari, presentarà a Buenaño com a candidat. Compromís ha refusat l’oferta, segons van explicar ahir els populars, mentre que el PSC no s’ha pronunciat.\nEl paquet: 11 mesures innegociables\nEl PP planteja el text com un paquet innegociable pel que no seria possible assumir només alguns dels punts. El més probable és que dissabte els tres edils votin al seu propi candidat.\nEntre els 11 punts, Buenaño va destacar l’exigència que l’Ajuntament exerceixi d’acusació en el cas obert contra els exregidors d’ICV Toni Morral i Santi Cayuela i el convergent Félix Riba a més de la cap d’àrea d’Esports arran d’una denuncia dels populars per l’adjudicació directa dels serveis esportius del Casal de l’Esport i la piscina municipal de Montflorit el 2008.\nAltres punts recollits en el document són la sortida de l’Associació de Municipis per la Independència o la implantació del bilingüisme en les comunicacions municipals.\nEls populars proposen la neteja integral de l’abocador de Can Planas, una auditoria de l’empresa mixta Cerdanyola Aparca, el compromís de baixar l’Ibi un 3,5 % anual els propers 4 anys, la implantació de l’ordenança de civisme i l’increment de la plantilla de la Policia Local.\nEl document recull a més la creació d’un portal de transparència, la construcció d’un casal de gent gran a Ca n’Altimira o la creació d’una borsa d’habitatge social. Les 11 mesures s’haurien d’emprendre els 100 primers dies de mandat.\nCongrés del PP a la primavera\nEn la mateixa compareixença, el líder popular va reafirmar la seva intenció de no optar a la reelecció a la presidència del partit en el congrés de la primavera. Buenaño va posar els seus càrrecs interns i com a regidor a disposició del PP en el darrer comitè executiu després de considerar els resultats electorals del 24 M com “una dura patacada”.\nLa junta sorgida del Congrés cerdanyolenc decidirà a la primavera la continuïtat de Buenaño com a regidor i portaveu de grup; malgrat que ahir tampoc va descartar ser candidat al 2019.\n“Assumeixo la responsabilitat d’aquests resultats que no esperàvem. Tot i que són els tercers millors del PP a Catalunya després de Badalona i Castelldefels, no deixen de ser dolents”, va dir després del ple de comiats\nDos consellers comarcals\nL’actual portaveu popular tampoc optarà a la presidència del PP comarcal, càrrec que ostenta des del 2013.\nEls populars han passat de 6 consellers al Consell Comarcal a 2. L’edil de Barberà, Adolfo Ballego i un dels dos regidors de Cerdanyola, per ser el municipi on el PP ha aguantat millor el cop, ocuparan els càrrecs de consellers, segons va anunciar ahir a Cerdanyola Manuel Buenaño, que encara no ha decidit si serà Rosendo Calet o Flugencio Yeste.\n#Ajuntament de Cerdanyola #Carles Escolà #Carme Carmona #investidura #Manuel Buenaño #PP\nBuenaño és nomenat coordinador provincial de la campaña d’Albiol\nCarmona reivindica el llegat del darrer govern socialista\nBuenaño (PP) exigeix a l’alcalde que compareguin els encausats pel Cas Altis


Planeta Clàudia: Fora de joc literari\nFora de joc literari\nEstic en fora de joc en quant a lectura.\nNo m'entra res. No hi ha manera.\nI no m'agrada.\nNo és per manca de llibres, perque m'estan esperant a la lleixa llibres com aquests:\n- El vel pintat, de William Somerset Maugham\n- La sombra alargada del amor, de Mathias Malzieu\n- Amsterdam, d'Ian McEwan\n- Anna Karenina, de Léon tolstoi\n- El Clan de l'Ós Cavernari, de Jean M. Auel\nJa en porto tres de començats ( El Pont dels Jueus, El tiempo entre costuras i un altre que ara no recordo) i no hi ha manera...\nNo m'atrapen, em cansen, no m'agraden.\nIdees per atacar aquest virus?\nAixò ho ha escrit Kudifamily a les 8:54\nOstres, doncs a mi el de El tiempo entre costuras em va enganxar molt. Fa uns dies que l'he acabat i ara estic a l'espera de trobar-ne un altre que em motivi.\nJo suposo que deus passar per una fase de poques ganes de llegir, perquè els llibres que anomenes tenen bona pinta. D'aquí un temps segur que els devores!\n15 de febrer de 2011 a les 9:40\nHas llegit "Grandes Esperanzas" de Dickens? A mi em va fascinar :-))\n15 de febrer de 2011 a les 16:12\nSuposo que la millor manera d'atacar aquest virus és ignorar-lo.\nA mi m'agrada llegir però no com una obligació, no es tracta de llegir molt sinó de llegir quan em ve de gust fer-ho. Em sembla que si "t'esforces" a llegir encara serà pitjor, deixa passar aquesta etapa i segur que ben aviat tot tornarà a la normalitat gairebé sense adonar-te'n.\nPetons per tota la colla :-)****\n15 de febrer de 2011 a les 18:08\nBusca un títol nou.\nI deixa Anna Karenina per més endavant...\n16 de febrer de 2011 a les 11:59


Coneixeu els Premis Jove, proposa!?\nInici » Comunitari » Coneixeu els Premis Jove, proposa!?\nPremis Ateneus 2012, guanyadors del Premi Jove, proposa!\nEspectacle La patilla del Laboratori Patates amb suc\nDv, 28/09/2012 - 13:50\nPer cinquè any consecutiu el Premi Jove, proposa! de la Federació d’Ateneus de Catalunya (FAC) dóna l’oportunitat a grups de joves entre 16 i 30 anys a fer realitat els seus projectes creatius. Imprescindible tenir una idea, desenvolupar-la i emmarcar-la en l’espai d’un ateneu, dels gairebé 160 que hi ha arreu del territori català, que formi part de la FAC.\nAl 2011 els guanyadors van ser el Laboratori Teatral Patates amb suc de l’Hospitalet de Llobregat. El David Belzunce, fundador de l’associació juntament amb en Víctor Gómez, explica que l’objectiu del Patates amb suc és donar “un espai d’entrenament i experimentació per a aquelles persones que es volen dedicar al teatre” a la vegada que confien en el teatre “com a eina de comunicació i transformació social”.\nVan conèixer la convocatòria del Premi Jove, proposa! a través de diferents portals d’Internet “que informen de beques i ajuts per a entitats juvenils” i des del primer moment “vaig sospitar que el nostre projecte representava l’esperit del premi i que teníem opcions”. En aquell moment el projecte de “La Patilla” portava gairebé dos anys en marxa però sempre s’havia representat de forma molt esporàdica, en bars i pubs, o en teatres però en el marc de festivals i actuacions puntuals. “Des de feia temps ens rondava pel cap la idea d’iniciar una temporada estable de l’espectacle i el fet de descobrir el Premi “Jove, proposa!” ens va animar del tot”.\n“Una de les premisses elementals de les bases del premi era presentar-nos amb el suport d’un ateneu popular adscrit a la Federació on el nostre projecte es pogués dur a terme i resulta que alguns dels membres més actius de Patates amb Suc havíem coincidir durant la nostra infantesa al Centre Catòlic de L’Hospitalet”. En aquest ateneu va ser on havien rebut les primeres pinzellades de la seva formació teatral als cursos de l’escola d’interpretació infantil Capsa de Somnis. “La nostra bona relació amb el Centre Catòlic i les ganes que teníem des de feia temps de presentar-hi un projecte ens van animar a presentar-nos conjuntament i aspirar al Premi Jove, proposa!. L’objectiu però, era dur a terme el projecte tant si guanyàvem el premi com si no”.\nFinalment el Laboratori Patates amb suc va sortir guanyador dels Premis i ara mateix estan a punt d’estrenar la segona part del cicle d’actuacions que consistirà en 5 espectacles que es desenvoluparan entre novembre i desembre.\nA tots els joves que comencen a fer teatre “un consell que els hi donaria és que no fessin cas del que fins ara els hi han dit o han vist que és el teatre. Els hi proposo fer un reset i a partir d’aquí veure molt de teatre però també fer molt de teatre. Crec en l’experiència per sobre de tot”. En David actualment viu o com ell diu “sobreviu” gràcies al teatre reconeix que “és molt difícil arribar a formar part d’aquell petit nucli de persones que poden guanyar-se la vida amb les arts escèniques, cal pencar molt i tocar moltes portes. Però jo sóc molt més partidari d’intentar-ho amb projectes propis, amb innovació i creativitat i des de sota que anant a centenars de càstings per veure si aconsegueixo una feina un dia o altre”.\nPer això des del Laboratori Patates amb suc animen a totes aquelles persones amb alguna idea de projecte o amb ganes d’implicar-se en algun projecte vigent, a posar-se en contacte amb la companyia.\nActualment Patates amb Suc està immersa en diferents projectes com la comèdia “El Mètode Jennifer” que va fer temporada abans de l’estiu al Teatreneu de Gràcia i que ben aviat tornarà a trepitjar els escenaris, o l’òpera-rock “Projecte 34” que es reestrena el 30 de novembre al Teatre Joventut de L’Hospitalet. I a partir de l’octubre podeu consultar els dies i horaris de l’espectacle “La Patilla” al Centre Catòlic de l’Hospitalet.\nPodeu presentar-vos al Premi Jove, proposa! 2012 fins el dia 11 de novembre. Consulteu les bases i descarregueu la fitxa d'inscripció en el següent enllaç.\nPremis Jove, proposa! 2012 (finançament)


Pinya dolça - Comenaranjas\nPinya dolça completa molt apreciada en la gastronomia de qualsevol cuina. Gaudiu de tot el sabor tropical d'aquest excel·lent fruit.\nLa pinya és un cultiu clarament tropical que avui dia és el segon fruit tropical més conreat només superat pel plàtan. Suposa al voltant d'un 20% de tot el cultiu comercial de fruites tropicals. Un 70% es consumeix en fresc mentre que la resta és enllaunat en almívar on es consumeix majoritàriament en països temperats. Aquesta pràctica es va iniciar a Hawaii al segle XVIII.\nEls principals països productors de pinya dolça són Brasil, Tailàndia, Costa Rica, Filipines, Xina i Índia. Entre aquests 6 països es conrea el 50% de la producció mundial que arriba a la resta del planeta.\nHistòria i origen de la pinya dolça\nL'origen de la pinya dolça tropical és incert ja que moltes fonts el situen a Amèrica del Sud amb estudis que parlen de Paraguai, Argentina o Brasil com els països originaris. Aquesta teoria data l'origen en el naixement de la conca del Plata des d'on s'estendria a l'Amazones i a la zona de Veneçuela i les Guaianes. Els Mochica la van conrear en el 200 d. C. a Perú apareixent representada en la seva ceràmica. Al segle XVI s'estendria cap a Europa i zones tropicals d'Àfrica i Àsia.\nNo obstant això hi ha una altra teoria sobre l'origen Africà d'aquesta fruita que posteriorment s'estendria a Amèrica.\nEl nom pineapple (piña en castellà) se li va atorgar per la similitud amb la llavor del pi. Ananas és el nom que li van donar els indígenes amb el significat de fruita excel·lent.\nPropietats i beneficis de les pinyes dolços\nLa pinya és una de les deu fruites més recollides del món, entre els beneficis de la pinya cal destacar els següents:\nÉs rica en vitamines A, B, C i E aportant magnesi, calci, sodi, potassi etc.\nAnti oxidant: elimina els radicals lliures.\nAjuda a eliminar la retenció de líquids gràcies a les seves propietats diürètiques.\nIdeal per mantenir el "tipet" gràcies a l'eliminació de lípids dels àpats.\nCicatritzant, tonificant i digestiva afavorint el trànsit intestinal.\nProtegeix les dents i les genives eliminant els bacteris de la boca.\nMillora l'estat immunològic i per tant el benestar general etc.\nPes aproximat: 1.5 - 2.5 kg


Ximo Puig es reuneix amb representants del sector de l'hostaleria per a traslladar-los les ajudes del Pla Resistir - Generalitat Valenciana\nXimo Puig es reuneix amb representants del sector de l'hostaleria per a traslladar-los les ajudes del Pla Resistir\n- El president de la Generalitat ha mantingut una reunió amb el president de la CEV i amb els representants de les principals entitats associatives empresarials de l'hostaleria\nValència . El president de la Generalitat, Ximo Puig s'ha reunit aquest matí amb representants del sector de l'hostaleria a la Comunitat Valenciana per a explicar-los les ajudes incloses en el Pla Resistir, a les quals es poden acollir per a pal·liar els efectes de la restricció d'activitat establida a fi de fer front a la pandèmia de COVID-19.\nEn el transcurs de la reunió, el president ha traslladat l'aposta decidida del Consell per minimitzar els danys i reactivar els sectors econòmics més afectats, com és el cas de l'hostaleria, mitjançant el pla de xoc aprovat la setmana passada, que està dotat amb 380 milions d'euros.\nAquest pla de xoc, el Pla Resistir, s'articula en quatre blocs: ajudes directes a empreses, autònoms i treballadors afectats per ERTO; ajudes específiques per a sectors amb un perjudici sostingut durant tota la pandèmia; nous instruments financers de l'Institut Valencià de Finances (IVF), i les ajudes Parèntesi, en col·laboració amb diputacions i ajuntaments.\nEn la reunió han participat el secretari autonòmic de Turisme, Francesc Colomer, i els presidents de la Confederació Empresarial Valenciana (CEV), Salvador Navarro; la Confederació Empresarial d'Hostaleria i Turisme de la Comunitat Valenciana (CONHOSTUR), Manuel Espinar; la Federació d'Oci, Turisme i Joc de la Comunitat Valenciana (FOTUR), Víctor Pérez; la Unió Hotelera de la Província de València (UHPV), Luis Miguel Martí, i la presidenta de l'Associació Provincial d'Empresaris d'Hostaleria (APEHA), María del Mar Valera.


Penya pren com a model el poema èpic Les souvenirs du peuple, el més personal del poeta francès Pierre-Jean de Béranger (1780-1857), sobre Napoleó. En el model, una vella conta els seus records personals de Napoleó a un auditori de pagesos. La imitació és conscient i arriba fins a les exclamacions dels pagesos en forma d'embolisme que, en diàleg amb el protagonista com en el cor grec, fan avançar la narració (Parlez-nous de lui, grand' mère; parlez-nous de lui / Contau-mos-ho, padrina!; contau-mos-ho tot!). A La Colcada, una àvia conta als seus néts els seus records de joventut de la Festa de l'Estendard, també anomenada la Colcada, i així es converteix en un alter ego del poeta. Però encara que Penya narri com era la festa en una època que ell no va poder viure, gràcies a la seva documentació aporta dades per a la història. Pel contingut i pel moment en què fou premiada, La Colcada s'insereix en la moda de temes arcaïtzants de l'època i de poesia històrica.\nL'any 1969 es col·locà a la plaça del Banc de l'Oli de Palma una estàtua de bronze dedicada a Pere d'Alcàntara Penya, obra de Remígia Caubet, en la qual es representa la padrina de La Colcada enrevoltada dels seus néts.\nImatges del monument de La Colcada\nText de La Colcada, de P. d'Alcàntara Penya\nSobre la variant "colcada" i altres\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=La_Colcada&oldid=21888036»\nDarrera modificació: 31 ago 2019 a les 11:53


moon – Pàgina 28 – Jove Espectacle\n18 de juliol de 2017\tLeave a comment\nL’aprovació de l’Estatut de l’Artista, més a prop que mai http://www.dansacat.org/actualitat/1/3102/ – Notícia del Sector | 13/07/2017 Dimecres 12 de juliol, representants de més de setanta associacions, entitats i sindicats del sector de la cultura van presentar el document marc amb 50 propostes que lliuraran la setmana que ve a la subcomissió per a l’elaboració de l’Estatut de l’Artista. “Transversal ...\nLes companyies emergents poden presentar la seva proposta fins el 5 de setembre. L’entitat ofereix sales d’assaig i l’espectacle s’estrenarà a Lluïsos Teatre el gener de 2018 i s’anunciarà com a part de la programació de la sala. A l’octubre s’obrirà una nova convocatòria de residències. Lluïsos Teatre obre, per tercer any, la convocatòria de residències artístiques, dirigida a estudiants ...\nCONVOCATÒRIA ARTS ESCÈNIQUES 2017-2018 El programa d’Arts Escèniques del Centre Cívic Can Felipa presenta les bases de la nova convocatòria destinada a donar suport a les companyies, artistes i col·lectius escènics emergents en vies de professionalització, dividida en tres modalitats: Escena actual i Menuda Felipa. Els projectes seleccionats en les diferents modalitats donaran forma a la programació d’escena Can Felipa ...\nEl músical, creat per l’equip de No Day But Today, convoca audicions infantils els propers dies 12 i 13 de juliol a Barcelona per cercar els tres nens protagonistes de la història. Després de l’èxit aconseguit la temporada passada amb l’estrena de la nova producció de Rent, l’equip de No day but today presenta Fun Home, l’èxit musical de Broadway basat en el còmic autobiogràfic ...\nEl Festival Circ Cric conclou la seva 8a edició amb més de 26.000 assistents i una setantena de funcions 7 de juliol de 2017.- El Festival Circ Cric no para de créixer i es consolida en el sector com a festival de referència i punt de trobada dels seus professionals. A falta del darrer espectacle de la temporada, “Low cost ...\nEl Festival Internacional del Circ de Figueres, a la corda fluixa – tornaveu\n6/7/2017- www.tornaveu.cat Si no hi ha moviments importants per part de l’Ajuntament de Figueres, aquest hivern no hi haurà circ a la ciutat. Figueres s’havia de convertir en referència mundial d’aquest art, però ha vist interromput el seu camí per una barreja de “falta d’il·lusió” per part de l’organització d’una banda, i de discrepàncies polítiques a l’Ajuntament sobre el projecte ...


La directora d’epidemiologia de l’Institut de Salut Carles III, Marina Pollán; la directora de l'Institut de Salut Carles III, Raquel Yotti, i el secretari general de salut digital, Alfredo González, el 15 de desembre del 2020. (Horitzontal)\nL’11,6 % dels catalans i el 9,9 % dels ciutadans de tot l’Estat espanyol han generat anticossos del coronavirus, segons la quarta onada de l’estudi de seroprevalença. L’estudi impulsat pel Ministeri de Sanitat i l’Institut Carlos III revela que el 12,4 % de la població de la demarcació de Barcelona, l’11,4% de la de Girona, el 12,2 % de la de Lleida i el 5,6 % de la de Tarragona tenen anticossos del coronavirus. Aquestes són les dades de prevalença global, que té en compte també les dades dels anteriors estudis. Les dades de la quarta onada s’han obtingut entre el 16 i el 29 de novembre i hi han participat 51.709 persones. Es farà una cinquena onada el mes de febrer i una sisena al maig.


Salvem la Colònia Castells: de gener 2011\nLa concentració de recolzament i acompanyament a les sis famílies afectades davant de Reursa ha aplegat a unes 40 persones. Els veïns -envoltats inexplicablement per dues forgonetes de mossos d'esquadra- han pujat al pis i han entregat simbòlicament una clau de xocolata a l'empresa, una clau de mentida., de mentida ,com el que han fet ells durant tot el procés d'expropiació.\nPròximament penjarem fotografies de la concentració i una crònica més detallada. Assegurem, però, que no serà l'última acció que realitzarem per salvaguardar el dret d'aquestes famílies a quedar-se al barri. Doncs la resposta de Reursa ha sigut dir que ja enviaran les notificacions de desnonament i que han resolt expulsar a les persones afectades.\nReursa posa en risc d'exclusió social a sis famílies precàries amb l'amenaça d'expulsar-les de casa seva\nAvui, divendres 28 de gener s'acaba el termini que ha imposat Reursa per l'entrega de claus definitiva als llogaters de la primera fase que encara habiten a la Colònia Castells. Sis famílies s'enfronten a l'amenaça de ser desnonades i expulsades definitivament de casa seva sense dret a reallotjament, malgrat les promeses en sentit contrari que els hi havien fet. D'aquesta manera culminarà el procés d'expropiació forçosa dels habitatges del pla d'enderroc del barri impulsat per l'Ajuntament de Barcelona i l'Institut Català del Sòl i executat per l'empresa Reursa.\nLa situació que viuen aquests llogaters a dia d'avui és dramàtica. En ple augue de la crisi econòmica, un possible desnonament agreujarà sense remei la seva situació d'inestabilitat. En tots els casos la precarietat com a conseqüència de la falta d'ingressos estables és una constant, i l'amenaça real de quedar-se al carrer -sense l'únic que posseeixen, un sostre on pernoctar- no farà més que agreujar la seva situació, amb el que la posició de desempara i desprotecció serà total.\nUn cas flagrant és el de l'Encarna Muñiz, amb residència al passatge Barnola, 19. Té 62 anys, cobra una pensió mínima de jubilació de 540 euros al mes, va arribar al barri el maig de 2005 i fins el juny de 2010 va estar pagant un lloguer a Barnola SL (que li cobrava fraudolentament). A l'Encarna, Reursa li va prometre que la recol·locarien a un pis o casa de substitució al mateix barri. Malgrat això, li exigiren que abandonés l'habitatge abans del 29 des setembre de 2010, tot i que fins aquesta setmana no ha rebut cap mena de comunicació sobre la seva situació. Fins que aquest dilluns, dia 24, va rebre una carta on se l'encomiava a entregar les claus el divendres 28 a les 12 del matí a la seu de Reursa. Únicament quatre dies de marge i probablement, demà passat mateix o dilluns, l'Encarna es trobarà al carrer, completament indefensa i desprotegida sense cap mena de recurs ni d'allotjament.\nUn altre situació no menys greu és el de la Juana Pérez Méndez, 50 anys, que viu al Passatge Castells, 82 des de fa prop de 20 anys. La Juana va estar pagant el lloguer fins el 1999, és una persona amb una completa desprotecció social i moltes carències, no té cap ingrés conegut i la seva situació econòmica i social és crítica. Durant anys ha precisat de l'ajuda d'Isabel Nualart, l'assistenta social del Districte de Les Corts, que no ha fet absolutament res per garantitzar i pal·liar la seva situació.\nUn altre cas similar és el del Guillermo, d'aproximadament 40 anys, arribat a la Colònia Castells fà prop de deu anys. No té ocupació, està a l'atur sense cap mena de subsidi, viu en precari a una finca del passatge Castells en condicions d'infrahabitatge. També ha recorregut a l'assistència social però tampoc l'han ajudat.\nTambé hi ha la família Cherrez Cruz, residents al Passatge Barnola, 24, amb contracte de lloguer des del novembre de 2004. Aquesta família, tot i posseir un document de Reursa conforme els hi donaran una solució de reallotjament estan en una situació difícil doncs no saben quan ni com hauran d'abandonar el seu domicili, ni si es farà efectiva la promesa.\nI per últim, dos casos més que porten gairebé deu anys al barri, el cas de Judit Gimeno del passatge Barnola 36, a la Colònia Castells des de setembre de 2002 i que no ha rebut cap mena d'indemnització i la situació de Svetlana Ivhsina i Joan Puig, aquest últim en situació d'atur sense cap mena de subsidi. Aquesta parella tampoc tenen lloc on anar i en principi, malgrat les promeses, tampoc tenen dret a reallotjament\nUn pla ple de retards i irregularitats\nFins avui, el Pla de Modificació Puntual del Pla general Metropolità de Barcelona a l'àmbit de la Colònia Castells ha patit nombrosos retards i irregularitats. Cal recordar els constants terminis incompletrs per part de Reursa a l'hora de concretar l'expropiació i recol·locació dels veïns afectats, doncs l'execució de la primera fase estava prevista per la setmana santa de 2008, i han hagut de passar dos anys i mig abans de que és fes efectiu el trasllat dels afectats. A més, les últimes famílies amb dret a reallotjament els hi ha estat demorat fins fa poc més d'una setmana el seu trasllat als pisos de substitució, és a dir amb tres anys de retard. Cal recordar també, que tant el 2003 a la pròpia redacció del pla, com el 2007 amb la firma del Protocol de col·laboració on s'establia el marc del procés d'expropiació, es marcava el gener del 2011 com a termini màxim per implementar tot el pla, amb les dues fases completes i la recol·locació de tots els veïns a un habitatge de substitució. A dia d'avui, com es pot comprovar, no està completament assolida ni la primera fase del pla i la segona fase ha quedat postposada sine die.\nEntre les irregularitats comeses cal destacar el fet de que fins fa sis mesos (juny de 2010), molts llogaters han estat forçats a seguir pagant arrendament, malgrat que el caràcter de terreny expropiat marca clarament per llei, la prohibició de cobrar els lloguers dels habitatges afectats. Les administracions han permès el cobrament fraudulent, sobretot per part d'un dels propietaris majoritaris del sòl, Barnola S.L, desprotegint als residents afectats per aquesta situació. També hi ha el fet de que els pisos nous no estan degudament i completament acabats presentant nombroses deficiències (goteres, humitats, sistema de calefacció). O que a dia d'avui, tretze d'aquests pisos nous, construïts expressament, per la recol·locació romanen buits.\nIncomprensiblement el Protocol de Col·laboració establia que només serien recol·locades aquelles persones que acreditessin la residència amb títol d'arrendament abans de juny de 2001. La cosa s'agreuja amb el sumatori de retards i irregularitats al·ludides, doncs han provocat que fossin nombrosos els habitants que han arribat a la Colònia des d'aquella llunyana data. Aquest fet ha propiciat que famílies amb gairebé deu anys de residència siguin expulsades de casa seva sense miraments i sense cap tipus de dret a reallotjament. Davant aquesta situació de retard continuat, Reursa va prometre al juliol a aquestes unitats domèstiques afectades que tindrien reallotjament, ja fos en un dels pisos nous o bé a alguna de les cases buides de la segona fase.\nEn un procés d'expropiació, la fixació d'una data límit per la fixació del dret a reallotjament és una mesura que atempta directament contra el dret a habitatge digne pel que les administracions haurien de vetllar. Incomplint també l'articulat de la Llei d'expropiacions forçoses i del Reglament d'Expropiacions forçoses, on s'estableix que qualsevol persona expropiada amb un contracte legal d'arrendament té dret a reallotjament, independentment de l'antiguitat d'aquesta condició.\nExigim la immediata solució pels casos exposats.\nEntenem que aquestes persones tenen dret a la permanència al seu domicili fins que es clarifiqui el calendari de la segona fase del MPGM de la Colònia Castells.\nL'enderroc de la primera fase de la colònia no té sentit doncs no tenen pressupost per tirar endavant la construcció ni l'execucció de la segona.\nAvui ningú ha entregat les claus! Ni l'Encarna, ni el Joan, ni la Judith, ni la Juana.\nProu desnonaments! Aturem immediatament l'enderroc de la Colònia! Salvem-la de l'especulació!\nPublicat per Salvem la Colònia a 6:27\nHo han tornat a fer...Amb nocturnitat i al·levosia, una altra familia sense casa, una casa menys a la Colònia Castells.\nQuatre seqüències d'un altre desallotjament absurd\nEls alienigenes a primera hora\nReursa (Incasol), Ajuntament, Guàrdia Urbana, Urcotex=\nPassió per destruïr.\nEns estem cansant de construir el que vosaltres destruiu\n¿Manolo: No era que siempe llevabais arnés cuando balizais?\nI potser començarem a destruir el que vosaltres construïu\nEl dispositiu policial barrant el pas al veïnatge\nPublicat per Salvem la Colònia a 10:18


DESTINACIÓ OFICIAL 'CELEBRITY'\nIntèrprets com Álvaro Morte, Pilou Asbaek i Greta Fernández es relaxen a l'illa, i Pixie Geldof ja s'ha instal·lat a la seva casa de Deià\nPALMA 21 de de juliol del 2020. 14:30\nMallorca continua sent pol d'atracció per als rostres més coneguts del cine, la televisió, la música i el paper cuixé. La Covid-19 no ha interromput (de moment) el flux de famosos i les seves ganes de relaxar-se a l'illa, tal com recull el 'Diario de Mallorca'.\nMichael Douglas i Catherine Zeta-Jones ja descansen a s'Estaca, després de passar el confinament a la seva casa de les Bermudes. L'actriu va compartir diumenge a les xarxes socials un selfie pres des de la propietat de Valldemossa i una story on el seu marit guarda la distància física amb la seva mascota a la impressionant finca, que van retirar de la venda el mes de maig passat. Segons publica la periodista María Eugenia Yagüe, l'actor hauria comprat a la seva exdona Diandra Lucker la seva meitat de l'immoble per 15 milions d'euros.\nEn remull, en una piscina a Andratx, es relaxa l'actor de 'Joc de trons' Pilou Asbaek. També a l'aigua, en el seu cas des d'una platja, es fotografia l'intèrpret Álvaro Morte, el Professor a la sèrie de Netflix 'La casa de papel'. S'acostuma relaxar amb la seva dona i els seus fills en una cala al costat de Port Portals. Fidel a Establiments continua sent el actor Til Schweiger. Ja són diverses les imatges que ha compartit en el seu Instagram des de casa seva.\nUna altra visitant recent a l'illa ha sigut l'actriu Greta Fernández, que va ser vista amb el seu pare, el gran Eduard, per la zona de la Colònia de Sant Jordi. Nominada a un Goya per la cinta 'La hija de un ladrón', va deixar rastre a les xarxes d' un bany en una piscina de la zona de Deià. A aquest poble màgic i sobrenatural hi ha tornat també la model i cantante Pixie Geldof, filla del cèlebre productor Bob Geldof. Segurament que el seu 'crew' (amb Alexa Chung al capdavant) es reunirà amb ella al llarg de les pròximes setmanes. Aquest cap de setmana passat també va visitar la localitat de Robert Graves el model alemany Johannes Huebl, el marit d' Olivia Palerm, que l'any passat va disfrutar d'un casament d'un amic a l'illa. Johannes va viatjar sol. La prova: va pujar a Instagram un moment de la videoconferència que va mantenir des de l'illa amb la seva dona.\nEl basquetbolista Rudy Fernández i la modelo Helen Lindes ja són a la seva casa mallorquina. Diumenge van disfrutar d'un dia de platja a Ses Covetes.\nLa llista de rostres coneguts a l'illa l'amplien Lorena Bernal i Mikel Arteta, Fiona Ferrer, Judith Mascó, que va estar fa unes setmanes disfrutant de la platja i fent senderisme per la zona de Muro, la televisiva xef Samantha Vallejo-Nágera ('MasterChef'), Caroline Corr (la bateria del grup irlandès The Corrs) i Félix Gómez i la resta de l'elenc de la sèrie 'La caza'. Per descomptat, no s'han d'oblidar Ana Obregón, Angy, el exfutbolista Carles Puyol, la model Vanesa Lorenzo, Leiva, Chenoa i Rosario Nadal.


Jordicine (Paranoia 68): Copèrnic (Miquel de Palol)\nMiquel de Palol (Barcelona, 1953) té un estil personal i fàcil de reconèixer. No s’assembla a ningú més. Se’n riu de tot i tothom sense complexos, creant uns personatges malparits i sense pèls a la llengua. Ho va deixar molt clar a "Què!" i a "Mònica Mir" i ara repeteix a “Copèrnic”, publicat per l’editorial Proa. Són 256 pàgines molt divertides, amb en Toni Radiguet fent embogir a familiars, amics i metges. Bon experiment sobre la personalitat i el subconscient.\nEstem davant d’un llibre, molt divertit, que reflexiona sobre el fet d’estar viu i les seves conseqüències. L’amor de parella, les infidelitats, les relacions amb els fills i fins i tot la malaltia i la mort passen pel sedàs de Palol, agressiu i contundent, com sempre. Una bona sàtira sobre la imbecil·litat de la naturalesa humana. En Radiguet ja està de tornada de tot. Passa de la dona, dels amics –a qui cada cop hi veu més defectes- i dels fills, que ja fan la seva, sense cap necessitat de donar-li explicacions. La vida li fa un gir radical quan li surt un gra al clatell; un gra que acaba tenint personalitat pròpia. Fins al punt de prendre el control de la situació. Aquest ‘ser sobreposat’ és capaç de fer-li fer coses que en Radiguet ni s’hauria atrevit ni a pensar.\n“Copèrnic” és el nom que Miquel de Palol escull per batejar la protrusió del nostre protagonista. El que comença sent un simple gra s'acaba transforma en un problema de difícil solució. I en un cas clínic d’interès mundial. Els metges van completament perduts. Desconeixen que li pot arribar a passara al pobre home, pare de família acomodat i exemplar. Inicialment, li van dir que no es preocupés. Ara ja no saben què explicar per regalar-li una mica de falsa tranquil·litat. Tot està articulat al voltant d’un fet insòlit i totalment irreal. Per cert, l’autor fa una picada d’ull a en Dídac, el locutor de Ràdio Vilablareix que, amb el pas dels últims anys, ha entrevistat pràcticament a tots els escriptors i escriptores catalans.\n“La responsabilitat és un joc que es juga en camp contrari. Sort que a mi ja no m’afecta. Triomfar situant-se per sota és la jugada de poker que permet fer imaginar als altres que no mostres quant per sobre hi estàs. No he copsat si estava obligat a agradar-me la idea que la Clara i jo pensàvem el mateix, la relació idealitzada dels temps d’estudiants (dins d’uns límits), tot i que ella diu que va ser molt al final de la carrera, i com la va liquidar, argumentant de forma (també) volgudament difícil de creure que jo li feia por, que soc massa per ella (ara deu ser al revés, amb els anys ha posat, força bé, cal reconèixer-ho, alguns quilos i foscor viril a tot el cos tret dels cabells, que s’ha enrossit, com totes en aquesta edat, per amagar els blancs), que per una experiència (ara en diríem aventura) havia estat bé, però li calia un home més tranquil i fiable, amb una certa garantia de ser un espòs equilibrat —devia voler dir «fidel» però no va gosar tant— i un bon pare pels fills”.\nPublicat per Jordicine a 7/14/2021 04:44:00 p. m.


Tuffudesu Osilo Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Osilo.\nVia Roma 13, Osilo, Osilo, Itàlia, 07033 - Veure al mapa\n"Cosy little place, location with a view over hills, room siz..."\nDouble or Twin Room and Private External Bathroom\nAl visitar Osilo, vosté es sentirà com a casa a Tuffudesu, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nTuffudesu ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, cuina compartida.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, ventilador, plat de dutxa, assecador de cabell per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Tuffudesu és una elecció inteligents per a viatgers a Osilo, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (57) Parelles (47) Viatgers en solitari (4) Famílies amb infants petits (3) Famílies amb infants grans (1) Grups (4)


L'Ajuntament de Barcelona, al costat de la Generalitat i l'AMB pacten un nou canvi en el sistema de tarifes del transport públic que en la pràctica continuarà encarint el bitllet mes usat (T-10) i aprofundint en una precarietat laboral per a milers de persones.\ndijous 5 de desembre de 2019| edici� del dia\nEs presenti com es presenti, l’anunci dels nous canvis en la tarifa dels bitllets de transport públic de Barcelona suposarà un nou increment en els preus. I ho venguin com ho venguin, encara que ara tinguin un títol més cool, aquest canvi de tarifes continuarà perjudicant als mateixos de sempre, és a dir, als joves i treballadors, i especialment a aquells i aquelles que s’hagin de desplaçar també per fora de l’àrea metropolitana de Barcelona.\nDesprés d’un any en què el preu dels bitllets s’havien mantingut congelats, l’Ajuntament de Barcelona, la Generalitat de Catalunya i la mateixa Àrea Metropolitana de Barcelona presentaven aquest dimecres una sèrie de canvis en el sistema de tarifes en el qual anunciaven com a mesura estavella la desaparició de les targetes T-Mes, T-50/30 i T-10, sent aquesta última la més emprada per gran part de la població.\nSi bé les dues primeres seran substituïdes per la T-Usual i en comparació el seu preu es veurà reduït, així com també la T-Jove sofrirà un descens del cost, el problema radica sobretot que per a milers de persones que, bé per necessitat o bé per falta de possibilitats, utilitzen la T-10 (ara T-Casual).\nAmb el nou augment de tarifes, aquest bitllet utilitzat per més d’un 57% de la població s’encareix en més d’un 11%. El que implica que els joves i els que cada dia s’aixequen per a anar a “currar” i tenen entre 26 i 65 anys, hagin d’abonar 11,35 euros per 10 viatges, davant la impossibilitat de costejar-se, fins i tot menys, el bitllet T-Usual.\nI és que si per a moltes treballadores i treballadors el cost del bitllet ja els suposava la meitat, o més, del seu salari, amb aquest augment es fa un pas més cap a una precarietat cada vegada més asfixiant per a molts sectors que veuran les seves alternatives de mobilitat més reduïdes.\nD’altra banda, la T-Casual perd també el caràcter transferible que mantenia la T-10. És a dir, desapareix la possibilitat de compartir preu i bitllet entre aquells i aquelles que viatgin junts. Això implica que en molts casos, el preu arribi a duplicar-se, especialment per als que han de desplaçar-se per fora de l’àrea metropolitana de Barcelona per necessitat. I és que, no oblidem que en molts casos es fa imprescindible baixar a Barcelona per temes laborals, sanitaris o altres.\nTot això, sense contar que el sistema de tarifes de l’àrea metropolitana de Barcelona es conforma a través d’una divisió per zones: de la 1 a la 6. Amb el que l’augment del preu en les zones de la 2 a la 6 es multipliquen exponencialment. Això significa que per a molts, el transport públic està començant a igualar-se quant a inconvenients econòmics amb el transport privat. Quelcom que va en contra del que "se suposa" és el principal cavall de batalla de l’Ajuntament de Barcelona, les zones de baixa emissió, amb mesures que també entraran en vigor l’any vinent contra la contaminació.\nNo obstant, en una roda de premsa en la que es presentava el nou sistema de tarifes, l’"alcaldessa del canvi" de Barcelona, Ada Colau, definia aquests canvis com a "revolucionaris" per la baixada en els preus d’alguns dels bitllets.\nPerò el que òbvia deliberadament Colau, és que des d’abans que s’iniciés la crisi econòmica en 2008, el preu del bitllet T-10, tan sols per posar l’exemple del més utilitzat, ha augmentat més d’un 57%, mentre que els salaris s’han mantingut amb el mateix valor, i quan no han estat rebaixats en molts casos, durant el mateix període de temps.\nFa deu anys la T-10 no passava de 7 euros (un preu que ja significava realitzar un esforç econòmic per a la majoria de la joventut). No obstant, excepte aquest any, els governs municipals, primer del PSC i CiU i després el de BenComú, han portat endavant una sèrie de forts augments que en la pràctica fan impossible l’accés al transport públic per a milers de persones.\nEl que segur no ha canviat en aquests anys de gestió del transport públic per part de BenComú són els sous desorbitats que s’emporten els dirigents de TMB. Uns salaris que en bona part provenen de l’increment anual en els preus dels bitllets, i per una altra de la falta de manteniment de les instal·lacions, la reducció de plantilla o l’externalització dels serveis, tal com denuncien els propis treballadors en innombrables ocasions.\nCatalunya / TMB Barcelona / Barcelona en Comú / Barcelona\n4Les eleccions s’ajornen per al dia 30 de maig\n5Quan fa més fred tallen la llum i augmenten el preu: nacionalització de les elèctriques ja!


La campanya arriba a la Fira de l’Oli Qualitat Verge Extra i les Garrigues, que se celebrarà entre els dies 21 i 23 de gener a les Borges Blanques, amb l'objectiu d’augmentar la comercialització dels productes locals i de proximitat i posar en valor el sector agroalimentari del territori\nproximitat vol territori aliments consum iniciativa\nActivitats en la Fira de l'Oli Qualitat Extra Verge 2020 - Foto: cedida per la Diputació de Lleida\nLa Diputació de Lleida, a través del Patronat de Promoció Econòmica, en la seva tasca de suport i promoció als ens locals del territori, impulsarà durant la Fira de l’Oli Qualitat Verge Extra i les Garrigues, que se celebrarà a les Borges Blanques entre els dies 21 i 23 de gener, la xarxa ‘Aliments del territori i tu’ amb l’objectiu de donar a conèixer els aliments locals i de qualitat del territori. Una eina que té els objectius d’augmentar la comercialització dels productes locals i de proximitat posant en valor el sector agroalimentari del territori i identificar els productes lleidatans en els establiments de distribució.\nEn aquest sentit, es volen impulsar iniciatives com ara les campanyes ‘T’ho portem a casa’ i ‘Tinc sort de tenir-te a prop’, que incentiven la compra en comerços de proximitat. També es col·labora amb altres campanyes, com la de ‘Compra i descobreix Catalunya’, amb la Fundació Xarxa de Barris Antics amb Projectes, iniciatives que ajuden a evitar el despoblament i a fixar la població jove als municipis i de la qual es lliuraran els premis de l’11a campanya de dinamització comercial de proximitat i territorial.\nAixí, s’ha organitzat una taula rodona sobre el desenvolupament rural i la lluita contra el despoblament, que moderarà el vicepresident del Patronat de Promoció Econòmica, Carles Gibert, i en la qual participaran les entitats Banc de Terres de les Garrigues, Projecte agroalimentari de l’obrador (Bellaguarda) i l’Associació Vall del Corb. La taula té com a objectiu buscar les necessitats i establir metodologies que permetin generar polítiques públiques locals, eines i experiències replicables en favor del repoblament rural i que afavoreixin noves oportunitats de vida, com l’habitatge i el treball als municipis del nostre territori. La taula rodona tindrà lloc el dia 21 de gener a les 10.00 hores.\nEn aquesta línia, l’estand de la Diputació acollirà maridatges amb oli, tallers gastronòmics per a infants, degustacions de diferents panadons artesanals, demostracions culinàries, tasts i maridatges de productes agroalimentaris i tasts guiats de vins, de pa de ronyó, de cava, de tapes i una acció final de tast i degustació de plats elaborats pels xefs dels restaurants amb el nou distintiu “Restaurant Verge Extra” i participants de la Mostra Gastronòmica de les Garrigues següents: La Placeta (Arbeca), amb Jaume Culleré; Hostal Benet (les Borges Blanques), amb Xavier Benet; i Els Fogons de la Carme (Cervià de les Garrigues), amb J. Miguel Guilarte.\nProp de 400 productors i restauradors fan possible la materialització d’aquesta iniciativa de desenvolupament rural a través de la promoció de productes amb el suport dels consells comarcals i el Conselh Generau d’Aran\nEn total, el certamen comptarà amb 30 expositors vinculats al sector de l’oli de qualitat verge extra, i 49 expositors vinculats a la resta de la indústria agroalimentària de proximitat, que ocuparan entre tots una superfície de més de 5.000 metres quadrats.


Port Olímpic ha instal·lat un desfibril·lador cardíac, per atendre eventuals urgències mèdiques càrdio-respiratòries. Aquest aparell, que ajuda a recuperar les constants vitals després d'una parada càrdio-respiratòria mitjançant una descàrrega elèctrica, està situat a Capitania, al costat de l'estació meteorològica.\nTot l'equip de Capitania i part del de Seguretat ha seguit el curs de formació per manejar el desfibril·lador; així, en cas d'urgència sempre hi haurà algú disponible per ajudar a manejar-lo. En qualsevol cas, el dispositiu compta amb una línia telefònica connectada a la centraleta les 24 hores, per guiar en el seu ús de ser necessari.\nDe fet, es tracta d'un equip molt innovador, desenvolupat per la companyia SafeTIC en col·laboració amb Philips, Mondial Assistance i Vodafone. És el primer desfibril·lador operacional connectat semiautomàtic que ofereix televigilància i teleassistència les 24 hores, a més de geolocalització, diagnòstic automàtic i assistència automàtica, gràcies al GPS i a la targeta SIM que incorpora.


Enric I. Canela » Blog Archive » Notícies de la premsa d’universitats, recerca i TIC del 31 de març, 1 i 2 d’abril\nLa Vanguardia de dissabte publica que als estudiants d ela Unió Europea els agrada Barcelona. Dóna dades sobre la procedència dels estudiants que hi ha a Barcelona i la seva àrea en relació al conjunt dels Erasmus.\nLa Razón publicava diumenge un article sobre l’enquesta de l’Institut Valencià d’Investigacions Econòmiques. Es veu que la majoria dels estudiants prefereixen un lloc a l’administració, una ocupació segura. El desig de crear empresa no és gran. Ho compara amb els EUA.\nEm sorprèn l’article d’Expansión d’avui “Así es el calvario de un profesor emprendedor”. Genial, diu que els professors universitaris espanyols no poden ser titulars de més del 10% de les accions de la seva spin off, etc. Coses de la llei d’incompatibilitats. Just ho diu després que la LOU ha estat modificada en la línia de permetre-ho.\nLa Razón d’avui, “Los ingenieros, en peligro de extinción” decideix ara defensar els arguments dels enginyers per tenir titulacions de 5 anys.\nEl Periódico d’avui, comenta que Montilla, suposo que amoïnat pel desgavell del seu govern, intenta recobrar la iniciativa i vol impulsar els “pactes nacionals”, entre ells el d’R+D+i. Que poc crec en això.


Palafrugell canvia contenidors i informa sobre la seva gestió de residus Ràdio Capital de l'Empordà\nPalafrugell canvia contenidors i informa sobre la seva gestió de residus\nL'Ajuntament de Palafrugell aposta per noves mesures per millorar la gestió dels residus al municipi\nL’Ajuntament de Palafrugell aposta per noves mesures per tal d’acabar amb la mala gestió de les escombraries al municipi. Després de la forta polèmica i les multes a negocis i particulars, el municipi compta amb una informadora de carrer que indicarà directament als ciutadans com gestionar els seus residus de manera eficient, així com dels possibles canvis que es puguin donar a la zona dels contenidors i respecte al servei de recollida.\nPer altra banda, se substituiran els iglús per contenidors nous en diferents punts del municipi. Se n’encarregarà una empresa privada que ja gestionava una part del servei i que a partir d’aquest any també s’ocupa de la recollida d’escombraries. Fins a finals de l’any 2018, aquesta empresa combinava la seva tasca amb la del Consell Comarcal, que acaba de finalitzar el seu contracte. Aquest canvi ha estat el motiu pel qual s’ha endarrerit la retirada dels antics iglús gestionats pel Consell, i que es calcula que encara trigarà unes tres setmanes. A més, es preveu que alguns dels contenidors canviïn la seva ubicació, començant pels barris de Vilaseca i el Pi Verd.\nAmb aquestes mesures, l’Ajuntament pretén reforçar els serveis de neteja i la recollida dels residus. Un propòsit al que s’afegeixen l’increment de la freqüència de pas de les recollides de la brossa, l’establiment d’espais amb tancaments destinats als contenidors i la intensificació de les mesures sancionadores.\nArticle anteriorTramuntana i temperatures de rigorós hivern\nArticle següent12 escons marquen el rumb de la vergonya\nEntrevistes SupermatíMar Coll - 1 de març de 2021 0\nAquest dilluns, a la secció “Veus de l’Empordà” del Supermatí, hem parlat amb l'Emili Riera, veí de tota la...


La intocable ja es pot tocar (Ernest Folch)\n5 min. 26/08/2011 00:00\nA finals d'agost, en plena canícula, amb el país tancat per vacances, arriba un dels esdeveniments polítics més sorprenents dels últims anys. No és cap mesura extraordinària per reactivar l'economia, no és cap revolta social, ni tampoc cap pacte fiscal. És una reforma de la Constitució! La intocable, sagrada i inviolable Constitució espanyola, símbol de la indivisible unitat de la pàtria i coartada eterna per no tocar res, de sobte es pot potinejar a la llum del dia i a cuita-corrents. Perquè el que és inversemblant no és que s'hagin posat d'acord en cinc minuts els dos partits que són incapaços de posar-se d'acord en res, ni tan sols en les mesures més elementals i senzilles contra la crisi que tothom reclama des de fa anys. El que és inquietant no és tan sols que és evident que, com ha dit el president Pujol, sempre que es posen d'acord el PSOE i el PP hi surt perdent Catalunya. El que és surrealista no és que la reforma hagi estat feta al dictat ridícul d'Angela Merkel, que des de fa uns mesos ha suplantat el rei com a cap de l'Estat espanyol, de l'Estat grec i dels que facin falta. El que és realment sorprenent i inaudit és la manera com s'ha anunciat i se'ns diu que es durà a terme.\nDes de fa dècades, un únic i monumental argument és usat contra els qui somien amb referèndums d'autodeterminació, sobiranismes i altres pecats constitucionals: la gran i totpoderosa carta magna. No, se'ns diu, no és possible tocar res perquè ho diu la Constitució. Perquè ho vam votar, ho vau votar, el 1978. Perquè aquest text va ser generat amb un gran consens de tota la societat, després del franquisme, i aquest text va servir per fer una transició pacífica. Perquè tocar-lo seria reobrir aquell meló, qui sap si les velles ferides, i el país es podria desestabilitzar. I així successivament. Durant anys hem estat metrallats, torturats i silenciats amb aquest fil musical. I de sobte, com una insolació d'estiu, llegim a la platja que ja res no val, que allà on dèiem blanc ara diem negre i que en literalment poques hores es posen d'acord el 90% dels diputats del Congrés per dur a terme una reforma exprés amb caràcter d'urgència de la irreformable Constitució per limitar el dèficit fiscal.\nDe sobte, la tan sagrada Constitució resulta que era tan sols una mena de decret llei que es tira endavant i endarrere a gust del consumidor, que es pot reformar sense ni tan sols passar per un referèndum, i que el pretès text del poble és canviat sense que ni tan sols s'hagi d'anar a les urnes, i a qui no li agradi que s'hi posi fulles. Perquè el que és més impressionant d'aquesta reforma no és el fons sinó la forma. No s'ha posat en evidència un problema de dèficit sinó un escàs respecte al text que se'ns presentava com a sagrat. Fa la sensació que els guardians de la pàtria s'han disparat un tret al peu perquè no sembla que s'hagin parat a pensar que el missatge que envien és demolidor: a partir d'ara reformar la Constitució és ràpid, fàcil i absolutament natural. N'hi ha hagut prou amb una senzilla maniobra dels dos únics partits per convertir les escriptures sagrades en un tràmit burocràtic.\nPerò el conill que Zapatero i Rajoy s'han tret del barret no sortirà gratis a Catalunya: patirà CiU, on les reaccions de Pujol i Duran a la reforma s'assemblen com un ou a una castanya, patirà el PSC, a qui una vegada més no li han preguntat res i es veu obligat a no tenir cap opinió sobre aquest acord, perquè si la volgués tenir ja fa temps que hauria decidit tenir grup parlamentari propi. El pacte, en canvi, és una bona maniobra per al PSOE i el PP, que es poden presentar com a dos grans estadistes que es poden d'acord en un moment de crisi i perquè passen el seu últim rodet sobre les poques protuberàncies autonòmiques que encara queden a l'Estat espanyol. Però deixa en molt mala posició la fantasia cada vegada més en decadència segons la qual ens podem anar a buscar la vida a Madrid de tant en tant a arreplegar les engrunes que encara queden. Els polítics catalans que pretenen ser influents a Madrid han rebut un clatellot dels que fan època. Ja no és tan sols que no obtenen res ni influeixen. És que ja ni els pregunten res: com a molt una trucada en segona o tercera ronda per cobrir l'expedient. N'hi ha hagut prou amb una senzilla conversa entre Zapatero i Rajoy, amb una paradeta a la seu de Rubalcaba. La mala notícia és que ni hi pintem res ni s'espera res de nosaltres. La bona notícia és que tots els arguments que ens han estat bombardejant durant dècades cauen ara pel seu propi pes. La propera vegada que ens tirin la Constitució pel cap ens farem un fart de riure.


Un gran Khachatryan per Khatxaturian - Revista Musical Catalana\nUn gran Khachatryan per Khatxaturian\nSergey Khachatryan. © Marco Borggreve (foto d’arxiu)\nTEMPORADA OBC. Sergey Khachatryan, violí. Dir.: Tomáš Netopil. Obres de Josep Maria Guix, Khatxaturian i Smetana. L’AUDITORI. 23 D’ABRIL DE 2016.\nBravos i més bravos van acomiadar la interpretació que la diada de Sant Jordi va realitzar el violinista Sergey Khachatryan del Concert en Re major del compositor georgià d’origen armeni Aram Khatxaturian. El guanyador més jove del Concurs Sibelius –aconseguit l’any 2000– i guanyador anys després de diferents concursos, com el Queen Elisabeth, amb èxits també amb les filharmòniques de Berlín i Viena, amb grans orquestres americanes, i amb la Concertgebouw o de Tòquio, l’han catapultat a un lloc prominent de l’actualitat violinística. La trajectòria concertística d’aquest violinista nascut l’any 1985 es remunta a la dècada dels noranta, però no ha estat fins ara que ha debutat al costat de l’OBC. Amb un violí Ysaÿe Guarneri del 1740 (de sonoritat exquisida i extraordinària en tot el seu registre) va oferir una versió de referència del Concert de Khatxaturian. Ple d’una gamma de colors, d’una dolçor en aquell “vals trist” que marca el tema central, d’una vitalitat rítmica excepcional, tan adient per a aquest concert, la interpretació denotava tota la qualitat que posseeix aquest solista certament excepcional. Però és per sobre de tot la sonoritat, la manera de copsar els diferents colors produïts per les escales modals, l’aprofundiment en les arrels de la música armènia que brollen dins el Concert (que té en Ara Malikian un dels màxims exponents en la faceta interpretativa) el que converteix la interpretació de Khachatryan en quelcom d’especial. La riquesa multicolor i complexitat tècnica que el destinatari d’aquest Concert, David Oistrakh, va accentuar encara més quan l’any 1940 va estrenar-lo en concert i en va complicar les cadències no són obstacle per a aquest violinista que amb poc més de trenta anys travessa un dolç moment artístic.\nEl concert de violí va venir precedit de la música del reusenc Josep Maria Guix titulada Imatges d’un món efímer. El mateix compositor va explicar al nombrós públic assistent les particularitats d’aquesta obra basada en diferents haikus japonesos: en la seva evocació i en el missatge que s’amaga darrere les paraules. La música de Guix és suggestiva, delicada, d’un refinament exquisit. Música que l’OBC va expressar amb tota mena de detalls sota la batuta del compositor txec Tomáš Netopil. I res millor en el debut al capdavant de l’OBC per a aquest director que el fet de poder oferir tres dels fragments més coneguts de La meva pàtria d’Smetana. Música nacionalista txeca per excel·lència, en què la descripció, l’evocació, les llegendes o els paisatges conviuen dins una de les partitures orquestrals més celebrades de l’escola nacionalista. Bona sintonia entre orquestra i director, amb uns músics que gaudien de les bellíssimes melodies que es desenvolupen a la partitura (entre les quals no podia faltar el celebradíssim El Moldava) i que per sobre de tot retrataven aquell món que el gran compositor de Bohèmia ens va deixar en la seva obra més cèlebre. Un gran concert, ben estructurat en l’elecció de les obres i per l’alt nivell interpretatiu assolit.


CONNIE KOEPKE: AMANT CONVERTIDA EN ESPOSA DEL MÚSIC NORD-AMERICÀ WILLIE NELSON, LA SEVA RELACIÓ, EL DIVORCI I ELS FILLS. - BIOGRAFIA CASADA - ENTRETENIMENT\nPrincipal Entreteniment Connie Koepke: amant convertida en esposa del músic nord-americà Willie Nelson, la seva relació, el divorci i els fills.\nConnie Koepke: amant convertida en esposa del músic nord-americà Willie Nelson, la seva relació, el divorci i els fills.\npublicat perBiografia Casada Publicat el 2 d'abril de 2020| En Cites , Divorci , Relació Comparteix això\nConnie Koepke és productora de cinema i va ser l'esposa de Willie Nelson del 1971 al 1988. Willie Nelson, de 86 anys, és un músic nord-americà i també actor i activista.\nConnie Koepke i Willie Nelson: la seva cronologia de la relació\nWillie Nelson es va casar per segona vegada el 1963. I la seva dona era la cantant i guitarrista country nord-americana Shirley Collie. Durant el seu matrimoni amb Shirley, Willie ja va establir una relació extramatrimonial amb Connie. La va conèixer a Cut and Shoot, Texas. Connie es va quedar embarassada del fill de Willie. La seva filla Paula Carlene Nelson va arribar el 27 d'octubre de 1969 a la sala de maternitat d'un hospital de Houston, a Texas.\nShirley va trobar una factura mèdica de l'hospital que anava a nom de Willie i Connie. Es va adonar que Willie l'havia enganyat amb Connie i, incapaç d'acceptar la seva infidelitat, va sol·licitar el divorci d'ell el 1971.\nConnie i Willie: el seu matrimoni i divorci\nWillie va continuar endavant i es va casar amb Connie el mateix any. La parella va tenir una altra filla a qui van anomenar Amy Lee Nelson.\nConnie i Willie (Font: Pinterest)\nPerò aquest tercer matrimoni de Willie tampoc va durar i la parella es va separar i es va divorciar el 1988 després de 17 anys de vida matrimonial.\nquants anys té Rachel Demita\nConnie Koepke i el seu naixement, la seva primera vida i la seva carrera\nConnie Koepke va néixer l'any 1938 als EUA. No se sap la data exacta de naixement. Però tenia uns 33 anys quan es va casar amb Willie.\nVa ser productora de pel·lícules i va treballar a Streetwise, que es va estrenar el 1984. A més, els seus altres crèdits inclouen Lovey: King of the Roadies i Mike Judge Presents: Tales from the Tour Bus Aquest últim es va publicar el 2017.\nWillie Nelson i les seves infidelitats i matrimonis, divorcis i fills\nWillie es va casar quatre vegades i tres van acabar en divorcis. El febrer de 2019, va dir en una entrevista:\n'He estat casat quatre vegades i viatjar per la carretera com ho faig (o ho vaig fer, sigui el que sigui) no és saludable per als matrimonis',\nL’amfitrió li va preguntar sobre Shirley, que va veure la factura del naixement de Paula, la filla de Connie i Willie:\n'Hi ha una història sobre Shirley que, suposo, es va trencar quan algú li va enviar la factura del naixement d'un bebè'.\nI Willie va afirmar secament:\n“Vaig poder veure com això la molestaria , '\nEl primer matrimoni de Willie va ser amb Martha Matthews. Va durar una dècada del 1952 al 1962. Van tenir tres fills; Lana, Susie i Willie 'Billy' Hugh, Jr. Willie Jr. es van suïcidar el 1991. Però Martha solia agredir físicament Willie diverses vegades.\nEl 1963 es va casar amb Shirley Collie i es van divorciar el 1971 després de conèixer la seva infidelitat. Willie es va casar amb la seva amant Connie el 1971. Després del naixement de les filles Paula i Amy, el duo es va divorciar el 1988.\nWillie es va casar amb la maquilladora Annie D'Angelo el 1991. Comparteixen dos fills Lukas Autry i Jacob Micah. Elogiant Annie el 2014, Willie va dir:\n'Ella ha estat acompanyada de mi per tot arreu: no es pot demanar res més que això'\nFont: Wikipedia, Cultura popular, El meu patrimoni\nnia patrimoni net llarg 2015\ncom iniciar una conversa amb algú nou\nquè necessites per tenir el teu propi negoci\nquants anys té Andrew Davila


Pau Juvillà: “No tots els mossos d'esquadra que surten a la novel·la són dolents”\nActualizada 22/03/2021 a las 16:43\n© Pau Juvillà: “No tots els mossos d'esquadra que surten a la novel·la són dolents”\nParla molt de pressa, a cops es menja les paraules. El seu darrer llibre i primer en solitari,\nHi ha diverses situacions fictícies a\nque sembla que descriguin situacions ben reals, que estem vivim. És casualitat? Previsió? Desig?\nJo tenia una certa intuïció. Les eleccions estaven a punt de caure, de convocar-se, i tenia la intuïció i el desig que la CUP faria un bon resultat. I això ens portaria novament a ser una peça clau per decidir polítiques. Llavors, atesa la situació del país i la idiosincràsia de la CUP, tot plegat donava per establir un seguit de trames policíaques i polítiques. És una mica de tot barrejat: desig, intuïció i casualitat. Quasi que és la tempesta perfecta.\nLa seva novel·la té moltes similituds amb\nde Vázquez Montalbán. S’hi ha inspirat?\nAquest llibre, tot plegat, surt del confinament domiciliari que vam patir l’any passat. Tots ens vam haver de quedar a casa. Em vaig acabar els llibres que tenia per llegir i vaig començar a rellegir-ne d’altres de vells i un d’aquests és el de Vázquez Montalbán, que l’hi vaig agafar a ma mare. També hi ha un conte de Ramon Usall que es diu\nAssassinat al Consell Polític de la CUP\n. Agafant els dos textos, m’inspiro i en surt la novel·la.\nA la seva novel·la, els dolents molt dolents són els Mossos d’Esquadra. També a la vida real?\nNo. I a la novel·la no tots els mossos són dolents. Hi ha un sergent de Lleida que és un bon mosso. Hi ha mossos bons i dolents.\nTambé hi ha un periodista que és el que ho investiga tot. És un petit homenatge a la família?\nBé, en part sí, perquè de fet una gran fan de la novel·la negra és la meva mare, que és periodista i gran lectora. I també perquè vaig creure que un periodista que treballa a Lleida d’origen menorquí donava molt de joc a la trama.\nTé en projecte més llibres en solitari o tornarà a escriure amb altres companys?\nMira, a mi m’agradaria que hi hagués més Pau Juvillà sol, però també compartit. Amb el David Marín, amb\nPrimàries de Sang,\nvaig aprendre molt i a més m’ho vaig passar molt bé. Espero en un futur seguir creant. De fet, algun projecte volta ja pel cap.\nA banda de la seva militància ha estat regidor de la Paeria i ara membre de la mesa del Parlament. On creu que podrà fer més feina política?\nPenso que són coses diferents. La meva feina, que és de tècnic de Medi Ambient, m’agrada molt i estar al Parlament és com estar a l’altra banda. És a dir jo ara com a tècnic faig aplicar unes lleis i ara podré participar en la creació d’aquestes lleis. La política sempre m’ha agradat molt. Quan era a la Paeria sempre li deia al company Gabarrell que era un honor per a nosaltres ser a l’ajuntament, perquè representem molta gent i no podem decebre’ls.\nEls seus autors preferits?\nA mi m’agrada molt Cabré, però llegeixo molt assaig. M’agrada molt Chomski, Harvey..., l’assaig em fa reflexionar. I de novel·la negra m’agrada llegir els autors de Lleida.\nUn llibre que no pot oblidar...\nCamí de Sirga,\nde Jesús Moncada.\nde la Gossa Sorda.


query_builder 22 juny 2020 13:37\nEl Diari Oficial de la Generalitat (DOGC) publica avui l’obertura d’una convocatòria de subvencions del Govern per ajudar els ajuntaments, promotors o entitats que hagin adquirit pisos per dret de tanteig de retracte mitjançant un préstec de l’Institut Català de Finances (ICF) i els hagin destinat a lloguer social.\nAmb aquesta línia de subvenció, el Govern vol afavorir la compra d’habitatges per part d’ajuntaments, promotors públics, promotors socials i entitats socials de la Xarxa d’habitatges d’inserció mitjançant el seu dret de tanteig i retracte per destinar-los a lloguer social. Especialment, el programa intenta fomentar la compra de pisos per destinar-los a persones amb major risc d’exclusió residencial, provinents de desnonaments o derivats per les meses d’emergències. Les entitats interessades poden sol·licitar la subvenció fins el 30 de setembre.\nFins al moment, a Catalunya s’han comprat per dret de tanteig i retracte prop de 4.000 habitatges, dels quals 1.116 a càrrec d’ajuntaments i entitats del tercer sector i la resta, per l’Agència de l’Habitatge de Catalunya.\nEl juny de 2018 es va signar un conveni entre l’Agència de l’Habitatge de Catalunya i l’ICF perquè les esmentades entitats disposin de préstecs en condicions favorables per adquirir habitatges destinats a lloguer social, amb. Amb caràcter general, poden sol·licitar el préstec a partir de 25.000 euros i un màxim de 10 milions d'euros per titular i 90.000 euros per habitatge. L'ICF finança el 100% de l'import a pagar per la compra de l'habitatge i les obres de rehabilitació a un interès fix del 3,25%, a 25 anys, amb una bonificació del tipus d’interès del 2% per part de l’Agència de l’Habitatge de Catalunya, quedant amb un interès final de l’1,25%.\nAquesta línia aposta per la fórmula de la propietat temporal associada al préstec rebut. És a dir, les entitats seran les titulars dels immobles durant 75 anys, termini a partir del qual l’habitatge entrarà a formar part del parc públic de la Generalitat i per ampliar l’oferta de lloguer social a Catalunya.\nEls habitatges s’ofereixen, majoritàriament, a famílies especialment vulnerables derivades des de les meses d’emergències i també a col·lectius amb necessitats del municipi on estan ubicats els habitatges.


La Guàrdia Civil és com la Stasi?\nSecretari de Formació d’Esquerra Republicana\nOperació Volhov de la Guàrdia Civil/ Foto: MAR MARTÍ\nLa darrera batuda de la Guàrdia Civil contra l’independentisme, batejada ben reveladorament com Operació Volhov pels seus mateixos autors, ha estat tan grollera en la seva execució que ha provocat tota mena de reaccions crítiques, força més enllà dels cercles més propers a les persones detingudes. No és casualitat que, a partir de l’ús que s’ha fet d’unes escoltes telefòniques molt discutibles, hi hagi hagut comentaristes que l’hagin comparat amb les pràctiques que es produïen, en un context històricament molt distint, a l’extinta República Democràtica Alemanya (RDA). Enric Marín, en concret, n’ha parlat fent memòria de La vida dels altres, un film dirigit per Florian Henckel von Donnersmarck que el 2006 va obtenir l’Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa.\nLa vida dels altres, situada al Berlín Oriental de 1984, gira al voltant de les circumstàncies d’un dramaturg crític amb el règim que és sotmès a una exhaustiva investigació per part de la Stasi. Un desplegament que inclou, d’acord amb els usos i costums d’aquella sinistra policia política, seguiments, punxades de telèfon i la instal·lació de micròfons a l’interior mateix del seu domicili. No en faré un espòiler però, en qualsevol cas, val la pena retenir que la tensió narrativa de la producció se centra en l’efecte que té sobre l’agent encarregat de la vigilància la contemplació -a la manera d’un voyeur- de la quotidianitat del seu objectiu. Diguem de passada, això sí, que es confirma que l’art de l’espionatge té força menys glamour del que sovint se sol pregonar. Queda prou clar que les ànimes senzilles que n’han fet el seu ofici menen una existència tediosa, burocràtica, gris, embrutidora i, per postres, amb una vida afectivosexual escassa i tirant a pobra.\nL’art de l’espionatge té força menys glamour del que sovint se sol pregonar\nEl cas és que tot plegat m’ha fet recordar dues lectures excel·lents que vaig fer fa una pila d’anys i que tenen en comú, des de punts de partida diametralment oposats, la denúncia dels mètodes de control i repressió que s’utilitzaven a la RDA: Autobiografía de un marxista alemán, de Robert Havemann, publicat el 1974 per Ariel, en traducció al castellà de Feliu Formosa; i El expediente, de Timothy Garton Ash, que va editar Tusquets el 1999. Havemann, un prestigiós científic alemany que el 1943 havia estat condemnat a mort com a opositor actiu al nazisme i que va sobreviure a la guerra quasi miraculosament, escriu des d’una molt particular lleialtat a un Estat que ha contribuït a construir i que, malgrat les deficiències de tot ordre que hi observa, creu encara, a inicis de la dècada dels setanta, que es possible regenerar en la línia d’un socialisme de rostre humà com el que s’havia intentat posar en pràctica durant la Primavera de Praga. Garton Ash, per contra, és un joveníssim historiador anglès format a Oxford, de bona família i ferm partidari dels valors de les democràcies occidentals, que el 1980 té l’oportunitat de fer una estada d’estudis al Berlín Oriental. Anys després, amb posterioritat a la caiguda del Mur, torna a Alemanya per informar-se del voluminós dossier que li va obrir la Stasi al llarg del seu període de residència a la RDA i aprofita per aprofundir en els motius de les persones que van col·laborar en la seva elaboració.\nTant el llibre de Havemann com el de Garton Ash inclouen reflexions prou sucoses sobre la cultura de treball -disculpeu l’eufemisme- de la Stasi. Havemann, que va haver de suportar llargs interrogatoris en dependències policials en relació a qüestions que afectaven directament a familiars directes, amics i col·legues de feina, s’ha de resistir, sobretot, al xantatge ideològic al qual se’l vol sotmetre: ¿si de debò és un bon ciutadà, recte i partidari del socialisme, quin sentit té no col·laborar amb els que defensen la RDA dels seus enemics exteriors? El que l’ajuda a no perdre la dignitat és la convicció que l’estalinisme havia estat una expressió bàrbara i primitiva del socialisme, una mena de romanalla del passat condemnada a anar-se dissolent de manera més o menys gradual. I, amb tot, tal com és fàcil d’imaginar, a l’hora de la veritat, el preu a pagar per la no col·laboració va ser considerable: l’expulsió del partit, l’exclusió de la docència universitària, l’empresonament dels fills per activitats subversives i la condemna a un cert ostracisme social.\nGarton Ash, per la seva banda, emprèn una recerca -a cops dolorosa- que el fa confrontar-se amb persones en les quals havia confiat i que, per por a les amenaces o a canvi de petits avantatges socials, havien acceptat fer d’informadores. També s’entrevista amb els antics agents de l’Stasi que l’havien espiat, cap d’ells amb una especial mala consciència en relació al paper que desenvolupaven. La certesa de moure’s en el rígid i maniqueu context de la Guerra Freda, amb un adversari poderós que sotjava de ben a prop, és el mantell rere el qual es justifica tot. I aquí, l’estudiós anglès, avui professor universitari i articulista d’anomenada internacional, s’embranca en una digressió final al voltant de la funció, els marges d’actuació i les zones d’ombra que emparaven també, en aquell període, els serveis d’intel·ligència de les potències occidentals, amb especial atenció a l’MI5 britànic. Tot plegat, de tota manera, sense fer trontollar ni per un moment el seu declarat alineament amb el bàndol de les democràcies liberals.\nLa RDA i la seva via policial al socialisme es va esfondrar amb la caiguda del Mur de Berlín, el novembre de 1989. El seu record, així com les vanes esperances de Havemann de construir-hi un socialisme democràtic i l’ingenu optimisme del Garton Ash d’aleshores que amb la desaparició de la política de blocs naixeria un món més harmònic i respectuós amb els drets humans, esdevé cada vegada més pàl·lid. I, amb tot, és curiós com, de tant en tant, i amb l’Operació Volhov ha estat inevitable, el nostre imaginari encara ens hi transporta. Per damunt de les similituds pel que fa a l’opacitat de la investigació policial i en les tècniques de seguiment i control utilitzades, el que crida poderosament l’atenció és, sobretot, el contrast entre un marc no democràtic i un altre en el qual, almenys sobre el paper, segons quines pràctiques no haurien de ser concebibles.\nLes operacions contra l’independentisme que ordeix la Guàrdia Civil necessiten l’esfera pública\nI és que si la repressió a la RDA era una realitat que es tendia a mantenir relativament en silenci -almenys en comparació amb els processos espectacle i altres sacramentals tan característics del primer estalinisme-, les operacions contra l’independentisme que ordeix la Guàrdia Civil, en canvi, necessiten l’esfera pública. En altres paraules, que sense els recursos dels quals es disposa al si d’una societat oberta -particularment els mitjans de comunicació lliures– aquesta repressió perdria tota eficàcia. No és cap casualitat que les detencions es filtrin prèviament a periodistes amics, es puguin seguir gairebé en directe per televisió i que la versió que s’imposi des de bon començament sigui la que ha posat en circulació el mateix cos policial responsable de l’assumpte; per imaginativa que sigui, per cert, tant és que es tracti de la preparació d’atemptats amb explosius –com en el cas dels CDR del setembre de l’any passat– com de la hipotètica ajuda a la independència de Catalunya per part de 10.000 soldats russos a les ordres del Kremlin.\nLa Guàrdia Civil, tot i les aparences, no és la Stasi. Aquesta darrera actuava en un marc no democràtic i el seu engranatge de control de la ciutadania no tenia cap necessitat de legitimar-se ni fer-se publicitat. El que li calia potenciar eren les vies subterrànies i, sobretot, el silenci. La Guàrdia Civil, per contra, és ben conscient que es mou en un context diferent, en el qual no només necessita conrear l’autobombo sinó, sobretot, comptar amb el concurs d’altres actors institucionals i socials per tal d’estendre l’efecte del verí que pretén escampar. En realitat, ni tan sols el calendari de les seves actuacions és innocent, sempre aspira a obtenir-ne un efecte polític: a Catalunya, a Madrid o a ambdós escenaris alhora.\nNi la por, ni el desànim, ni el dubte, ni la llavor de la divisió al si de l’independentisme serien possibles si no tingués la col·laboració inestimable de la casta més conservadora del poder judicial i d’uns potentíssims altaveus mediàtics que amplifiquen el missatge de les seves miserables operacions. El seu imaginari latent remet més a les suposades gestes bèl·liques de la División Azul que no pas als principis que haurien d’animar la tasca d’un cos policial democràtic. I, amb tot, sap prou bé el context en què es mou –el d’una democràcia vigilada, plena de tabús i línies vermelles– i se n’aprofita. En aquest sentit –i, ho remarco, només en aquest sentit– estic temptat de dir que és força més democràtica que la policia política que, fa un munt d’anys, empaitava Havemann i Garton Ash al Berlín Oriental. I en fer-ho, m’adono que el fet no em tranquil·litza gens ni mica.\nAquest article ha estat publicat en el blog Pensaments despentinats


> A partir de 5 anys>Código secreto 13+4 Haba\nLa nostra agilitat amb les matemàtiques ens farà ser el millor agent secret a Código Secreto 13+4\nEls agents s'han preparat durant mesos per a la nit d'avui. I és que aquesta nit dóna començament la missió secreta «Amón Ra». L'equip compost per quatre agents secrets molt astuts que van a entrar a robar en el museu després de desxifrar el complicat codi del dispositiu de seguretat gràcies a càlculs molt precisos. Ja sigui amb sumes, amb restes, amb multiplicacions i amb divisions, els nombres dels daus han de combinar-se de manera que els resultats es corresponguin amb els nombres del codi. Qui serà el primer a superar totes les barreres lluminoses i atrapar la valuosa màscara de Amón Ra?\nJoc de càlcul per 2 - 4 jugadors a partir dels 8 anys.\nIl·lustracions: Stefan Fischer\nDurada d'una partida: aprox. 15 min.


Què significa WORT? -WORT definicions | Abreviatura Finder\nInici › 4 cartes › WORT\nQuè significa WORT?\nEsteu buscant el significat de WORT? A la imatge següent, podeu veure les definicions principals de WORT. Si voleu, també podeu descarregar el fitxer d’imatge per imprimir o compartir-lo amb el vostre amic a través de Facebook, Twitter, Pinterest, Google, etc. Per veure tots els significats de WORT, desplaceu-vos cap avall. La llista completa de definicions es mostra a la taula següent per ordre alfabètic.\nSignificat important de WORT\nLa imatge següent presenta els significats més utilitzats de WORT. Podeu baixar el fitxer d’imatge en format PNG per utilitzar-lo fora de línia o enviar-lo als vostres amics per correu electrònic.Si sou administrador d’un lloc web no comercial, no dubteu a publicar la imatge de les definicions de WORT al vostre lloc web.\nTotes les definicions de WORT\nCom es va esmentar anteriorment, veureu tots els significats de WORT a la taula següent. Tingueu en compte que totes les definicions es llisten en ordre alfabètic.Podeu fer clic a enllaços de la dreta per veure informació detallada de cada definició, incloses les definicions en anglès i el vostre idioma local.\nWORT Estrany camions fora de carretera\nQuè significa WORT per a text\nEn resum, WORT és un acrònim o abreviatura que es defineix en llenguatge simple. Aquesta pàgina il·lustra com WORT s'utilitza en els fòrums de missatgeria i xat, a més de programari de xarxes socials com VK, Instagram, WhatsApp i Snapchat. A la taula anterior, podeu veure tots els significats de WORT: alguns són termes educatius, l'altre són termes mèdics i fins i tot termes informàtics. Si sabeu d'una altra definició de WORT, contacteu amb nosaltres. L'inclourem durant pròxima actualització de la nostra base de dades. Si us plau, informeu-vos que alguns dels nostres acrònims i les seves definicions són creats pels nostres visitants. Per tant, el suggeriment d'Acrònims nous és molt benvinguda! Com a retorn, hem traduït l'acrònim de WORT a espanyol, francès, xinès, portuguès, rus, etc. Podeu desplaçar-vos més avall i fer clic al menú d'idioma per trobar els significats de WORT en altres idiomes 42.


El vallenc Andreu Martos guanya en categoria de temps el Concurs de porró de la Firagost | EL PORTAL NOU\nHome Cultura El vallenc Andreu Martos guanya en categoria de temps el Concurs de porró de la Firagost\nEl vallenc Andreu Martos guanya en categoria de temps el Concurs de porró de la Firagost\nPortalNou Valls dilluns, d’agost 07, 2017 Cultura\nAndreu Martos, de Valls, ha estat la persona que ha aconseguit tenir més estona aixecat el porró en el Concurs de beure en porró de la Firagost 2017. Ricard Ribas, d'Ascó, ha guanyat la modalitat de més estil mentre que Ramon Llorach, del Pla de Santa Maria, s'ha imposat en la modalitat d'aixecar més el porró. La vallenca Maria López ha guanyat en la modalitat infantil i Marta Rigau, de Cabra del Camp, en la categoria femenina.\nPel que fa al Concurs d'Arrossegament amb Trineu, en la categoria de menys de 500 quilos ha guanyat Antonio Senar, amb el cavall Castanya, de Benicarló. Segon ha estat Joan Valls amb el cavall Sola, de Deltebre; i tercer Josep Forcadell amb el cavall Romera, d'Alcanar. En la categoria de més de 500 quilos el guanyador ha estat Pasqual Pugés amb el cavall Moreno, de Gavà. Segon ha estat Antonio Senar amb el cavall Rambo, de Benicarló; i tercer Josep Costa amb el cavall Garona, de Calafell. En total hi ha participat 20 cavalls.\nLa Cursa de Saques ha estat, en la categoria masculina, per a Jordi Serra Garcia amb un temps de 7'49''. Segon ha estat David Delgado Parejo, amb un temps de 8'15''; i tercer Xavier Boix Ricart, de Reus, amb 8'26''. En la categoria femenina, la guanyadora ha estat Susanna Dolcet Parés, de Riudoms, amb 5'45''. La segona posició ha estat per a Laura Pallejà Figueras, de la Selva del Camp, amb 6'. Tercera ha estat Diana Valentí amb un temps de 8'13''.


El publicista Toni Segarra defensa que "anar al supermercat és votar"\nper Víctor Costa Director Barcelona. 04 d’octubre de 2019 05:30\nLa taula de 'Medición y Creatividad' a l'auditori del Banc Sabadell. | Cedida\nQuè és un Branded Content? Quin és el seu objectiu? Quines accions de marca funcionen i com mesurar-ho? Quin rol ha de jugar la creativitat? Aquestes són només algunes de les preguntes que giren al voltant d'un fenomen que es troba cada cop més present dins el món de les empreses i els mitjans de comunicació. I ens afecta a tots.\nConstruir audiències o produir continguts? Aquesta també és una gran pregunta. Abans, però, anem als orígens. “El Branded Content és una categoria més de la comunicació i és una evolució natural de les noves tendències, els nous mitjans i allò que ens permet mesurar”, explica Sonia Rico, directora de màrqueting operatiu i publicitat del Banc Sabadell.\nRico: “El Branded Content és una categoria més de la comunicació i és una evolució natural de les noves tendències, els nous mitjans i allò que mesurar ens permet”\nLa publicitat ja no serveix només per vendre, sinó també per viure una experiència. El CEO d'Alegre y Roca, Toni Segarra, ho té clar: "El contingut no sé què és, però té a veure amb l'audiència i a mi em paguen per simplificar i fer caixetes". Fragment a fragment, audiència a audiència, marca a marca.\n"És una transformació cultural de l'entorn de la indústria. Abans, compràvem audiència i ara l'hem de crear", afegeix. Segarra utilitza RedBull com a exemple de marca que s'ha apropiat del "territori de l'adrenalina i els esports extrems". Dit d'una altra manera, "allò que la marca vol ser, creant audiència i gestionant-la".\nUn estudi de referència (i marca)\n"L'atenció activa depèn també de les circumstàncies en les quals es consumeix el contingut, per això són necessàries les dades de suport i realitzar una mesura estandaritzada i que encara manca en aquest tipus de disciplines publicitàries", assegura Toni Seijo, director de comunicació de marca a IPSOS, la tercera companyia en investigació de mercats independents més gran del món i amb 1.780,5 milions d'euros de facturació. El seu lema és "seguretat, simplicitat, rapidesa i substància" per tal d'ajudar a prendre millors decisions de negoci.\nEn aquest sentit, IPSOS i BCMA han presentat els resultats d'un estudi de benchmark de mesura a l'auditori del Banc Sabadell de Barcelona per determinar què funciona millor a l'hora de realitzar accions de Branded Content. Sí, popularment coneguts com a continguts de marca.\nMarc Ros, CEO d'AfterShare TV, recorda que la tecnologia és un facilitador d'audiència que alhora permet gestionar-la. Medeix, comunica i genera contingut. "El més important del Branded Content és quin efecte produeix i quina és la seva intencionalitat... Si a tot li diem Branded Content, llavors aquest estudi no té sentit", remata el director estratègic i de projecte a Arena Media, David Pueyo, encara en temps de definicions.\nDades per a la creativitat i la innovació\nTot va començar amb l'estudi Content Scope que va identificar una barrera de les marques a l'hora de realitzar accions de Branded Content i mesurar-ne la seva eficàcia. És per això que aquesta nova eina té com a objectiu establir una metodologia estàndard per tal que la mesura de totes les accions es regeixi sempre pels mateixos criteris.\n"Les dades donen suport a les idees creatives, així com la innovació, la seva funció és donar suport i ajudar a créixer", insisteix Seijo.\nEs tracta d'analitzar l'abast d'una campanya, com ha anat i quin ha estat el seu funcionament a través de l'eina Branded Content Suite. Com a resultat d'això, IPSOS i BCMA han elaborat la primera base de dades a Espanya de casos de Branded Content que servirà com a punt de referència per a la indústria.\nMés info: L'era d'or del 'branded content'\nMés concretament, BCMA és l'associació sense ànim de lucre oberta a la participació de tota mena d'empreses que es vulguin implicar en la cadena de valor del Branded Content. La seva estratègia es basa en la investigació, el marc legal, la formació i la divulgació del Branded com a "eina complementària a la publicitat dins la comunicació".\nRos: "Si les marques ja estan pensant com a mitjans de comunicació... No s'hauria de generar continguts pels quals la gent estigués disposada a pagar?\nDiu la dita que "el més important és que el més important sigui el més important". Des de l'experiència, Rico reitera que "l'important és la interpretació de les dades i no tot és quantitatiu o ciència. La dada per la dada no és res, ha de cobrar sentit". I el sentit també és un acte de fe. O almenys, així ho veu Segarra que aposta per construir "un nou acte de fe" amb la publicitat i el contingut de marca.\nEl CEO d'AfterShare TV s'atreveix a fer un pas més i llança aquesta pregunta a l'aire: "Si les marques ja estan pensant com a mitjans de comunicació... No s'hauria de generar continguts pels quals la gent estigués disposada a pagar?". Per pensar.\nLa filosofia de Tono Segarra\nSegarra recorda aquella cita que diu així: "La publicitat és l'impost que s'ha de pagar per no tenir un producte notable". Això funcionava pels anys on la televisió era la reina de l'hegemonia mediàtica. Ara, però, les noves tecnologies ho han revolucionat tot i spots, anuncis, llibres o articles, entre d'altres formats, han vingut per quedar-se.\nMés info: 'The lego movie', un exemple de 'branded content' al cinema\nEn aquest sentit, Segarra afirma que "el to és el factor fonamental per a qualsevol construcció de marca". Seijo s'hi afegeix: "El to condiciona un estat mental. És un driver clar d'atenció". La broma és fàcil i surt d'ell mateix: Tono Segarra.\nL'estudi també constata que les accions de Branded Content tenen un gran potencial per generar engagement cap a la marca, i fins i tot fomentar la persuasió i la preferència a curt termini, tot i que "el seu gran potencial resideix en la capacitat per construir territoris de marca propis i diferenciats". \nEntreteniment versus benefici social\nAra bé, no totes les marques són iguals com tampoc ho són els beneficis i el retorn que s'obté de cada campanya. Es divideixen en els següents grups: contingut d'entreteniment pur amb un to divertit que activa les mètriques de la marca a curt termini i construeix territoris fàcils de defensar i contingut amb benefici social vinculat a la marca i executat amb un to divulgatiu que contribueix a la construcció de la imatge, el posicionament i l'engagement del seu target però amb menys potencial per activar la marca a curt termini.\nLa directora de màrqueting operatiu i publicitat del Banc Sabadell recupera el to: "L'entreteniment és molt personal. És més una qüestió de to que de distinció entre social i entreteniment". Rico també explica que la dada que més mesuren des del banc és l'engagement, ja sigui en temps d'exposició o recurrència de visita. Els clics juguen un rol secundari i els consumidors ja són part de la marca.\nSegarra: "Anar al supermercat és votar"\n"Ja no sé pensar en una marca si no és a llarg termini, s'ha de fixar el rumb... Cada cop som més conscients que consumir és un acte polític. La gent pensa quina eina té per influir en l'empresa i és molt més gran que votar cada quatre anys en política. Anar al supermercat és votar", conclou Segarra.\nAl final, és sempre l'audiència qui decideix. Entreteniment o benefici social? Al gust del consumidor i de la marca.\nBe creative, be branded, be content.


Convocades les eleccions a l’FCF pel 22 de maig | Esportiu Maresme\nConvocades les eleccions a l’FCF pel 22 de maig\nDurant la celebració de l’Assemblea General Extraordinària, a Mataró, també s’han escollit per sorteig els membres que formaran part de la Junta Electoral durant el procés d’eleccions.\nLa Federació Catalana de Futbol celebrarà les seves eleccions el proper diumenge dia 22 de maig. Així ho han decidit per majoria el total de 155 clubs assembleistes assistents a la segona de les Assembles Generals Extraordinàries de l’FCF, que s’han celebrat aquest divendres al Teatre Monumental de Mataró.\nDesprés de l’aprovació de tots els punts de la sessió anterior, s’ha procedit a la convocatòria de l’elecció dels càrrecs de la Junta Directiva de l’FCF, aprovada per unanimitat, amb 153 vots a favor. Tanmateix, s’ha donat llum verd al reglament i el calendari electoral, aprovat per unanimitat, amb 155 vots a favor. A banda de la fixació del dia dels comicis, entre les dates més destacades s’hi troba la recollida d’avals per part dels precandidats, que tindrà lloc entre el 29 d’abril i el 6 de maig.\nNomenament dels membres de la Junta Electoral\nDurant el procés d’eleccions, la Junta Electoral serà l’encarregada de vetllar i supervisar tot el procés. En l’acte d’avui, els i les assembleistes que així ho han sol·licitat han dipositat les seves dades en una urna. El sorteig ha designat els següents membres titulars:\nLa Unión-Las Palmas FS\nAl seu torn, els membres suplents seran aquests:\nAE Cornellà de Terri\nCF Base l’Empordanet\nCE Lliçà d’Amunt\nEF Mataró CE\nFC Nacional de Barcelona\nPer acabar, el secretari general de l’FCF, Oriol Camacho, ha tancat l’acte, mentre que el president de l’FCF, Joan Soteras, ha donat per finalitzada l’Assemblea, demanant que “siguin unes eleccions netes i transparents”.\nEl proper dilluns 25 d’abril es procedirà a la constitució d’aquesta Junta Electoral, a la seu central de la Federació, a Barcelona.\nEl Consorci de Promoció Turística Costa del Maresme s’afilia a la marca Senderisme a Catalunya


Program - Esports\nSitges acollirà el Campionat de Debut...\n186 patinadores i patinadors s'aplegaran a Sitges aquest cap de setmana per competir en el Campionat de Debutants de Patinatge Artístic 2017. Els participants de més de 40 clubs catalans de la territorial de Barcelona disputaran al Pavelló Municip...\nJaume Monasterio, nedador medallista Esports\nEl nedador sitgetà Jaume Monasterio ha guanyat 5 medalles als Jocs Universitaris Europeus en la modalitat de natació adaptada. L’esportista, com a estudiant de la UPC, ha aconseguit la medalla d’or en 400 metres lliure: 3 de plates: en 100 metres lliures, i també, en 50 i 100 esquena, juntament amb una de bronze en 50 metres lliures. Monasterio...\nJaume Monasterio Jocs Europeus Universitaris Natació Adaptada Sitges +\nAntonio Ponce serà als Jocs Paralímpics\nSitges tindrà representació esportiva als propers Jocs Paralímpics del setembre que es disputaran a Rio de Janeiro. El nedador sitgetà Antonio Ponce, del Club Natació Sitges, ha aconseguit amb 28 anys entrar en la competició després de dos anys i escaig entrenant fort.\nCamp de rugbi i premiar l'esport escolar, els reptes\nMentre s'estudia la nova ubicació del camp de rugbi l'ajuntament de Sitges ja avança una nova jornada dedicada a l'esport escolar de cara a l'any vinent. Són dos dels reptes esportius de cara a la nova temporada esportiva.\nrugbi club sitges\nEl CBSitges a EBA Esports\nEl Club Bàsquet Sitges ja ha presentat l'aval necessari a la Federació Espanyola i es confirma que l'equip sènior jugarà a Lliga EBA la temporada vinent després d'una temporada esportiva excel·lent. És el segon ascens consecutiu d'aquest equip després que la temporada passada van pujar de Primera Catalana a Copa Catalunya. Edu Piñero continuarà ...\nEl CBSitges a un pas d'EBA\nMagnífic resultat per al sènior del CBSitges en el primer partit de les fases d'ascens a lliga EBA que van disputar dissabte a Pins Vens contra el Mataró Feimat i als que van vèncer per 83 a 67. Diumenge vinent toca el partit de tornada a la difícil pista del Mataró.\nEl golf amb cadira de rodes rep el màxim reconeixement Esports\nLa vintena de jugadors de golf amb cadira de rodes que aquest dimecres i dijous juguen el seu campionat a Sitges ja ho fan dins del calendari oficial del màxim organisme del Golf adaptat europeu. Provinents de deu països diferents, han arribat a Sitges per fer un circuit que també té proves a Anglaterra, Alemanya i la República Txeca.\nEs presenta la 33a Mitja Marató de Sitges Esports\nSitges espera arribar als 3.500 atletes aquest diumenge en la segona Mitja Marató més important del país, que també tindrà prova de Quart de Marató i amb cadira de rodes. És la 33ena edició d'una cursa la primera de l'any que manté el nombre d'inscrits dels darrers anys.\nMitja Marató Quart de Marató Sitges +\nEl CFSuburense rep honors a casa\nHomenatge institucional al CFSuburense després d'una temporada plena d'èxits marcada per l'ascens en només tres anys de 3a a 1a Catalana i per ser el campió de la Copa Catalana Amateur 2015.


Lligabosc etrusc - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Mareselva)\nEl lligabosc etrusc, lligabosc o mareselva (Lonicera etrusca) és un arbust lianoide caducifoli, robust, amb tiges fins a 3 metres d'alçada.\nLes tiges són llargues, primes i enfiladisses, vermelloses.\nLes fulles, de 3 a 9 cm, primetes, toves, obtuses i el·líptiques, són oposades. Les superiors estan soldades per parells per la base, i les inferiors peciolades.\nLes flors són grogues o blanques, de vegades amb tons roses per fora, i s'agrupen en inflorescències llargament pedunculades a l'extremitat de les tiges.\nLa corol·la és tubular.\nÉs una planta que forma part del sotabosc dels alzinars i les rouredes. A la comarca del Garraf se'l veu a les terres obagues on abunden el bosc d'alzines i acompanyant alguns roures prop de les rieres.\nFloració i fructificació [modifica]\nFloreix des del maig al juliol. Fructifica a finals d'estiu.\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lligabosc_etrusc&oldid=11278339»\tCategoria: CaprifoliàciesCategories ocultes: Plantes sense registre fòssilArticles de plantes\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 11 març 2013 a les 10:13.


Un equip de científics nord-americans ha anunciat, en un article a la revista ‘Cell’, el descobriment d’una mutació genètica dels micos i els ratolins que interfereix en les infeccions per virus com el VIH o el de l’Ebola, una troballa que, segons afirmen podria ajudar a desenvolupar teràpies per curar no només aquestes dues malalties sinó moltes més. El gen, anomenat retroCHMP3, codifica una proteïna alterada que impedeix que els virus surtin de les cèl·lules infectades i s’introdueixin en altres.\nAquest descobriment mèdic inesperat pot tenir una importància cabdal. Si els micos, els ratolins i altres animals tenen aquest gen mutat, una còpia duplicada d’un altre gen anomenat CHMP3, els humans només tenim l’original i, per tant, els virus tenen via lliure al nostre organisme. Així doncs, el retroCHMP3 podria funcionar com un antiviral i, de fet, les proves al laboratori van mostrar com un gen CHMP3 humà alterat donava la mateixa protecció contra el VIH, l’Ebola i altres virus que la versió que en tenen alguns animals.\nEl problema és que, de moment, el gen alterat creat també causava disfuncions greus en el funcionament cel·lular i les acabava matant. Així doncs, van optar per un altre camí: forçar, amb edició genètica, la producció del retroCHMP3 de la mona esquirol en humans. En introduir el VIH, el virus va començar a tenir dificultats per sortir de les cèl·lules infectades, aturant la seva propagació i sense causar cap problema en les cèl·lules sanes. Així doncs, podria ser que haguessin trobat el punt feble d’alguns dels virus més perillosos del món. Tot i que veure una aplicació a gran escala d’aquest descobriment encara podria ser força lluny, no per això deixa de ser un motiu de celebració, ja que obra la porta al desenvolupament de teràpies que, en el futur, podran ajudar milions de persones.


Reportatge mARQet – AJAC\nEl video resum del mARQet 2013 explica totes le spropostes que els joves arquitectes van portar a la fira, i que l’AJAC va fer per tota la ciutat amb actes i accions:\nEls joves arquitectes sabem que la professió ja no és el que era, i no tornarà a ser-ho en un futur proper.\nPerò ens hem arribat a crear una galàxia de especialitzacions que mai haguéssim imaginat; Malauradament, quan necessitem un especialista no ens assebentem de quins són els professionals d’aquí, i busquem col.laboradors a l’extranger.\nun espai públic de comerç i exposició de tots aquests productes i serveis. Una fira d’arquitectes, però oberta a tothom; on l’arquitecte esdevé el catalitzador del mercat del sXXI. Equips multidisciplinars, arquitectes botiguers, especialistes técnics, investigadors, artistes…ens podem classificar en categories però hem de reconèixer que som imprevisibles. Perquè la imprevisibilitat donarà peu a un mARQet fidel amb la realitat empresarial dels arquitectes joves.


Una dona marcada - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJohn O'Hara (novel·la)\nGlòria és la call-girl més elegant i més ben pagada de tot Nova York. Passa la nit amb Weston Liggett amb qui experimenta uns sentiments que ignorava fins aleshores. També queda impressionada pels diners que li proposa. Per venjar-se, decideix preparar-li una broma i s’endu el visó de l'esposa de Weston, la molt rica Emily. Weston i Glòria es tornen a veure i el seu amor creix. Glòria ha oblidat completament la història del visó però Weston se n'assabenta i furiós, pensa que Glòria s'ha burlat d'ell. Trenca amb ella i desesperada, Glòria es mata en un accident de cotxe. Weston decideix començar de zero.\nBetty Field: Mrs. Fanny Thurber\n1961: Oscar a la millor actriu per Elizabeth Taylor\n1961: Oscar a la millor fotografia per Joseph Ruttenberg i Charles Harten\n1961: Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Elizabeth Taylor\nLes dues primeres lletres del títol original (BUtterfly 8 ) corresponen a la manera de referenciar en les centrals telefòniques de trànsit els prefixos dels números de telèfon als Estats Units fins als anys 1970.\n↑ «Butterfield 8». The New York Times.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Una_dona_marcada&oldid=22599877»