07/10/2016 Jordi Navarro\nEl debat de política general del Parlament ha fet aflorar una certa idea sobre la caiguda d'un règim que continua viu i ben instal·lat a l'imaginari espanyol. La República Catalana és una oportunitat per enderrocar-lo.\nDeia Dante Fachin que el moviment del 15 M que va ocupar les places ara fa 5 anys va fer caure el règim del 78. Albano Dante FAchin atribueix a l'esquerra social espanyola el mèrit d'haver enderrocat un règim caracteritzat per la reforma del franquisme, el centralisme, la instauració de la monarquia borbonica i el govern econòmic de les oligarquies econòmiques de sempre.\nL'esmentada afirmació no deixa de ser tota una solemnitat; atribuir-se el mèrit d'enderrocar un règim continuador del franquisme no és poca cosa. Ara bé, soc dels que pensa que ni el règim ha caigut, ni el 15M fou un moviment revolucionari. El que es va viure ara fa 5 anys fou un esclat popular d'indignació que durant uns mesos va ocupar places i carrers i que va generar certs moments de desordre públic a les autoritats de l'estat, i poca cosa més.\nDesprés del 15M ( que va durar ben poc) el PP ha assolit majories absolutes, les oligarquies corruptes continuen practicant corrupció i obtenint beneficis, les patronals obtenen més plusvàlues de la classe obrera i el model econòmic i productiu basat en bombolles es reprodueix constantment.\nDesprés del 15 M la monarquia borbonica s'ha regenerat i perpetuat, l'esglèsia continua amb els seus privilegis, la banca obté beneficis milionaris després de ser rescatada amb diner públic i el PP és premiat electoralment enmig de casos de corrupció autènticament sonats. I per si això fos poc, la mobilització ciutadana s'ha apagat completament, i a part d'algunes reivindicacions sectorials i fins i tot gremials poca cosa més hi ha. Crua i dura realitat, però tanmateix, realitat ben tangible. El règim del 78 està ben cimentat al Regne d'Espanya, per més que un dels partits que el sustenten hagi implosionat.\nDit això, és evident que el 15 M va mutar i es va transformar en un partit polític que creia que guanyaria unes eleccions i des de dalt implementaria canvis socials. Novament, la crua realitat s'ha estevellat contra les pretensions d'alguns que creien que la via institucional era miraculosa. Pel camí, el partit ha mutat a la socialdemocràcia i no s'atreveix a reclamar obertament la proclamació de la III República Espanyola.\nQue ningú interpreti de les meves reflexions algun tipus de menyspreu a les mobilitzacions de l`'època 15-M, al contrari, les elogio, la qual cosa no vol dir que no pugui criticar-les, sobretot per la manca de compromís i perseverància. També elogio l'emergència d'un nou partit polític d'esquerres a Espanya; una molt necessària eina per a regenerar la vida política i modernitzar un estat que continua ancorat en èpoques pretèrites.\nAquest elogi no ha estat recíproc. Recordem que l'esclat del 15-M coincidia també amb la mobilització independentista de les consultes ciutadanes, i recordem el clàssic menyspreu per part d'alguns companys que se'n reien de les consultes i les urnes de cartró. Doncs bé, 5 anys després, l'independentisme ha omplert carrers i places, milions de manifestants perseverants que sense defallir han sortit cada any als carrers i han participat en milers d'actes arreu del país.\nI la resposta de certa esquerra espanyola és de menyspreu sistemàtic, de sacralització de la seva mobilització, tot acusant l'independentisme de folclòric i tronat. No em sembla just menystenir un moviment tant potent com el sobiranisme, que està plantejant un pols a l'estat i que si que pot fer caure el règim del 78. Em sembla tant injust com si menyspreessim les mobilitzacions de la PAH o en defensa l'educació i la sanitat públiques.\nLes sistemàtiques negatives i prohibicions de l'estat haurien de desvetllar certa solidaritat entre l'esquerra espanyola federalista que defensa el dret a decidir pactat. Un estat que inhabilita a gent que posa urnes, que intimida a qui permet debats al Parlament, que amenaça als quasi 2,3 milions de persones que vam anar a votar el 9 N de l'any 2014, que assetja a qui vol impulsar un procés constituent de base popular a Catalunya o que insulta l'independentisme, mereix com a mínim la repulsa de l'esquerra.\nCom a independentista ecologista, republicà, socialista, anticapitalista, vaig donar suport al 15 M. Per això demano als companys d'esquerres que no volen la independència que també ens donin suport, que sumin per la República Catalana i que junts fem caure el règim del 78 i fem emergir un nou escenari on la lluita per la igualtat i la justícia social pugui seguir el seu camí com a la resta del món. Sospito que hi sortirem guanyant tant els i les independentistes, com els i les republicanes espanyoles.\nEls límits del municipalisme: L'Esquerra Independentista del Segle XXI


Assistim al Concert Privat de Dídac Rocher, cantautor i poeta d'Arenys de Mar. A les seves cançons parla de les coses intangibles. De les que es desprenen dels sentiments, de les situacions, de les relacions. De l’amor, de la calma, de les ganes de viure, de ser lliure i volar. La Raquel Paricio i el Manuel Moreno formen un binomi dels que proliferen des de fa anys en el món de l’art. Científics i artistes que treballen junts per explorar els límits de la vida. Aquesta parella fa uns dies presentava a l’Arts Santa Mònica una peça, els POEtic Cubes, dins del marc de l’exposició Vides Electròniques. Els hem anat a conèixer i us els presentem a l'espai Nous Creadors. Don Marinelli és un tot personatge amb pinta de Buffallo Bill. És un actor que ara es dedica a fer que l’educació i l’aprenentatge siguin divertits. Dirigeix el Centre de tecnologies de l’entreteniment, a la universitat nord-americana Carnegie Mellon, on pensen com els videojocs o els robots es poden aplicar a les exposicions d’un museu per fer-les més atractives. Li dediquem el Societat 2.0. És en èpoques de crisi que la literatura catastròfica troba el seu espai. Tot sembla sota control, però qualsevol moment es pot convertir en el principi de la fi. Parlem sobre narrativa catastrofista amb l’Antoni Munné-Jorda, autor i expert en ciencia-ficció. Un dels factors positius de la immigració és la introducció d'una cultura diferent. Hi ha cultures que destaquen més que altres. Podríem dir que una gran majoria ens sabria dir en què consisteix BOLLYWOOD, però en canvi, pocs són els que ens sabrien dir en què consisteix NOLLYWOOD. La indústria del cinema de Nigèria és una gran desconeguda a casa nostra, tot ocupant el segon lloc en número de produccions cinematogràfiques després de Bollywood i per sobre de Hollywood. Li dediquem la secció de Cinema. El Teatre Municipal de l’Escorxador de Lleida ocupa les instal·lacions d’un edifici modernista, l’antic escorxador municipal, que l’Ajuntament va rehabilitar i destinar a les arts escèniques fa més de deu anys. L’edifici integra també altres equipaments socials i culturals com una escola bressol i un cafè teatre on es programen concerts i espectacles de petit format. El descobrim a l'Habitat.\nCatàstrofes en temps de crisi\ndibuix tecnologia Improv Everywhere mia makela cinema audiovisuals mostra art sonor laboratori arts santa monica literatura guio Barcelona exposicio digital domestic del reves festival societat 2.0 girona disseny musica novarama instal·lacio fotografia banda sonora


Les biblioteques amb La Marató de TV3 2021 - Biblioteca Virtual\nLes biblioteques amb La Marató de TV3 2021\nL'edició número 30, la segona en pandèmia, pretén trencar el mur de silenci que envolta els mals que no són físics.\nLes dades diuen que una de quatre persones tindrà un problema de salut mental al llarg de la seva vida i que la meitat no demanaran ajuda.\nHi haurà llibre i disc, com sempre (a la venda a partir del 10 de novembre), i les tradicionals activitats populars per a recaptar fons.\nPer a més informació consulta el web de la Marató i xarxes socials: Facebook, Twitter, Instagram i Youtube.\nLes biblioteques, per sisè any consecutiu, se sumen a la campanya de difusió i sensibilització social sobre les malalties mentals d'aquesta 30a edició de la Marató i oferiran sessions informatives en format virtual (mitjançant la plataforma Teams) a càrrec de professionals de la salut. L’objectiu és sensibilitzar, especialment als joves, dels temes relacionats amb la salut mental i despertar l’esperit solidari al voltant de les persones afectades i les seves famílies.\nA la Biblioteca Virtual pots consultar les diverses activitats virtuals de la Xarxa de Biblioteques Municipals i l'agenda de les activitats presencials que es realitzen a totes les biblioteques.\nAl Catàleg Aladí hi ha els darrers llibres publicats aquest any relacionats amb la salut mental, i que ja han arribat a les biblioteques, per a tots els públics. També hi ha contes infantils per als més menuts. Trobaràs tots els documents cercant per tema (veure més a baix d'aquesta plana l'apartat "Més cerques al catàleg"). Alguns títols també estan disponibles en versió ebook a la plataforma de préstec digital eBiblioCat i els pots llegir en streaming gratuïtament amb el teu carnet de biblioteca i PIN (mateixa contrasenya que fas servir per al catàleg Aladí).\nA la Xarxa de Biblioteques Municipals també hi ha el llibre i el disc de la Marató d'anys anteriors. Els pots agafar en préstec i/o fer la reserva prèvia del document.\nSón alteracions de la salut que impliquen una disfunció del pensament, les emocions, la conducta i que impacten en tots els àmbits de la vida.\nPoden afectar tothom, i més de la meitat d'aquests trastorns comencen a l'adolescència, que és un moment de canvis importants.\nLa prevenció i el tractament precoç són fonamentals per aconseguir una evolució positiva.\nEl 45% de les persones amb algun problema de salut mental no demana l’ajuda que necessitaria. Fer-ho és el primer pas per sortir-se’n.\nLa salut mental encara arrossega estigmes i mites que cal trencar. El coneixement és la via més eficaç\nLa cura i l’abordatge dels trastorns mentals ha d’incloure tant aspectes sanitaris com familiars, socials i comunitaris.\nGràcies a la recerca en salut mental, en podrem arribar a tenir un diagnòstic més precoç, perfeccionar-ne els tractaments i prevenir molts trastorns. L’objectiu final és aconseguir millorar la qualitat de vida de les persones afectades.\nSoltar amarras: una introducción a la salud mental colectiva / Asun Pié Balaguer, Martín Correa-Urquiza, Ángel Martínez Hernáez\nNo es como te han dicho: guía de salud mental basada en los vínculos / Yolanda Alonso, Esteban Ezama y Yolanda Fontanil\nA mí no me pasa nada / Alfons Icart i Pujol, Jordi Freixas i Dargallo\nImaginarios de los trastornos mentales en las series / Jorge Martínez-Lucena, Irene Cambra-Badii (eds.)\nLa Nueva biología de la mente: qué nos dicen los transtornos cerebrales sobre nosotros mismos / Eric R. Kandel\nDe mentes y dementes : el lado oscuro de la psique / por VV.AA.\nEls Dits dels arbres / Anna Maria Villalonga\nDescubre tus fortalezas: manual para superar el cambio, ansiedad, depresión, dependencias y adicciones: psicología, councelling, ACT, mindfulness, hipnosis/regresión, PNL y coaching / Susana Merino\nLa Trastienda de la mente: claves para detectar los trastornos psicológicos y sanarlos / Ana Martos\nLa Enfermedad invisible: superar la depresión / José Ramón Alonso\nMOLT AVIAT A LES BIBLIOTEQUES!!!\nQuè succeeix dins del meu cap?: per conversar amb els petits sobre salut mental positiva / text: Molly Potter; il·lustracions: Sarah Jennings\nMusicoterapia: abordaje de la salud mental infanto juvenil, experiencias prácticas / Míguel Ángel Diví Castellón\nGuia de lectura "Osona amb la Salut Mental"\nData de creació: 15/10/2021 Última actualització:\t16/11/2021


Trepig: Presentació de "L'ofici de raonar"\nAmigues, amics, bona nit i benvinguts a aquest acte organitzat pel Casal Jaume I.\nPrimer que res vull expressar el meu agraïment personal a Vicent Soler per vindre, una vegada més, a Pedreguer, i concretament al Casal Jaume I; ara a fer la presentació del seu llibre “L'ofici de raonar”, agraïment que faig extensiu a Sandra Obiol, persona també ben coneguda i apreciada a casa nostra, per acompanyar-lo per a parlar del llibre i, naturalment a tots vosaltres per assistir.\nL'autor, Vicent Soler és una persona amb tres vocacions clares: l'economia, l'ensenyament i la política. Es impossible separar-ne una de les altres. Cada una d'elles es regeix per dues constants ideològiques: l'estima al País (identitat nacional, protecció del territori, autogovern) i la voluntat d'aconseguir un estat de benestar social permanent per als seus conciutadans i conciutadanes. Afegiu-li una altra constant no purament ideològica: el rigor de la racionalitat. Conseqüentment, quan pensa, parla o escriu, ho fa sempre i sense excepcions amb una sòlida cohesió de les tres vocacions i les dues constants ideològiques i raonant com a expressió de la racionalitat. No és possible separar-les ni establir un ordre prioritari.\nL'objectiu de V.S. és la constitució d'un Estat Valencià—ja veurem si confederat amb els països de parla catalana, amb Espanya o amb Europa, això està supeditat a la conveniència i possibilitats de cada moment—un estat valencià econòmicament pròsper i socialment progressista. I l'estratègia per a aconseguir-ho passa necessàriament, segons ell creu i així ho practica, per aconseguir un consens ample entre la immensa majoria de la ciutadania valenciana, sempre a la recerca d'un punt de concòrdia que permeta treballar conjuntament per tal que el P.V. ocupe internacionalment el lloc que es mereix\nTots els seus articles en la premsa recopilats en el llibre que avui presentem són conseqüència del que acabe de dir. Uns articles que sempre són discutibles es mire des d'on es mire, és a dir discutibles, i discutits—potser no suficientment discutits-- per tots els costats. I aquest és el seu gran mèrit per dos motius: primer perquè paga la pena no passar de les seus opinions i segon, perquè no hi ha res més lluny del pensament únic i del dogmatisme, desgraciadament massa present en el nostre País, que les opinions que s'expressen en aquest llibre.\nEls articles que el constitueixen han estat escrits des de fa 14 anys i, per desgràcia són d'una actualitat sorprenent. Per exemple, en un article (El País el 24-11-1999) critica l'opacitat i els sobrecostos de les d'adjudicacions públiques de la Generalitat, de l'endeutament excessiu, de la constant visita al tribunals de justícia dels governants del P.P., de la vergonya que passem de veure que els valencians només eixim als noticiaris del món en les seccions de tribunal, o el publicat el 13-08-98 en el que acusa el Consell d'actitud de dreta antiga fent ús i abús dels pressupostos i patrimoni públics, referint-se entre altres temes a l'aeroport de Castelló. O el del Levante el 08/02/03 en el que acusa el Consell de “les preferències en les despeses sumptuàries o d'impacte mediàtic” Són articles publicats des de fa dotze, tretze o catorze anys i semblen que podrien haver estat escrits avui mateix.\nL'actualitat d'aquests articles ve a demostrar que estem com estàvem fa catorze anys, és a dir constata que el País Valencià no avança des de fa anys. L'actualitat dels articles i la paràlisi del País, doncs, fa versemblant la convicció de l'autor a la que al·ludia fa un moment en quant a l'estratègia, és a dir que és imprescindible un gran consens per a poder avançar i que, evidentment, no l'hem assolit. No l'hem assolit –i això és una opinió personal meua-- i difícilment l'assolirem.\nAquests articles no sols tenen actualitat sinó que a més a més, llegits amb la perspectiva que dóna el temps es comprova com, gràcies a l'anàlisi objectiu fet en el seu dia per un mestre en economia i amant del benestar del seu País comprenem avui el perquè del desastre econòmic que sofrim els valencians, el més greu de l'estat espanyol: en l'article “Incompetents”, publicat a Levante EMV el 25-02-2004 critica que els governs del PP (Zaplana a València en aquella data i després Camps) no hagen aprofitat els anys de bonança econòmica per a preparar les empreses per al temps de les vaques magres; i diu textualment “els nostres avantatges estan basats en l'ús intensiu de treball no qualificat, cosa per la qual van esgotant-se a marxes forçades davant la presència de les economies emergents” i proposa per eixir del forat més inversió (R+D+I) (Recerca, Desenvolupament, Investigació) Això va estar dit a principi del 2004, quan encara era temps d'adobar el terreny de l'economia per a evitar la situació actual.\nVicent Soler forma part d'un col·lectiu, no se si organitzat o no, que sembla tenir un pacte, ignore si tàcit o explícit, en el que defensen els interessos comuns del País Valencià i Catalunya per una via diferent de la identitària: miren de conscienciejar la ciutadania valenciana de la conveniència d'un enteniment amb Catalunya per motius econòmics. I dic que sembla un pacte—no que ho siga— perquè considere simptomàtic les citacions, en diferents dels articles ací recopilats, de Josep Vicent Boira, Joan Romero, Gregorio Martín, entre altres, defensant el corredor mediterrani front al sistema radial de comunicacions, criticant en aquest sentit als diferents governs espanyols, de qualsevol color, per optar tots ells pel sistema radial. I això uns anys abans de la publicació d'un llibre tan impactant com “Espanya capital Paris” de Germà Bel, llibre que ha recomanat en un altre article aparegut en Levante EMV si no vaig errat, i que no l'he trobat en “L'ofici de raonar” segurament per ser posterior a la publicació del llibre que avui presentem. Dins d'aquest apartat de la via de la conveniència econòmica per a proposar mirar al Nord amb intel·ligència, trobem diferents articles amb crítica a la política anticatalanista del Consell i la falta d'intel·ligència de l'empresariat valencià per caure en aquest parany anticatalanista perjudicant els seus propis interessos econòmics.\nL'autor ha recopilat els articles ordenant-los per temes i, conseqüentment amb el que he dit al principi, no podia faltar un apartat dedicat a l'idioma. Fidel als seus principis intentarà també el gran pacte ciutadà destinat a consolidar internacionalment el nostre idioma i ho fa defensant la seua unitat per raons científiques, i com a tals inqüestionables més enllà del mètode científic, però demana generositat i flexibilitat, apel·lant a motius sentimentals del poble, en la qüestió del nom.\nTambé trobareu en el llibre un apartat titulat “On va el socialisme valencià?” dedicat a la socialdemocràcia en general i al PSPV en particular, partit en el que l'autor milita, actualment en la base, articles en els que fa propostes encaminades a millorar la seua organització o estratègia, sense defugir la crítica interna—fet que, de vegades, l'han portat a situacions quasi políticament marginals al si del partit—sempre amb l'objectiu d'aconseguir que el P.V. siga governat pels principis de la socialdemocràcia, i que la ciutadania se'n beneficie d'aquesta política.\nPer a acabar, tornaré a referir-me al consens ciutadà que proposa V.S. Els articles recopilats en aquest llibre, reflectixen la confiança ferma per part de l'autor en la possibilitat d'un ample consens ciutadà, fins i tot proposant acords concrets respecte els senyals d'identitat, diferents als acords polítics—noteu que els diferència clarament— acords que en alguns casos poden ser considerats fins i tot un poc atrevits; i si li afegim les opinions expressades en temps de Zaplana, basades en la seua convicció en que l'electorat se n'adonaria de l'engany del P.P. i que pròximament votaria en conseqüència, demostra un optimisme que alguns lectors poden considerar excessiu i fins i tot de vagades –i ho dic amb el major respecte-- un tant ingenu.\nI arribats a aquest punt és quan he de dir que aquesta és la diferència entre V.S. i molts altres, mentre uns són--som, jo també-- escèptics, el ciutadà Soler, el professor, l'economista, el polític, no perd l'esperança i, fort com una roca però amb cintura per al diàleg a la vegada, continua creient en les possibilitats de recuperació del País Valencià i en la validesa del seu mètode per a aconseguir-ho. I això demostra la fidelitat a les seues idees, la seua bona fe, la seua bonhomia.\nImaginem un País Valencià en el que diariament es publicaren en la nostra premsa articles coms els de “l'Ofici de raonar” i que, també diariament, foren discutits i debatits per uns altres igualment argumentats. El resultat seria un símptoma clar d'un P.V. amb una salut democràtica i un trellat que avui, per desgràcia, no tenim i que estem ben lluny d'assolir.\nJosep Maria Costa i Costa, in memoriam (Josep Cas...


Els motius pels quals Chiqui s’ha separat del pare de les seves dues filles\nSegons ha manifestat la murciana a ‘Sálvame’, la relació ja estava trencada abans de prendre aquesta decisió\nper Júlia Navarro dissabte, 4 de gener 2020 - 21:55h\nHa explicat la difícil situació que ha viscut a la 'Corba de la vida' | Telecinco\nFa poc temps que s’ha conegut la notícia que informava que Chiqui s’ha separat del seu marit, Borja Navarro. A més, ha criticat l’actitud de la seva exparella quan encara tenien la relació sentimental.\nChiqui i Borja, que tenen dues filles en comú, han trencat una relació que, segons ha manifestat la murciana a ‘Sálvame’, ja estava trencada abans de prendre aquesta decisió, ja que Borja hauria estat infidel a l'ex concursant de ‘Supervivientes’ durant la seva relació.\n«Es va tornar més masclista, va canviar la seva personalitat i estava més ficat al mòbil, a l’ordinador... Hi havia faltes de respecte continuades i que no es poden tolerar», ha dit al programa de Mediaset.\nHa explicat que Borja hauria preferit estar amb una de les seves amants mentre naixia la seva segona filla: «Vaig entrar tota sola a quiròfan perquè ell se’n va anar a dinar, això és el que li importava. Vaig decidir fer-me una lligadura de trompes per no tindre més fills».\nTambé ha dit que Borja li «va menjar la orella i la va enredar. No dic que tota la culpa la tingui ell, perquè jo també he tolerat coses que no tindria que haver tolerat», ha manifestat.\nLa corba de la vida\nHa dit que Borja no volia treballar | Telecinco\nDurant el seu pas pel programa de la premsa del cor, Chiqui ha realitzat la seva ‘Corba de la vida’. Així, ha explicat el que ha sigut la seva vida des dels inicis de la relació sentimental amb Borja. Un dels moments més difícils, segons ella, va ser quan es va assabentar a ‘Supervivientes’ que Borja li havia estat infidel.\n«No volia ni estudiar ni treballar, els diners els portava jo a casa», deia. Ha explicat la difícil relació que ha tingut tant amb Borja com amb els seus pares, ja que es van assabentar per la televisió que Chiqui estava embarassada de la seva segona filla.\n«Tot el que em deia era dolent, em deia ‘gorda’ i a mi m’afectava negativament. Vaig estar anant al psicòleg i ell no em donava suport», sentenciava.\nEls sorprenents regals de Reis que rebran la princesa Elionor i la infanta Sofia


Rajoy testifica en el judici de la Gürtel: "Els meus responsabilitat és política, no econòmica" - Qué!\nlunes, 10 agosto 2020 7:24\nRajoy testifica en el judici de la Gürtel: "Els meus responsabilitat és política, no econòmica"\nEl president del Govern, Mariano Rajoy, ha declarat durant dues hores, davant el tribunal que investiga el cas Gürtel entre els anys 1999 i 2005. El líder del PP ha assegurat que durant aquests anys ell va tenir un paper polític, però no un coneixement exacte de les finances del partit. "Mai m'he ocupat d'assumptes econòmics en el partit", ha aseguerado.\nEn la seva declaració com a testimoni, la primera d'un president del Govern en la democràcia, Rajoy ha qualificat d ' "absolutament fals" l'existència de sobres amb sobresous al PP.\nL'advocat de ADADE, en representació de l'acusació popular, ha sol·licitat un acarament entre Rajoy i Bárcenas després que l'extresorer declarés que sí va lliurar sobres a Rajoy, cosa que el president de l'Executiu ha negat. No obstant això el tribunal ha rebutjat el acarament perquè "això sí que és entrar de ple en els papers de Bárcenas i hem dit que cal acotar".\nRajoy reconeix que Bárcenas li va demanar si se li podia deixar el cotxe del partit i una sala per guardar les seves coses. "Ens va semblar raonable", va dir el president.\nRajoy també ha negat tenir qualsevol relació amb Francisco Correa, el cap de la Gürtel. Preguntat pel final de la relació del partit amb Francisco Correa, Rajoy assegura que "Va ser en una reunió a finals de 2004, el tresorer del partit em va dir que alguns proveïdors estaven usant el nom del partit. Em va suggerir que deixéssim de treballar amb alguns proveïdors ".\nArtículo anteriorBatshuayi, del Chelsea, demana al FIFA 18 que pugi la seva puntuació\nArtículo siguienteEl Atlético estrena el nuevo escudo en su equipación amarilla


Darrera exposició de la nostra companya i professora Isabel Asensio. – Gema Font\nDarrera exposició de la nostra companya i professora Isabel Asensio.\nPublicado por gema font broch el septiembre 28, 2016 septiembre 28, 2016\nEl proper divendres 30 de setembre la nostra companya Isabel Asensio presentará la seva darrera exposició PER SENDES DE MUNTANYA, a la seu de l’Associació Cultural de Vila-real SOCARRATS.\nISABEL ASENSIO ANDRÉS (la seva WEB)\nLa seua trajectòria professional, sempre vinculada amb l’art i el disseny, l’ha dut a crear un nou concepte de disseny d’interiors.\n“La idea és donar solucions amb una perspectiva eclèctica i contemporània i connectar al’individu amb la seua part més genuïna“.\nAmb una enorme passió per els espais, analitza visualment cada lloc on transita, viu una total vocació amb l’observació i l’estudi de la ubicació, orientació, construcció i significat de cada emplaçament.\nTot l’equip de Gmajúscula volem aprofitar per a fer´li arribar la nostra enhorabona una vegada més.\nCarrer Carles Sarthou 38, 12540 Vila-real.\nUs passem l’enllaç amb més imatges de les seves exposicions!\npunxeu aquí: ISABEL ASENSIO EXPOSICIONS\nEntrada anterior CURSO CRECIMIENTO PERSONAL\nEntrada siguiente TALLER DE ARMONÍA CORPORAL\nseptiembre 28, 2016 a las 11:59 am\nHola!!! Moltíssimes gràcies!\nEns veurem en la inauguració *\nAcí l’enllaç d’anteriors exposicions:\nSalutacions · Isabel


216 nous positius de COVID-19 a Castelló | DiaDia\nInici Els Ports 216 nous positius de COVID-19 a Castelló\n216 nous positius de COVID-19 a Castelló\nSanitat notifica 2.518 nous casos de coronavirus i 5.822 altes a la Comunitat Valenciana\nEls hospitals valencians tenen 807 persones ingressades, 82 d’elles a l’UCI\nLa Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública ha notificat un total de 2.518 nous casos de coronavirus confirmats per prova PCR o a través de test d’antígens. Amb aquesta actualització, la xifra total de positius se situa en 1.296.498 persones. Els nous casos per províncies són 216 a Castelló (156.456 en total), 696 a Alacant (452.933), 1.606 a València (687.106). La xifra de casos no assignats es manté en 3.\nRespecte al nombre d’altes, s’han registrat 5.822. D’aquesta manera, el nombre de persones que han superat la malaltia des que va començar la pandèmia a la Comunitat Valenciana és d’1.271.477. Per províncies, les altes es distribueixen així: 154.055 a Castelló, 444.149 a Alacant i 673.215 a València. El total d’altes no assignades es manté en 58.\nEls hospitals valencians tenen, a hores d’ara, 807 persones ingressades, 82 d’elles a l’UCI: 109 a la província de Castelló, 8 a l’UCI; 264 a la província d’Alacant, 30 d’elles a l’UCI; i 434 a la província de València, 44 a l’UCI.\nS’han notificat 16 defuncions per coronavirus des de l’última actualització, totes elles el mes de febrer, excepte una persona que va morir al gener. Es tracta de 3 dones de 71, 81 i 91 anys, i 13 homes, d’entre 55 i 91 anys. El total de decessos des de l’inici de la pandèmia ascendeix a 9.039: 1.046 a la província de Castelló, 3.444 a la d’Alacant i 4.549 a la de València.\nD’acord amb les dades registrades, ara mateix hi ha 27.423 casos actius, la qual cosa suposa un 2,10% del total de positius.


D'11 a 12 anys - Gènius\nD'11 a 12 anys/\nValència : Sembra Llibres, febrer 2020\nA Nova York, concretament a Manhattan, hi trobem el bloc de pisos del Gus. Un bloc de pisos que no destacaria, doncs no és ni més alt, ni més especial que la resta, sinó fos per la meravellosa comunitat de veïns que hi viu, sorprenents tots ells per la seva autenticitat. La cabra és humor, és misteri, hi ha una història d'amor i una de trista, una història de superació i una de supervivència. Seguint el relat visitaràs algunes de les sales dels més prestigiosos museus i jugaràs als escacs al Central Park. I la cabra? Et preguntaràs, no siguis impacient... tot va començar quan a la mare de la Kid li van oferir estrenar la seva obra de teatre a Nova York.\nI en tindrem pel·lícula, els drets cinematogràfics ja han estat adquirits.\nRecomanat per Elisabet Marco de la Bib. Els Safareigs de Sabadell.\nEn Pere fa dies que té problemes amb un company de l'escola. Fart dels seus atacs decideix utilitzar un vell llibre d'encanteris que l'avi té amagat a les golfes. Qui sap! Potser és màgic de veritat i per fi pot vengar-se. Però per sorpresa d'en Pere, el llibre és molt més màgic i perillós del que mai hagués pogut imaginar.\nBarcelona : Destino, septiembre de 2019\nEn Fèlix viu a una furgoneta amb la seva mare perquè els van fer fora de l’últim pis que tenien. A ell li encanten els concursos televisius i somia presentar-se a un i endur-se el gran premi. Però la vida d’en Fèlix no és fàcil i quan té l’oportunitat que esperava ha de triar i, normalment, triar vol dir deixar alguna cosa de banda. Oi que sí?\nDescarrega't una còpia digital d'eBiblio\nAl poble de Vilavella tenen clar que els fantasmes existeixen i no saben com fer-ho perquè marxin del vell casalot abandonat de les afores.\nEl Biel, en Quim i en Poliprou, estan disposats a fer el què calgui per fer-los fora. Saben que si fan fora els fantasmes, l’ajuntament vendrà el vell casalot i per fi, construiran el poliesportiu!\n[Barcelona] : Takatuka, 2018\nSabeu on va a parar tot el plàstic que no es recicla? Aquest llibre ens mostra de manera molt gràfica l'estat en el que es troben els mars i oceans del planeta a causa de la quantitat de plàstics que no reciclem i els grans problemes que això comporta als animals, a la flora i al planeta en general.\nRecordeu! Tothom pot:\n-Consumir menys plàstic.\n-Separar i reciclar els plàstics i altres residus.\n-Recollir les deixalles que altres han llençat.\n-Explicar als i les altres el que sabem del perill dels plàstics al mar.\nSalvar el planeta és cosa de totes i tots.\nRecomanat per Núria Martínez de la Bib. Valentí Almirall de El Papiol\nTarragona : Piscina, un petit oceà, 2018\nEls protagonistes d’aquest recull de contes són els sentits. La vista, el tacte, l’olfacte, l’oïda i el gust han inspirat a més de trenta autors que han acceptat el repte d’aquesta petita editorial tarragonina, Piscina, un petit oceà.\nContes, poemes, textos breus... amb un ingredient comú: històries una mica esbojarrades i atrevides!\nSi us vau enamorar del Doctor de Soto, dentista d’animals o d’Irene la valenta, publicats també per Blackie Books, no us perdeu aquesta història del mateix autor guanyadora del prestigiós Newbery Honor. Per a qui encara no conegui a William Steig (1907-2003) li direm que va ser un autor i caricaturista molt important al segle XX, va escriure i il·lustrar més de vint llibres considerats clàssics de la literatura infantil, els més populars van ser Silvestre i la pedreta màgica i, sobretot, Shrek!, personatge que més tard serviria per inspirar la factoria Dreamworks per crear la saga de pel·lícules amb el mateix nom.\nL’Illa de l’Abel és una història de superació protagonitzada per un ratolí molt elegant que té una vida regalada i està avesat a que li facin tot. És també una història que posa en valor els llibres i la lectura, traspua tendresa, humor, i molta aventura.\nEra a primers d’agost quan l’Abel es disposava a passar un dia de pícnic al bosc amb la seva estimada Amanda. Quan la tempesta els agafa desprevinguts, la parella fuig corrents a buscar refugi en una cova on es troben amb altres animals. Els efectes de la tempesta són tant esfereïdors que els dos s’apropen a l’entrada de la cova per contemplar l’espectacle, és llavors quan una ràfega s’emporta el mocador de gassa del coll de l’Amanda, i l’Abel, en un acte d’heroïcitat, surt corrents a agafar-lo. Un vent huracanat l’arrossegarà a un indret desconegut i ple de perills, i aquest Robinson Crusoe se les haurà d’enginyar per sobreviure i tornar a casa. Aviat descobrirà els secrets extraordinaris d’aquell lloc tan hostil, i us assegurem que els llibres li seran de gran ajuda.\nRecomanat per Pilar Galve Piñana de la Bib. Joan Oliva i Milà de Vilanova i la Geltrú


Falsifiquen els tiquets de les begudes i els entrepans de les barraques de Girona - El Gerió Digital\nFalsifiquen els tiquets de les begudes i els entrepans de les barraques de Girona\nAlgunes entitats han posat el crit al cel per les pèrdues econòmiques\nDijous, 4 de novembre de 2021 19:30h\nJoves durant la primera nit de barraques de Girona el dijous passat © ACN\nLa primera nit de barraques a les Fires de Sant Narcís molts usuaris es queixaven de les llargues cues generades a l'hora de comprar tiquets per a les consumicions. Ara la picaresca ha fet acte d'aparició no només per estalviar temps, sinó també diners. Les darreres hores han començat a circular per la Copa falsificacions dels tiquets per tal d'aconseguir els productes gratis.\nEl preu de cada una de les butlletes és de 4,5 euros que serveixen per a beure com també per aconseguir entrepans. El modus operandi és simple; adquireixen un tiquet per via legal, se l'emporten a casa on és escanejat, duplicat en un processador de textos i posteriorment imprès massivament mitjançant un foli de color verd que es pot aconseguir en qualsevol copisteria.\nLes queixes no s'han fet esperar i algunes entitats que participen a la barra comuna ja han posat el crit al cel per les pèrdues que això els està generant. Amb tot, mentre alguns usuaris empren aquesta pràctica per a estalviar-se temps i diners, d'altres la porten a terme per a guanyar-se uns quants euros, fent-ne revenda entre els arbres de la Devesa en plena nit.\nUna hora de cua per agafar un puto tiquet a barraques.\nUs hi heu lluït, @girona_cat\n— Xavi Rodà (@xrodac) October 28, 2021


Eina per a la cohesió territorial, per a la cohesió social - Informacion.es\nrafa climent,conseller d'economia sostenible, sectors productius, comerç i treball\nSóc conscient del pes que tenen els sectors productius d´aquestes comarques. PILAR CORTÉS\nSóc conscient del pes que tenen els sectors productius d´aquestes comarques.\nLes meues primeres paraules, com no pot ser d'una altra manera, van dirigides als editors, directius, treballadors, proveïdors, redactors, col.laboradors i lectors de INFORMACIÓN i de Prensa Iberica en el seu conjunt. 75 anys es diu molt prompte, però darrere hi ha un bon tros de la història d'Alacant i les seues comarques.\nÉs molt important el paper dels mitjans de comunicació de proximitat, com és el cas d'INFORMACIÓN, que ha actuat durant aquests 75 anys com a notari de l'actualitat -bo i roín- i de deixar constància per a la posteritat. Això pel que fa al passat -15 lustres-, però ara, la responsabilitat i la tasca d'INFORMACIÓN és encara més important amb l'eclosió de la tecnologia i l'alfabetització del binomi tecnologia-informació.\nLa immediatesa, l'accessibilitat als continguts periodístics i a la publicitat s'han convertit en elements fonamentals i que han revolucionat la manera de produir, servir i assimilar eixa informació. La bidireccionalitat, la resposta immediata del ciutadà el converteix en fon d'informació, opinió i pressió de tot allò que passa al seu voltant. Així doncs, la premsa s'ha hagut de reinventar en pocs anys davant l'allau innovadora de recursos tecnològics. A aquests canvis obligats cal afegir els que la crisi ha obligat a aplicar en sentit negatiu amb la caiguda en picat de la publicitat i les vendes. Canvi de formats, gratuïtat de la informació en la xarxa i crisi financera i econòmica. Eixe és el panorama amb què s'han trobat els mitjans de comunicació de tot el món. El cas s'agreuja si parlem de premsa de proximitat, com és el cas de l'INFORMACIÓN, amb el sector publicitari privat tremolant i el públic tancat com una aixeta. La dificultat ha estat doble.\nEl mèrit d'INFORMACIÓN no només s'atribueix a la superació d'aquests dos grans entrebancs -crisi i transformació dels «mass media»-, també cal afegir el risc que ha assumit en tirar endavant com una empresa consolidada i seriosa. Mantenint edicions comarcals, apostant per nous formats com la Ràdio i la Televisió, fent la seua web una de les més completes i actualitzades d'Alacant. En temps difícils, INFORMACIÓN compleix 75 anys oferint més i millor.\nA tot açò cal unir la professionalitat dels seus redactors, caps de secció, direcció i col.laboradors sobretot en temps en què la informació s'ha trivialitzat i, de la mà de les xarxes socials, s'ha convertit en un totum revolutum on tot val, res en contrasta i qualsevol pot «informar».\nCal aplicar el tamís de la responsabilitat periodística i treballar amb rigor.\nUn altre element importantíssim que cal ressaltar d'INFORMACIÓN és que és, sense dubte, una de les ferramentes de cohesió i vertebració més importants d'un territori tant meravellós com divers, i que és el nostre. Les edicions comarcals, la informació puntual i ampla d'Elx i de les comarques més llunyanes aconsegueixen unir a ciutadans que viuen a Orihuela o Gata de Gorgos, per citar-ne dos que es troben a molts kilòmetres. En l'aldea del món global, del mercat macroeconòmic, els mitjans de proximitat generalistes ens uneixen i ens recorden d'on venim, què som i ens obliguen a preguntar-nos què volem fer en el futur, tots junts.\nLa cohesió territorial que aconsegueix INFORMACIÓN es tradueix en cohesió social, en unitat cultural, empresarial, turística... I ens fa més forts en temps difícils.\nTampoc puc obviar el fet que els mitjans de comunicació són indústries, i com a conseller d'Economia Sostenible i Sectors productius, cal lloar la seua contribució a l'ocupació, la innovació i la producció. Amb la planta de Torrellano, amb la redacció de Doctor Rico i totes les delegacions on es generen llocs de treball. La meua més sincera enhorabona.\nÉs important acabar aquestes línies posant el Consell de la Generalitat a disposició de INFORMACIÓN, del seu grup editorial, del sector dels mitjans de comunicació i de tots i cadascun dels alacantins i alacantines. Estarem sempre del costat i amb tots els ciutadans de tot el territori, sense distincions, cosint-lo dia a dia; amb una escolta activa i la intenció de solucionar els seus problemes amb les limitacions financeres amb què ens trobem.\nAlacant, Elx, Alcoi, Dénia, Orihuela, Torrevieja, Novelda, Elda, Ibi, Villena, Benidorm, Pego... fins a arribar al poble més xicotet d'aquestes comarques són la nostra prioritat. Per això, els citaré només un fet puntual que demostra aquesta afirmació vertebradora. Enguany, Alacant, per primera vegada en 11 anys, acollirà el Focus Pime i empreniment el dia 3 de novembre. Las Cigarreras serà testimoni del més important esdeveniment de reflexió i interrelació empresarial per a emprenedors de tota la Comunitat Valenciana. Sóc conscient, com a alacantí ningú m'ho ha d'explicar, del pes i importància que els sectors productius que aquestes comarques tenen.


2011 febrer - Ara.cat\nLa rivalitat al món casteller\nEs fa molt complicat defensar una posició concloent respecte la definició de l’activitat castellera. Dijous passat vaig mullar-me a considerar-la com a esport folklòric o d’oci per separar-la dels matisos de l’esport competitiu que implicarien un enfrontament que no és habitual al món casteller. Tot i així, cal matisar que els castells neixen i creixen gràcies a les diferents rivalitats esdevingudes des dels inicis i que els sistemes de puntuació i competició actuals són relativament moderns.\nLa versió més acceptada sobre el naixement del fet casteller diu que les actuals construccions descendeixen de l’antic ‘Ball de valencians’ que finalitzava amb una petita torreta o construcció humana. La rivalitat entre els diferents grups de balladors per alçar la torreta més gran faria que finalment aquesta activitat se separés del ball inicial passant a definir aquestes torretes amb el nom de castells.\nÉs famosa la sempre present rivalitat entre les dues colles vallenques però no és la única que existeix en l’actualitat. Els Castellers de Terrassa i els Minyons de Terrassa, els Capgrossos de Mataró i els Castellers de Badalona, els Castellers de Barcelona i els de Sants, els Castellers d’Esparreguera i els Moixiganguers d’Igualada o les colles de la ciutat de Tarragona també mantenen les seves disputes particulars.\nLes dues raons principals que afavoreixen la disputa entre colles són la proximitat geogràfica i la paritat de nivells. Això fa que, a banda dels concursos de castells, els enfrontaments entre dues colles rivals es visquin a mode de competició.\nRival: Que disputa a algú alguna cosa | Que aspira a igualar o ultrapassar algú.\nEtiquetes: Badalona, Castellers, Castells, Esparreguera, F.C. Barcelona, Igualada, Mataró, Rivalitat, Tarragona, Terrassa\nPublicat a Colles de Barcelona, Colles de Tarragona, Colles de Valls, General, Tòpics | 5 comentaris »\nS’estrena la temporada castellera a Barcelona\nEsport o folklore?\nL’activitat castellera és tan àmplia que disposa d’un lloc per a cada perfil de persona: els alts, els prims, els àgils, els forts, la gent gran i la canalla. De la mateixa manera, la implicació entre els diferents elements que formen una colla els col·locarà en un grup o altre. Sovint, la desconeixença fa que la gent se sorprengui al conèixer la preparació i periodicitat d’aquesta activitat; la major part de les formacions assagen dos cops per setmana i actuen gairebé tots els caps de setmana durant el més de mig any que dura la temporada. A l’hora de tancar una pinya, la tècnica situa en el taulell, un a un, tots els peons i figures al lloc indicat, la mala col·locació d’una sola peça pot fer perillar la partida. Per tot plegat, com més de prop coneixem els castells més complicat se’ns fa dibuixar una frontera entre esport i folklore.\nAbans de seguir, m’agradaria deixar-vos unes quantes definicions extretes del diccionari de l’Institut d’Estudis Catalans amb la clara intenció de complicar-vos una mica més la resolució:\nEsport: Exercici corporal d’agilitat, destresa o força, que es practica individualment o en grup, amb intencionalitat lúdica o competitiva i seguint unes regles establertes.\nCompetició: Manifestació esportiva consistent en l’enfrontament, individual o per equips, d’una sèrie d’adversaris, en una o més proves, per determinar-ne un guanyador.\nTradició: Transmissió oral de pares a fills de fets històrics, de creences, de doctrines religioses, etc. | Allò que és transmès oralment de pares a fills. | Costum que ha prevalgut de generació en generació.\nFolklore: Conjunt de tradicions, de creences, de llegendes i de dites populars.\nEl principal lema del fet casteller diu que els castells s’han de fer amb “Força, Equilibri, Valor i Seny”, quatre mots fàcilment relacionables amb el món de l’esport però no oblidem que folklore, tradició i cultura son també tres paraules vinculades habitualment a la construcció de torres humanes. Quina és la clau doncs? Perquè una activitat esdevingui esportiva, cal que hi hagi unes regles establertes. Si bé no existeix cap manual casteller (amb permís del ‘Castells i Castellers’ del company Xavier Brotons), la transmissió oral (tradició) ha fet que tothom sàpiga com s’alcen els castells igual que qui surt a córrer als matins sap com ho ha de fer. El que no té lloc a discussió és l’agilitat, destresa i força necessàries. Així doncs m’atreviria a catalogar l’activitat castellera com a esport tradicional o esport folklòric.\nEn canvi, per norma general, al món dels castells no hi ha guanyadors ni vençuts. Tret de les classificacions emprades en els concursos que tenen lloc a Tarragona (els anys parells) i a Torredembarra (els anys senars), els castells només es poden comparar qualitativament degut a la gran quantitat de variables que en formen part. Els castells, fora de les dues diades esmentades, no compten amb una puntuació determinada però sí amb una dificultat definida. D’aquí que les actuacions es defineixin com a exhibicions i que les colles s’associïn en coordinadores i no pas en federacions. Per tant, podem concloure que la pràctica castellera no es veuria reflectida en l’esport de competició sinó en l’esport lúdic.\nEtiquetes: Castellers, Castells, Cultura, Esports, Folklore, Tradició\nTòpics castellers I\nEl fet casteller ha tornat a batre rècords reunint 57 formacions en una gran trobada difícil de repetir. La invasió de pantalons blancs, faixes i camises multicolors va ser absoluta durant tot diumenge passat a Valls i l’organització parlava de prop de deu mil castellers. Això, si no em fallen els càlculs, voldria dir que cada colla va desplaçar entre 150 i 175 camises, xifra que se’m fa complicada d’assimilar. Sigui com sigui, hi ha diades en les que es gaudeix a plaça i jornades en les que cal adelitar-se de tot allò que les envolten i, en aquesta ocasió, prefereixo quedar-me essencialment amb l’embolcall.\nM’apassiona respirar l’ambient de les grans diades i això s’aconsegueix en els petits detalls. L’arribada ja amaga moltes sensacions; avançar per l’autopista els autocars de les colles, buscar lloc per aparcar i desfilar fins al lloc de trobada coincidint amb un lent però constant degoteig casteller; per cert, castellers només detectables per uns sospitosos pantalons blancs i alguna bossa en la que s’hi amaguen unes faixes curosament embolicades, per la resta, en aquestes èpoques d’any, només jaquetes fosques, com la resta de vianants.\nPúblic i castellers barrejats a mitja jornada\nUna tasca ineludible, ha de ser sempre treure el cap entre els vidres dels forns i bars més matiners per adonar-se’n del salt generacional casteller. Al forn pares i mares compren una pasta als fills mentre els joves esmorzen aquell modern croissant amb cacaolat. Als bars, alguns panxuts sexagenaris comparteixen forquilla i ganivet amb els més valents de la dècada dels noranta. També cal acostar-se a la plaça abans de l’horari marcat doncs sempre hi ha el petit destacament que s’hi deixa caure, ni que sigui només de passada de comprar el pa.\nA la diada de la Candela, a més, el punt de trobada inicial del cercavila esdevé un centre neuràlgic que acull mil petites reunions: la dels tècnics de cada colla que esmolen els llapis i escalfen les llibretes, la de la canalla que fa la primera corredissa després d’unes hores d’autocar i la dels coneguts de diferents colles que es retroben passada l’aturada hivernal.\nA plaça, el públic ja espera les colles amb aquell neguit tant català que fa que tinguem sempre un ull sobre el rellotge. Els que arriben puntuals, normalment, son els que s’han programat així el cap de setmana, però la plaça s’acabarà d’omplir amb aquells despistats que han quedat captivats al passar i veure tant magne espectacle. Al voltant sempre hi ha qui ha dut als coneguts a veure l’actuació i els explica amb més o menys traça com és això d’alçar torres humanes. Alguns estrangers esperen a que es tanqui la pinya per col·locar-se davant del mentre el company de viatge li tira unes fotos que quedaran per la posteritat. A vegades, destres traductors transmeten el seu saber mentre els alumnes, propis i afegits, el miren bocabadats.\nDesprés del darrer espadat, encara hi ha moments d’aquells per fruir amb l’ambient casteller. De tornada a casa, o al cotxe, sempre podem trobar als protagonistes, que caminen amb la faixa a la mà mentre comenten la jugada. Satisfets i traient pit, molts no es trauran ja la camisa fins al final del jorn o de les festes de la vila.\nEls castells son, a vegades, tant previsibles com el conegut que et pregunta si fas d’enxaneta al descobrir la teva afició castellera. Vivim en un país ple de tòpics i aquests només en son alguns dels que podem trobar un diumenge qualsevol en una plaça quina sigui. Només espero que ningú s’hagi sentit ofès per tant maldestre catalogació i que qui tingui dubtes en una exhibició castellera no deixi de preguntar ja que segur que hi trobarà sempre algú disposat a donar-li un cop de mà.\nEtiquetes: 2011, Candela, Castellers, Castells, Decennals, Plaça del Blat, Tòpics, Valls\nPublicat a General, Grans fites, Tòpics | 1 comentari »


Labora ha aprovat el pla de formació 2020-2021 per a persones desocupades – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nLabora ha aprovat el pla…\nEl Servei Valencià d’Ocupació i Formació, Labora, ha aprovat el pla de formació per a persones desocupades 2020-2021. En total, s’oferiran de manera gratuïta al voltant de 800 cursos dels quals es podran beneficiar més de 13.000 persones.\nEls qui vulguen rebre una orientació per a conèixer quins continguts s’adapten més al seu perfil professional, pot demanar cita per a rebre assessorament per part del personal tècnic de la seva oficina més pròxima. La sol·licitud es pot tramitar de manera senzilla a través de la web, seleccionant l’opció ‘Cursos de formació’ (consultar ací).\nAquest pla, per al qual es destinen al voltant de 44 milions d’euros, està adaptat a les necessitats de cada territori, ja que a més de tenir en compte quines famílies professionals i especialitats formatives són les més demandades, fa una revisió exhaustiva de cada comarca.


Cems i altres incògnites | Diari Maresme\nEm preguntes que com és el món dels morts? Doncs t’ho dic ràpidament: anem a una altra dimensió.\nAquesta és la forma més basta de desempallegar-se de preguntes del tot necessàries. Acceptant el supòsit de l’existència d’un espai-mort, vull centrar-me en un aspecte força interessant que resumiré amb la següent qüestió: hi ha connexions entre l’espai-vida i l’espai-mort?\nA finals del segle XIX sobretot, es va posar de moda realitzar sessions per contactar amb esperits, els quals rebien i enviaven missatges des del més enllà. Tot això succeí alimentat per la creença popular que els morts ens escolten i vetllen per nosaltres. I en què es basa aquesta creença popular? En el pensament màgic, perquè no hi ha cap prova de missatges de l’espai-mort que hagin arribat a l’espai-vida. Quan no hi ha evidències de quelcom és quan la filosofia es posa el seu vestit de gala i s’afanya a investigar.\nUn mètode de la filosofia és la creació de conceptes i anar analitzant aquests conceptes per veure si s’ajusten al comportament de la realitat. Així, per exemple, el terme salaltia es defineix com el que és contrari a malaltia, i aquest terme ens obliga a revisar la definició de malaltia. Així doncs podríem parlar de canals de comunicació amb l’espai-mort per definir de quina forma i quan tenen lloc hipotètiques connexions vida-mort. Tot fent un exercici d’escurçar, hom pot anomenar-los: cems.\nL’existència de cems implica l’existència de simultaneïtat entre els dos espais. Molt probablement implica també la certesa que les persones mortes tenen sobre l’existència d’un espai-vida, si acceptem el trànsit a la mort com un pas on marxem amb totes les nostres experiències. Aquesta darrera implicació suposa imaginar que els éssers morts estan més motivats que no pas els éssers vius per trobar cems. Fetes aquestes observacions bàsiques, caldrà ara teoritzar sobre les característiques d’aquests cems i això ja són figues d’un altre paner.\n1 comentari per a “Cems i altres incògnites”\n23 Febrer 2019 a les 5:00\nVull més figues de l’altre paner…


Aeroméxico inaugura el vol directe entre Barcelona i Mèxic\nAeroméxico inaugura el vol directe entre Barcelona i Ciutat de Mèxic\nLa firma unirà les dues ciutats tres vegades per setmana\nBarcelona 19 de de juny del 2019. 19:03\nL’aerolínia Aeroméxico ha inaugurat aquest dimecres el vol directe entre Barcelona i Ciutat de Mèxic, que operarà a partir d’aquest dimecres tres vols setmanals des del’aeroport Josep Tarradellas-el Prat a la capital mexicana.\nLa capital catalana es converteix així en el cinquè destí de l’aerolínia mexicana a Europa i la segona a Espanya, i per cobrir la nova ruta internacional entre Barcelona i Ciutat de Mèxic utilitzarà la nova aeronau Boeing 787 Dreamliner.\nAquesta nova connexió forma part dels cinc objectius del pla estratègic del Comitè de Desenvolupament de Rutes, un ens que componen el consistori, la Cambra de Barcelona, la Generalitat de Catalunya i Aena.\nEl 2018, la connexió Barcelona-Ciutat de Mèxic va tenir un moviment de 90.000 passatgers indirectes, i s’espera que amb la posada en marxa d’aquesta ruta directa es faciliti el desplaçament als 24.000 mexicans que viuen a Barcelona i als més de 450.000 turistes que arriben des de Mèxic a Espanya cada any.\nSegons dades de l’ajuntament, Mèxic és també el primer destí de l’exportacions de càrrega aèria des de Barcelona, que el 2017 van assolir les 3.752 tones, un 12% del total de les exportacions espanyoles, per valor de 1.338 milions d’euros.\nAeroport de Barcelona Mèxic Aerolínies Ciutat de Mèxic


La pel·lícula Cómo acabar con tu jefe és una entretinguda paròdia dels abusos laborals\nEl Consell de Ministres ha acordat recentment suspendre el límit d'encadenament de contractes temporals. Una nova garrotada. Amb paraules de l'economista Santiago Niño Becerra: Si fins avui hi havia precarietat, ara es tolerarà tot allò imaginable. La fórmula desreguladora dels mercats, acompanyada de repressió i retallada de drets socials dóna sucosos rendiments als peixos grossos. Per contra, els assalariats en pateixen les tràgiques conseqüències. Els rics cada cop ho són més i els pobres, a banda d'escurats, viuen assetjats. Pel camí que han escollit els Governs a bona part del món, la tendència serà la d'aprofundir encara més l'esquerda entre privilegiats i esclaus contemporanis. En aquest sentit, el dramàtic testimoni de Mohamed Bouazizi, inici simbòlic de les revoltes al nord d'Àfrica, resulta paradigmàtic. No és casual que es convertís en la guspira que va encendre el foc de la indignació. Des de Tunísia fins a Israel s'escolta la seva història. Un venedor ambulant de fruita, víctima d'abusos policials, tan ofegat econòmicament que ni tan sols es podia permetre el luxe de somiar. No és la seva una tragèdia global?\nLa tirania financera ha tingut una resposta clara en els moviments pacífics de protesta. Avui han estat les borses. Demà, qui sap. Per desgràcia dels ultraconservadors, hi ha una plaga planetària de rastaflautes, que no està disposada a desaparèixer a cops de porra. Es repeteixen les mateixes escenes arreu. Joves amb megàfons, performances de denúnica i enginyoses proclames. Tampoc no hi falta la brutalitat policial, la censura mediàtica o els desallotjaments forçats. Gallardón va prendre represàlies contra un agent que va decidir participar en una assemblea, en el seu temps lliure. Fins aquí arriba la inquietud. La tensió és a flor de pell. Responem amb somriure, dignitat i tendresa. En els blogs dels activistes, es recorda tot sovint el discurs final del Gran Dictador de Chaplin. Com que encara ens queda l'humor per a rescabalar-nos, acabo amb la recomanació de la comèdia estripada que il·lustra aquest post. La vaig anar a veure ahir. Dubto que hi hagués algú a la sala de cinema que no hagués viscut alguna situació similar a la que plantejava la gran pantalla. Les riallades eren generals. Malgrat la duresa del dia a dia, penso que hi una cosa molt profunda que ens uneix. Es diu esperança.\ncinema crisi econòmica violència


Iniciació al monitoratge en el lleure (15-17 anys) | Joventut\nInici / Agenda / Iniciació al monitoratge en el lleure (15-17 anys)\nIniciació al monitoratge en el lleure (15-17 anys)\nEls dilluns, dimecres i divendres de l’1 al 12 de juliol a l'espai jove La Nau.\nDe 10 – 14 h (24 hores)\nDescobreix el món del lleure educatiu! T’agradaria ajudar a realitzar i organitzar activitats amb infants i joves?\n(casals d’estiu, colònies, activitats extraescolars, etc.). No t’ho pensis més i vine a descobrir el món del monitoratge!


Els diners de Catalunya - Pau Miserachs - BLOG I NOVETATS\n«En política d’esquerres s’exigeix claredat i equitat en el repartiment. Però això sembla no anar així».\nPer transformar el país i fer un país millor és necessari que s’acabi el dèficit fiscal que es calcula ja arriba als 19.000 milions d’euros i l’Estat assumeixi i pagui a Catalunya el deute de les inversions compromeses en pressupostos generals i no realitzades a Catalunya.\nUn nou país sense corrupció és possible per evitar el desànim i la desafecció catalana que veu com molts dels seus polítics i prohoms són gent corrupte. Catalunya és un país que ha sigut cruelment castigada per les crisis econòmiques i l’atur que ha creat la societat de la pobresa i l’exclusió.\nLa comptabilitat fiscal duta per l’Estat ens ha sigut desfavorable als catalans, però no ha impedit el progrés empresarial en innovació, creixement industrial i comerç internacional.\nEspanya és un país on sempre han funcionat les oligarquies i els monopolis protegits, avui prohibits per la Unió Europea, dels que són fidels al poder. Però el monopoli polític no s’ha tocat i és el que funciona a moltes comunitats en les que es va dividir territorialment Espanya el 1978.\nL’harmonització és la futura coherència de les hisendes autonòmiques per acabar amb l’arbitrarietat, precisament el que no interessa a Madrid i a Castella Lleó, entre altres. La tendència del conservadorisme, com també passarà a Andalusia i Murcia és reduir la imposició fiscal per alegrar la vida del seu electorat i guanyar-ne de nou. Recorden el professor d’escola que repartia anissos entre els alumnes per tenir-los contents.\nAquesta manera de fer anar l’economia i ser poc transparent L’Estat correspon a un país poc o mal industrialitzat que no pot viure sense la subvenció i el crèdit. Cada vegada que s’han tallat subvencions i crèdits bancaris, la caiguda empresarial ha sigut rellevant. Només resistien les empreses amb inversió internacional.\nCatalunya no pot ser còpia del que passa a Espanya, ni del model administratiu públic. La modernització és imprescindible per preparar el país per el futur i assegurar l’estat del benestar. L’acció urgent del govern per crear el nou model és absolutament necessària.\nAra es discuteix el finançament de les comunitats autònomes. La Vanguardia del passat 21 de novembre publica un extens article de Jaume V. Aroca i Eduardo Magallón sobre el nou sistema que proposa l’Estat del que cal destacar el fet de que la partida de cent vint mil milions d’euros que s’han de repartir 15 comunitats no pot seguir generant diferències de repartiment perjudicials per les que més necessiten bastir resultats en salut i educació.\nL’article revela que per exemple, Cantabria fins ara rebia el 15%, mentre Catalunya, molt més poblada i amb moltes més necessitats que les de l’Hospital Valdecilla que sempre reivindicava el president Mariano Revilla a les seves aparicions a la sexta, només rebia el 9,6%.\nA aquest dèficit cal afegir el fiscal i les inversions compromeses i no realitzades per l’Estat en infraestructures a Catalunya. El llistat de beneficiaris ens permetria trobar autonomies que van de farol, com les que per reduir l’atur han optat per crear llocs de treball a l’administració pública, fet que també es pot produir per interessos polítics. I no parlem de les subvencions.\nHisenda està preparant un nou model de càlcul per substituir el de 2009 fins ara vigent, la qual cosa revela una pèssima gestió dels governs catalans anteriors a l’actual. Van acceptar un finançament insuficient fins que l’independentisme ha guanyat cos i ha dit que la independència és viable.\nAra s’han reunit a Santiago de Compostela 12 comunitats per fer front comú en les demandes d’assignació dels fons a repartir. Alberto Núñez Feijóo ha presidit la reunió. Recolzat per gent del PP i de socialistes no dubtem que ja es veu conduint l’Estat en un futur proper si fracassa Pablo Casado davant de Pedro Sánchez.\nPerò l’important per el grup dels 12 és evitar que Catalunya no pugui seguir negociacions bilaterals amb l’Estat. Els fa por el que pugui assolir Catalunya.\nAlguns proposen reduir la càrrega sobre l’IRPF i patrimoni i successions. De fet Madrid que va a la seva ja ho està fent aprofitant les inversions que rep de l’estat per la via directa. És la capital i l’Estat paga, la qual cosa permet a Ayuso beneficiar els seus ciutadans de la Comunitat madrilenya, mentre va dient que “los catalanes nos roban”. Però no diuen cap d’ells que el dumping fiscal que volen practicar com Madrid s’ha d’acabar.\nEn sana lògica no s’entenen les assignacions actuals i sobretot les diferències. En el cas d’Extremadura i d’Aragó caldria aclarir els elements de càlcul. En política d’esquerres s’exigeix claredat i equitat en el repartiment. Però això sembla no anar així.\nUn mal repartiment genera desequilibris i possible malbaratament segons les despeses a les que s’apliquin els diners rebuts com a fons de finançament autonòmic.\nCatalunya hauria d’optar d’una vegada per un nou model, per el concert fiscal al que es va oposar Mariano Rajoy. L’Estat central sempre ha desconfiat de Catalunya, tant era si els governs eren liberals, conservadors o socialistes. Saben que Catalunya vol ser independent d’Espanya i això no es pot afavorir de cap manera.


Escolares de Quart de Poblet, chefs de cocina durante dos días\nEscolars de Quart de Poblet es converteixen en xefs de cuina durant dos dies\nPer tercer any consecutiu, escolars de Quart de Poblet s’han posat el davantal per a convertir-se durant dos dies en mestres de la cuina gràcies al taller organitzat per l’associació Amas de casa y Consumidores Tyrius en col·laboració amb l’Ajuntament. En aquesta edició, han sigut 27 alumnes de 6é d’Educació Primària del col·legi Puríssima Concepción els que, al costat del seu mestre, han gaudit d’aquesta experiència que els ha permés conéixer i participar en tot el procés que embolica a l’elaboració d’un menú.\nAquesta iniciativa té com a principal objectiu formar a consumidors i consumidores responsables des de la infància, mentre se’ls introdueix en el món de la cuina. Una idea que va promoure la presidenta de l’associació, María José Vallejo, qui veient l’èxit que estaven tenint els programes televisius de cuina per a xiquets i xiquetes va plantejar aquesta innovadora activitat com a part de la labor formativa que fa anys que estan realitzant en els centres educatius.\nL’alcaldessa, Carmen Martínez, la regidora de Consum, Victoria García, i la presidenta provincial de Tyrius, Vicenta Alcocer, han assistit a la clausura del taller, en la qual han pogut conéixer de primera mà la impressió de les i els xicotets, que s’han mostrat molt disposats a prendre més responsabilitat davant els fogons a casa. D’igual manera, l’alcaldessa ha volgut agrair a la presidenta de l’associació i a tota la junta la gran faena realitzada i la seua gran participació en la vida del municipi, especialment en encapçalar aquest tipus d’actuacions formatives destinades al “present i futur d’aquest municipi”.\nDurant el primer dia del “chef-cole”, els alumnes i alumnes van rebre una sessió formativa sobre diferents temes relacionats amb l’alimentació i el consum, com la piràmide alimentària, els hàbits adequats per a una alimentació sana, l’etiquetatge que han de portar els productes o les marques blanques. Una vegada ben informats i informades, van procedir a acostar-se al costat de les monitores de l’associació a un supermercat per a adquirir tots els productes que havien inclòs prèviament en la llista de la compra.\nEn aquesta primera experiència com a encarregats de seleccionar la compra, van analitzar les millors opcions en funció de la qualitat-preu i dels paràmetres explicats anteriorment, demostrant que s’han convertit en uns consumidors i consumidores responsables.\nVa ser en la segona sessió del taller, ja amb tots els ingredients llestos i guiats per Rosana Chaparra, restauradora del restaurant Arrocería Casa Chaparro, i ajudats per les mateixes monitores de Tyrius, quan els futurs i futures “xefs” es van posar a la feina cuinant un saludable menú de cinc plats. La guinda del pastís va arribar a última hora del matí, quan els familiars i els mateixos xiquets i xiquetes van poder degustar els increïbles plats elaborats.


Albert Montull: "Volem que el 'boom' perduri"\nAlbert Montull: «Volem que el 'boom' perduri"\nEl delegat de futbol femení de la FCF reivindica que l'auge de dones que practiquen aquest esport "no sigui una moda"\nDissabte, 31/08/2019 | Actualitzada 08/01/2020 - 12:44\nAlbert Montull (53), delegat de futbol femení de la Federació Catalana de Futbol (FCF), aspira a la consolidació. "No conec cap pare que porti la seva filla a apuntar-se a un equip de futbol. La que hi va, ho fa sola i perquè realment li agrada. I resulta que abans les nenes no s’atrevien a anar al club del seu poble i ara sí. Volem que aquest 'boom’ d’ara perduri, que no sigui una moda i que totes les noies puguin practicar l’esport que vulguin", reivindica.\nEl projecte va començar fa vuit anys. "Ja s’havien fet coses abans, però amb el president, Andreu Subies, vam arribar a la conclusió que hi havia molt per fer i ens vam posar a treballar", explica. En el seu Terrassa natal, Montull va començar a organitzar una Jornada de Futbol Femení durant l’aturada de la lliga. La primera cita va tenir una participació de 2.000 noies, però actualment són 7.000, repartides en 15 seus per tot Catalunya.\n"Allò va ser l’embrió de la campanya #Orgullosa", relata. Subvencions als clubs que inscriuen jugadores, temaris específics sobre futbol femení per a entrenadors i el web futbolfemeni.com, que recull l’actualitat generada per les futbolistes, són algunes de les fórmules amb què la federació ha superat les 12.000 llicències, una xifra rècord.\nTambé ha influït, explica Montull, la millora de les instal·lacions i la proliferació dels camps d’herba artificial. "Jugar en camps de terra és dur", assenyala. Però sobretot, la visibilitat. "Que un club com el Barça fes sortir el seu equip femení en una rua va ser un gran detall. Moltes persones van descobrir que hi havia les futbolistes i que a més tenen un gran nivell", afirma. Perquè un altre mèrit, explica, és dels clubs que han apostat pel futbol femení.\nEl directiu afegeix que s’ha de fugir de les etiquetes i normalitzar les coses. "No parlem de jugadors o jugadores, sinó de futbolistes. Vegem com una presidenta passa a la pràctica, sense preguntar-nos res més. ¿Podem imaginar una dona en l’equip tècnic del Barça? ¡És clar que sí!", afirma.\nAlicia Requena i María López: «El que senten les nostres filles pel futbol és passió"\nNatàlia Arroyo: «Els clubs han hagut d'actuar"


Manel Hurtado presenta "Clepsidra" - QUADERN COMARCAL\nPer tal de fer boca abans de la presentació i lectura de la novel·la Clepsidra, reproduïm ací la nota de presentació:\n“Març de 2020, l’Estat es manté pràcticament aturat. Són dies de confinament general a causa de la covid-19. El món sencer trontolla, però res comparable amb el sotrac amb què es trobarà Colau en despertar del coma per l’accident que va patir just el dia que decretaven el confinament. Des del mateix llit de l’hospital, Colau decidirà tancar uns sentits, obrir-ne altres i deixar-ne algun al ralentí. Tot per a tractar de trobar una explicació a tant de desgavell. Mentre, haurà d’anar fent-se a una nova vida, lluny de l’Horta de València, amb una família murciana de Mazarrón. Als seus setze anys, Colau haurà de madurar a correcuita. Com ell diu: «Els primers som pioners, i als pioners ningú no ens ha dit com ens hem d’enfrontar a la novetat, perquè ningú no la coneix encara». I ara podeu tastar una mostra de l’obra creativa de Manel Hurtado Juan.\nVOCABULARI DE GUILLATS (tres entrades):\nDes de la finestra que donava al celobert podia tafanejar la vida de, gairebé, tots els veïns. Controlava si anaven, si venien, atenia discussions, converses, sabia si estaven de celebracions… Tot. Ho sabia tot de cadascú. La finestra de la saleta era el seu Gran Hermano. Fins el dia que va haver d’anar a portar-li una carta, que li havia arribat a ell per error, a la veïna del primer pis. Aquesta, el va fer entrar a la cuina, ja que no podia descuidar la paelleta que tenia al foc. Va ser aleshores: amb discreció, va abocar el cap per la finestra, cap al celobert. La perspectiva des d’ací era diferent a la seua. Alçà la vista fins al seu pis, un de més amunt, però no va veure-hi res, res d’interès, i va tornar molt atordit a casa. Una tristesa immensa s’apoderà d’ell. Llavors, es va posar la jaqueta, les sabates i va eixir al carrer.\nHem de tenir en compte que caldria actuar amb seny, no de qualsevol manera. No podríem escollir personatges públics —imagineu-vos, sinó, els polítics, per exemple—, hauria de ser gent del nostre entorn —bé, si teniu la sort de conèixer algun personatge públic i s’escau, doncs, endavant—, i sempre amb una justificació ben meditada. Tot i que la darrera paraula la tindríem nosaltres, hauríem d’estar convençuts que el personatge en qüestió mereix tal honor. Dit açò, imagineu que poguérem disposar, al llarg de la nostra vida, de deu galtades cadascú, per repartir al nostre antull entre els més estúpids; una galtada per cap —el fet d’haver-ne rebut una no hauria de ser motiu suficient per tornar-se’n—. Amb qui gastaríeu les vostres? Quantes en rebríem nosaltres?\nEll, que seguia el procés de tots els expedients i que tantes ordres de desnonament havia acabat signant, sense adonar-se’n, n’havia signat la seua pròpia. Semblava un malson, però no, s’ho mirava i remirava però no hi cabia cap dubte: la signatura era la seua. Ell agafà la maleta gran; la seua dona, la mitjana, i eixiren de casa en silenci, seguits pels fills que, lliures de pes, caminaven al darrere aguantant el plor amb prou feines. Només el menut va fer un darrer esguard a aquell castell de somnis que s’ensorrava irremeiablement. L’associació Stop Desnonaments no va poder acudir-hi per donar-li el seu recolzament perquè, també ell, feia uns dies havia signat l’ordre que la il·legalitzava. Llavors, va comprendre tanta gent que s’havia enfrontat a ell, que, amb els ulls vidriosos, li demanaven si no tenia cap sentiment d’empatia. Van passar molts dies sense poder deixar de plorar fins que, al remat, es va completar la seua metamorfosi. Sol, en la minúscula habitació de l’Hostal Amèrica, ho va entendre tot. Es rentà les llàgrimes amb la màniga, es prengué uns minuts per deixar una carta molt sentida, però plena d’ira alhora; es va vestir, es col·locà la corbata més bona que li quedava i se’n pujà a la terrassa, des d’on les vistes eren magnífiques.\n#Bonrepòs i Mirambell#Ed. Neopàtria#literatura#llibres#Manel Hurtado Juan\nPlaerdemavida núm. 69 disponible en internet - QUADERN COMARCAL


Confirmat el primer cas de la variant òmicron a Espanya\nL?Hospital Gregorio Mrañón ha detectat el primer cas d?un infectat amb la nova variant en un viatger de 51 anys procedent de Sud-àfrica.\nL'Hospital Gregorio Marañón de Madrid ha confirmat el primer cas de coronavirus amb la variant òmicron a Espanya. Es tracta d'un viatger procedent de Sud-àfrica, tal com ha escrit al compte de Twitter el servei de microbiologia del centre madrileny. «S?ha confirmat hui mateix per seqüenciació. Hem aconseguit posar a punt un procediment ultraràpid que ens permet tenir el resultat el mateix dia. El pacient està bé», han assegurat.\nEl servei de microbiologia de l'Hospital Gregorio Marañón de Madrid comunica la primera confirmació de variant òmicron a Espanya. És un viatger procedent de Sud-àfrica.\n— Microbiologia i Infeccioses Gregorio Marañón (@Mic_Inf_Maranon) Novembre 29, 2021\nPer part seua, la Comunitat de Madrid ha confirmat el primer cas de pacient positiu per COVID-19 amb esta variant, segons indica en un comunicat la Conselleria de Salut. Es tracta d'un home de 51 anys que va tornar de Sud-àfrica el 28 de novembre passat amb una escala a Amsterdam.\nEl positiu va ser detectat mitjançant un cribratge amb test d'antígens realitzat a l'aeroport Adolfo Suárez Madrid-Barajas. El pacient es troba amb símptomes lleus i en aïllament guardant quarantena.\nL'OMS va elevar la nova variant a la categoria «variant preocupant» i els científics consultats reconeixen que podria ser més contagiosa i que podria tenir més façalitat per evadir la resposta immunitària de l'organisme.\nEl descobriment d'esta variant de coronavirus es va anunciar dijous passat a Sud-àfrica a partir de mostres preses entre el 14 i el 16 de novembre. Alhora, s'havien identificat quatre contagis a Botswana i un a Hong Kong, d'un viatger procedent de Sud-àfrica.\nDes de divendres, altres països també han confirmat casos de la variant, entre ells, Israel, Bèlgica, Austràlia, Països Baixos o el Regne Unit. A la llista s?uneix des d?hui Espanya.\nTot i que de moment hi ha poca informació disponible, molts països han anunciat restriccions primerenques i molt dràstiques al voltant dels viatges cap a països del sud d'Àfrica. Mesures que han generat un gran malestar al continent. L'OMS ha criticat les prohibicions i ha insistit que l'aparició d'esta variant recorda que la pandèmia "no s'ha acabat".


Horta de Gandia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nL'Horta de Gandia és una comarca natural i històrica del País Valencià que actualment forma, juntament amb la Valldigna, la comarca de la Safor. Està formada per una plana costanera de dipòsits quaternaris que va des del tram final del riu de Xeraco i el massís del Mondúber, fins a la serralada del Circ de la Safor, a la Serra de Mustalla i els cursos baixos dels rius Gallinera, Bullent i Dels Racons, a la Marjal de Pego-Oliva. Amb 127.555 habitants (INE 2005), el centre neuràlgic és la ciutat de Gandia, centre de tots els serveis administratius i econòmics de la comarca. La densitat de nuclis poblacionals de l'Horta de Gandia, és hereva de les alqueries musulmanes de l'edat mitjana i, excepte Gandia, només Oliva (que localment forma un mercat agrari propi) ha assolit històricament un creixement important de població (fou el centre del Comtat d'Oliva). Només cinc municipis de vint-i-cinc que formen la subcomarca, amb Gandia i Oliva, superen els 3.000 habitants (Xeraco, Bellreguard, Daimús, la Font d'en Carròs i Vilallonga).\nL'Horta de Gandia respecte de la Safor.\nLa costa, presenta formacions pantanoses en forma de marjal (marjal de Xeresa-Gandia) al nord i al sud (marjal de Pego-Oliva), mentre que al centre, el cordó litoral és més alt per les aportacions fluvials. L'Horta de Gandia està tancada per l'oest per un massís muntanyós cretaci que des de la serralada del Circ de la Safor que enllaça amb la serra d'Ador al sud, tanca l'Horta de Gandia per l'oest, la serra Falconera i el massís del Mondúber.\nÉs una plana que des del mar, s'alça quasi imperceptiblement cap a les bases de les muntanyes a l'interior, i històricament regada per una xarxa de séquies i canalitzacions heretades dels musulmans amb l'aigua dels rius Serpis i Vernissa (afluent d'aquell per l'esquerra) a través de la Séquia reial d'Alcoi (amb les séquies comunes de Gandia i d'Oliva, de les quals deriven les de Rebollet, d'En Carròs, d'En Marc, Nova i de Vernissa, de les que es partixen, les de Martorell i de Pelleries).\nLa xarxa fluvial de l'Horta de Gandia està formada pel riu Vaca al nord, que naix i travessa la Valldigna, i desemboca a la Marina de Xeraco; al centre, el Serpis entra a l'Horta de Gandia, procedent de la Vall de Perputxent (Comtat) per l'estret de l'Orxa, tallant la continuïtat de les muntanyes i, separant la serra d'Ador -que no és més que la continuïtat de la serra del Benicadell- de la del Circ de la Safor, i en direcció cap al nord-oest travessa l'Horta de Gandia, després d'haver sigut retingudes les seues aigües a l'assut d'en Carròs, desemboca entre els barris maritims gandians de Venècia i els Marenys de Rafalcaïd, al Grau de Gandia; el riu Vernissa, és l'afluent per l'esquerra del Serpis, drena els termes municipals de la seua vall, situada a l'oest de la comarca (Ròtova, Castellonet, Alfauir, Almiserà…) després de travesear la línia divisòria amb la Vall d'Albaida i d'arreplegar per l'esquerra el riu de Pinet; l'extrem sud, el drena el riu Gallinera, procedent de les muntanyes de les Valls de Pego (Marina Alta).\nL'àmbit territorial de l'Horta de Gandia s'estén pels termes d'Ador, Alfauir, Almiserà, Almoines, l'Alqueria de la Comtessa, Guardamar de la Safor, Bellreguard, Beniarjó, Beniflà, Benirredrà, Castellonet de la Conquesta, Daimús, la Font, Gandia, Llocnou de Sant Jeroni, Miramar, Oliva, Palma de Gandia, Palmera, Piles, Potries, Rafelcofer, el Real, Ròtova, i Vilallonga, tots ells integrats en la comarca de la Safor.\nLa comarca històrica de l'Horta de Gandia, és una de les que apareix al mapa de comarques d'Emili Beüt "Comarques naturals del Regne de València" publicat l'any 1934.\nCoord.: 38° 58′ 44.98″ N, 0° 11′ 30.9″ O / 38.9791611°N,0.191917°O / 38.9791611; -0.191917\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Horta_de_Gandia&oldid=28210231»\nDarrera modificació: 8 set 2021 a les 16:48\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 set 2021 a les 16:48.


Unió Esportiva Olot » La jornada al futbol base (12 i 13 novembre)\nCom cada dimarts, posem en ordre les evolucions del futbol base de la Fundació UE Olot amb els marcadors i resums del cap de setmana. Aquest cop, el balanç és de 4 victòries, 1 empat i 5 derrotes, deixant de banda el Juvenil B, que va descansar. Tot seguit fem cinc cèntims de cadascun dels aparellaments:\nALEVÍ D 5-1 La Cellera\nVictòria contundent dels més menuts de la casa, bon treball de l’equip que dirigeixen Aitor Aguilera i Albert “Ketxa”.\nQuart 5-3 ALEVÍ C\nLa primera part va començar molt igualada i l’Aleví C va gaudir d’alguna ocasió clara que no va acabar en gol. A la segona part, el Quart es va emportar tots els duels individuals i gràcies a diverses pilotes robades al mig del camp van aconseguir situar un contundent 4-0 en el marcador. Els joves de Corominas i Caballero van intentar reaccionar però els va mancar un punt d’intensitat. Tot i escurçar distàncies, el resultat final va ser de 5-3 amb victòria local.\nALEVÍ B 4-1 Blanes\nPartit totalment dominat per l’Aleví A, que aquest cop va trobar a faltar més contundència davant la porteria contrària. Els de Delgà i Genís van tenir un munt d’ocasions però fins al final no van poder sentenciar el matx. Els tècnics creuen que si l’equip segueix amb aquest ritme, la cosa anirà rutllant millor.\nFornells 4-3 ALEVÍ A\nUn enfrontament d’anades i vingudes. El Fornells va ser molt fort i ràpidament va fer el primer gol a la sortida d’un córner. L’Aleví A va saber respondre i va trobar solucions en la sortida de pilota. Al final de la primera part, un xut creuat va suposar el primer gol olotí. La segona part va començar com va acabar la primera, domini total dels de Banús i Morchón que es va traduir amb dues dianes més. Els gironins estaven tocats però van tenir la sort de cara amb un gol afortunat que els va fer reaccionar. El tercer quart va ser del Fornells, que va poder neutralitzar les forces. I en el darrer, els dos equips van perdonar clares ocasions i finalment els locals van materialitzar-ne una per signar el 4-3 definitiu.\nVall d’en Bas 0-14 INFANTIL C\nUna actuació quasi perfecte dels olotins, que van estar a un alt nivell i ho van aprofitar per provar variants tàctiques noves sobre el terreny de joc, tenint en compte la poca història del marcador. El resultat parla per sí mateix, tot i que el Vall d’en Bas va intentar sortir jugant i això té el seu mèrit.\nINFANTIL B 0-6 Figueres\nTot i la derrota tan contundent que reflecteix el resultat final, l’Infantil B va fer un partit molt correcte. Els de Martí Gratacós i Martí Planas van saber combinar i tenir diverses opcions per poder posar-se per davant. Just en una sortida de pilota olotina, l’àrbitre la va interceptar i va generar la jugada del primer gol figuerenc. Tot seguit, la UEO va rebre tres gols en tres jugades puntuals que els van fer molt de mal. A la represa es van defensar amb ordre tot i que el Figueres va marcar dos gols més en els últims minuts. El cos tècnic es mostra content amb l’actitud dels jugadors tot i el resultat tan clar.\nINFANTIL A 3-0 Farners\nUn compromís amb dues parts clarament diferenciades. La primera va ser molt igualada, domini altern de joc i molta intensitat però amb errades en les passades. La segona meitat va ser per als nois de Ketxa i Barris, que es van apoderar del mig del camp i van entrar per bandes de forma constant. Per tant, el 3-0 va ser un resultat just vistes les circumstàncies.\nCADET B 1-3 EF Ripollès\nPrimera part dominada pels garrotxins, que van tenir el control i es van posar per davant, arribant al descans amb un mínim avantatge (1-0). A la represa, el bloc de Barnadas i Casas hauria pogut ampliar el resultat amb un parell de clares ocasions, però van ser els visitants qui van marcar i poc després van culminar la remuntada. En el tram final, el Ripollès va trobar el premi del tercer gol, fet que no va fer justícia al bon joc proposat per al Cadet B, millor com a equip però inferior en el duels individuals.\nGirona 1-0 CADET A\nPartit igualat el disputat a Girona, amb més possessió per als locals però amb poc perill. En canvi, el Cadet A va poder fer mal en faltes laterals i en alguna recuperació de pilota. En la recta final, quan les forces començaven a minvar, el xoc es va trencar i els gironins ho van saber aprofitar. Tot i això, el conjunt de Botella i Serrado va disposar d’alguna opció per rascar un punt. A seguir treballant!\nJUVENIL A 3-3 Vic Riuprimer\nUn partit amb alternatives i gols, ja que els dos equips no van acabar d’estar del tot bé defensivament. En general, el Juvenil A va tenir el domini del joc amb possessió de pilota i control, però sense estar fins a l’hora d’atacar la línia defensiva vigatana. Alguns errors dels de Sánchez i Duran van propiciar la reacció del Vic, que va poder igualar el duel i evitar que els tres punts es quedessin al Morrot.


Paper Kraft Cardat - Simapack\nHome/Farciment i Protecció, Papel Kraft/Paper Kraft Cardat\nPerfecte per l’embalatge de peces, regals i qualsevol mena de paquet. Alta resistència.\nElasticitat: La seva elasticitat el fa indispensable per l’embalatge en màquines automàtiques, ja que permet suportar tensions majors.\nTranspirable: La seva porositat permet que l’aire exterior estigui permanentment en contacte amb el producte embalat.\nAntilliscant: La seva textura rugosa permet apilar vàries unitats, impedint el lliscament.\nProtector: La seva textura rugosa conjuntament amb un alt gramatge proporciona protecció contra cops i rascades.\nFet a mida: No es tracta d’un producte estàndard, l’acabat del producte es fabrica especialment per les necessitats concretes de cada client. Disponible en diferents gramatges, amples i qualitats en funció de les necessitats del client.


ArxiusMinisteris de Cultura, Defensa, Interior i Economia i Hisenda\nLa Llei de Memòria Històrica facilita l'accés dels ciutadans a la informació que sobre ells o els seus familiars continguin els arxius, registres o fons documentals públics. També insta a recopilar i difondre informació històrica i els documents relatius a la Guerra Civil, l'exili i la Dictadura.\nMapa de fossesMinisteri de Justícia\nEl mapa integrat de localització de fosses i víctimes, que tindrà una actualització permanent, l'ha realitzat el Govern d'Espanya en col•laboració amb distintes administracions públiques i associacions de recuperació de la memòria històrica.\nPrestacionsMinisteris d'Economia i Hisenda i Treball i Immigració\nS'han ampliat les prestacions i pensions a les víctimes de la Guerra Civil i la Dictadura. Familiars de difunts o mutilats de guerra, de persones que van ser empresonades per motius polítics o que van morir en defensa de la democràcia de 1968 a 1977, són alguns dels beneficiaris.\nSubvencionsMinisteri de la Presidència\nDes de l'any 2006, el Govern subvenciona diferents activitats relacionades amb la recuperació de la Memòria Històrica i el reconeixement moral de les víctimes de la Guerra Civil i del franquisme.\nReparacióMinisteri de Justícia\nMés de 950 persones han rebut ja la Declaració de reparació i reconeixement personal, un títol de desgreuge per als qui van ser perseguits i condemnats per raons polítiques, ideològiques o de creença religiosa durant la Guerra Civil i la Dictadura.\nVestigisMinisteris de Cultura i Defensa\nEls escuts, les insígnies, les plaques i altres objectes commemoratius de la sublevació militar, la Guerra Civil i la Dictadura estan sent retirats. Les úniques excepcions són els símbols protegits per llei per raons artístiques, arquitectòniques o artisticoreligioses.\nNacionalitatMinisteri de Justícia\nLa Llei 52/2007 permet als voluntaris integrants de les Brigades Internacionals accedir a la nacionalitat espanyola sense necessitat de renunciar a la seva nacionalitat. Així mateix, amplia la possibilitat de ser espanyol als descendents fins al primer grau dels qui haguessin estat originàriament espanyols. La norma satisfà així una legítima pretensió de l'exili i de l'emigració espanyola.


el dia de desembre 19, 2010\nDÉU N'HI DO l'enrenou que provoquen totes les informacions procedents de Wikileaks! Aquesta organització sense ànim de lucre publica a través del seu web informes anònims i documents filtrats que poden tenir interès per al gran públic. Gràcies a tot aquest degoteig d'informació, han sortit a la llum pública les opinions de l'Administració dels Estats Units sobre els temes i personatges més diversos. Els seus missatges, teòricament secrets, vénen a constatar en molts casos algunes impressions i sensacions que molta gent tenia sobre l'actitud i manera de fer dels EUA. Eren, però, impressions i sensacions que no es podien verificar documentalment i que quedaven en la categoria de rumor.\nAra, gràcies als anomenats whistleblower (bufaxiulets), sabem que moltes d'aquestes coses són certes. Aquests xiuladors són persones que, generalment, dins d'una organització passen informació sensible per denunciar corrupcions, vulneracions de la llei o fraus dels quals tenen constància. Wikileaks actua en aquests casos com a caixa de ressonància d'aquesta informació. Com podem comprovar, en els darrers dies hi ha hagut gent absolutament a favor i totalment en contra de Wikileaks, i governs molt enfadats i d'altres més contents per aquestes informacions que són ara de domini públic. A mi, personalment, m'agradaria tenir més d'una part d'aquest pastís d'informacions secretes. M'agradaria saber no només què n'opinen de portes endins els EUA, sinó també la Xina, Rússia, l'Iran, Israel o Aràbia Saudita, per posar-ne només uns exemples. Així, podria fer-me una millor idea del que passa al món més enllà dels titulars dels diaris. Em serviria per valorar millor les bondats i maldats d'uns i altres. Em temo que n'hi hauria per donar i vendre per moltes bandes.\nHaurem d'esperar, però, que algun xiulador que jugui en altres bàndols ens faci el favor d'anar filtrant també informacions sensibles de les diferents potències planetàries. I amb tot plegat, cal recordar que "la informació és poder", tant per a qui la té com per a qui l'amaga o la gestiona. Cal no oblidar-ho.


El CMAC prepara una oferta lúdica per a les vacances de Nadal\n- 12/12/2017 -\nEl Centre Municipal d’Arts de Ciutadella (CMAC) prepara un seguit de tallers i d’activitats diverses per a les setmanes de vacances, per a joves compresos en dues franges d’edat: de 3 a 13 anys, per un costat; i, per l’altre, de 6 a 12.Les inscripcions romanen obertes fins al dia 21 de desembre, a les mateixes oficines del CMAC.\nEl Centre Municipal d’Arts de Ciutadella (CMAC) prepara un seguit de tallers i d’activitats diverses per a les setmanes de vacances, per a joves compresos en dues franges d’edat: de 3 a 13 anys, per un costat; i, per l’altre, de 6 a 12.\nPerquè el Nadal no sigui un oci buit, el CMAC no tancarà enguany les portes; i durant les vacances escolars oferirà un espai ple de creativitat, on els infants descobriran el lligam entre la imaginació i l’art, tot desenvolupant i potenciant les habilitats artístiques.\nEl primer grup d’edat hi trobarà tallers creatius infantils els dies 26, 27, 28 i 29 de desembre, i 2, 3, 4 i 5 de gener. I el segon grup tindrà Robòtica Creativa els dies 27, 28 i 29 de desembre, i 2 i 3 de gener.\nLa proposta lúdica permetrà que el jovent hi descobreixi la seva faceta d’artista amb tallers i manualitats al voltant de la fantasia i la màgia nadalenques.\nLes inscripcions romanen obertes fins al dia 21 de desembre, a les mateixes oficines del CMAC.


El PS assegura que la Llei de seguretat pública impossibilita el dret a manifestació\nEl nou text ha estat aprovat aquest matí per majoria amb el suport de DA, UL+IM i la consellera independent, Sílvia Bonet\nConsellers socialdemòcrates, durant la sessió d'avui\nActualitzada 06/12/2018 a les 14:16\nEl PS ha carregat aquest matí contra la nova Llei de seguretat pública, segons els consellers socialdemòcrates el text contribueix a impossibilitar la pràctica de l'exercici de reunió o manifestació amb els requisits previs que s'estableixen, com ara la comunicació entre 45 i 8 dies abans de celebrar-se la mobilització o dos dies abans si s'argumenten causes extraordinàries o greus. "Es desincentiva i el que provoca la llei és la regulació del 'no dret' que es recull en la Constitució", ha argumentat el conseller del PS, Gerard Alís. El nou text ha estat aprovat per majoria amb el suport dels consellers de DA, UL+IM i la consellera independent, Sílvia Bonet.\nEl conseller socialde ha recordat que la llei "posen la càrrega de la prova en els promotors, la responsabilitat en què incorren és molt gran", ha tirat en cara Alís, qui ha explicat que la solució hagués estat girar el text i únicament respondre subsidiàriament en cas que es provi que no han fet les mesures necessàries per evitar els danys.\nUns arguments que el ministre d'Afers Socials, Justícia i Interior, Xavier Espot, ha rebutjat al·legant que la llei permet de "forma plena" l'exercici del dret a manifestació, tot i que ha reconegut que el model socialdemòcrata i el de l'executiu "tenen discrepàncies de fons". Espot ha defensat que el text es correspon amb el que diu la Constitució, que apunta que una mobilització no pot afectar negativament la lliure circulació de persones i béns. "No es pot modificar per la porta del darrere la Carta Magna", ha argumentat el titular d'Interior.\nEl conseller general de Progressistes-SDP, Víctor Naudi, per la seva banda, ha criticat el text per la falta d'actualització i regulació de la videovigilància que genera un "retrocés de les llibertats individuals de la persona". Un punt que Espot ha contradit, precisament, al·legant que el text regula quelcom que fins a data d'avui no ho estava i, per tant, les ha considerat plenament actualitzades als temps actuals. Qui també ha votat en contra del text ha estat el grup parlamentari liberal, però en aquest cas la consellera Judith Pallarés ho ha argumentat demanant que la regulació de les armes de foc i explosius es fes de manera més extensa, en una llei separada i no via reglament. Espot ha rebutjat aquesta postura i ha apuntat que aquesta temàtica s'ha fer a través del reglament "perquè és molt canviant". El conseller general demòcrata, Carles Jordana, ha resumit que permet "donar un impuls per garantir la seguretat ciutadana tan preuada al Principat, és un pas més indispensable".\nD'altra banda, la sessió de Consell General també ha servit per prendre en consideració la proposta de reforma del reglament de la cambra, que ara entrarà en període d'esmenes abans no torni de nou al ple per validar-lo de manera definitiva.


Inauguració d'exposició. "Toyboys" - 19h - Activitat Sant Cugat\n> AGENDA d'Activitats>16 de febrer, 2018>Inauguració d'exposició. "Toyboys" - 19h\nInauguració d'exposició. "Toyboys" - 19h\nData: 16 de febrer, 2018\nLloc: Associació ES-FERA 72\nAdreça: Avinguda de Josep Anselm Clavé, 14 local 1\nTelèfon: 636 743 220\nDel 16 de febrer al 10 d'abril.\n"Toy" és una paraula usada en el món del graffiti per mostrar menyspreu cap a un altre escriptor, infravalorant-lo, sense tenir en compte que la societat infravalora el graffiti i el criminalitza, tractant a tots els integrants de "toys".\n"Toyboys" és una mostra sobre el graffiti. La introducció a un món desconegut i odiat, un món que es desenvolupa al carrer, només al carrer, i de forma il·legal, portat a un espai fora de context, un espai físic on mostrar tota la feina que hi ha darrere d'una simple acció de pocs minuts. Tot això representat amb documentació gràfica, audiovisual, materials i eines, per fer una mica més entenedor aquest món desconegut. "Toyboys" vol donar a conèixer aquesta subcultura present a totes les ciutats del món en forma d'exposició.


L'èxit del Tramuntana de Figueres a Divisió d'Honor és acompanyat per Sáenz i Vidal - Empordà\nL'èxit del Tramuntana de Figueres a Divisió d'Honor és acompanyat per Sáenz i Vidal\nEl conjunt figuerenc ascendeix a la segona divisió estatal juntament amb les jugadores altempordaneses del Cassà i del Vic\nLLUIS RIBERA 25.04.2017 | 13:37\nEl sènior femení del Tennis Taula Tramuntana va aconseguir, el dissabte passat, l'anhelat ascens a Divisió d'Honor, la segona categoria estatal. El conjunt figuerenc es presentava a Irun, seu de la fase d'ascens, després d'haver guanyat 19 dels 20 partits de la lliga regular a Primera Nacional. A la primera oportunitat per pujar, el Tramuntana no va fallar, si bé el seu rival, el Club del Mar de la Corunya, no es va presentar a terres basques. Aquest fet va donar automàticament com a vencedor l'equip altempordanès, que ja és equip de Divisió d'Honor.\n"Crec que és un ascens merescut perquè havíem fet una fase regular impecable", comenta Jaume Muntada, president del Tramuntana, que davant la renúncia de l'equip gallec considera que "és evident que sempre és millor guanyar a la taula, però l'objectiu era pujar i si ha vingut d'aquesta manera no hi podem fer res".\nEl Tramuntana es va desplaçar a Guipúscoa amb la jove figuerenca Jana Riera, la saltenca Anna Badosa i la vallesana Sara Ballester, que es van estalviar qualsevol desgast. Cal recordar que durant la temporada també han tingut minuts Clàudia Pérez, Mercè Puig, Linda Thomson i Clara Jonia Oliveira, sent les més joves de totes Riera i Pérez, de només tretze anys i vigents campiones del català d'edats en infantils i alevins.\nFesta completa amb ex-Bàscara\nA Irun, també van obtenir l'ascens a Divisió d'Honor el Cassà i el Vic, que tenen representants altempordaneses i exjugadores del Bàscara: en el conjunt selvatà hi milita la bascarenca Mariona Sáenz i en l'osonenc la benjamina Abril Vidal, palista d'Orriols que està cedida.\nEl CER l'Escala perd el derbi català i el Tramuntana colidera la lliga.


Els CAG Grocs campions de la categoria de promoció de la Millor Lliga del MónOlot Televisió\n12 equips i moltes ganes de jugar a futbol amb persones excepcionals. Així es resumeix la Millor Lliga del Món que ha celebrat una nova jornada de partits, marcada per les victòries del CAG Groc i el CAG Vermell. La Millor Lliga del Món és una lliga de futbol que va començar organitzant la Fageda i que ara regenta el Club Atletisme Garrotxa, i que treballen amb l’esport per la diversitat funcional.\nAquesta competició compta amb un total de 12 equips que estan dividits en dues lligues i fan doble encreuament. Es reuneixen tots en una mateixa jornada, per competir tots junts i compartir l’experiència carregada de valors. Aquest diumenge el pavelló d’Olot ha acollit una de les últimes jornades de la lliga, en la qual el Club Atletisme Garrotxa Grocs ja s’han convertit matemàticament en campions de la categoria de promoció.\nPer la seva banda, eñl CAG Vermells ho han tingut més complicat i és que estaven empatats a punts amb el Figueres i el MAP de Ripoll. Tot i això, en l’últim partit els locals han agafat avantatge i han guanyat els seus contrincants, el MAP de Ripoll, amb un resultat de 6-2. Ara, als CAG Vermells els falta completar les dues jornades que manquen per proclamar-se campions de la Millor Lliga del Món.


Valencia Basket llança noves jornades de detecció ...\nValencia Basket organitza en L’Alqueria del Basket noves jornades de detecció per a jugadors i jugadores nascuts entre 2006 i 2013. Es duran a terme en un total de 3 dies per a tots els interessats a formar part de l'Escola del Club.\nLes jornades tindran lloc en dies consecutius el dilluns 12 de juliol, dimarts 13 i dimecres 14 en L’Alqueria del Basket. Els horaris són de 18 a 19h per a les generacions entre 2010 i 2013 i de 19.30 a 20:30h per a les generacions entre 2006 i 2009. Les places per a cada franja són limitades, per la qual cosa, una vegada arribat al límit, els següents jugadors inscrits quedaran en llista d'espera.\nLa inscripció per a les tres jornades ja està oberta i es pot realitzar en línia, a través de la web www.alqueriadelbasket.com en el següent enllace https://servicios.alqueriadelbasket.com/?r=index/jornadasdeteccion. Una vegada inscrits, els sol·licitants rebran un mail de confirmació.