Tags: #Participacio, participació cuitadana / espais\nLa Taula LGTBIQ+ és un espai de participació ciutadana, que es constitueix el 11 de maig de 2021 amb l’objectiu d'impulsar polítiques LGTBI locals. Està integrada per entitats, serveis i ciutadania del municipi. És un espai obert a persones que vulguin participar, vinculades al col·lectiu o amb interès sobre aquesta realitat del gènere com a construcció social.\nEls camps d'actuació són els que tenen relació amb l'apoderament, el reconeixement dels drets i les accions destinades a erradicar l'homofòbia, la lesbofòbia, la bifòbia i la transfòbia que pateixen les persones lesbianes, gais, bisexuals, transgèneres i intersexuals.\nVol ser una taula de treball per impulsar accions, aportar idees, col·laboració en polítiques LGTBI locals.\nS’adscriu al Departament de Ciutadania, a través del Programa de Feminismes i LGTBI, sense ser un òrgan col·legiat.\nEl marc al que s’acull és:\nPla Local per la diversitat sexual, afectiva i de gènere 2020-2025 del Prat de Llobregat\nQui en pot forma part?\nTota la ciutadania del municipi, entitats o col·lectius que aborden aquesta temàtica, persones a títol individual, persones de l’àmbit educatiu interessades en aquesta temàtica, representants de departaments i serveis municipals, i persones expertes quan s’escaigui.\nDues vegades l’any, o més quan s’escaiguin.\n17M Dia contra la LGTBIFòbia\nCommemoració realitzada amb l’objectiu de donar suport i reconeixement a totes les...\n28 J Dia per l'alliberament sexual i de gènere\n28 J Dia de l'Alliberament Sexual i de Gènere


Òpera: L’elisir d’amore – Fundació Conservatori Liceu\nÒpera: L’elisir d’amore\n12 d'abril, 20h\nentrades dia 11\nentrades dia 12\nUna producció professional d’alt nivell al voltant d’un títol fonamental de Donizetti\nEl Màster en Interpretació d’Òpera que ofereix el Centre Superior de Música Liceu dóna a joves professionals del cant l’oportunitat de créixer i desenvolupar-se com a intèrprets en un entorn d’excel·lència artística i altíssima competència musical. Cada any, l’objectiu del Màster de treball de preparació, assaig i escenificació d’un títol significatiu del repertori operístic es materialitza en dos concerts oberts al públic que culminen aquest procés de perfeccionament interpretatiu, alhora que suposen una experiència dins una producció professional per als intèrprets i una atractiva oferta artística d’alt nivell per a tots els amants de la lírica de la ciutat.\nSi en els anys passats els alumnes del Màster ens van delectar amb La flauta màgica i La Cenerentola, enguany el seu treball es centrarà en L’elisir d’amore de Gaetano Donizetti. Liceu Cambra incorpora així a la seva programació la representació d’aquesta obra fonamental en les òperes bufes amb un repartiment format íntegrament pels alumnes d’aquest programa acadèmic acompanyats per l’Orquestra del Conservatori Liceu dirigida per Manel Valdivieso i amb la direcció escènica de Paco Azorín.\nCal destacar que els joves cantants hauran tingut l’oportunitat de preparar aquesta òpera al costat de la gran soprano Mariella Devia, una de les més reconegudes del repertori belcantístic, i més en concret de les òperes de Donizetti, així com altres cantants experts, com Eduard Giménez o Joan Martín-Royo.\nL’elisir d’amore és una òpera bufa en dos actes amb llibret de Felice Romani basat al seu torn en Le philtre d’Eugène Scribe per a una obra anterior d’Auber. Es tracta d’una de peces líriques més fresques i reeixides de l’òpera còmica vuitcentista, i de les més habitualment interpretades; una històrica innocent i romàntica al voltant del tòpic literari del filtre amorós, que compta amb la conegudíssima ària ‘Una furtiva lagrima’.\nL’elisir d’amore de Gaetano Donizetti\nAlumnes del Màster en Interpretació d’Òpera\nOrquestra del Conservatori Liceu\nPaco Azorín, direcció escènica\nManel Valdivieso, direcció musical\nMariella Devia, direcció artística\nAmb el mecentatge de:\nProfessional: amb promocode i registre


Vaga de diaris (intent)\nde novembre 20, 2004\nAvui que som dissabte (així comença una bonica cançó de Els Pets, grup del qual m'acabo de llegir la biografia) és el dia en què faig (intento fer) vaga de diaris. Això vol dir, bàsicament, que no vaig a cap quiosc a comprar el meu exemplar de La Vanguardia ni, quan passo per davant de la llibreria el Tramvia, m'acosto a mirar els titulars dels diaris (va molt bé perquè els tenen allà tots exposadets). És com una espècie de dejú de diari que faig des que visc emancipat (a casa estan subscrits a l'Avui i per tant és impossible fer això que comento). La decisió la vaig prendre perquè la resta dels dies -a no ser que vegi que vaig de cul i que no el podré llegir- el compro quasi com una acció mecànica i em costa el seu temps llegir-lo. Tant que -com aquesta setmana em va passar dimarts i divendres- a vegades llegeixo simultàniament el diari del dia anterior i el del dia present, perquè la nit anterior no he pogut o el que sigui.\nEl quid de la qüestió és que tinc clar que si pago un euro al matí per llegir-lo he de fer l'esforç de repassar-lo de dalt a baix, cosa que em porta entre trenta i quaranta-cinc minuts cada dia. És un esforç que faig de gust perquè quan acabo de llegir el diari -sobretot si respecto la idea de començar pel principi i acabar pel final i per tant amb "la contra" de La Vanguardia- em sento satisfet, feliç i un pelet més savi. De fet, disfruto tant llegint el diari que, com ja vaig dir en un post, hi ha dies que aniria al llibreter i li diria: "Miri, és que avui el diari és tan interessant que crec que li hauria de donar cinc euros, en comptes de l'un que posa a la portada. Tingui".\nBé, total que com que durant sis dies a la setmana (de diumenge a divendres, com si fos jueu) faig l'esforç de llegir el diari, tinc decidit que el dissabte (sàbat) no compro el diari i intento no llegir-los per Internet. Ho vaig llegir un cop en un Foc Nou, fa molt de temps, en una mena de guia de l'usuari dels mitjans de comunicació: "De tant en tant no llegeixi el diari ni miri la televisió ni escolti la ràdio, se sentirà més tranquil i l'endemà veurà les coses molt més clares", deia una de les recomanacions. Doncs això. Llàstima que en aquella guia no parlava d'Internet, cosa que fa que segueixi enganxat als diaris també dissabte en versió digital (però MOLT menys, en sèrio...).\nSilenci al desert\nUcraïna i la història\nLa transcendència del pop-rock\nEmportar-se un país a casa i PalTel\nGirona sempre m'enamora


La IV Nit de la Llengua al Món Digital reuneix viquipedistes experts en cinema català. Llengua catalana\nLa IV Nit de la Llengua al Món ...\nLa IV Nit de la Llengua al Món Digital ha acomplert l’objectiu d’afegir i ampliar articles relacionats amb el cinema en català i articles relacionats amb diversos aspectes de la llengua catalana. L’activitat s’ha celebrat aquesta nit a Barcelona, Tarragona i Tortosa de manera presencial, i a Girona on han treballat de manera virtual al llarg de la setmana.\nA Barcelona, ha obert l’acte la directora general de Política Lingüística, Ester Franquesa, que ha agraït la seva col·laboració a les institucions i empreses que hi ha donat suport. també ha agraït la participació als viquipedistes i als mentors, Esteve Riambau, director de la Filmoteca de Catalunya, i Joan Ramon Armadàs, director d’El Cinèfil, a més de Carles Paredes, d'Amical Wikimedia.\nA Tarragona, ha obert l’acte el director dels Serveis Territorials de Cultura a Tarragona, Jordi Agràs. També hi ha participat el director del Servei d'Atenció al Client del Port de Tarragona, Gabriel Mas, el representant d'Amical Wikimedia, Lluís Madurell, i la membre del Servei Lingüístic de Català del Port de Tarragona, Aurora Rius.\nA Tortosa ha obert la sessió el director dels Serveis Territorials de Cultura a les Terres de l’Ebre, Ferran Bladé, acompanyat del responsable de Política Lingüística a les Terres de l’Ebre, Joan Abril.\nA Girona, la Viquimarató va començar el passat dilluns, 6 de març. En aquest període s’han anat fent entrades des de l’Escola Oficial d’Idiomes, Òmnium Cultural del Gironès, el Servei de Llengües Modernes de la UdG, la Biblioteca Carles Rahola i les oficines de català del CNL de Girona, entre altres. L’activitat a la demarcació de Girona es tancarà demà, a Palafrugell, amb la participació de l’equip de l’Oficina de Català de Palafrugell a una trobada viquipedista durant la qual faran una entrada sobre un cineasta palafrugellenc.\nLa Nit de la Llengua al Món Digital és una activitat programada anualment en què diversos voluntaris fan una viquimarató amb l'objectiu d'ampliar amb referències fiables els articles sobre la llengua a la Viquipèdia.\nLa Viquipèdia és una enciclopèdia lliure que té el suport de la Fundació Wikimedia, una organització sense ànim de lucre. L’edició en català de la Viquipèdia va ser la segona a crear-se, després de l’anglesa, l’any 2001. El català ocupa la 17a posició en nombre d’articles a l’enciclopèdia ja que, dels més de 40 milions d’articles escrits col·laborativament per usuaris de tot el món, 534.902 són en català.


L'Escola Pia recapta més de 10000 euros per La Marató - Escola Pia de Catalunya\nPàgina inicial/home_social, Social/L’Escola Pia recapta més de 10000 euros per La Marató\nLa Marató solidària que organitza TV3 i Catalunya Ràdio, aquest any, recull diners per invertir en investigació i sensibilització dels trastorns i malalties mentals.\nUn any més, l’alumnat, professorat, AFA’s i altres entitats de la nostra institució, han organitzat multitud d’activitats per recaptar diners per la causa.\nDurant els darrers anys, les malalties mentals han augmentat considerablement i les escoles hi juguen un paper molt important en la detecció, acompanyament i desestigmatització d’aquestes.\nPer aquest motiu, enguany, ha sigut tan valuós la recaptació econòmica com la sensibilització i el coneixement d’aquest tipus de malalties. L’alumnat, i segons les etapes, han tingut l’oportunitat de comprendre què són i aquí afecten. Els alumnes de cinquè de l’Escola Pia de Salt, per exemple, han fet una investigació sobre els TEAs, l’ansietat o la depressió.\nMés de 10000 euros a la Marató\nConcerts, venda de treballs manuals, origamis solidaris, teatres i activitats esportives, són algunes de les accions que s’han dut a terme des de les escoles per poder recaptar recursos econòmics i col·laborar amb La Marató.\nEn total més de 10000 euros que sumaran el comptador global de La Marató 2021.\nComunicació EPC2021-12-19T19:51:21+01:00home_social, Social|


Quin és el valor net 2022 de Dan Marino? edat, alçada i bio - Biografia\nQuin és el valor net 2022 de Dan Marino? Edat, alçada i biografia\nFets de Dan Marino\n15 de setembre de 1961\nEscola Elemental Catòlica St. Regis\nChloe Savattere, Daniel Charles Marino, Lia Marino, Niki Lin Marino, Joseph Donald Marino, Michael Joseph Marino i Alexandra Claire Marino\nDan Marino Instagram\nVeure més / Veure menys Fets de Dan Marino\n1 Edat de Dan Marino\n2 Titulació acadèmica de Dan Marino\n3 Dan Marino va anar al Super Bowl?\n4 Què està fent Dan Marino ara?\n5 Per què es va retirar Dan Marino?\n6 Quina selecció va ser Dan Marino al draft?\n7 Valor net de Dan Marino\n8 Relació de Dan Marino\n9 Carrera professional de Dan Marino\nEl quarterback de futbol americà Dan Marino és famós per jugar a la National Football League (NFL) durant 17 temporades amb els Miami Dolphins.\nEdat de Dan Marino\nDan Marino va néixer el dia 15 de setembre de 1961 a Pittsburgh, Pennsylvania, als Estats Units d'Amèrica. Daniel Constantine Marino Jr. és el seu nom complet de naixement. De moment, té 60 anys, de naixement, el seu signe solar és Escorpí. Per nacionalitat, té la ciutadania nord-americana i és d'origen ètnic blanc. De la mateixa manera, segueix la religió del cristianisme. Daniel Marino és el nom del seu pare. Solia lliurar diaris per a 'Pittsburgh Post-Gazette'.\nTítol: Dan Marino amb el seu fill (Foto: Amomama)\nMentre que el nom de la seva mare és Veronica Marino . De la mateixa manera, no és només el fill dels seus pares. És el fill gran de la família. Té tres germans. Cindi Debbie és el nom dels seus germans. Va passar els seus dies d'infantesa en un entorn amorós i entretingut jugant amb els seus amics. Va néixer en una família ben cuidada. Els seus pares el van criar amb molt d'amor i cura.\nTitulació acadèmica de Dan Marino\nPel que fa a la seva formació, és una persona ben formada i qualificada. Va completar els seus estudis superiors a l'escola elemental catòlica de St. Regis. Durant la seva escola secundària, va protagonitzar el beisbol i va guanyar els honors de Parade All-American al futbol.\nDan Marino va anar al Super Bowl?\nL'any 1985, Dan Marino va jugar en una Super Bowl (XIX) i els Dolphins van perdre davant els 49ers. Allà ocupa el segon lloc en iardes guanyades (61.361) i el tercer en passades de touchdown (420).\nTítol: Dan Marino en un marc (Foto: Pinterest)\nQuè està fent Dan Marino ara?\nA partir d'ara, Dan Marino treballa com a copresentador de 'Inside the NFL' de HBO i 'The NFL Today' de CBS. Per posar-se en forma, juga a golf i espera classificar-se algun dia per a l'Open dels Estats Units.\nPer què es va retirar Dan Marino?\nDan Marino va decidir acabar després de declinar les ofertes de Minnesota, Tampa Bay i la seva ciutat natal de Pittsburgh quan els Dolphins van declinar la seva opció al seu contracte.\nQuina va ser Dan Marino al draft?\nEls Kansas City Royals van seleccionar a Dan Marino a la quarta ronda del draft de la Major League Baseball el 6 de juny de 1979.\nValor net de Dan Marino\nDan Marino és milionari, té un patrimoni net enorme. Sembla que aconsegueix recollir una bona suma de diners de la seva carrera professional. Té un valor net estimat de 50 milions de dòlars a partir del 2022. De la mateixa manera, va empassar 25 milions de dòlars com a bonificació per signatura en un acord contractual particular de cinc anys.\nTítol: Dan Marino posa per a una foto amb el seu cotxe (Foto: Levears)\nDe la mateixa manera, Marino és capaç de recollir aquesta decent suma de fortuna de la seva exitosa carrera a llarg termini com a mariscal de futbol americà. De la seva carrera, ha guanyat les dues coses i la cara al mateix temps. A partir d'ara, viu una vida feliç i luxosa amb la seva família amb els diners que guanya amb la seva carrera. En els propers dies, segur que augmentarà el seu patrimoni net i el seu sou anual.\nRelació de Dan Marino\nBé, Dan Marino és un home feliçment casat. Es va casar amb la seva núvia de llarga durada Claire Marino. Abans de casar-se, la parella va mantenir una relació durant un llarg període de temps. Després d'això, intercanvien els seus vots matrimonials l'any 1985. El seu matrimoni es va celebrar davant dels seus familiars, amics i familiars. Des del seu matrimoni, la parella es va convertir en pares de sis fills.\nTítol: Dan Marino amb la seva dona Claire Marino (Foto: Levears)\nDaniel Charles Marí, Lia Marí, Niki Lin Marí, Joseph Donald Marí, Michael Joseph Marí, i Alexandra Claire Marino són el nom dels seus fills. A part d'això, Dan va admetre sobre la seva aventura amb Donna Savattere l'any 2013. De professió, Donna és assistent de producció a CBS Sports. De la seva relació, donen la benvinguda a un nen anomenat Chloe Savattere l'any 2005.\nCarrera professional de Dan Marino\nAl principi, Dan Marino va decidir signar amb Miami Dolphins.\nDesprés d'això, va començar la seva primera temporada allà com a substitut del titular David Woodley.\nVa llançar 20 touchdowns i va ser seleccionat al Pro Bowl com a debutant.\nTítol: Dan Marino jugant (Foto: Instagram)\nA més d'això, va ser nomenatNovato de l'any de la lliga.\nLlavors va tenir èxit en convertir-se en el primer quarterback a passar per 60.000 iardes de la seva carrera.\nGran vell de l'art filipí: Fernando Amorsolo


El racó d'en freejack: Disney prepara un nou film sobre Tron\nEl llargmetratge forma part de la cultura popular "geek" d'ençà de la seva estrena el 1982, essent un dels primers en els quals es va usar massivament l'animació per ordinador.\nQualsevol espectador està acostumat a veure en les actuals sales de cinema grans desplegaments d'animació computeritzada. Des de les espectaculars baralles d'arts marcials a la saga Matrix fins als vaixells de la no menys reeixida sèrie "Pirates del Carib" passant per tota mena de naus extraterrestres, monstres mutants o explosions devastadores, els efectes digitals estan presents a la majoria de les superproduccions de Hollywood i ja fa temps que han traspassat les fronteres nord-americanes, essent emprats a bona part del món. Però tot això no sempre fou així.\nHi va haver un temps en què els ordinadors no eren tan potents i no podien simular la realitat com ara, que persecucions automobilístiques i cabrioles impossibles són generades digitalment i inserides a la pel·lícula. Qui diria -si no fos del domini públic- que el Títanic de la pel·lícula de James Cameron l'havien generat una gran quantitat d'estacions de treball Linux? Tron fou una precursora de tots aquests efectes, un pas pioner que en comptes de voler imitar la realitat, volia crear-ne una altra de paral·lela, en aquest cas un món de somni inspirat en l'interior d'un ordinador. Perquè, a més d'usar ordinadors en la seva elaboració, l'argument també girava al voltant del llavors incipient món de la informàtica.\nLa història narrada en el film es centra en el sistema informàtic intel·ligent d'una empresa, programat per un hacker al qui un dels directius de la companyia ha desposseït de l'autoria del sistema, al què finalment ha acabat usant en el seu profit, expulsant al hacker (interpretat per Jeff Bridges) de l'empresa de la qual n'acaba sent un dels principals directius. El punt d'arrancada del film és la lluita del hacker per recuperar informació suficient del sistema per a reclamar els seus drets.\nAmb l'ajuda de dos treballadors de la companyia i amics seus, el personatge interpretat per Bridges accedeix a un terminal connectat al sistema central per a treballar en la recuperació de pistes. Tot i això, li espera una sorpresa: entre els dispositius electrònics que disposa l'empresa es troba una mena de canó capaç de desintegrar un cos emmagatzemant la informació de les molècules que el composen per a tornar-lo a "recrear" posteriorment. Amb aquest feix de partícules, la intel·ligència artificial del sistema el descompon i trasllada al seu interior, en el qual i en forma de programa informàtic haurà de lluitar per la llibertat de la resta de programes, en una metàfora sobre la pròpia lluita per la llibertat i contra els règims tirànics.\nSegons els rumors que s'estenen per Internet i basats en filtracions procedents de Disney, la pel·lícula seria una seqüela, una continuació de l'acció desenvolupada en el film original (25 anys després!) en comptes d'un remake, quelcom amb el que s'havia especulat en un principi. Alguns noms sonen ja en l'apartat de guió i producció de la pel·lícula, el rodatge del qual començaria en el 2010 però de moment es desconeixen detalls concrets a excepció que la voluntat de Disney seria donar protagonisme a Internet en aquesta entrega.\nCom a director de la nova entrega de Tron sona amb força el nom de Joseph Kosinski, qui també sembla que dirigirà el "remake" d'un altre llargmetratge de ciència-ficció mític, "la fuga de Logan", un projecte que també haurà de començar a filmar-se en el 2010. Com a guionistes s'han deixat sentir els noms d'Eddie Kitsis i Adam Horowitz, responsables dels guions de la reeixida sèrie Lost (Perduts) que s'emet actualment a la cadena de pagament Fox.\nSense cap mena de dubte aquesta notícia serà benvinguda per una àmplia comunitat que depassa l'àmbit dels cinèfils, esquitxant també a bona part de la comunitat informàtica avui ja veterana però que van créixer veient aquest film de culte... i que de segur va marcar moltes vocacions dels qui actualment es troben programant o gestionant sistemes informàtics.\nArticle a The Hollywood Reporter\nposted by Guillem @ 8:18 a. m.


Normes d'ús del patinet elèctric a un vehicle de lloguer a turistes. | Adrià Lizanda\nper Adrià Lizanda 07 de desembre de 2018 21:42\nEl negoci de lloguer de bicicletes i patinets elèctrics Rivera Bike Rental, que té un local al carrer d’en Roca i un altre al carrer Estruc, només rep dos clients per setmana. Juan Rivera, un dels quatre germans que gestionen el negoci, reconeix que és temporada baixa del turisme, però lamenta que la policia els té en el punt de mira i que això els fa perdre clients.\nTot i que la normativa que regula la circulació de vehicles de mobilitat personal com els patinets existeix des de l’any passat, durant les últimes setmanes se n'ha parlat més que mai arran de la notícia de la mort d'una àvia atropellada per un patinet a Esplugues de Llobregat. I aquest divendres s'ha presentat una campanya d’informació sobre el que està prohibit fer amb els patinets.\nL'Ajuntament repartirà 80.000 díptics als comerços per informar els usuaris i la Guàrdia Urbana intensificarà les denúncies d'infraccions, tot i que des que va començar l'any ja ha posat unes 3.000 multe. Per a Juan Rivera, la regulació és massa estricta i les sancions són excessives. “Si explico als turistes tota la normativa, no voldrien llogar els patinets”, lamenta.\nRivera Bike Rental existeix des de fa 6 anys, i les millors dades de lloguer que han tingut són de 50 vehicles al dia. Des de l’any passat, es queixa Juan Rivera, han estat multats i “marcats” per la policia. Explica que fa uns mesos van rebre una multa de 3.500 € per llogar patinets que no estaven registrats per al seu ús, "tot i que sí que ho estaven". A més, denuncia, les patrulles els fan retirar la publicitat del seu local perquè destorba els vianants. “Som els únics a qui ens ho fan retirar”, manifesta. “Si les autoritats segueixen posant els patinets al punt de mira, desapareixeran”, vaticina.\nAltres negocis culpen els turistes directament. El treballador de City Bike Rental Jasvir Singh apunta que les multes es posen perquè alguns turistes, per exemple, no es posen el casc quan lloguen patinets. Les sancions que reben els seus clients, això sí, les han de pagar ells i no l’empresa de lloguer. La regulació per l'ús de patinets i les multes que poden comportar les infraccions han fet que Jasvir Singh recomani els turistes que lloguin bicicletes i no patinets elèctrics.\nIJasvir Singh davant de la botiga on treballa. | A. L.\nDes de l’Ajuntament recorden que la normativa no és nova, sinó que s’inclou en una regulació creada al 2017 per a l'ús de vehicles de mobilitat personal. Ara, però, el consistori vol que els barcelonins coneguin quines són les limitacions dels vehicles com el patinet. “És d'esperar que a molta gent li regalin patinets elèctrics pel Nadal, i per això fem una campanya d’informació sobre la regulació”, justifiquen fonts municipals. Els patinets no poden circular a més de 30 km/h en cap cas i el seu ús quedarà limitat al carril bici. Només els que tenen prou potència per anar a més de 20km/h poden circular també pels carrils per a cotxes de les zones 30.\nLa normativa per a patinets elèctrics no és l’única preocupació del gerent de SoloRueda, Francesc Llevat. La notícia de la mort d’una dona de 92 anys després de ser atropellada per un patinet i les imatges del conductor temerari de la Diagonal han afectat la imatge del vehicle, i les vendes s’han ressentit. El responsable del negoci detalla que al novembre d’aquest any van vendre 60 patinets, i que el ritme de vendes ha caigut en picat a l’inici de desembre. L’augment de la demanda va arribar fa un any i mig, i entre 2017 i 2018 van doblar la quantitat de patinets venuts. Ara, però, no tenen grans esperances en la campanya de Nadal.\nUn dels venedors de SoloRueda és Guim Serra, que destaca que abans de l’esclat de les notícies sobre patinets hi havia dies que “no s’hi cabia a la botiga”. Les sancions, indica, preocupen els compradors i les possibles multes fan enrere a molts. A ell mateix el van sancionar fa unes setmanes amb 200 € de multa. Tot i així, a SoloRueda tracten de treure importància a la regulació. “És com tenir un Ferrari: a les ciutats has d’anar a 50 km/h però el cotxe té capacitat d’anar molt més ràpid”, interpreta Francesc Llevat.\nFrancesc Llevat explica el funcionament del patinet a uns compradors. | A. L.\nLes expectatives de vendes són molt diferents a OnlyScooter, una botiga situada a Gran de Gràcia. Tot i que el seu negoci està orientat a la comercialització de motos elèctriques, un dels venedors, que es diu John, augura que vendran molts patinets per Nadal. Opina que era necessària una regulació al respecte, ja que molts usuaris "feien el que volien". Reconeix que les normes de circulació poden afectar a demanda, però comenta que faran una comanda considerable de patinets perquè esperen vendre'n molts.\nEls usuaris també s’estan adaptant a les limitacions d’ús. Un d’ells, el Tommy, es vantava aquest divendres al matí que mai l’havien multat i ni tan sols aturat conduint el seu patinet elèctric. Baixava per la Rambla del Raval quan dos agents de la Guàrdia Urbana l’han fet aturar-se per demanar-li la documentació i preguntar-li si estava al cas de les normes de circulació. “Almenys no m’han multat!”, deia després alleugerit.\nGuàrdia Urbana de Barcelona Patinet elèctric Turisme


Oriol Torras i Planas, nou cap de llista per ERC a #Esplugues de Llobregat\nespluguescom noviembre 28, 2013 Política 0 comentarios\nOriol Torras encapçalarà la llista electoral per Esquerra Republicana a Esplugues de Llobregat.\nLa Secció Local d’Esplugues de Llobregat d’Esquerra Republicana va celebrar una assemblea extraordinària, el passat dijous 28 de novembre al vespre, per tal d’escollir el candidat per anar de número 1 a la llista electoral republicana de les pròximes eleccions municipals, que es celebraran al maig de 2015. L’acte, que va tenir lloc al Centre Cultural l’Avenç, va reunir una trentena de persones, entre militants del partit, simpatitzants i amics, i tenia com a únic punt de l’ordre del dia l’elecció del candidat.\nEn una única votació, es va elegir per unanimitat Oriol Torras, el qual serà el nou número 1 de la llista republicana, en substitució de Jordi Figueres, que no deixa la primera línia política del partit a Esplugues. La resta de noms de la llista seran escollits més endavant, quan faltin pocs mesos per les eleccions.\nOriol Torras i Planas és professor de català per a adults a Cornellà de Llobregat, aficionat a la muntanya i a la música, i té una llarga trajectòria associativa i política. Militant d’ERC des del 2005, actualment és Secretari d’Imatge i Comunicació de la Secció Local d’Esplugues, President de la Comissió Sectorial de Política Lingüística i Conseller Nacional.\nA l’assemblea, van prendre la paraula la Presidenta d’ERC Esplugues, Isabel Almató, i l’actual regidor a l’Ajuntament, Jordi Figueras, que van presentar el nou candidat. La cloenda va anar a càrrec del mateix flamant candidat, Oriol Torras, que va ser llargament ovacionat per tots els militants reunits. I després de l’assemblea ho van celebrar tots junts amb una copa de cava i un brindis.\nAnterior Entrada anterior: VI Trofeig de Grups Ciutat d’#Esplugues\nSiguiente Entrada siguiente: L’Avenç; Recordatori de properes activitats


Esperança Camps - Dietari | Reformes a aquesta casa\nReformes a aquesta casa\nTal vegada els seguidors d'aquesta casa feta de lletres haureu notat algun canvi d'aspecte. És un canvi lleu, just a la part de baix de la pàgina, on fins ara hi havia les portades de les quatre novel·les que he publicat, que eren botons que enllaçaven al contingut i a articles relacionats. A partir d'aquest cap de setmana, a més també hi ha les obres breus i les obres col·lectives en què he participat. La darrera incorporació, ja en parlava aquí, és la reedició de Zero Graus. També són botons, si clicau, trobareu informació.\nM'impressiona veure la ringlera de portades! Pel que fa al contingut del blog, continuarà sent com sempre, eclèctic, caòtic i intermitent. I esper també continuar comptant amb la complicitat necessària dels amics.\nEstà clar que els canvis no els he fet jo. Són obra, com tot el disseny de la pàgina, de n'Elena Vera, de Balearweb. Em sembla que ha quedat xula, i que manté el sentit minimalista i l'aspecte net que tant ella com jo cercàvem des del principi. Gràcies\nRe: Reformes a aquesta casa\nesperança | 29/03/2010, 14:15\nFrancesc: moltes gràcies per la visita, a la taula del fons hi ha les formatjades amb carn i els pastissets.\nFrancesc Vera | 29/03/2010, 14:02\nUn canvi lleu, que no trenca l'estètica del blog i que dóna una visió més ampla del teu treball.\nContinuaré guaitant amb molt de gust per aquest racó eclèctic, caòtic i intermitent >/i>


Català English Français Español Reservar Girona\nAlbaceteBarcelona-GranollersBarcelona-MolletBarcelona-ViladecansDonostia San SebastiánFigueresGironaGranadaMadrid-Fuencarral 52Apartamentos-Fuencarral 46Madrid-Puerta del SolMadrid-Aeropuerto T4Madrid-FuenlabradaMadrid-Las RozasValencia-AeropuertoVigo HotelesAlicanteAlbaceteApartamentos-Fuencarral 46Barcelona-GranollersBarcelona-MolletBarcelona-ViladecansDonostia San SebastiánFigueresGironaGirona 3GranadaMadrid-Las RozasMadrid-Aeropuerto T4Madrid - AirportMadrid-Fuencarral 52Madrid-FuenlabradaMadrid-Puerta del SolValencia-AeropuertoValencia - Ciudad de las artesVigoOfertesSmart CardBlogEmpresesAgènciesGrupsCancelar o modificar reservaContacta con B&B Hoteles España Català English Français Español Inici\nLa seva proximitat a les fabuloses platges de Costa Brava, com al dinamisme cultural i empresarial de la zona, fan de B&B Hotel Girona un allotjament ideal per a les estades de lleure i negoci.\nL’Hotel Girona es troba a l’entrada de Girona, dins del centre comercial Espai Gironès. Amb accés directe a l’autopista A7 que uneix França amb Barcelona, a 3 Km de la Fira de Girona i 4 km del centre Històric de la ciutat, es troba tan sols a 12 Km de l’Aeroport de Girona.\nEl nostre hotel economic disposa de 98 habitacions climatitzades, equipades amb un bon llit, bany amb amplia dutxa, televisió de pantalla plana i còmoda llit, taula de treball, tot això, amb un disseny modern i funcional.\nUn hotel barat a Girona en el qual oferim conexió Wi-fi gratuita d’alta velocitat, parking gratuït, cafè gratuït i els teus fills dormiràn gratis en l’habitació dels pares fins als 12 anys (máx 1 nen). També trobaràs una zona de jocs per nens i una sala de reunió per 12-15 pax. Tot això amb un servei personalitzar 24 hores i un esmorzar buffet continental amb un ampli surtit.\nHabitacions B&B en Girona\nL'B&B hotel a Girona compta amb 98 habitacions de diferents tipus. Totes les habitacions disposen d'aire condicionat, bany, TV de pantalla plana LCD, taula de treball i WI-FI gratis. L'hotel Girona ofereix als seus clients trucades provincials gratis des de l'habitació i entre habitacions.\nL'hotel Girona disposa d'habitacions habilitades per a discapacitats.\nHabitació amb llit de matrimoni: Bany o dutxa, TV, taula de treball, armari i WI-FI gratis.\nHabitació twin (llits separats): Bany o dutxa, TV, taula de treball, armari i WI-FI gratis.\nHabitació individual: Bany o dutxa, TV, taula de treball, armari i WI-FI gratis.\nHabitació triple: Bany o dutxa, TV, taula de treball, armari i WI-FI gratis. Serveis B&B en Girona\nL'B&B Hotel a Girona posa a la seva disposició tots els serveis necessaris per a gaudir de la seva estada: aparcament gratuït, internet wifi i molt més.\nEl nostre hotel a Girona disposa de Wi-Fi gratuïta perquè els seus hostes puguin accedir a Internet des de qualsevol punt de les nostres instal·lacions. I si necessita seguir treballant, en el nostre hotel pot demanar accés a la sala de reunions de forma gratuïta durant dues hores.\nA més si visita la ciutat de Girona en cotxe i necessita un hotel amb aparcament gratuït, l'B&B Hotel és el millor. Si s'allotgen al nostre hotel, disposaran d'aparcament gratuït durant tota la seva estada.\nB&B és un hotel familiar on els nens podran gaudir gràcies a la zona de jocs. A més, els menors de 12 anys no paguen l'estada.\nSi necessita un hotel a Girona amb wifi gratis, amb pàrquing i acollidor per a tota la família, compti amb B&B Hotels. Gaudiu de la ciutat de Girona a un preu fantàstic i sense renunciar a la qualitat dels serveis.\nBany a l'habitació Modern i confortable, dutxa o banyera, pensant en la teva comoditat. Cafè 24h GRATUÏT En qualsevol moment podràs prendre un cafè o infusió gratis Climatizació Aire condicionat Per a que puguis escollir la temperatura que vulguis esatr en la teva habitació, la podràs regular tu mateix. Esmorzar buffet continental Prova el nostre nou esmorzar amb bolleria treta del forn, nou cafè, més varietat i qualitat. Espai de jocs pels nens Per a que els més petits tinguin el seu propi racó amb jocs i entreteniment. Nens GRATIS fins als 12 anys Per a que disfrutis de la teva familia, els teus fills compartiràn habitació amb els pares (màx 1 per hab) Pàrquing GRATUÏT No fa falta que busquis aparcament, en els nostres hotels, trobarás amb facilitat i de forma gratuïta places de parking Sala de reunions GRATUÏTA Les primeres 2 hores serà gratuïta, aprofita aquesta oportunitat per a celebara les teves reunions. Servei personalitzat 24h Recepció El nostre equip estarà a la teva total disposició les 24 hores al dia per ajudar-te en el que necessitis i fer de la teva estança més còmoda. Televisió de Pantalla Plana Tens a la teva disposició més de 20 canals de televisió. Wifi d'alta velocitat GRATUÏT Per a que segueixis connectat en tot moment, totalment gratuït, i en qualsevol punt de l'establiment sense cap limitació. Galeria B&B en Girona\nCom arribar B&B en Girona\nLa ciutat de Girona té molt per visitar. SI busca un allotjament barat a la ciutat, B&B és el seu hotel. La proximitat amb el centre comercial Espai Gironès és perfecta si voleu fer comprás.\nEl nostre hotel és a 12 km de l'aeroport de Girona. Des d'allà pot agafar un autobús de la companyia Segalés, fins a l'estació d'autobusos de Girona.\nD'altra banda, Girona és una ciutat molt ben connectada amb tren amb la resta d'Espanya i amb França. Des de l'estació de tren i des de l'estació d'autobusos, pot agafar l'autobús abril que el deixarà al costat de l' B&B hotel .\nLocalització del nostre hotel a Girona. En aquesta secció et proporcionem informació de la ubicació del nostre hotel a Girona i els diferents mitjans de transport disponibles per a arribar el nostre hotel barat i econòmic a Girona. Get Directions\nDirecció: Calle Miquel Martí I Pol, 11\nTelèfon: +34 972 43 94 87\nCom arribar a l'Hotel a Girona en Bus\nPer arribar a l'hotel de Girona des de de l'estació de tren i autobús de Girona es troba la línia 4, que et porta fins l'hotel. La parada és la de "l'Espai Gironès" (Centre Comercial). De dilluns a divendres hi ha autobusos cada 15 min., els dissabtes cada 30 min i els diumenges cada 45 min. El preu del bitllet senzill és de 1,30€.\nPer arribar a l'hotel de Girona des de de l'aeroport de Girona es pot agafar l'autobús de la companyia Sagalés que et porta a l'estació d'autobusos de Girona, on pots enllaçar amb una línia urbana L4 per arribar al Sidorme Hotel Girona.\nDes de Barcelona hi ha servei regular fins a Girona amb la companyia Sagalés-Barcelona Bus. Per a més informació sobre horaris i tarifes visita la web Sagalés o truca al telèfon d'informació 902 130 014.\nCom arribar a l'Hotel a Girona en Tren\nLa ciutat de Girona es troba localitzada al corredor ferroviari, connectada per tren amb tota la península des de Barcelona i també amb França amb tren des de Perpinyà, Cervera i Portbou fins a l'hotel a Girona.\nPer a més informació sobre horaris i tarifes dels trens a Barcelona, visitaRenfe Rodalies Barcelona o truca al telèfon d'informació 902 320 320.\nDes de l'estació de tren es pot prendre la línia d'autobús metropolità de Girona L4, la parada final és l'Espai Gironès, que es troba a escassos metres del nostre B&B Hotel Girona\nCom arribar a l'Hotel a Girona en Taxi\nPer arribar a l'hotel de Girona al sortir de l'estació de tren-bus de Girona es troba una parada oficial de taxis. Per a més informació truqui al 972 222 323.\nComença a conèixer Catalunya amb B&B Hotels, hospédate als nostres hotels lowcost a preus molt assequibles. Gaudeix de la Costa Brava des del nostre hotel a Girona, a menys de 70 quilòmetres de les millors platges catalanes.\nLa ciutat de Girona té un potent atractiu turístic sobretot és especialment famós el seu Casc Antic, majorment conegut com el Barri Vell. Descobreix una ciutat plena de cultura en els seus carrers, passeja per la Jueria o el Call, un dels barris jueus més ben conservats d'Espanya; visita la seva bella Catedral, popularment coneguda per tenir la nau gòtica més ampla del món. Deixa't caure pel riu Onyar i gaudeix d'unes estupendes vistes de les acolorides cases penjades juntament amb l'església de Sant Feliu. Des del nostre hotel econòmic a Girona podràs gaudir d'una atractiva oferta cultural, que et sorprendrà.\nGaudeix dels sabors gironines, una gastronomia que s'ha convertit en un referent internacional. La cuina de Girona és característica perquè combina la cuina tradicional amb l'avantguardista. Compta amb gran varietat de plats estrella, que no podràs marxar sense provar; assaboreix el dolç xuixo, un pastís molt típic en la comunitat catalana mentre prens un got de ratafia, el licor dolç per excel·lència; prova la deliciosa botifarra dolça, els embotits, els bolets o salsifís, sense oblidar-te dels oli propis de la cuina catalana.\nGirona és una ciutat amb tradició i unes festes populars molt reconegudes, gaudeix de les festes de Sant Narcís dedicades al patró de la ciutat Sant Narcís i el Temps de Flors, el més que popular Temps de Flors, en què la ciutat obre les seves portes i s'omple de flors.\nConeix els secrets de Girona durant tot l'any, allotjant-te al nostre hotel econòmic a Girona. Comentari B&B en Girona\nMillor Preu Garantit El Millor Preu Garantit és el nostre compromís cap als clients que facin una reserva directament a través de la nostra pàgina web corporativa: www.sidorme.com. Reservar\nReserva anticipadament Reserva anticipadament i gaudeix d'un 10% de DESCOMPTE Reservar\nLovely pack Gaudeix d'una nit inoblidable. des22€/dia\nSUBSCRIU-TE A LES NOSTRES OFERTES\tHe leído y acepto las condiciones


El govern espanyol proposa als estibadors prejubilacions anticipades del 70% del sou\nEl ministre de Foment, Íñigo de la Serna, negocia 'in extremis' amb sindicats i patronal per garantir l'aprovació del decret però els sindicats no ho troben suficient\nMadridEl govern ho està intentant tot. El ministre de Foment, Íñigo de la Serna, i el director general d'Ocupació, Xavier Thibault, han estat asseguts a la taula de negociació amb sindicats i patronal tota la tarda d'aquest dimecres per intentar desbloquejar la situació i garantir que aquest dijous el decret llei de la reforma de l'estiba tira endavant. En la reunió, De la Serna ha proposat als treballadors ajudes econòmiques amb pressupost del ministeri d'Ocupació per a prejubilacions anticipades voluntàries del 70% del sou, a més de la creació d'una comissió de seguiment que garanteixi que se subroguen totes les empreses fins ara adherides a la societat d'estibadors.\nEn el document, el govern planteja prejubilacions voluntàries a les quals es podran acollir treballadors de menys de 50 anys d'edat que es retirin amb el 70% del seu sou mitjà percebut els 6 mesos anteriors a la finalització del contracte. El govern pagaria aquestes retribucions, que qualifica "d'ajudes extraordinàries", i assegura que pot fer-ho perquè "l'import de la multa que la UE pot imposar a Espanya per incomplir el sector de l'estiba sempre seria més gran que l'import de les ajudes per baixes voluntàries", ha assegurat De la Serna.\nLa proposta completa inclou 4 mesures. Primerament, el que el ministre ja fa setmanes que diu, garantir el manteniment de la feina als 6.150 estibadors que hi ha actualment. Concretament, quedaria garantida a través de la subrogació dels mateixos treballadors per les empreses. Fins ara, la seva feina estava garantida perquè depenien de societats de gestió (Sagep) que controlaven la seva contractació. En segon lloc, un cop dissolta aquesta societat els treballadors no perdrien la seva feina perquè les empreses de transport haurien de subrogar-los per força. També es garanteix que això passi a través de la creació d'una comissió de seguiment. Per últim, la proposta també assegura que les noves empreses hauran d'apostar per la millora de la productivitat a través de la millora de la formació dels treballadors.\nEls estibadors no en tenen prou\nMentre el ministre de Foment insistia en l'esforç que fa el govern per aconseguir l'acord i esquivar la multa, els treballadors apunten que l'obstacle per a l'acord és que el govern es nega a canviar el decret i mantenir el registre d'estibadors. De moment, però, els sindicats no ho consideren suficient. Apunten que no garanteix el 100% dels llocs de treball. Fonts del sector assenyalen que en allò amb què els estibadors guanyen més diners no és precisament el sou sinó els complements, i apunten que aquesta no és la petició dels sindicats.\nTornada precipitada de Nova York\nDesprés que el ministre de Foment, Íñigo de la Serna, cedís i s’assegués a la taula de negociació amb sindicats i patronals, Ciutadans i el PNB han acostat posicions. Amb aquests dos suports i les absències de les diputades Teresa Jordà i Roura d’ERC, Ángela Rodríguez Martínez de Podem i Marta Solís de Compromís, que eren de viatge a Nova York amb la comissió d’Igualtat, l’aritmètica parlamentària permetia convalidar el decret. En adonar-se’n, les tres parlamentàries han avançat la tornada del viatge.\nAixí doncs, la liberalització del sector de l’estiba s’ha convertit en un dels grans maldecaps del govern de Mariano Rajoy. L’executiu popular va tirar pel dret fa unes setmanes i va aprovar un decret llei per reformar el sector per evitar les sancions d’Europa. Però, contràriament al que esperava l’executiu, els estibadors no han cedit ni un centímetre i han forçat una situació límit. Fins a aquesta tarda, Rajoy no tenia garantit el suport parlamentari suficient en la votació que se celebra aquest dijous per convalidar el decret, cosa que només ha passat tres vegades a la història.


Episodis de qualitat d'aire “regular” al Principat\nActualitzada 28/08/2017 a les 06:57\nL’aire del Principat va registrar ahir durant unes hores índexs de qualitat regular, segons dades de la xarxa de vigilància de qualitat de l’aire del departament de Medi Ambient. A la tarda, el nivell de qualitat d’aire va millorar i va passar a ser “bona”.\nTuristes en cotxe, autocars de turistes, incinerador... Tancar carrers al tràfic rodat. Mercaderies només als matins. Prohibició d´aparcament de vehicles en certs carrers, etc. Mesures n´hi han. Questió de voluntat política.\n#3 Regularment dolent\nDe les 14 sondes de contaminació que hi ha a les parròquies, 12 estan en alerta permanent, a causa del parc mòbil, el Forn incinerador i els combustibles de calefacció,130 milions de litres de combustibles al any en Andorra, sembla que la salut no importa, només la maxificació de l'economia y el PIB.\n#2 Passiu es el govern\nMentre no fomentin l'us de bussos hipercontaminants...\n#1 I el Govern passiu\nI cap mesura del Govern per fomentar la mobilitat sostenible, el transport públic, ... peró anem gastant diners a eixamplar carreteres (+cotxes = -menys qualitat aire).\n3.Centre privat de medicina i traumatologia de...\n4.Silvestre recusa els magistrats i el judici de...\n5.La CASS investiga la baixa de Gómez que va ...\n6.La batlle notifica el processament als...\n7.Més d'un miler de persones ja han elegit metge ...\n8.Catorze processats del país per Pdvsa\n9.El judici del 'cas BPA' es torna a suspendre\n10.David Baró no cessarà Balielles per no a...\n1.Inicien una campanya per despenalitzar...\n6.El comerç fixa entre un 20 i un 30% la caiguda ...\n1. "Cada concursant té alguna cosa màgica a t...\n2. Un poliesportiu de gala\n3. El MoraBanc Andorra afronta un altre 'test' de...\n4. Roc, Freixa i Picas, principals favorits de la...\n5. La selecció sub-17 cau derrotada en l'estrena ...\n6. 'Mimi' guanya la general de la Copa de...\n7. Reunió federació-clubs per “millorar” la lliga...\n8. 'Les cigonyes venen de Tailàndia'\n10. Cultura ignora el consell assessor i no...


La meva història | e s c o l t i v e i g\n4 Setembre 2008 4 Setembre 2008 ~ escoltiveig\nTot i que ja han passat dos mesos, crec que és bo recordar que aquest estiu –després d’una bona partida d’anys d’espera– s’ha publicat, a la fi, el meu llibre Llegir i escriure al món rural mallorquí, 1860-1930 (Edicions UIB, 2008). La presentació va tenir lloc el passat 2 de juliol a la Llibreria Embat de Palma, on vàrem gaudir de l’hospitalitat de Glòria Forteza-Rey.\nLa presentació a Embat\nHi intervingueren la doctora Mª Luisa Sánchez León –directora de la col·lecció Baliarica–, la doctora Isabel Moll Blanes –professora d’Història Contemporània de la UIB– i jo mateix, que vaig agrair la presència de totes i tots, bons amics. Aquí vos deix els mots que vaig pronunciar davant un auditori sacrificat i pacient en un horabaixa calorós. Esper que sigui del vostre interès.\nAgafant la paraula\nDiu en Tuson que “Una imatge no val més que mil paraules” (i això ho saben bé els nostres alumnes de Batxillerat). Però continuu pensant que la imatge que em va animar a iniciar la recerca que conté aquest llibre és la d’un Alfredo Landa a Los Santos Inocentes fent de Paco el Bajo i signant amb un burotatxo, perquè “el señorito” pogués bravejar davant els seus convidats dels avenços educatius de la 1ª meitat del s.XX.\nFa ara 100 anys, a la Mallorca rural, senyors i pagesos, artesans i botiguers recorrien encara a l’encaixada de mans, però també als contractes davant notari, o als reconeixements privats de deute, per als quals havien de signar documents timbrats amb un segell de l’Estat. Cosa difícil a una societat gairebé analfabeta: calia signar un escrit que s’havia d’haver llegit, i a més llegit en una llengua –la castellana- que no era l’habitual per la majoria de mallorquins, catalanoparlants. I aquest llibre pretén explicar com canviaren les coses. Les fonts utilitzades han estat bàsicament els censos de població de l’Estat espanyol –especialment les dades referides a les Balears– des del 1860 fins al 1930 i una mostra de padrons de municipis representatius de les comarques mallorquines: Bunyola, Fornalutx, Alaró-Consell, Llubí-Muro, Vilafranca, Capdepera i Felanitx. Els seus habitants, a més de declarar si sabien llegir i escriure, donaven dades sobre lloc de naixement i residència, sexe, edat, estat civil, ofici…\nI per què aquest periode 1860-1930? És una època de canvis. L’anomenada Llei Moyano del 1857 va ser el primer intent de regular la instrucció primària i la convertí teòricament en obligatòria i gratuïta. Per altra banda, la 2ª meitat del s.XIX i el 1r terç del XX són una època fecunda en la influència de nous corrents pedagògics –com la madrileña Institución Libre de Enseñanza o l’Escola Nova catalana–. La difusió de la seva obra entre el professorat balear va ser possible gràcies a figures cabdals com Guillem Cifre de Colonya, Miquel Porcel o l’inspector Joan Capó Valls de Padrinas.\nAquests desitjos de innovació varen ser promoguts –amb no pocs entrebancs burocràtics- per una administració educativa pública que hem analitzat en tres àmbits: 1) La Junta Provincial d’Instrucció Pública 2) La Diputació 3) Les Juntes Locals d’Ensenyament Primari, establertes a cada municipi.\nEn 2n lloc, paral·lela a l’escola pública, hem aprofundit en la iniciativa privada i catòlica en l’escolarització rural. Escoles de frares i monges representen a Mallorca, proporcionalment, l’aportació més important de l’ensenyança religiosa en el conjunt d’Espanya, no sols amb una decisiva contribució a l’alfabetització, sinó també amb una evident influència sobre les mentalitats. En 3r lloc, la família conservà, per molt de temps, el seu paper en l’educació no formal, en un sentit ampli, sovint més apreciat per la pagesia que el paper de la pròpia escola. Per últim, les escoles o classes d’adults (del sindicat, del mestre, o del capellà…) foren la solució perquè molts de jornalers i altres treballadors poguessin aprendre de lletra en acabar el seu dia de feina.\nÉs precisament 1860-1930 un periode de transició en el qual les Balears passaran del 1r al 2n llindar d’alfabetització, és a dir, les taxes netes passen del 17 % de la població més gran de 10 anys a un 63 %, amb un diferencial de gènere notable. Parlar d’analfabetisme en abstracte, sense concretar illa, gènere, edat o ocupació no té gaire sentit. L’anàlisi de censos i padrons (de tres talls cronològics 1860, 1900, 1924) ens ha permès veure: 1) un diferencial de gènere del 10 al 14 %; 2) la diversa evolució de les comarques illenques; 3) la influència d’una alfabetització en una llengua externa a la majoria de la població ressenyable però no definitiva: al final del periode arribam a la taxa mitjana espanyola, mentre que el sud peninsular, castellà i monolingüe seguirà amb un analfabetisme alarmant; 4) un interès per llegir, escriure, fer comptes… entre propietaris, conradors i alguns oficis artesans, mercaders, botiguers… major que entre els jornalers o pastors,… i 5) l’accés distint a l’escola que podia tenir un infant segons la seva família (coneguda per l’ocupació del cap de casa, generalment son pare).\nUna escolarització marcada per les feines agrícoles impedia que la instrucció es convertís, veritablement, en una autèntica educació: si actualment ens queixam que els nostres joves abandonen els estudis prematurament per accedir al mercat laboral, i això perjudica la formació del capital humà, la situació 100, 150 anys enrere no era en absolut millor. Les mancances formatives eren evidents, però als grups socials dominants no semblava que els importàs gaire. Com ara. Perquè –com deia un utòpic Jeroni Bibiloni al s.XIX- quan un jornaler humil, a la fi, ha après de lletra “probad de persuadirle, cuando posea las mismas luces que nosotros, que debe someterse a todas las privaciones, mientras que su vecino, sin trabajar, mil veces tenga lo superfluo. Vuestros esfuerzos serán inútiles”\nCom a la cançó de Paul McCartney, el llarg i sinuós camí que ha seguit aquest llibre acaba aquí. Moltes gràcies a tothom: a Embat per haver-nos acollit aquí avui, a Mª Luisa Sánchez León i a Edicions UIB, als meus mestres –que vull recordar amb el primer: D. Gabriel Tugores–, a les amigues i amics –tots heu suportat les meves curolles, o cabòries, que diria aquell–, a la Dra. Isabel Moll i als meus companys i companyes de recerca –amb els qui compartírem tantes coses quan iniciàvem els nostres projectes–, a la família –que coneix la meva afició per la lectura d’ençà que llegia els diaris d’enterra, aquells que posaven quan fregaven el trispol– i molt especialment a n’Emma, na Maria i na Núria: sense la paciència i comprensió d’aquestes tres xiques, el llarg i sinuós camí… no ens hagués duit fins a Embat.\nPublicat a Clioscopi\talfabetitzacióeducacióhistòriallibreMallorcarurals.XIX-XX\n< Previous benvinguts a escoltiveig\nNext > Els Jocs més vists: Beijing 2008\nUn pensament sobre “La meva història”\n4 Setembre 2008 a les 11:31 pm\nHola Tomeu!! Tengo una sugerencia para esta sección de “la meva història”. Podrías contarnos cosas de tu vida, de cuando eras pequeñín, donde explicaras cuándo y cómo te empezó a gustar el mundo de la comunicación y de la historia….y de paso enseñarnos fotos de la época..


El ple de l’Ajuntament de Xeresa ha aprovat el pressupost de l’exercici amb un import total d’ingressos de 1.944.232€ | infoniu\nEls pressupostos compleixen amb la totalitat de les exigències de la normativa d’Hisendes locals tant en l’estabilitat pressupostària com en l’endeutament\nEl passat dilluns, 7 de desembre, es va realitzar la comissió d’Hisenda, on va rebre el vot positiu per part de Compromís i l’abstenció del Partit Popular. El dimecres, dia 9, la proposta econòmica del regidor d’Hisenda, Israel Palma, va ser aprovada novament amb els vots favorables de Compromís i l’abstenció del PP.\nAquests pressupostos incorporen una partida de 20.000€, que es destinarà per a pal·liar els efectes de la COVID-19. Al capítol d’inversions, trobem un augment en 32.300€, arribant fins a 62.300€ respecte a l’exercici anterior: aquests diners s’utilitzaran per a executar actuacions a la Servana (40.000€), instal·lació d’un sistema de desolorització a l’estació de bombeig (9.100€), instal·lació d’un servidor informàtic a l’Ajuntament (3.100€) i una màquina per realitzar gestions de forma remota (10.100€). A més a més, aquests pressupostos situaran el deute bancari en 946.767,79€, equivalent al 48,7% dels ingressos corrents i generen una capacitat positiva de finançament per 176.242,95€.\n“En definitiva, aquests pressupostos compleixen amb la totalitat de les exigències de la normativa d’Hisendes locals: tant en l’estabilitat pressupostària com en l’endeutament. La important reducció de l’endeutament registrat any rere any està provocant una reducció significativa en el pagament d’interessos del deute, permetent l’alliberament d’imports significatius per al finançament de despeses d’inversió” assegura el regidor d’Hisenda.\nTags:Ajuntament de Xeresapressupostossaforxeresa


Sega de mots: Cap al tard\nDe les moltes que conten de Santiago Rusiñol (1861-1931) sempre m’ha fet gràcia la que diu que, a l’hora del crepuscle, la colla del Cau Ferrat es trobava dalt d’un turonet proper a Sitges, allí entre el rocam on els pins prenen formes capricioses, des d’on veient el cromatisme celest de la posta de sol, i enfervorits de natural o aneu a saber per quin destil·lat, dempeus i aplaudint reclamaven en va que sortís l’autor d’aital espectacle. Ara fa poc hem pogut veure a la comarca –el Vallès Oriental de la ruta modernista– el que Ramon Madaula ha protagonitzat amb el títol de l’article. Un intent –dels molts possibles– per transcendir el Rusiñol anecdòtic dels “duros a quatre pessetes” a partir de distintes proses autobiogràfiques.\nSe’n surt? Al meu parer, parcialment. No queda clar, d’entrada, quin és el missatge que es vol donar, quina la tesi del muntatge. El Rusiñol crepuscular i amb texans repassa alguns episodis de la seva vida, sí, però les llacunes sobre Sitges i Mallorca deixen massa buits en una personalitat tan extensa i perduda a París. La seva explicació del Modernisme –que en una barrija-barreja de conceptes difusos no aclariria res als nostres experts posem de Cardedeu, la Garriga o l’Ametlla– té encara un deix romàntic, un enyor anarquista i una infantil voluntat revolucionària, aspectes aviat bandejats per la generació noucentista de Carner i d’Ors. Del cert, sense la superació del Modernisme –de matís més individualista– no s’explica el Noucentisme, molt més ambiciós culturalment i programàtica i al qual crec, sincerament, vist el currículum, que li devem molt més malgrat l’estirabot ideològic simplista dels qui li pengen la llufa, ai, d’escorar-se a la dreta.\nAvui, el cap al tard de la cultura catalana necessita posicions d’ambició consemblants i menys bohèmia “absenta” de bon rotllo, incapaç de ser alternativa ni a ella mateixa perquè ignora els pressupòsits de la tradició que ha de superar i reformular si es vol artista. És lògic que, si l’han entès, els hagi agradat una obra que malgrat ser correcte podia oferir molt més (el cosit dels fragments de text, per exemple, es fa massa evident i quedes estabornit amb tanta sentència efectista a dojo). La música en directe de Satie, en canvi, és un gran encert. Idò, Rusiñol, dau-li records, i és clar que sou “esclau de lo que fuig”, qui no? I vetlleu des del turó pels qui “portem una ànima d’èter lligada a un tros de plom”. I, sobretot, modereu el beure sol, i estigueu bo... (El9Nou, 16-4-07)


Eli Harold, Colin Kaepernick i Eric Reid amb un genoll a terra, fa 2 anys, en senyal de protesta quan sonava l’himne nord-americà. USA TODAY SPORTS\nCap d’EsportsEl 13 de maig del 1947 Jackie Robinson va sortir al terreny de joc de l’estadi dels Cincinnati Reds. Robison s’havia convertit poques setmanes abans en el primer jugador negre que participava en partits de la lliga professional de beisbol. Els primers partits els havia jugat a casa, a l’Ebbets Field, l’estadi dels Brooklyn Dodgers. Però aquell era el primer partit fora de casa i des de la graderia van començar a arribar insults racistes. Robinson es va situar en una base, concentrant-se, però els insults cada cop eren més forts. I va ser llavors quan un dels jugadors més respectats dels Dodgers, Pee Wee Reese, va abandonar la seva posició al camp, i fent veure que volia donar instruccions, va acostar-se a Robinson i el va abraçar. I es va fer el silenci. Un dels jugadors de beisbol més respectats, un blanc de Kentucky, abraçava Robinson. Avui una estàtua recorda aquella abraçada a Nova York. Però fa poc uns vàndals hi van dibuixar esvàstiques.


Catalunya-Euskadi – Xalandria\nI trobariem un jugador mallorquí o valencià disposat a jugar a amb Catalunya? O és que Catalunya no és la selecció nacional que volem? (A la selecció basca bé hi ha jugadors navarresos, per exemple.)\nTambé vull denunciar des d’aquí la multitud d’ajudes arbitrals que està rebent el Barça en aquest començament de lliga. Vergonyós.\nEi, Fidel, segueixes amb les provocacions de les preguntes ocioses…\nClar que sí, açò és bo. Ara, pens que tenen algun parany, vénen a ser aquelles preguntes que surten amb la intenció de desviar la cosa i per amagar que hi ha una qüestió bàsica: per què un territori nacional (tot i el comentari de n’Isma, amb el qual combreg al cent per cent) no pot tenir una selecció nacional i és tan amplament i descaradament (i m’atreviria a dir amb arguments d’essències pures recalcitrants) qüestionat i atacat?\nLa pregunta de si un culé prefereix un partit del Barça o de Catalunya és un exemple clar del que dic. I puc contestar-la sense pes de consciència: un partit del Barça. De fet, ja l’havies contestada tu, implícitament. Però açò no té a veure amb el fons de la qüestió. També ho preferirà a un partit d’Espanya.\nPer tant, podem comentar les preguntes que demanes, però són qüestions que vénen després. Per exemple, respecte a la qüestió de la lliga catalana, una cosa no treu l’altra. I no és qüestió d’hipocresia, sinó que aquest és un plantejament derivat senzillament de la reivindicació d’una selecció nacional. Que jo sàpiga, els equips escocesos juguen a la lliga anglesa. I l’Andorra, a l’espanyola.\nEl espanyols, ja s’ho faran com s’han de dir. No és el nostre problema. Són ells els qui s’han inventat el concepte d’Espanya com l’entén la majoria.\nUn català pot triar jugar o no amb la selecció espanyola?\nAquells “catalanistes” que estan contents per la victòria d’Espanya en el mundial de bàsquet perquè hi havia molts catalans no deixa de ser un postura ben provinciana.\nTambé és probable que més d’un estaria més identificats amb una altra simbologia.\nPerò en el fons, tot açò no amaga la qüestió que es planteja, tot i que comparteixi la visió que en alguna d’aquestes preguntes es planteja. I açò que la qüestió de les seleccions nacionals me la bufa un poc. Un altre debat seria si no trobau que haurien de deixar d’existir.\nAra, amb la pregunta que no estic gens d’acord és amb la darrera. No estic d’acord a separar futbol de política, perquè no n’estan, de separats. Hi estan si qued amb en Fonso i en David per anar jugar a pàdel. O si el Piscines Isla juga contra el Bar Carretero. Però no sortim gaire d’aquí. A Maó mateix, ser de la Unió no tenia res a veure amb ser del Menorca, i no només per qüestions estrictament esportives. Vaig ser del Madrid en la meva infantesa i bona part de la joventut, fins que conscientment em vaig girar la camisa perquè quelcom no quadrava. Però bé, fins i tot fins aquí acceptaria que hi ha una preferència de colors i ja està i el meu cas és de caparruteria. Ara, si parlam de seleccions “nacionals” és evident que haurem de parlar de política i també d’altres coses, com és el fet que fer una selecció de gent autòctona d’un lloc és una cosa més que desfassada, un fracàs del món modern “cosmopolita”, en què les migracions són la base de la societat actual. Els mundials són el més caspós que hi ha, i no s’entenen sense el component nacionalista (sigui el que sigui). El seguiment dels equips dels mundials europeus són un fracàs de l’Europa comunitària. Però no podem separar-ho de la política, perquè el representant de la selecció espanyola és el Rei o bé el president del govern. I perquè si un no vol jugar amb espanya és sancionat i tret del mapa esportiu. I perquè jo, posem per cas, podria ser seguidor de la selecció egípcia, i aquí ningú m’informarà de què hi passa, perquè jo som espanyol, per tant he de militar amb la selecció espanyola i he de sebre si el fantasma de n’Aragonés cessa o no. I perquè abans dels partits sona l’himne dels l’equips que hi intervenen, que és el corresponent al país que se suposa que representen. I, encara que no sé com va la cosa, imagín que hi ha un pressupost que supòs que no deu ser migrat (amb els pressupostos que tots noltros pagam) destinat als equips de la selecció no ja només per la qüestió esportiva (açò seria molt normal; l’esport base, per exemple, també és subvencionat) sinó simbòlica, representativa.\nI el que més xoca d’aquesta qüestió de la mescla entre política i esport és que es titllen els catalans i bascos de mesclar, quan els espanyols esgrimeixen arguments purament polítics.\nPreguntes que em suscita el tema:\n– Si les federacions de Catalunya i/o Euskadi formessin seleccions oficials a tots els efectes, com s’hauria de dir la selecció espanyola?\n– Un jugador català podria triar jugar amb Catalunya o amb Espanya?\n– El Barça acceptaria també jugar una lliga nacional només catalana, encara que açò eventualment l’apartés de jugar Champions?\n– Si li demanam als culés si prefereixen que el Barça disputi la Champions o que Catalunya jugui un europeu de futbol, què preferirien majoritàriament?\n– No és ben cert que molts culés i catalanistes han estat ben contents quan la selecció espanyola de bàsquet, plena de catalans, ha guanyat el campionat del món?\n– Quants més no estarien encara més còmodes amb la selecció espanyola a poc que en els símbols, actituds i promoció mediàtica d’aquests combinats representessin millor la pluralitat estatal sense fer-ne banderes polítiques?\n– Estem d’acord a separar esport i política?\nHi ha una qüestió per la qual el partit d’ahir no me deia ni fu ni fa: la selecció catalana no és una selecció nacional, malgrat el que dius, Joel. Ara per ara és només autonòmica. Respon a un criteri territorial gens encertat que reparteix el vertader territori nacional en quatre “comunidades autónomas”, a banda de deixar-ne dos trossos més a altres estats. El fet que, a diferència dels bascos, la selecció acoti cap i accepti que no pot convocar perpinyanesos, andorrans, valencians, o qualcú de la Unió Esportiva Maó (seguint criteris esportius, no de representatitviat territorial), me sembla prou significatiu. Amb un equip que representa una “autonomia” que no és la meva, com m’hi puc sentir identificat?


El director esportiu del Barça assegura que "hem de respectar els temps i les prioritats que té el club i l'equip"\n2 min. Barcelona 03/05/2012 18:50\n260x366 Zubizarreta saluda Guardiola, davant la mirada de Rosell Zubizarreta saluda Guardiola, davant la mirada de Rosell\nEl director esportiu del Barça, Andoni Zubizarreta, ha assegurat que el club ajorna fins després de la final de la Copa del Rei l'execució de qualsevol decisió que tingui relació amb el futur de l'equip.\n"A partir del dia 25 ja començarem a planificar què passarà a partir de la propera temporada. Hem de respectar els temps i les prioritats que té el club i l'equip". D'aquesta manera, Andoni Zubizarreta ha ajornat, en declaracions a Barça TV, qualsevol decisió executiva sobre el futur i la configuració de la plantilla 2012-13 per després de la final de Copa del Rei, que jugaran l'Athletic Club i el FC Barcelona el pròxim 25 de maig a Madrid.\nEl director de l'àrea esportiva reconeix que "durant la temporada tenim reunions periòdiques sobre planificació i seguiment de jugadors amb el Pep i el Tito", però que ara és el moment de pensar exclusivament en la Copa, l'últim títol en joc de la temporada per al Barça. Sobre la decisió que Tito Vilanova sigui el futur entrenador del Barça, Zubizarreta assegura que "substituir el Pep no ha sigut una decisió fàcil, ha sigut un procés llarg i complicat".\nEl nom de Leo Messi, que va batre el rècord de gols en una sola temporada del 'Torpedo' Müller, també va centrar part de les reflexions de Zubizarreta: "El temps ens dirà si estem davant d'uns números històrics. Potser amb la perspectiva d'aquí a deu anys mirarem enrere i ho veurem com una cosa irrepetible. Però només fa falta que diguem ara a Leo que ho són perquè torni a batre aquestes xifres històriques. A més, Messi no és només decisiu amb els gols que fa, sinó també amb el joc que genera i per la personalitat que dóna a l'equip".


Published: Wednesday, 17 October 2018 18:00\nAquest mes d'octubre la pel·lícula del Cicle Gaudí que es podrà veure en una quarantena de sales catalanes és Formentera Lady, escrita i dirigida per Pau Durà i protagonitzada per José Sacristán, Jordi Sánchez i Nora Navas. Recentment la pel·lícula ha estat guardonada al Festival Cinespaña de Tolosa amb el Premi a Millor Director Novell per a Pau Durà i el Premi a la Millor Música per a Gerard Pastor.\nAlgunes de les projeccions programades aniran acompanyades de membres de l’equip de la pel·lícula:\nDijous 18 d'octubre: a Granollers, que s'incorpora al Cicle Gaudí, amb la presència d'Isona Passola (presidenta de l'Acadèmia del Cinema Català).\nDivendres 25 d'octubre: a Palamós, amb la presència de Ferran Rañé (actor).\nDissabte 27 octubre: a Mollerussa, amb la presència de David Ciurana (productor).\nDiumenge 28 octubre: a la Bisbal de Penedès amb la presència de Pau Durà (director i guionista) i David Ciurana (productor).\nPodeu consultar tota la programació del Cicle Gaudí al seu web: ciclegaudi.cat


Es presenta el tercer número de la revista dels caçadors de la Serra Calderona - Periòdic del Camp de Túria\nEs presenta el tercer número de la revista dels caçadors de la Serra Calderona\nEl primer edil de Nàquera, el popular Ricardo Arnal, va asistir a un acte organitzat per l’Associació de Clubs de Caça de la Serra Calderona, en un sopar que també va servir per presentar el tercer número de la publicació editada per part d’este colectiu, ‘La revista’.\nVisita la galeria fotogràfica de l’esdeveniment\nEsta Associació está integrada pels clubs de caça de les 13 localitats que integren la zona de la Serra Calderona (Albalat dels Tarongers, Algimia d’Alfara, Altura, Estivella, Gátova Gilet, Marines, Náquera, Olocau, Sagunto, Segorbe, Serra y Torres-Torres).\nEsta agrupació de caçadors forma part, al mateix temps, de la Federació de Caça de la Comunitat Valenciana, que recentment ha reelegit a Juan Quiles com a president. L’acte va comptar també amb la presencia de Directora General del Medi Natural, Mª Ángeles Centeno, i la Cap de l’Àrea d’Espais Naturals, Carmen Olmos.\nTambé varen assistir membres d’alguns consistoris de la comarca. Ricardo Arnal va expresar la seua voluntat “d’ajudar als veïns del poble que formen part de l’Associació de Caça i que volen continuar practicant este esport tan implantat al nostre poble, seguint l’actual normativa vigent”.\nTags: Associació de Clubs de Caça de la Serra Calderona\nEl PSPV-PSOE local organitza una xarrada-col·loqui per abordar la situación actual de l'Estat del Benestar\nEls presupostos autonòmics de 2011 “abandonen definitivament al ferrocarril”, segons EU\nPau 1 noviembre, 2010


El fet que la Federació italiana, important entitat que integra i promou el turisme d'autocaravana, porti a col·lació l'argument és, sens dubte, a causa d'un motiu fonamental: la manca de respecte i incorrecció que demostren alguns autocaravanistes denunciats per certs municipis i ajuntaments d'Itàlia en els quals se'ls permet estacionar i fins i tot fer nit i que han posat en risc aquesta facilitat.\nDit això, aquí tampoc som aliens a aquest conflicte i de la mateixa manera que es reconeix a Itàlia, també hem d'acceptar que al nostre país hi ha una minoria de autocaravanistes que ignoren, de manera quotidiana, aquestes simples normes de correcció i, per dir-ho d'alguna manera, estan matant la gallina dels ous d'or. És fàcil deduir que està incomprensible actuació perjudica el bon nom de tot el col·lectiu.\nLa majoria dels autocaravanistes sabem com comportar-nos, ja sigui en les sortides individuals o en grup, quan ens trobem en zones d'estacionament. Dit sigui de passada, també sabem que un comportament correcte és el millor segell de garantia que un autocaravanista pot oferir.\nNo cal tornar a explicar les diferències, tothom les coneix.\nLa solució no és senzilla, però tampoc impossible, és una qüestió d'educació a llarg termini que ha de ser liderada per part dels clubs, federacions i mitjans del autocaravàning i fins i tot autoritats tal com es fa amb l'automobilisme, això sí, el procediment hauria de començar amb el lliurament d'un fullet informatiu (principalment, especificant el que no es pot fer amb aquest vehicle) en el moment que es compra o es lloga una autocaravana.\nFinalment, és convenient aclarir que no s'està dient que una autocaravana no pot o no ha de acampar fora d'on està permès, com és el cas d'un càmping o en qualsevol espai habilitat i autoritzat per a tal propòsit, cosa que és totalment incompatible en un espai destinat a l'estacionament.


Inici / Hotels / Ushuaia The Mountain Hotel\nCtra. Comallemple s/n\nAD400 - Arinsal - Principat d’Andorra\nTel: +376 737 575\nUshuaia The Mountain Hotel PRESENTACIÓ\nAl cor dels Pirineus, a només uns metres del telecadira que puja a les pistes d'esquí de Vallnord - Pal Arinsal, s'aixeca com un modern hotel de muntanya i esquí Ushuaia The Mountain Hotel , un dels millors hotels a Andorra a peu de pista d'esquí. Dissenyat per a les vacances d'hivern, les escapades romàntiques i els viatges de turisme actiu i de muntanya, l'Ushuaia Mountain Hotel és un refugi únic al Pirineu.\nLes 50 habitacions Premium i Junior Suites de l'Ushuaia The Mountain Hotel t'obren la porta a una nova dimensió del disseny amb els meravellosos cims de Vallnord - Pal Arinsal com a decorat de les teves vacances. Íntegrament reformat, les seves àmplies habitacions, mimades en cada detall i pensades per conquerir tot tipus d'hostes, són un refugi de descans idíl·lic des del qual gaudir d'unes vacances inoblidables a Andorra.\nLa màgia de les muntanyes, la vitalitat de l'esport i l'energia de la natura, el confort i la calor d'una atenció personalitzada, unes instal·lacions de luxe i una ubicació privilegiada fan dels serveis de l'Ushuaia Mountain Hotel l'element perfecte per a completar unes vacances de somni autèntic al costat de les pistes d'esquí de Vallnord - Pal Arinsal.\nhttps://www.ushuaiamountain.com MÉS INFORMACIÓ I RESERVES\nLes habitacions Premium de l'Ushuaia The Mountain Hotel són un allotjament perfecte per als que volen un espai ampli per gaudir del nostre allotjament a peu de Vallnord - Pal Arinsal. Amb 38 m² de superfície diàfana, aquestes habitacions són ideals tant per a parelles com per a famílies amb nens tenen dos llits individuals, un confortable sofà llit, minibar, internet wifi gratis, caixa forta, TV satèl·lit, bany complet, articles d'higiene personal , calefacció, balcó o terrassa i guardaesquís.\nLes Junior Suite de l'Ushuaia The Mountain Hotel són habitacions amb 42 m² d'espais versàtils distribuïts en dormitori separat amb llit de matrimoni, bany complet, saló amb un confortable sofà llit, balcó o terrassa, internet wifi gratuït, caixa forta, TV satèl·lit , articles d'higiene personal, calefacció, guardaesquís i altres atencions perquè gaudiu d'un descans complet.\nLes Mountain Premium de l'Ushuaia The Mountain Hotel representen les estades més exclusives del nostre hotel de muntanya a Arinsal. Amb 38 m² de superfície diàfana i una gran terrassa amb vistes directes a les pistes d'esquí, aquestes habitacions disposen de terrassa chill out privada, welcome pack amb cava i bombons, skitest de cortesia a l'hivern, carta de coixins, tovalloles i barnussos de qualitat premium i cafè i te il·limitats. A més de dos llits individuals, un confortable sofà-llit, minibar, internet wifi gratis, caixa forta, TV satèl·lit, bany complet, articles d'higiene personal, calefacció i guardaesquís.\nObert el desembre del 2018, Ushuaia Mountain Hotel ha estat dissenyat per oferir-te els més alts estàndards de qualitat a Andorra. El nostre hotel de muntanya i esquí es troba a peu de pista de l'estació d'esquí de Vallnord - Pal Arinsal, a pocs metres del parc natural del Comapedrosa perquè pugueu viure una completa experiència de neu o descobriment de la natura unit al descans, confort i relax de les grans habitacions i suites amb increïbles vistes al Pirineu d'Andorra.


Apologia de la curiositat: Amunt, els imputats de la terra!\nla mateixa velocitat que alguns s’enriquien de la mateixa manera, sense miraments, com si fer negocis ja no fos el fruit del treball sinó de la manipulació fraudulenta dels diners dels altres, sobretot si es tracta de diners públics de tots.\nMoltes d’aquestes actuacions fraudulentes estan tipificades pel codi penal i cauen sota el pes de la llei, que els jutges tenen l’obligació d’intentar aplicar, quan poden. Ara bé, els meandres sinuosos de la maquinària judicial no ho arreglaran tot. No hi haurà una justícia reparadora omnipotent que, per ella sola, torni al seu lloc el respecte de les regles del joc. Els tribunals protagonitzaran algunes escaramusses certament simbòliques i reveladores, però fer prevaldre la justícia –un mínim decent de justícia-- és un afer de tots els ciutadans, de vostè i jo, de la gent corrent, de la majoria social, que en democràcia s’expressa a les urnes pel que fa als representats que l’han de governar amb aquell mínim de decència, un mínim que sigui inimputable i demostrat.


Hostal Ya Asp Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 9 allotjaments a Asp.\nAvenida 3 de Agosto, 40, Asp, Asp, Espanya, 03680 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Hostal Ya\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Asp, no busqui més enllà de Hostal Ya. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHostal Ya ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen recepció 24 hores, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant, visites turístiques.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, telèfon, aparell de televisió, plat de dutxa, banyera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Hostal Ya la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Asp.


Ruta per Prat de Comte i la Via verda de la Val de Zafán\nEls recorreguts més fascinants per Beseit, Caro, Fredes i Horta de Sant Joan.\nAUTORS: Carles Martínez Piñol i Mauro Ortiz Llombart\nSINOPSI: En el llibre es descriuen 25 itineraris per fer en BTT pel massís del Port. Els recorreguts transcorren per una zona situada a cavall del Principat de Catalunya, el País Valencià i Aragó. Els punts de sortida de les excursions en BTT són les localitats de Beseit, Caro, Fredes, Horta de Sant Joan, Paüls i Mas de Barberans. Una zona que els autors, dos tortosins, es coneixen i han recorregut amb exhaustivitat.\nCol.lecció Azimut n.12\nPels Ports de Tortosa-Beseit:\nPer Prat de Compte (en bici o a peu)\nItinerari 23: Prat de Comte - Pàndols - Via Verda de la Val de Zafán\nLongitud: 30,50 km.\nDesnivell acumulat: 820 m.\nkm 30,50. PRAT DE COMTE. Fi del recorregut.\nItinerari 23. Prat de Comte\n(Elaboració pròpia del croquis, sobreposat al Mapa Comarcal de Catalunya 1:50.000 —escala modificada—, fulls: Baix Ebre-9, Montsià-22 i Terra Alta-37. Institut Cartogràfic de Catalunya)\nLa serra de Pàndols és la continuació natural del Port per la part del nord, coneguda per ser l’escenari de la batalla de l’Ebre. És una gran desconeguda per als excursionistes, ja que aquesta zona no surt mai als mapes i guies. Tot i no estar dins dels límits del Port, hem pensat que és prou interessant incloure aquest itinerari per les seves especials característiques que combinen la muntanya, el riu Canaleta i l’antiga via de Val de Zafán, a fi de donar una visió bastant àmplia de la zona.\nEls llocs més interessants del recorregut són: el coll de la Salve, des d’on hi ha una vista aèria del balneari de la Fontcalda; la Fontcalda, lloc d’estiueig amb preciosos estrets al riu Canaleta, i amb una font d’aigua calenta que li dóna el nom. Uns altres llocs captivadors de la ruta són l’ermita de la Magdalena, on hi ha una àrea d’esbarjo amb lloc habilitat per fer foc, aigua potable i serveis; la via de Val de Zafán, amb un espectacular traçat paral·lel al riu Canaleta, a base de ponts i túnels, on és necessari portar llum; i finalment el mirador i cingle de Pàndols, amb unes precioses vistes sobre el Pinell de Brai, el Canaleta i el Port.\nDavant de l’ermita de la Fontcalda trobarem un bar i una font d’on podem agafar aigua per beure.\nEn cas de pluja és convenient evitar la pujada de la vall del Frare, per ser un terreny argilenc i pràcticament impossible de fer amb la bicicleta en aquestes condicions. Una bona opció és fer la pujada pel camí asfaltat de la Fontcalda, que ens portarà al quilòmetre 9,20 de l’itinerari normal. En l’actualitat, la via de Val de Zafán està habilitada com a ruta verda. S’ha asfaltat tot el recorregut i s’ha enllumenat els túnels. Hi és prohibida la circulació de vehicles a motor.


Jesús María Viana Santacruz - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJesús María Viana Santacruz\n(S'ha redirigit des de: Jesús María Viana Santa Cruz)\nJesús María Viana Santacruz (Vitòria, 6 de juliol de 1942 - Madrid, 25 de febrer de 1987)) fou un polític basc, diputat al Congrés dels Diputats en la I Legislatura i diputat al Parlament Basc.\n6 de juliol de 1942\n25 de febrer de 1987(1987-02-25) (als 44 anys)\n15 de juliol de 1977 – 26 de març de 1980\nMaría José Lafuente Orive →\nConseller d'Obres Públiques i Habitatge del Consell General Basc\n17 de febrer de 1978 – 22 d'abril de 1980\n31 de març de 1980 – 25 de maig de 1983\n8 de gener de 1987 – 24 de febrer de 1987\n1.1 Diputat d'UCD durant la Transició\n1.2 Labor política al País Basc\n1.3 Dirigent del CDS\nEs va llicenciar en Dret i va obtenir el títol d'intendent mercantil. La seva primera experiència en política es va produir molt jove. Als 25 anys va ser nomenat alcalde del barri d'Arana de Vitòria. Anys més tard, en 1976 va ser elegit president del Consell d'Empresaris i vicepresident de la Cambra de comerç d'Àlaba.\nDiputat d'UCD durant la TransicióModifica\nEn 1977 Viana dóna el salt definitiu a la política integrant-se en la recentment creada Unió de Centre Democràtic (UCD) com un dels seus quadres locals a Àlaba. La UCD va néixer com una coalició de partits entorn de la figura d'Adolfo Suárez, president del Govern en aquell moment.\nViana va ocupar la secretaria general i la presidència del partit a Àlaba. En les primeres eleccions democràtiques celebrades en 1977 va ser elegit diputat per Àlaba al Congrés dels Diputats en la candidatura de UCD. Durant la Legislatura Constituent d'Espanya (1977-79) va presidir la Comissió d'Hisenda de les Corts i va ser vicepresident del seu grup parlamentari al Congrés. A les eleccions generals espanyoles de 1979 va ser reelegit com a diputat,però en 1980 renunciaria al seu escó en les Corts per incompatibilitat amb el seu nou càrrec de parlamentari basc.\nEntre 1977 i 1982 va ser a més membre de l'executiva d'UCD.\nLabor política al País BascModifica\nDesprés d'haver ocupat la secretaria general i la presidència de UCD a Àlaba, Viana va ser president d'UCD al País Basc entre 1978 i 1981. Va tenir una participació important en la redacció de l'Estatut d'autonomia del País Basc de 1979. Va ser membre del Consell General Basc (1978-80), com a Conseller d'Obres Públiques i Habitatge. El Consell General Basc va ser la institució basca en la qual participaven la major part dels partits polítics per preparar l'Estatut d'Autonomia. També va ser un dels 13 ponents que van redactar l'Estatut de Guernica.\nVa ser escollit com a parlamentari basc en les Eleccions al Parlament Basc de 1980. Va ser parlamentari basc entre 1980 i 1983, primer representant a UCD i després de l'escissió d'aquest partit en 1982 al recentment creat Centre Democràtic i Social.\nDirigent del CDSModifica\nViana va participar el juliol de 1982 en la formació del Centre Democràtic i Social (CDS), partit creat per l'antic capdavanter de UCD i expresident del govern Adolfo Suárez. Viana va ser un dels homes de confiança de Suárez en aquests anys i el cap visible del seu partit al País Basc; president del CDS al País Basc des de 1982 i membre del Comitè Nacional.\nEn 1986 Viana va ser l'encarregat de dirigir la campanya electoral del CDS en les Eleccions generals espanyoles de 1986, en les quals el partit de Suárez va ser catapultat a la condició de tercer partit de l'arc parlamentari i amb 19 escons va obtenir els millors resultats de la història. Arran d'aquest èxit, al Congrés del CDS de 1986, Viana va ser nomenat Secretari General.\nAquest mateix any, va ser candidat a lehendakari a les Eleccions basques de novembre de 1986 i va obtenir un escó al Parlament Basc per Àlaba; escó del que amb prou feines va tenir temps de prendre possessió. El 25 de febrer de 1987, amb 44 anys d'edat, va morir en Madrid víctima d'un inesperat accident vascular cerebral.\n↑ Membres del Consell General Basc\n↑ Los 13 'padres' del Estatuto de Gernika, El País, 24 d'octubre de 2004\n↑ Notícia de l'enterrament de Jesús María Viana a El País\nJesús María Viana Santacruz a l'Enciclopèdia Basca Auñamendi\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Jesús_María_Viana_Santacruz&oldid=21928201»\nLast edited on 3 set 2019, at 09:39


Recordem la figura del trompetista Ron Miles\nFa un parell de setmanes ens arribava la inesperada notícia de la mort del trompetista Ron Miles. Un músic molt versàtil i prolífic que des de mitjans\ndels anys 80 havia participat en projectes molt diversos, sempre compromesos. A més, era una figura molt influent en les noves generacions com a professor a la Universitat de Denver.\nFa un parell de setmanes ens arribava la inesperada notícia de la mort del trompetista Ron Miles. Un músic molt versàtil i prolífic que des de mitjans dels anys 80 havia participat en projectes molt diversos, sempre compromesos. A més, era una figura molt influent en les noves generacions com a professor a la Universitat de Denver.\nJazz inspirat en el cant dels ocells\nUna tria de jazz ornitològic firmat per músics com Keith Jarrett, Jessica Williams, Charlie Parker o Miles Davis.\nLes propostes del 41è Festival de Jazz de Terrassa per Pilar Subirà\nDimecres de la setmana vinent, dia 9 de març, comença la 41a edició del Festival de Jazz de Terrassa. Pilar Subirà ens proposa un tast del que es podr\nà sentir en aquesta trobada que d'alguna manera enceta l'any jazzístic a casa nostra, amb 20 dies de concerts, presentacions, xerrades, ballades de swing o classes magistrals.\nDimecres de la setmana vinent, dia 9 de març, comença la 41a edició del Festival de Jazz de Terrassa. Pilar Subirà ens proposa un tast del que es podrà sentir en aquesta trobada que d'alguna manera enceta l'any jazzístic a casa nostra, amb 20 dies de concerts, presentacions, xerrades, ballades de swing o classes magistrals.\nJazz que explora el llegat de les diverses cultures europees, amb exemples de projectes com els del saxofonista Mihály Borbély, el del contrabaixista Manel Fortià, el del bateria Raphaël Pannier o el del Rembrandt Trio.\nUn tast d'algunes novetats discogràfiques del món del jazz\nAmb Pilar Subirà sentim el nou disc del pianista novaiorquès Jason Moran "The sound will tell you", la proposta del bateria Jonathan Blake, "Homeward\nBound" i una nova entrega de música de Fred Hersch, "Breath by breath".\nAmb Pilar Subirà sentim el nou disc del pianista novaiorquès Jason Moran "The sound will tell you", la proposta del bateria Jonathan Blake, "Homeward Bound" i una nova entrega de música de Fred Hersch, "Breath by breath".\nLes celebracions de la comunitat jazzística per al 2022\nLa Pilar Subirà ens ha preparat una secció amb alguns dels centenaris més sonats d'aquest 2022, que serviran per recuperar gravacions de músics tan rellevants com Toots Thielemans, Mundell Lowe o Frank Wess.\nHomenatge al trombonista Locksley Wellington Hampton\nPilar Subirà dedica la seva secció a un trombonista extraordinari que va morir fa un parell de setmanes: Locksley Wellington Hampton.\nVia Jazz Concert dedica el mes de desembre a la Big Band de la WDR\nUna orquestra que treballa des de la ciutat de Colònia i una de les formacions estables de la ràdio pública de l'Oest d'Alemanya, que actualment és una de les bandes de jazz més sòlides del món.\nL'1 de novembre va morir el guitarrista Pat Martino. Un dels pioners de la guitarra en el món del jazz i en l'avantguarda del jazz elèctric i tot un exemple de superació i tenacitat. N'hem parlat amb Pilar Subirà.\nPilar Subirà ens parla de joves cantants de l'escena catalana del jazz que alhora són instrumentistes que han iniciat un camí personal de recerca en el terreny fronterer entre el jazz i la cançó d'autor.


L'Ajuntament dota amb 125.000 euros un pla de microcrèdits - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Ajuntament dota amb 125.000 euros un pla de microcrèdits\nEl programa ajudarà a obrir negocis i a renovar els existents, amb ajuts màxims de 5.000 euros\ncarles blaya | manresa 15.04.2013 | 08:12\nToni Llobet i Sílvia Gratacós, durant la presentació del nou programa, ahir ajuntament de manresa\nLa regidora de Promoció Econòmica de l'Ajuntament de Manresa, Sílvia Gratacós, va presentar ahir un nou programa de microcrèdits, que s'estableix en dues línies: per a la creació de noves empreses i per a la modernització d'activitats econòmiques. El programa, dotat amb 125.000 euros, preveu ajuts de com a màxim 5.000 euros per projecte.\nEl nou programa és fruit de l'acord de pressupostos a què van arribar, el desembre passat, el govern de CiU i el PSC. És, per tant, una iniciativa conjunta dels dos partits, una fórmula de treball, en línia amb el pacte de ciutat establert el mes passat, que CiU voldria que es repetís en el futur, com va afirmar ahir el portaveu del govern, Toni Llobet. "Hauria de ser una forma més habitual de governança de la ciutat", va concloure Llobet. El programa, que disposa, ja, de 75.000 euros i preveu rascar 50.000 euros durant l'exercici d'altres partides municipals, se sotmetrà a consideració municipal en el ple previst per al proper dia 18, i seguidament serà publicitat, amb la qual cosa podria entrar en vigor a mitjan maig.\nEls ajuts per a noves empreses s'adreça a nous projectes que hagin iniciat la seva activitat en- guany. Es preveu que els diners dels microcrèdits (que podran cobrir, com a màxim, el 75% del pressupost del projecte presentat), serveixin per finançar inversions en adquisició d'actius fixos o per a despeses necessàries per al desenvolupament del projecte (personal, material i subministrament o col·laboracions externes). Quant a l'ajut per modernitzar empreses ja existents, cobrirà com a molt el 50% del pressupost de la inversió, i s'adreça a petites empreses que vulguin desenvolupar una nova línia comercial o un nou servei, fer ampliacions o millores de la capacitat comercial o reformes del punt de venda.\nPer accedir als microcrèdits, dels quals queden exclosos, per decisió política, el sector immobiliari i el financer, no caldrà cap aval. El tipus d'interès de l'ajut serà zero i el termini màxim de devolució seran quatre anys, amb una amortització trimestral.\nPer obtenir-los, l'Ajuntament fixarà diversos criteris de selecció, entre els quals serà prioritari que el negoci s'ubiqui al nucli històric de la ciutat, ja que es vol impulsar la reactivació econòmica del sector. També es valorarà "la viabilitat i la qualitat dels projectes, el potencial de creixement de l'activitat, el caràcter innovador o que tingui marca pròpia", segons va dir ahir Gratacós.


Atlas en construcció: de novembre 2010\nEscric això quan encara no han tancat els col·legis. Malgrat que les enquestes han apuntat tendències molt clares i molt marcades, falta saber resultats i lletra menuda, que, sovint, és més interessant que el simple “qui guanya”. Tot sembla indicar que hi haurà un nou govern a Catalunya, i una majoria política diferent. Això vol dir que gent que estava al govern passarà a l'oposició, i a la inversa. I potser hi haurà gent que es quedarà a l'oposició, i gent que, de prop o de lluny, participarà de la nova majoria. Això està per veure.\nEl que és segur és que, ara, pràcticament tothom tindrà experiència de les dues bandes, govern i oposició, i, per tant, seria esperable -per no dir exigible- una major comprensió del paper de l'altra banda. És a dir, que des de l'oposició -que ja sap que no tot és tan fàcil, ni tan barat- no es dediquessin a exigir tot, ara, de pressa i regalat, i des del govern no ens menyspreés l'oposició i es carreguin totes les culpes al govern anterior.\nHe viscut aquests papers a l'Ajuntament de Tarragona, i més imputables a persones -de tots colors- que a opcions polítiques. Crec que aquestes són pràctiques que desprestigien la política i les institucions, i alimenten allò del “tots són iguals” en el sentit més despectiu. Necessitaríem una bona dosi de pedagogia -per molt que sigui contraindicada electoralment- i fer entendre que els projectes no són fàcils ni immediats, i, per tant, ni es poden reclamar ni es poden prometre amb aquesta alegria.\nEm temo, però, que les temptacions seran massa fortes. La temptació adamita del nou govern, incapaç d'admetre coses bones fetes -i segur que n'hi ha- però també les temptacions revengistes de govern i d'oposició.\nI un segon aspecte és com quedarà l'espai polític independentista. Allò que podria haver estat una bona notícia -la normalització política de l'independentisme en diverses opcions que es definissin pel seus models polítics, econòmics i socials; és a dir, la normalitat- s'ha convertit en una competició a veure qui és més independentista i qui pot deixar més verd les altres opcions. Especialment les noves opcions han apostat per la manca de programa polític, més enllà de quatre vaguetats, i això s'ha encomanat més enllà d'aquestes operacions, més personals que polítiques.\nMolt em temo que, més enllà dels resultats, s'haurà fet un retrocés important en allò que molts preteníem -i hi havíem treballat- que era fer política real, concreta, des de l'independentisme. No proclames altisonants, ni promeses enlluernadores supeditades a una edat d'or que no se sap com ni quan vindrà.\nEn vint anys de militància, m'ha tocat uns quants cops recollir vidres trencats i recomençar. Espero no haver-hi de tornar, però això sembla la maledicció de Sísif aplicada a l'esquerra nacional. La dreta, en canvi, no té aquests problemes. Potser algun dia tindrem clar qui és l'adversari i quina és la realitat.\nPublicat per Robert Casadevall a 9:26 3 comentaris:\nPeriòdicament surt als diaris la notícia que algú es proposa prohibir o limitar l’accés al “Tintin al Congo” a causa del seu contingut profundament racista. I avui hi tornen. No negaré que és racista, però, per aquesta regla de tres, hauríem de prohibir mitja literatura universal –i em quedo curt- per racista, masclista, violenta, homòfoba, cruel amb els animals, i qualsevol altre motiu legítim que la progressia que no té res més a fer ha estirat fins al límit.\nTintin al Congo és el primer àlbum “canònic” de Tintin, si pensem que Tintin al país dels sòviets és una mena de provatura. Té tots els defectes d’una obra primerenca, d’un autor molt jove -23 anys- i que encara està construint el seu llenguatge. Crec que és això el que el salva, perquè, com a narració, és força fluix. No serà fins al tercer àlbum –Els cigars del faraó- i, sobretot, el quart –El lotus blau- que es perfeccionarà un llenguatge molt més madur. Per cert, que ja al Lotus blau, els discurs té un to marcadament anticolonial, la qual cosa prova l’evolució d’Hergé... tot i la proximitat als col·laboracionistes belgues durant la guerra.\nEn tot cas, no hem de fer un judici moral de l’autor per a desqualificar l’obra –si fos així, no podríem llegir Céline, per exemple- i, encara menys, jutjar l’obra amb la mentalitat d’ara. I estaria bé que deixéssim de considerar que la gent o la canalla són imbècils. Pensar-se que si veuen el Tintin tractant els congolenys com a gent sense coneixement faran el mateix amb els negres –sí, els negres, no “la gent de color”- és creure que no sabran distingir fantasia i realitat, i que el seu únic mitjà de socialització serà aquell llibre.\nEn el fons, es tracta de tenir o no una actitud dogmàtica davant de la vida, necessitada de normes estrictes i de pautes indiscutides. És la mateixa actitud que la dels que reclamen que el Papa canviï el seu discurs sobre els condons, com si això fos cabdal per a la conducta de molta gent, la qual cosa, en el fons, és atorgar-li una autoritat efectiva molt més gran de la que té. Deixem, doncs, que la gent pensi –pensem- pel seu compte, i que pugui decidir. I deixem que la canalla –i els qui no som tan canalla- ens ho passem bé amb els llibres de Tintin, sabent, com sabem, triar el gra de la palla.\nPublicat per Robert Casadevall a 3:35 Cap comentari:\nLes campanyes electorals solen ser proclius a missatges simplistes, que potser són útils a curt termini, per a guanyar vots, però que a mig i llarg termini generen desencant, desafecció, rebuig del sistema i, si badem, obren la porta a populismes diversos... que encara simplifiquen més. I ja tenim alguna cosa d’això.\nMés enllà de les proclames d’independència exprés, hi un tema de fons en el qual em sembla que se simplifica massa, que és el dèficit fiscal i el subsegüent futur en un escenari independent.\nMolt sovint, es fan projeccions sobre com podríem estar sense aquest dèficit fiscal, amb una alegria impressionant. Hi ha vegades que fan pensar en aquells pseudorevolucionaris de l’any 36, que exigien l’abolició de la propietat privada perquè “entre el que tinc, més el que em toca... un bon passar!”. Aquestes projeccions no solen tenir en compte el cost de la independència, que també hi és, i, si volem fer les coses bé, s’ha de comptar. Un estat no és barat. I és que amb les despeses finançables amb aquest dèficit passa una mica com a França després de la primera guerra mundial: Alemanya pagarà. I, és clar, no va pagar i les coses van anar com van anar. Sembla una mena de bota de Sant Ferriol, que no s’acaba mai.\nI, per altra banda, se sol fer una translació simplista del que es queda l’estat espanyol i que es quedaria aquí. El dèficit –que existeix, i de cap manera vull negar-lo- surt d’algun lloc. És a dir, és producte d’un determinat sistema fiscal. Qüestionar només on van els diners –que és bo fer-ho i s’ha de fer- i no plantejar-se d’on surten vol dir donar per bona l’arquitectura fiscal que els fa aflorar. Estem d’acord amb aquesta arquitectura fiscal, que és més que la pressió fiscal? Estem d’acord amb la tributació –definició del fet i de la base imposable, quota, deduccions, etc- de tots els impostos que paguem? Jo, la veritat, no gaire, i crec que això també s’hauria de tractar.\nI això afirmant que el dèficit hi és, i que segur que les coses podrien anar més bé si no hi hagués aquest drenatge constant de recursos que patim. Però també crec que les opcions polítiques serioses haurien de fer un esforç en aquest sentit. Les respostes fàcils permeten sortir del pas o muntar un discurs atractiu, però necessitem propostes solvents. Ja hi ha prou tonteria i demagògia, pel món, i no en cal més.\nPublicat per Robert Casadevall a 3:08 1 comentari:\nEls diumenges són bons, entre d'altres coses, perquè permeten llegir la premsa amb calma... relativa, segons com les notícies et puguin posar nerviós. La notícia del dia és el papa de Roma a Barcelona. Per alguns, important perquè posa Barcelona al món -com si no hi fos, ja- i perquè parla -una mica- en català. Una ocasió idònia per a recordar Joan Fuster: puix parla en català, vejam què diu. I el que diu, ja ho sabem, no gaire d'acord amb la majoria. El que resulta sorprenent és que els qui més soroll fan en contra, en el fons, acaben sent més papistes que el papa, i mai més ben dit, perquè li atorguen una efectivitat molt superior a la que de veritat té. Algú es pensa, per exemple, que l'extensió de la sida a l'Àfrica es deu a la condemna que l'església fa dels condons? Què més voldria el papa que tenir aquest ressò... Ni a l'Europa llatina, on -teòricament- té més requesta se li fa gaire cas. Que alguns es capfiquin tant pel que diu i deixa de dir, especialment en matèria de moral, és senyal de la importància que li donen i que ajuden -amb la seva oposició- a donar-li.\nI, també avui, el qui fou president del govern espanyol, Felipe Gonzalez, reconeix que “va tenir l'oportunitat de volar -se suposa, doncs, que de matar- la cúpula d'ETA i que no ho va fer. I que es pregunta si va fer bé”. Així, amb totes les lletres. Aquest home s'adona del que està dient? S'adona que admet, amb una absoluta normalitat, que podia disposar de la vida d'unes persones, i encara es pregunta si va fer bé de no matar-les? Aquesta hauria de ser una de les diferències entre una societat democràtica i el terrorisme: els demòcrates no fan -no fem- aquestes coses. I el més greu és que, ara, la caverna se li tirarà a sobre... per no haver-ho fet.\nPublicat per Robert Casadevall a 7:16 Cap comentari: