MADRES PARALELAS * Rambla de l'art-Cambrils\nDues dones, Janis i Ana, coincideixen a l’habitació d’un hospital on donaran a llum. Les dues són solteres i van quedar embarassades accidentalment. Janis, de mitjana edat, no es penedeix i en les hores prèvies al part està pletòrica; l’altra, Ana, és una adolescent i està espantada, penedida i traumatitzada.\nJanis intenta animar-la mentre passegen com a somnàmbules pel passadís de l’hospital. Les poques paraules que creuen en aquestes hores crearan un vincle molt estret entre les dues, que l’atzar s’encarregarà de desenvolupar i complicar d’una manera tan rotunda que canviarà les vides d’ambdues.\nESTRENA EXCLUSIVA A RAMBLA DE L’ART-CAMBRILS\nDe vegades hi ha pel.licules que no haurien de sortir de cartellera fins que no les hagués vist tothom. Una d’aquestes és #Mediterraneo http://Www.rambladelart-cambrils.com\nReply on Twitter 1450058558377238529Retweet on Twitter 1450058558377238529Like on Twitter 14500585583772385291Twitter 1450058558377238529


Vox, sobre la concentració de Cs contra els indults: "No anirem a cap manifestació convocada per cap partit" La República\nVox, sobre la concentració de Cs contra els indults: “No anirem a cap manifestació convocada per cap partit”\nACN Barcelona.-El portaveu de Vox al Parlament, Juan Garriga, ha assegurat que la seva formació no anirà a cap manifestació convocada per cap partit en referència a la concentració de […]\nACN Barcelona.-El portaveu de Vox al Parlament, Juan Garriga, ha assegurat que la seva formació no anirà a cap manifestació convocada per cap partit en referència a la concentració de Cs d’aquest divendres a Barcelona en contra els indults. Des de la sala de premsa del Parlament, Garriga ha instat que sigui la societat civil i no els partits els que liderin les protestes i ha posat d’exemple la manifestació de diumenge a la plaça de Colón de Madrid, on sí que hi aniran. Segons Garriga, a Catalunya també s’està treballant per fer una convocatòria conjunta però no ha revelat quines entitats hi hauria darrere. Per la seva banda, el PPC ha confirmat la seva presència a la concentració convocada per Cs davant la delegació del govern espanyol a Barcelona.\nGarriga ha denunciat que “s’ha discriminat” Vox en el repartiment de les presidències de les comissions parlamentàries tenint en compte que tots els grups en tenen alguna menys Cs i Vox. Segons el portaveu del partit d’extrema dreta, això suposa una “clara discriminació” als 217.000 votants de Vox a les eleccions del 14 de febrer. Garriga també ha assenyalat que aquesta decisió de la Junta de Portaveus va contra el reglament del Parlament, que estableix que el repartiment ha de ser proporcional a la representació de la cambra.En aquest context, ha explicat que demanaran la reconsideració de la decisió de la Junta de Portaveus i, en cas que no els hi donin la raó, ja ha avançat que demanaran empara al Tribunal Constitucional (TC). Garriga s’ha mostrat sorprès pel fet que el PSC s’hagi sumat al “cordó antidemocràtic” contra Vox quan els socialistes havien dit que se’n desmarcaven i que , fins i tot, s’hagi donat una presidència al PPC, que només té tres diputats. “Volen robar-nos a la Junta de Portaveus el que els ciutadans ens han donat a les urnes”, ha lamentat.Pel que fa a la polèmica per l’idioma de les proves de la selectivitat que han arrencat aquest dimarts, el portaveu de Vox ha afirmat que els independentistes menteixen quan parlen de llibertat. Segons ha dit, “volen imposar” i considerar els que utilitzen el castellà com a “ciutadans de segona o de tercera”.Finalment, Garriga ha demanat al Govern la reobertura “immediata” de l’oci nocturn amb mesures de prevenció com testos d’antígens i ha alertat que hi ha en joc milers de llocs de treball.


Demostracions d'oficis tradicionals a Guimerà - Retalls de Cuina\nIniciproductorsDemostracions d'oficis tradicionals a Guimerà\nDemostracions d'oficis tradicionals a Guimerà\nAnna Pigarda • 14 de febrer de 2022\nDurant els caps de setmana del mes de febrer teniu l'oportunitat de descobrir oficis artesans com l'assecatge d'embotits o l'elaboració d'oli amb molí de pedra, a Guimerà, a la comarca de l'Urgell.\nUna de les visites és a Cal Francesc, situat a la Plaça Major de Guimerà. La tenda la va fundar el seu besavi a l'any 1910, Francesc Boleda, provinent de Sant Hilari Sacalm, que fins aleshores s'havia dedicat al món de la pastisseria i que a l'arribar a Guimerà es va convertir en cansalader. Des d'aleshores la família s'ha dedicat a l'elaboració de productes derivats del porc, com la botifarra fresca, la botifarra blanca, la botifarra negra amb ceba i pinyons, el xoriço picant, la sobrassada, la cansalada rotllada, la tupina -carn confitada en oli-,....i el producte estrella, el fuet.\nGràcies a la manera en que estan construïdes les cases a Guimerà, en vertical, a sota la tenda Cal Francesc té la zona d'assecatge dels embotits, ja que l'aire fresc entra pels finestrals que donen al carrer de sota. Tots els productes s'elaboren de manera totalment artesanal, amb carn de porc provinent de la comarca de la Selva. Durant la visita podreu aprendre una mica més sobre el procès d'elaboració dels embotits, veure la sala d'assecatge i acabar fent un tast dels embotits més típics de Cal Francesc. Els seus productes es podem comprar a la tenda de Guimerà i també a la que tenen a Tàrrega.\nDavant de Cal Francesc trobareu el forn de pa d'Isidre Vives, Mestre Artesà Alimentari, on podreu comprar pa de pagès amb IGP (Indicació Geogràfica Protegida).\nLa següent visita és a Olis Can Jan, productors d'oli des de 1928, que elaboren oli d'oliva verge extra amb olives de la varietat arbequina, mitjançant el sistema tradicional del molí de pedra, amb una primera pressió en fred i per decantació natural. La visita s'inicia amb un petit vídeo que ens ajudarà a conèixer una mica més sobre el procès d'elaboració de l'oli d'oliva verge extra; a continuació veurem la maquinària i el molí de pedra, i acabarem la vista fent un tast d'oli. Després podeu aprofitar per comprar oli al mateix molí.\nLes visites duren aproximadament mig hora cadascuna, són gratuïtes, i es fan els caps de setmana del mes de febrer, prèvia reserva des la pàgina de Viu Guimerà.\nLa proposta ha nascut de l'Associació Viu Guimerà, un projecte de participació ciutadana creat durant la pandèmia, que té com a objectiu principal canviar la tendència demogràfica de Guimerà, incrementant la població i la qualitat de vida de les persones que hi viuen o s'hi estan, promovent la millora de diferents àmbits com els serveis, l'economia local i el turisme, entre d'altres. L'associació només compta amb el finançament dels socis. i moltes de les activitats es fan de manera altruïsta.\nUna altra de les iniciatives de l'associació és l'elaboració de vi, fet amb raïm de vinyes de secà de Guimerà, a més de 550 metres d'alçada, a la subzona vitivinícola de la Valls del Riu Corb, sota la DO Costers del Segre. El vi blanc Viu Guimerà s'elabora amb la varietat macabeu i el vi negre amb ull de llebre. El projecte no només vol engrescar als petits viticultors guimeranencs sinó també ajudar econòmicament als comerços i restaurants del poble.\nNo podeu marxar sense visitar Guimerà, declarada Bé Cultural d'Interès Nacional pel valor de l'entramat dels carrers medievals d'aquesta vila construïda en vertical, els quals s'enfilen fins a la torre de guaita del castell del segle XI i l'esglèsia del segle XII, amb un retaule d'alabastre dissenyat per l'arquitecte modernista Josep Maria Jujol. Molt recomanable és també la visita a les restes del convent de Vallsanta, del segle XIII, a les afores del poble.\nGuimerà està situal a la Vall del riu Corb, un entorn amb un gran interès natural, amb un paisatge típicament mediterrari d'oliveres, vinyes, ametllers, boscos i horts, i un important patrimoni històric. A la pàgina de la Vall del Corb trobareu tota la informació necessària per descobrir tots els tresor que s'hi amaguen.\nactivitats gastroplans productes productors


Trump titlla de "tercermundistes" les eleccions dels EUA i demana als seus senadors que lluitin per la seva presidència\nPublicat 27/12/2020 13:01CET\nERIN SCHAFF / ZUMA PRESS / CONTACTOPHOTO - Archivo\nEl president dels Estats Units, Donald Trump, ha qualificat aquest dissabte al seu compte de Twitter de "tercermundistes" les eleccions presidencials del passat 3 de novembre i ha demanat als senadors del seu partit que "es posin dempeus i lluitin per la seva presidència".\n"Els tribunals són dolents, el FBI i la 'Justícia' no van fer la seva feina i el sistema electoral dels Estats Units sembla el d'un país del tercer món", ha dit a Twitter en un fil en què citava una llista de presumptes irregularitats de les quals no hi ha proves.\nDes de la seva derrota contra el candidat demòcrata Joe Biden, Trump ha assegurat que en les eleccions es va produir un frau i que realment no ha perdut, cosa que el seu equip ha estat incapaç de demostrar als tribunals i del qual no hi ha proves.\nTot i que al principi gran part del partit republicà va donar suport als recomptes i es va mantenir en silenci sobre la victòria de Biden, després de la seva proclamació al Col·legi Electoral, cada cop més republicans han donat per fet o assumit la victòria del demòcrata en públic.\nAixò ha fet que Trump s'hagi envoltat dels seus lleials més propers que creuen en el frau, segons han informat diverses vegades nombrosos mitjans nord-americans.\nAixí mateix, nombrosos mitjans també han assegurat que Trump s'ha distanciat del seu vicepresident, Mike Pence, perquè aquest, com a president del Senat, proclamarà el proper 6 de gener Biden en un acte protocol·lari, tot seguint els dictats constitucionals del país.\nSegons NBC, la Casa Blanca també ha enviat un correu electrònic als congressistes republicans en què s'incloïa un gràfic que insinuava que el líder republicà al Senat, Mitch McConnell, només havia estat reelegit pel suport de Trump.\nL'últim capítol en la tensió entre els republicans i Trump ha estat la negativa de l'actual president a signar el paquet econòmic de 900.000 milions de dòlars (735.000 milions d'euros) que van aprovar després d'una llarga negociació al Congrés nord-americà.\nTrump ha assegurat que o es donen xecs de 2.000 dòlars (1.638 euros) a les persones vulnerables en comptes de 600 dòlars (492 euros aproximadament), com s'havia acordat, o no signarà.\nParadoxalment els demòcrates estan disposats al fet que això passi, però a les files republicanes no es vol arribar a aquesta quantitat.\nEl president nord-americà també ha exercit el seu dret a veto sobre el pressupost de defensa pactat entre els dos partits que va titllar de "vergonyós".\nAquest dissabte precisament expiren els beneficis a l'atur de 14 milions de persones aproximadament, segons Fox News, i no es renovaran si Trump no signa la llei pactada per demòcrates i republicans.\nPoc més lluny a l'horitzó apareix un possible tancament del Govern dilluns vinent si el president tampoc no signa l'acord de despesa pública, que va unit al paquet d'estímuls econòmics.


La Justícia frena la concessió d'una llicència ramadera per risc d'afecció a l'aqüífer del Molinar\nAqüífer del Molinar.\nL'associació 'Salvem l'Aqüífer del Molinar' va interposar un recurs de reposició en 2016 a la concessió de la llicència, en entendre que l'àrea on es volia mamprendre l'activitat ramadera posava en risc les aigües de l'aqüífer del Molinar.\nEl Tribunal Superior de Justicia valencià ha anul·lat la concessió d'una llicència per a l'explotació d'una activitat ramadera en Alcoi, en veure que amb la seua ubicació comprometia les aigües subterrànies de l'aqüífer del Molinar. La sentència -davant la qual cap recurs- obliga a l'Ajuntament d'Alcoi -com a responsable d'atorgar la llicència- a demanar un informe a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, el qual determine si l'explotació posa o no en risc l'aqüífer.\nL'associació 'Salvem l'Aqüífer del Molinar' fou l'encarregada de posar en marxa la maquinària judicial que ha desembocat en la sentència del TSJ. Fou a finals de 2016 quan l'associació va interposar un recurs de reposició, en entendre que la partida del Regadiu, lloc per on s'havia concedit la llicència d'explotació, es trobava dins del perímetre de protecció del Molinar, una àrea "altament vulnerable" recorda Júlia Moltó, membre de l'associació. Tot sumat a un informe emés per la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, que incidia en el perill de contaminació que suposava l'activitat ramadera en aquesta partida de terreny.\n"Amb l'informe a la mà l'Ajuntament no va reconsiderar la concessió de la llicència, i per això vam decidir anar a judici", recorda Moltó. En primera instància un jutjat d'Alacant va donar la raó a l'associació; el consistori va presentar un recurs d'apel·lació, i és aquesta apel·lació la que resol ara el Tribunal Superior de Justícia en favor dels interessos de 'Salvem l'Aqüífer del Molinar'.\nContingut de la sentència\nLa sentència, dictada el 20 de desembre de 2019, ordena a l'Ajuntament d'Alcoi "la retroacció del procediment [...] perquè per l'administració municipal sol·licite l'informe preceptiu a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, respecte de l'activitat ramadera que sol·licita, en relació amb l'aqüífer d'aigües subterrànies".\nEl Tribunal també argumenta que la interpretació que fa l'Ajuntament de la Llei d'aigües, "no és viable [...], ja que la confederació hidrogràfica és competent per a la defensa del Domini Públic Hidrogràfic, dins del que es troba la protecció de les aigües continentals i molt específicament les subterrànies".\nA través d'una nota de premsa, l'associació confia que "el Govern Municipal i els seus tècnics [...] s'impliquen més en la protecció de les aigües que bevem". Esperen també que "complisca les seues promeses electorals i treballe i dedique els recursos necessaris per a la delimitació del perímetre de protecció de l'aqüífer", un projecte aquest últim que encara està en tramitació, però que disposa d'informes tècnics.


Una Guerra Freda sense diversió (Thomas Friedman)\nUna Guerra Freda sense diversió\n6 min. 25/06/2015 22:10\nVejam: els Estats Units preposicionen tancs amb la col·laboració dels seus aliats -els països de l’Europa de l’Est que formen part de l’OTAN- per contrarestar els moviments de Rússia. No fa gaire un avió militar nord-americà i un de rus es van creuar en ple vol a una distància de 3 metres l’un de l’altre. Rússia està fabricant una nova generació de míssils balístics de gran abast i els Estats Units i la Xina se les tenen al mar de la Xina meridional. ¿Que algú ha reiniciat la Guerra Freda mentre mirava cap a una altra banda o què?\nSi és així, sembla que aquesta vegada assistim a una Guerra Freda sense la diversió de l’original: sense James Bond, l’SMERSH, el telèfon-sabata del Superagent 86, els cops de sabata de Nikita Khrusxov, la cursa a la Lluna i el debat entre dirigents nord-americans i soviètics sobre quin país fabrica millors electrodomèstics. Em fa l’efecte que no veurem pas com el president Barack Obama declara a Kíev, a l’estil del president Kennedy, “ Ich bin ein Ukrainer ”. A més, l’argot de la política exterior nord-americana dels nostres dies (amb expressions com “Començar de zero en les relacions amb Rússia” o el “Gir cap a l’Àsia”) no té, ni de bon tros, la grandiloqüència de -que redoblin els tambors- la détente, la famosa “distensió”.\nNo. Aquesta post post Guerra Freda té un aire més propi dels combats de lluita lliure que organitza WWE -World Wrestling Entertainment-, i no em refereixo només a les imatges de Vladímir Putin de Rússia cavalcant amb el tors nu, tot i que la metàfora funciona. No va més enllà d’una mera pugna per aconseguir el poder pel poder; és més un xoc d’esferes d’influència que una topada d’idees influents. “Si traspasses aquesta línia, et clavo un cop de puny”. “Per què?” “Perquè t’he avisat”. “I si faig això, què passa?” “Espera, que t’ensenyo el meu dron. I ara? Què passa, ara?”\nLa Guerra Freda va tenir un principi, un final i fins i tot es va abaixar el teló per posar-hi fi amb la caiguda del Mur de Berlín. Però la post post Guerra Freda ens ha transportat de cap i de nou a la casella de sortida de la pre Guerra Freda i del tauler del joc de poder entre països. Va haver-hi un moment en què semblava que tot plegat seguiria un altre camí: semblava que els àrabs i els israelians farien les paus, que la Xina evolucionaria fins a esdevenir un sistema polític més consensuat i que Rússia passaria a formar part d’Europa i del G-8. Però d’això fa una eternitat.\nAvui dia els periodistes occidentals tenen dificultats per obtenir visats d’entrada a la Xina, cap home de negocis nord-americà amb dos dits de front s’emporta el portàtil a Pequín, els pirates informàtics xinesos tenen més dades personals vostres que LinkedIn, Rússia continua intentant formar part d’Europa (annexionant-se’n un tros aquí i un tros allà) i el G-8 s’ha convertit en el G-1,5 (els Estats Units més Alemanya).\nEn quin moment se’n va anar tot en orris? Nosaltres vam disparar primer quan vam ampliar l’OTAN en direcció a la frontera russa, malgrat que la Unió Soviètica ja fos història. Missatge a Moscou: sempre sou un enemic, tant és el sistema que tingueu. Quan el preu del cru es va recuperar, Putin va voler venjar aquesta humiliació, però ara només utilitza l’amenaça de l’OTAN per justificar una militarització de la societat russa que li permeti continuar ostentant el poder amb la seva colla d’amics cleptòcrates i seguir pintant els seus adversaris com uns lacais d’Occident.\nMés tard van arribar el derrocament del dirigent libi Muammar al-Gaddafi per part de l’OTAN, la Primavera Àrab i les protestes als carrers de Moscou. Aquests fets van fer perdre els nervis a Putin, com explica Serguei Guriev, un destacat economista rus, ara establert a París. “Putin es va adonar que havia perdut la classe mitjana russa, de manera que va començar a buscar la legitimitat en una altra banda”: en l’ultranacionalisme i l’antiamericanisme.\nAixò no obstant, Guriev fa una puntualització important. “Si no fos per les sancions occidentals imposades a Rússia, avui dia l’est d’Ucraïna ja seria rus”, assenyala. Afegeix que no hi ha res que Putin temi més que l’èxit dels esforços per reduir la corrupció a Ucraïna i per construir-hi una economia moderna que deixaria en evidència totes les mancances de l’economia russa. Malgrat això, a Guriev li preocupa que l’efecte de tota la propaganda antioccidental que Putin ha administrat en vena a l’opinió pública perduri i faci que el seu successor sigui encara pitjor. Sigui com sigui, “Rússia serà un gran repte per al pròxim president dels EUA”, augura Guriev.\nEls mandataris xinesos no són tan beneits ni estan tan desesperats com Putin, i tenen una necessitat més gran de tenir accés als mercats nord-americans, de manera que, per ara, els seus dirigents encara mostren una certa contenció a l’hora d’expressar les seves reivindicacions al mar de la Xina meridional. El cas és que, com va assenyalar l’expert en afers asiàtics Andrew Browne a The Wall Street Journal, “la relació entre els Estats Units i la Xina ha perdut la seva raó de ser estratègica: la Unió Soviètica, l’amenaça compartida que unia els dos països”. Nord-americans i xinesos no n’han forjat cap de nova, com, per exemple, administrar conjuntament l’estabilitat mundial.\nEn definitiva, l’atracció de l’economia nord-americana i el pes de les sancions imposades pels Estats Units són més vitals que mai per gestionar el joc de poder entre països de la post post Guerra Freda, fins i tot perquè l’Iran s’avingués a negociar sobre la qüestió nuclear. Potser hem tornat al terreny de la geopolítica tradicional, però vivim en un món molt més interdependent, en què el pes econòmic dels EUA segueix obligant Moscou i Pequín a la contenció. Putin no oculta la intervenció de Rússia a Ucraïna perquè sí: tem que els Estats Units imposin més sancions al sector bancari rus. La Xina no limita les seves actuacions al mar de la Xina meridional perquè sí: no pot créixer sense exportar als Estats Units. No és només una qüestió de potencial militar, és pel pes econòmic nord-americà. És precisament per aquest motiu que hauríem de subscriure acords de lliure comerç modelats pels Estats Units amb l’Àsia i Europa i és per això que la font d’estabilitat més important que existeix actualment és la salut de l’economia nord-americana.


VIII BTT VALL DE LA GLORIETA\nEl passat 25 de setembre, ens vam desplaçar alguns integrants de la Moleta per participar en la VIII BTT Val de la Glorieta que organitzava el club ciclista d’Alcover. A les 7:00 del matí i encara de nit, enfilàvem la carretera direcció Alcover Juanjo, Jordi, Albert, Pili, Ramón i un servidor.\nArribem a Alcover i comença el ritual de totes les marxes, anar a buscar el dorsal, preparar les bicis, reparar alguna roda punxada per sorpresa (cosa que va provocar algun moment de nervis) i fer una mica de calentament abans que donessin la sortida.\nA les 9 en punt preníem la sortida 145 corredors. El primer tram eren 4 km neutrailitzats per la carretera de Montral. Uns primers quilòmetres que encara que neutralitzats van resultar més durs del que ens pensàvem, ja que gairebé pujàvem 200 mts de desnivell i el ritme dels de davant era cada cop més fort. Arribats a la pista, va començar el ball de bastons. Els primers 15-20 km, van ser prou durs, ja que el recorregut era un trencacames constant i en un terreny molt pedregós. Una vegada superat el km 25 i després d’haver fet una baixada per una pista molt trencada direcció al riu Glorieta, van aparèixer els primers trams de sendera 100% ciclables on es va poder disfrutar de valent. La segona part del recorregut ens reservava una pujada amb rampes fortíssimes i a on les forces ja començaven a minvar. Després de coronar el Mas de Forès, vam fer un seguit de senderes que ens conduirien de tornada a Alcover.\nFelicitem al Club Ciclista Alcover, per l’organització i el recorregut. Cal destacar i remarcar la presència de “l’speaker” que va amenitzar la festa des de la sortida fins l’entrega de premis d’una forma molt i molt original.\nMés fotos i informació a la seva web:\nAnònim 10 d’octubre de 2011, a les 9:50\na mi de l'espeaker m'agradaven molt els "pirates" color caki\nAnònim 10 d’octubre de 2011, a les 13:17\njajajaja!!! los podríem personalitzar per a la moleta!!!


1.000 persones participen en una festa il·legal a Subirats\nMés de mil persones participen en una festa il·legal en una nau a Subirats\nTot i que no s'han registrat incidents, els veïns de la nau, que tenen un restaurant, asseguren que han patit les conseqüències de la festa i que van haver de treure gent del mig del carrer\nper Guillem RS dilluns, 3 de desembre 2018 - 12:19h | Actualitzat a 03/12/2018 13:23h\nDes de divendres a la nit i fins aquest dilluns a primera hora una nau industrial del polígon industrial de Can Bas, a Subirats, a l'Alt Penedès, ha servit com base d'operacions d'una festa alternativa sense permís. Persones vingudes d'arreu de Catalunya i també de França s'han citat en aquesta antiga nau per fer una festa que si bé es tenia intenció de fer durar fins dimarts, aquest dilluns, 3 de novembre, ja ha començat a plegar veles. A la zona queden una quinzena de furgonetes i autocaravanes i una desena de cotxes amb gent dormint per terra o fent tertúlia.\nSegons han explicat alguns dels assistents a CatalunyaDiari, la festa es va convocar per les xarxes socials i pel boca-orella i ha congregat gairebé un miler de persones amants d'aquests tipus de festes rave. «Amics d'amics, d'amics», assegura l'Antonio, conegut com a Antonio Botellón, que explica que ell és «artista» i que ha vingut des de França per participar en aquesta festa. «Estem al costat de Freixenet, és com fer una festa sota Arc de Triomf, a París», explicava, assegurant que feia dies que estava a la festa i que encara tenia corda per dies.\nEls assistents a favor de festes gratuïtes i sense taxes\nAltres dels assistents també han explicat com funcionen aquestes festes, que s'han convocat per xarxes socials i que de fons, a més de passar-ho bé, també hi ha una lluita per reivindicar festes «gratuïtes» sense haver de «pagar taxes abusives». Els que encara quedaven al lloc han explicat que la festa, tot i ser una de les més grans que s'han fet per la zona, ha transcorregut sense problemes ni cap mena de baralla. «A França en fan amb molta més gent, també en llocs abandonats i sense molestar als veïns»\nImatge de l'interior de la festa, aquest cap de setmana, a Subirats. | CatalunyaDiari.cat\nTot i que els veïns de la nau ocupada per la festa asseguren també que no s'han produït incidents, sí que han volgut posar en relleu que la festa els ha generat alguns problemes tenint en compte que la seva finca, la de Canals-Casanova, on el cap de setmana també tenen obert un restaurant. Des de divendres a la matinada que han hagut de viure amb el soroll de la música de la rave de fons. Dissabte al migdia, per deixar entrar els seus clients, van haver de rebre la col·laboració dels Mossos d'Esquadra i també d'alguns dels assistents per moure els cotxes i treure alguns dels participants de la festa del mig del pas.\nLa rave s'havia fer en una altra ubicació i els Mossos ho van aturar\nEls Mossos d'Esquadra van intentar aturar la festa però per la gran afluència de gent no ho van poder fer i s'han encarregat, durant el cap de setmana, de vigilar la rave per evitar incidents a l'exterior. La policia catalana també ha organitzat controls a les carreteres properes per fer controls d'alcoholèmia i de drogues a les persones que sortien de la festa. Segons han explicat fonts de la policia catalana, s'han sancionat diverses persones. Divendres al vespre els Mossos van aturar els assistents que volien fer aquesta festa en una masia abandonada, habitual d'aquest tipus de raves, i en veure la carretera tallada per arribar-hi, van decidir entrar en aquesta nau i celebrar la festa igual.\nImatge de l'exterior de la festa, dissabte a primera hora, a Subirats. | CatalunyaDiari.cat\nLa festa, acabada, segons els Mossos\nAquest matí els Mossos d'Esquadra donaven per finalitzada la festa i han confirmat que ja no hi havia música ni gent a l'interior de la nau. Al voltant de les onze del matí, encara amb joves a l'exterior de la nau, agents de la policia del municipi han entrat al lloc on s'ha fet la festa. Agents dels Mossos d'Esquadra han seguit patrullant al voltant de la nau per pressionar als assistents a anar marxant.\nURGENT: Tiroteig a Barcelona amb 3 ferits\nMossos d'Esquadra Oci Alt Penedès


Jocs Olímpics de Barcelona 1992 | enciclopèdia.cat\nDe ciutat candidata a ciutat seu\nDel projecte al fet\nEl llegat olímpic\nCol·lecció de Medalles Oficials Commemoratives dels Jocs de Barcelona 1992\nMoment de la cerimònia d’inauguració dels Jocs Olímpics de Barcelona\nJocs Olímpics d’Estiu, els XXV de l’era moderna, celebrats a Barcelona del 25 de juliol al 9 d’agost de 1992.\nLa vocació olímpica de la capital catalana quedà palesa en els diferents intents per acollir els Jocs (1924, 1936, 1940 i 1972), que no reeixiren bàsicament per circumstàncies polítiques o bèl·liques, tot i que el 1936 s’hi havia celebrat l'Olimpíada Popular. Finalment s’aconseguí l’objectiu amb la candidatura per als Jocs Olímpics del 1992, que l’alcalde de Barcelona, Narcís Serra, anuncià públicament el 31 de gener de 1981. L’any 1982 Romà Cuyàs redactà el primer estudi de viabilitat del projecte olímpic (Projecte de Jocs Olímpics Barcelona 1992. Primeres aproximacions) i es creà l’Oficina Olímpica i el Consell Rector de la Candidatura amb representació institucional municipal, de la Generalitat de Catalunya i de l’Estat espanyol. Aquesta oficina fou l’òrgan executiu del Consell Rector, i s’encarregà de coordinar tant els projectes i estudis urbanístics i d’adequació de la ciutat com els destinats a l’organització dels Jocs, i d’elaborar el dossier de la candidatura.\nEl procés de candidatura no implicà únicament planificar les propostes organitzatives i de funcionament dels Jocs, sinó també iniciar projectes d’infraestructures i equipaments necessaris per acollir-los. També es van promoure un seguit d’iniciatives per projectar la candidatura, tant entre la ciutadania com dins del mateix Moviment Olímpic. La candidatura es dotà d’un logotip, dissenyat per América Sánchez. L’avantprojecte de candidatura fou elaborat durant l’any 1983 per un equip d’especialistes i recollia el programa i calendari dels Jocs i els espais on s’havien de celebrar les competicions. El document també preveia necessitats en termes esportius i tecnològics, urbanístics, d’allotjament dels participants i de planificació financera.\nPasqual Maragall i Romà Cuyàs durant la presentació de la candidatura dels Jocs Olímpics de Barcelona 1992\nLa candidatura de Barcelona 1992 neix en el context polític de transició democràtica, en el qual té un paper fonamental el restabliment de l’autonomia catalana en termes culturals, polítics i econòmics. En aquest procés també té un paper clau Joan Antoni Samaranch, president del COI, que actuà com a catalitzador de la candidatura i encoratjà Narcís Serra a presentar la candidatura als Jocs. El consens polític entre el socialista Felipe González, president del Govern espanyol, el convergent Jordi Pujol, al capdavant de la Generalitat de Catalunya, i el nou alcalde de Barcelona, el també socialista Pasqual Maragall, ha estat àmpliament acceptat com a element clau en l’èxit dels Jocs.\nLa candidatura de Barcelona fou presentada formalment al COI el 13 de maig de 1985, que inicià un any intens de campanya de relacions públiques entre els diferents actors implicats en el procés de decisió, i també de difusió del projecte entre la ciutadania a través d’accions com el bus olímpic, que va recórrer tot Espanya promovent el projecte, o amb la presència institucional en fires i exposicions. L’alcalde Pasqual Maragall lliurà el Dossier de Candidatura de Barcelona’92 l’1 de març de 1986. Conegut com la caixa màgica, estava integrat per sis volums i altres elements informatius en els quals es detallava el compromís formal de la ciutat per a l’organització dels Jocs Olímpics.\nEl 17 d’octubre de 1986, durant la 91a sessió del COI celebrada a Lausana, Barcelona fou escollida seu de la XXV Olimpíada de l’era moderna entre sis ciutats candidates: Amsterdam, Belgrad, Birmingham, Brisbane i París, a través d’una votació secreta. Barcelona obtingué majoria absoluta de vots en la tercera volta. En la primera volta obtingué 29 vots, en la segona 37 i finalment en la tercera volta 47 vots, per davant de París amb 23, Brisbane amb 10 i Belgrad amb 8. Les paraules de Samaranch anunciant l’elecció anaren seguides d’un esclat tant al Palau Beaulieu com als carrers de la ciutat, i en particular a la plaça de Catalunya, on un gran nombre de persones seguien el procés en directe. La celebració continuà amb la rebuda de l’ambaixada barcelonina que tornava de Lausana i la concentració de més de dues-centes mil persones a l’avinguda de la Reina Maria Cristina.\nEl mes de desembre es dissolgué el Consell Rector de la Candidatura, i al començament del 1987 es creà el Comitè Organitzador Olímpic de Barcelona (COOB), liderat per Josep Miquel Abad com a conseller delegat. El COOB’92 era una societat privada sota control accionarial públic (integrada per l’Ajuntament de Barcelona, la Generalitat de Catalunya, el Govern espanyol i el COE) que s’encarregava de gestionar i/o coordinar totes les actuacions relacionades amb la XXV Olimpíada: execució d’obres públiques, negociacions de drets televisius, relació amb el COI i la família olímpica, etc. L’estructura es basava en una àrea de suport al conseller delegat, tres consells de direcció (RTO’92, Seguretat i Paralímpics) i tres direccions generals, que cobrien les diferents àrees de Recursos, Operacions i Esports. El pla director del COOB’92 fou l’instrument de base de la planificació i seguiment del procés..\nEl model organitzatiu dels Jocs de Barcelona fou mixt (públic i privat). Per tal de dur a terme la construcció de les principals instal·lacions olímpiques, la Vila Olímpica i les infraestructures viàries, s’establiren HOLSA’92, el Holding Olímpic Barcelona SA i les seves filials IMPUSA (Institut Municipal de Promoció Urbanística), AOMSA (Anella Olímpica de Montjuïc) i VOSA (Vila Olímpica, SA). La gestió del programa cultural anà a càrrec d’OCSA (Olimpíada Cultural, SA).\nEl COOB’92, com a entitat de naturalesa temporal, veié un creixent exponencial en el seu equip, que passà de 1.078 treballadors al final del 1991 als 5.956 contractats durant els sis mesos i mig abans dels Jocs. Alhora, també hi englobà els voluntaris. Durant la fase de candidatura s’inscriviren 60.000 voluntaris procedents de tot l’Estat espanyol, xifra que augmentà fins a 102.000 al final del 1986. El pla de formació dels voluntaris inclogué formació general, específica per al lloc de treball assignat i formació a la instal·lació, complementada amb un pla motivacional. El nombre final de voluntaris que van participar en els Jocs va ser de 35.000.\nPrograma de patrocini de Barcelona'92\nEl finançament dels Jocs combinà les fonts públiques (40,3%) i privades (59%). El pressupost del COOB’92 fou de 1.638 milions de dòlars (juny del 1993) destinats a l’organització de l’esdeveniment, però el pressupost d’inversions en obres d’infraestructura fou de 8.012 milions, el 85,5% de les despeses totals del projecte. Els ingressos per a l’organització dels Jocs provenien principalment dels programes de patrocini olímpic (62%) i dels drets de televisió (33%). I les inversions en infraestructura foren principalment del sector públic (62%) i destinades sobretot als projectes de viabilitat i transport (42%), telecomunicacions (19%), habitatge i ofici-nes (15%) i hotels (13%). L’any 1993, el COOB’92 liquidà el seu pressupost amb un superàvit de tres milions de dòlars, que es destinaren a la creació d’una institució de llegat, la Fundació Barcelona Olímpica.\nA través del pla de patrocini s’ingressaren en metàl·lic un total de 58.152 milions de pessetes, la qual cosa significà un 39% del total d’ingressos propis. El total del patrocini es distribuí en un 33% en aportació en metàl·lic i un 67% en espècie. El programa de patrocini de Barcelona’92 constava de quatre categories: 9 socis col·laboradors, 12 patrocinadors oficials ,que formen part del programa TOP, i un grup de 15 patrocinadors nacionals i, finalment, un grup de 25 corporacions, que van actuar com a proveïdors oficials.\nEl COOB’92 facilità serveis a la família olímpica, incloent, entre d’altres: allotjament, assistència sanitària, seguretat, acreditacions, entrades, informació, transport, serveis lingüístics i tecnologia. La tecnologia tingué des del començament una gran importància, i ja en la fase de candidatura es redactà l’informe BIT’92, una avaluació de les necessitats tecnològiques. Els Jocs de Barcelona incorporaren innovacions tecnològiques, com ara el vídeo finish, la terminal de comentarista de pantalla tàctil, els sistemes de resultats integrats o el sistema d’informació per a la família olímpica.\nEls Jocs del 1992 foren un dels elements catalitzadors clau en el projecte urbanístic i de desenvolupament econòmic de la ciutat, com prèviament ho havien estat les exposicions internacionals del 1888 i el 1929. Els Jocs foren un pretext per a un projecte de ciutat que calia afrontar en un moment de democratització dels ajuntaments i de necessitat de trobar un nou equilibri territorial després d’un llarg període de dictadura franquista. Més enllà de les infraestructures necessàries per a acollir l’esdeveniment esportiu, serviren per a construir un nou sistema viari de circumval·lació de la ciutat, per a modernitzar el port marítim i l’aeroport, i per reestructurar la zona est de la ciutat (Poblenou) amb la creació d’un nou espai urbà, que prolongava la ciutat fins al mar i un nou barri, la Vila Olímpica de Barcelona projectada per acollir prop de 15.000 persones. La ciutat es dotà de nous equipaments i de grans espais públics, i els Jocs foren, doncs, el pretext per a accelerar el canvi urbanístic i el desenvolupament econòmic.\nEl projecte dels Jocs es basà en la creació de àrees olímpiques de Barcelona localitzades en zones perifèriques de la ciutat (Montjuïc, Diagonal, Vall d’Hebron i Parc de Mar) i amb quinze subseus localitzades en diferents poblacions, tant de l’àrea metropolitana de Barcelona com de la resta de Catalunya i l’Estat.\nLa mascota de Barcelona’92\nLa identitat corporativa dels Jocs de Barcelona s’expressà a partir dels logotips, la mascota, els pictogrames, els cartells, la senyalització i les medalles. El logotip de Barcelona’92 –anomenat “atleta mediterrani”– fou dissenyat per Josep Maria Trias i representa un esportista en moviment amb els colors blau, groc i vermell sobre fons blanc, amb la llegenda “Barcelona’92” i les cinc anelles olímpiques. L’altre element clau en la imatge fou la mascota dissenyada per Xavier Mariscal, el Cobi, un gos amb aspecte humà i amb els braços oberts. El nom és una evolució a partir de les sigles del COOB’92, aprofitant que el resultat era fàcil de pronun-ciar i escriure en la majoria de llengües.\nEl conjunt de pictogrames utilitzats en els Jocs de Barcelona’92 significà una evolució qualitativa respecte als que es feren servir en les edicions anteriors, ja que s’imposà un estil basat en el dibuix del cos humà a partir de tres parts úniques diferenciades: cap, braços i cames. Els pictogrames foren elaborats a partir del logotip. En total es crearen 32 pictogrames d’esports i 82 pictogrames de senyalització de serveis, àrees d’entrenament, de l’entorn dels equipaments i transport.\nPictogrames d’esports elaborats per als Jocs\nLa col·lecció de cartells era constituïda per obres de quatre artistes: Josep Maria Trias, Xavier Mariscal, Enric Satué i Antoni Tàpies. A més, es publicaren una sèrie de cartells de vuit pintors –Eduardo Arroyo, Antoni Clavé, Eduardo Chillida, Jean-Michel Folon, Josep Guinovart, Robert Llimós, Guillermo Pérez Vilalta i Antonio Saura–, i divuit dissenyadors escollits per les institucions més prestigioses del disseny espanyol. Alhora, es feu un tiratge de cartells de contingut fotogràfic, dedicats a cadascun dels esports olímpics, a més dels tres esports de demostració.\nCom ja era tradició en altres Jocs, el COOB’92 organitzà el Campament Olímpic de la Joventut, en què participaren 497 joves d’edats compreses entre els 18 i els 22 anys i que venien de 67 comitès olímpics nacionals. El COOB’92 també donà suport al programa A l’escola, més esport que mai, iniciativa de l’Ajuntament de Barcelona, amb l’objectiu de difondre els valors de l’esport i l’olimpisme a l’escola, augmentar la pràctica esportiva dels infants i integrar continguts olímpics i esportius en l’ensenyament. El programa permeté la millora de les instal·lacions esportives a les escoles, que s’equiparen amb material esportiu.\nEls equipaments olímpics del 1992 a Barcelona i les subseus olímpiques\nEls Jocs Olímpics de Barcelona deixaren una gran empremta, tant pel que fa als resultats esportius com per la mateixa organització de les competicions. El programa inclogué un total de 28 esports (25 esports del programa oficial, que incorporaren el beisbol i el bàdminton, i tres esports de demostració, que foren la pilota, l’hoquei sobre patins i el taekwondo). També s’augmentà el nombre de proves en alguns esports, la majoria per incrementar la presència femenina. Les 284 competicions tingueren lloc durant 15 dies d’un nombre altíssim de proves, del 25 de juliol al 9 d’agost, amb quatre partits de futbol que es disputaren el 24 de juliol, dia previ a la inauguració oficial dels Jocs. El calendari es definí d’acord amb les federacions internacionals i per satisfer els interessos de les cadenes de televisió, però també tingué en compte la distribució dels espectadors en les diferents àrees, l’equilibri de les cerimònies de proclamació de guanyadors, la dispersió entre ciutat i subseus i els horaris i el clima.\nEls esdeveniments de caràcter polític que tingueren lloc internacionalment des de la clausura de Seül’88, com ara la caiguda del mur de Berlín i la reunificació d’Alemanya, la caiguda del comunisme i l’URSS i l’abolició de l’apartheid a Sud-àfrica, permeteren que els Jocs de Barcelona fossin els primers d’un nou món i que tinguessin la participació de 172 comitès olímpics nacionals, a més del grup de Participants Olímpics Independents. Alemanya participà novament com a delegació única. Les tres repúbliques bàltiques (Lituània, Estònia i Letònia) i els nous estats balcànics (Eslovènia, Croàcia i Bòsnia i Hercegovina) participaren amb els seus propis comitès nacionals, i les altres dotze repúbliques soviètiques desfilaren com a Equip Unificat, sota la bandera olímpica, però amb hissada de la bandera del seu estat d’origen en cas de podi en prova individual, i la interpretació de l’himne nacional en cas d’or. Els esportistes de Sèrbia, Montenegro i Macedònia intervingueren com a participants olímpics independents, sota la bandera i l’himne olímpics.\nPel que fa als límits del gegantisme dels Jocs, i seguint les recomanacions del COI, el nombre de participants no s’incrementà per sobre del 10% respecte a Seül i, després d’un procés de negociació amb les comitès olímpics nacionals, s’arribà a un total de 17.064 participants, que corresponien a 9.956 esportistes, 1.966 acompanyants acreditats i 4.845 tècnics acreditats.\nMedallistes catalans en els Jocs Olímpics del 1992\nEs repartiren 815 medalles (259 d’or, 258 de plata i 298 de bronze), amb 64 delegacions presents al medaller. El màxim nombre de medalles fou per a l’Equip Unificat (112). Els Estats Units d’Amèrica foren el segon classificat amb 108 medalles, Alemanya n’aconseguí 82, la Xina 54, i Cuba 31. Pel que fa als resultats, es bateren 32 rècords del món i 73 rècords olímpics en atletisme, tir amb arc, ciclisme, tir olímpic, natació i halterofília. Barcelona’92 significà també una fita en la història olímpica d’Espanya. L’equip espanyol assolí el sisè lloc al medaller amb 22 medalles (13 d’or, set de plata i dues de bronze). La participació d’esportistes catalans fou de 129, que representà un 30% del total de l’equip espanyol.\nEls Jocs també tingueren una àmplia cobertura mediàtica. Hi hagué un total de 4.880 periodistes de premsa escrita i 7.951 periodistes de televisió i ràdio acreditats. Per atendre les necessitats de la premsa, la ràdio i la televisió, es constituí l’organisme de Ràdio i Televisió Olímpica de Barcelona’92 (RTO’92). L’atenció als periodistes i professionals gràfics es focalitzà en la creació del Centre Principal de Premsa situat al Centre de Mitjans de Comunicació, al recinte firal de Montjuïc, on també hi havia el Centre Internacional de Ràdio i Televisió.\nEl festival esportiu estigué emmarcat per les cerimònies d’obertura i clausura, uns dels moments àlgids, tant pel seu desplegament artístic com per la seva conceptualització, ja que era la carta de presentació de la ciutat al món. El 25 de juliol de 1992, l’Estadi Olímpic acollí la cerimònia d’inauguració amb una audiència televisiva de 3.500 milions de persones arreu del món. Els colors vius i els valors de la Mediterrània marcaren el caràcter festiu de l’obertura dels Jocs. El guió i l’execució dels espectacles s’encarregaren a diverses agències barcelonines, que acabaren fusionant-se per crear la societat Ovideo-Bassat-Sport SA, de la qual un 2% era propietat del COOB’92. Dins de la cerimònia inaugural, destacà molt especialment el mosaic humà amb la paraula “Hola”, i també ha quedat en el record el vaixell de savis, guerrers i atletes, que malgrat les adversitats i amb l’ajuda d’Hèrcules aconsegueixen arribar a bon port. Amb un missatge molt mediterrani, aquest espectacle, que precedí la desfilada dels atletes olímpics, fou interpretat per la Fura dels Baus, i s’inspirà estèticament en el trencadís modernista de Gaudí.\nInauguració dels Jocs Olímpic de Barcelona\nLa posterior arribada de la torxa olímpica i l’encesa del pebeter a través de l’arquer paralímpic Antonio Rebollo també foren un dels moments més recordats. El relleu de la torxa havia seguit un recorregut emulant la història grega de Catalunya. Partí de la ciutat grega d’Olímpia el 5 de juny de 1992, en direcció a Empú-ries, la primera colònia hel·lènica a la península Ibèrica, i a partir d’aquí inicià un recorregut de 5.940 km per tot l’Estat espanyol, amb 9.484 relleus. El disseny de la torxa fou encarregat a André Ricard.\nQuant a la cerimònia de cloenda celebrada el 9 d’agost i amb uns 3.200 milions d’espectadors a tot el món, el missatge de comiat fou adornat amb el lema “Amics per sempre”, i el final festiu fou una combinació entre l’espectacle de rumba catalana interpretat pels Manolos i Peret, i les imatges espontànies de felicitat entre els mateixos atletes i personalitats assistents a l’estadi.\nCarlos Saura realitzà la pel·lícula oficial dels Jocs de Barcelona: Marathon, produïda per Ibergroup i Ovídeo TV, que s’estrenà al Palau Sant Jordi al juliol del 1993. Centrada en l’atletisme, sense diàlegs, però amb l’acompanyament musical d’Alejandro Massó i el so ambiental de l’estadi de Montjuïc, el seu eix argumental gira entorn de la figura del corredor i de quatre curses: la de Filípides l’any 490 aC, representada amb la col·laboració del grup teatral La Fura dels Baus; la de Spiridon Louis, guanyador de la marató dels Jocs Olímpics d’Atenes (1896), i les dues proves (masculina i femenina) disputades en l’edició del 1992.\nL’èxit dels Jocs Olímpics de Barcelona ha estat àmpliament reconegut, tant amb les paraules del president del COI (“Heu fet els millors Jocs de la història”) com pel ressò fet pels mitjans de comunicació. El seu model organitzatiu incidí poste-riorment en la política del COI i també ha influït en l’organització de posteriors edicions dels Jocs i altres esdeveniments esportius. La combinació de transformació urbana, l’ambient cultural i l’atmosfera de la ciutat durant els Jocs, i la qualitat organitzativa caracteritzada per la claredat d’idees, un fort lideratge, el consens i l’estabilitat, marcaren el llegat dels Jocs.\nEls Jocs foren, sense cap mena de dubte, un pretext per a un pla estratègic de ciutat a llarg termini. S’utilitzaren com a catalitzador per al desenvolupament i canvi urbanístic –amb la recuperació de les platges per a ús públic, la creació d’un nou barri dotat d’espais verds, la vertebració de la ciutat amb els cinturons, l’aeroport, les infraestructures de telecomunicacions i noves o renovades instal·lacions esportives–, per posicionar Barcelona internacionalment amb una nova imatge de la ciutat, convertida en un atractiva destinació turística, en una ciutat cultural i esportiva. L’impacte directe i indirecte dels Jocs s’ha estimat en 34,6 milions d’euros. Mentre que la indústria de la construcció es beneficià abans dels Jocs, la indústria turística ho feu durant i després dels Jocs. El sector turístic fou un dels àmbits de creixement econòmic directe més important dels Jocs. L’oferta hotelera de la ciutat s’incrementà de 18.569 a 25.055 places entre el 1990 i el 1992, i el nombre de pernoctacions augmentà considerablement durant els darrers anys del segle XX. Els Jocs contribuïren a l’increment en l’activitat econòmica i a un canvi en el teixit econòmic gràcies a la modernització de la ciutat, a l’increment de les activitats en el sector de serveis, l’atracció de noves inversions estrangeres i l’obertura a una economia global. Un dels impactes indirectes i intangibles dels Jocs que contribuí en aquest desenvolupament ha estat el saber fer, la confiança i la cultura d’excel·lència que sorgiren dels Jocs.\nPel que fa a l’àmbit esportiu, la ciutat es dotà de noves instal·lacions, els seus habitants augmentaren la pràctica de l’esport i Barcelona acollí altres grans esdeveniments esportius. El model de gestió mixt continuà després dels Jocs en la gestió dels equipaments. L’any 1988 es creà Barcelona Promoció per gestionar algunes de les instal·lacions olímpiques, utilitzades posteriorment en altres esdeveniments o obertes al públic.\nEl llegat de Barcelona’92 dona també exemples d’elements intangibles de coneixement i memòria. Des de l’any 1989, existeix un centre de recerca a la UAB participat per l’Administració pública dedicat a l’estudi del fenomen olímpic. A més, un cop dissolt el COOB’92, es creà una institució vinculada al llegat, la Fundació Barcelona Olímpia, institució que actualment gestiona el Museu Olímpic i de l’Esport Joan Antoni Samaranch. Aquestes institucions contribueixen a la preservació i el manteniment de la memòria olímpica i esportiva de la ciutat.\nAmb motiu de la celebració dels Jocs, l’empresa Argentfí SA fou la concessionària de la fabricació, l’emissió i la comercialització de la sèrie de medalles oficials commemoratives dels Jocs d’Estiu de la XXV Olimpíada. La col·lecció de medalles oficials constà de setze emissions, en referència als dies que duraren els Jocs, amb un revers comú dissenyat per Josep Maria Trias i Folch amb el logotip dels Jocs, però amb setze diferents motius en l’anvers. El 12 de desembre de 1988 es presentà la primera medalla amb la mascota Cobi dissenyada per Xavier Mariscal en l’anvers. Josep Ramisa i Vallcorba i Jordi Ramisa són els autors dels altres quinze anversos que tenen com a tema els monuments més significatius de la ciutat de Barcelona. La col·lecció completa fou presentada al Museu de l’Esport i Centre d’Estudis Doctor Melcior Colet el dia 13 de desembre de 1991. L’emissió es realizà en plata fina 1000/1000, 40 mm de diàmetre; or 22 quirats 917/1000, 26 mm de diàmetre, 8,5 gr; i or 22 quirats 917/1000, 32 mm de diàmetre; 17,5 gr. Hi ha una col·lecció completa exposada al Museu Olímpic i de l’Esport de Barcelona.


Paco lo panxut, el Mario Bros de les Terres de l’Ebre | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona 20 OCT 2018 - 19:56\tCEST\nPaco lo panxut, en una imatge promocional.\nQui hauria dit que un joc gestat a les Terres de l’Ebre i basat en el seu patrimoni arquitectònic i cultural, es convertiria en pocs dies en un fenomen viral? És el que ha passat amb Belly Run Terres de l'Ebre, un joc que recorre alguns dels enclavaments més singulars dels municipis d'aquesta regió i que en menys d'una setmana s'ha situat en la tercera posició en el rànquing mundial de videojocs arcade de l’Apple Store, superant clàssics com Candy Crush.\n“El 10 d'octubre, dia del llançament, vam superar les 6.000 descàrregues i una setmana després vam arribar a les 13.800. Tenim gairebé 2.000 jugadors actius registrats a través de Facebook, és a dir, que sabem qui són, i més de 3.500 anònims”, explica a aquest diari des de Nova Zelanda Josep Piñol, impulsor de Belly Run, juntament amb Josep Adell. Tots dos, de 24 i 26 anys, respectivament, i amb professions relacionades amb les indústries culturals –Piñol és realitzador audiovisual i Aldell és tècnic de so–, es van llançar a aquesta aventura fa dos anys.\n“El més complicat va ser convèncer els municipis que els jocs per a mòbils no són un producte infantil, sinó més aviat per a adults. De fet, el 38% dels jugadors tenen entre 35 i 48 anys”, continua Piñol. S’hi van apuntar 36 localitats, totes les triades menys Móra d'Ebre i Ulldecona, que van aportar els 30.000 euros necessaris per desenvolupar el projecte. “Vam establir l'aportació en relació amb el nombre d'habitants i després els vam demanar que indiquessin els sis edificis més emblemàtics, un producte típic, una música representativa i l'enemic acèrrim del poble”, explica Piñol.\nDesprés de crear l'empresa EAAPP Entertainment, SL, van encarregar el desenvolupament del joc a dos germans barcelonins, el programador David Rodríguez Amàrita i la dissenyadora Laia Amàrita Rodríguez, i van fitxar el músic David Mauri per adaptar la banda sonora de cada població en format 8 bits. La majoria dels temes són jotes populars, però també hi ha cançons originals cedides per músics com Joan Rovira, Miquel del Roig o el grup Equus.\nCom un Mario Bros de les Terres de l’Ebre, Paco lo panxut, el protagonista, és un pagès tradicional que ha de recollir objectes, superar obstacles i lluitar amb enemics per travessar cada poble i superar nivells. “Hi ha dues modalitats de joc: el mode història, que és lineal i comença des del Mas d'en Verge, la població més al sud, i el mode infinit, que es pot jugar a partir de qualsevol poble i, per tant, de qualsevol nivell”, indica Piñol.\nL’app per a sistemes iOs i Android és gratuïta, tot i que el joc es finança mitjançant les compres internes d'elements que permeten avançar més ràpidament: xopets d'aiguardent, motocultors, mel per atrapar les perilloses mosques negres i els ebres, la moneda de Belly Run. “També s'aprofiten els enviaments de publicitat de Google i Apple, si bé aquests comencen a ser rendibles quan s'arriba al milió de jugadors”, assegura Piñol.\nSegons aquest jove emprenedor, els principals motius d’aquest èxit aclaparador han estat tenir una gran massa crítica predisposada i compromesa (“De les 6.000 descàrregues del primer dia, el 94% procedia de les Terres de l’Ebre”) i crear concursos amb premis tan llaminers com una PlayStation, un Samsung o un creuer per a dues persones. “Ara el repte és mantenir l'app a flotació, consolidar el posicionament nacional i arribar als 50.000 usuaris en els propers tres mesos”, conclou.\nUna imatge del joc.


Què Visitar a València | Visit Valencia\nDescobrix què visitar en València i les zones turístiques de la ciutat\nEstàs pensant en fer una escapada i encara no saps què visitar en València? Esta urbs mediterrània no te l'acabes, més de 2.000 anys d'història, espais verds, diversos museus i edificis històrics, alegres places amb terrasses per a disfrutar al sol, llargues platges d'arena ... La llista és llarga, però ací una selecció d'imprescindibles que visitar en València. Comença amb una vista al centre històric i el seu ric patrimoni artístic. Podràs veure el Sant Calze en la Catedral; la Llotja de la Seda, una joia del gòtic civil; el Mercat Central, un dels més vius i abellidors d'Europa; l'antic fòrum romà en el Museu de l’Almoina, o pujar a contemplar una panoràmica immillorable de la ciutat des del Miquelet o les Torres de Serranos. També has de fer eixa visita que tens pendent a la Ciutat de les Arts i les Ciències.\nEt recomanem que la combines amb un passeig amb bici per l'antic llit del Riu Túria. El Jardí del Túria travessen per complet la ciutat, amb el Parc de Capçalera i Bioparc en un extrem i la Ciutat de les Arts i les Ciències a l'altre, i més de huit quilòmetres enjardinats per a recórrer en el teu passeig.\nUn arrosset a peu de platja tampoc pot faltar en els imprescindibles. Nou quilòmetres d'arena fina i a un pas del centre. Les platges de València, t'estan esperant! Tens les platges urbanes d'El Cabanyal i la Malva-rosa, en la zona dels Poblats Marítims, junt amb el famós barri d'El Cabanyal. Un poc més al nord continua la platja de la Patacona, i al sud seguixen les platges de Pinedo, la Devesa i El Saler, en el Parc Natural de L'Albufera. Totes tenen bandera blava, són accessibles amb transport públic i compten amb bons restaurants per a disfrutar de la gastronomia de la zona.\nI si encara tens temps, queden moltes coses que veure en València. La ciutat compta amb més de 30 museus per a tots els públics, des del de Belles Arts, al de Soldaditos de Plom, passant pel de les Ciències o l'IVAM. A més, cal prendre's una autèntica orxata valenciana o un bon xocolate amb bunyols. El Mercat de Colom, la Plaça de la Reina o la Plaça de la Mare de Déu tenen bons establiments per a això i també són llocs molt ambientats i interessants que veure en València.\nNo ho penses més i veuen-te a València.\nLa guia completa de València per saber què veure i fer a València


Wikiloc | Blanes-Montnegre-El Corredor-Arenys de Mar маршрут - Palafolls, Catalunya (España)- GPS track\nЭлектрический велосипед (Электрический велосипед маршруты на Spain → Catalonia → Palafolls )\nBlanes-Montnegre-El Corredor-Arenys de Mar\n3 815 186 1159\nBlanes - Lloret - Sant Pere del Bosc - Blanes (горный велосипед)\nПросмотрено 428 раз(а), скачено 9 раз(а)\nFer el Montnegre feia dies que em ballava pel cap.\nCercant rutes a Wikiloc vaig veure aquesta titulada “Blanes Barcelona en BTT. Transmaresme. Parcs: Montnegre - Corredor, Serralada Litoral i Serralada de Marina” i pujada per anscarijd en la següent pàgina web: https://ca.wikiloc.com/rutes-btt/blanes-barcelona-en-btt-transmaresme-parcs-montnegre-corredor-serralada-litoral-i-serralada-de-mari-16757754.\nÉs clar que jo no pretenia fer-la íntegrament tota la ruta, però sí que em servia per a fer-la parcialment, perquè encara que sigui a trams ja he fet molta ruta de la indicada. A més, amb la e-bike seria impossible de fer-la si no recarregués la bateria a mig camí. Així que, en un no res, vaig dissenyar la ruta parcial tenint com a base la dita ruta ja esmentada.\nPrimer vaig pensar fer-la des de Tordera. Però un cop feta, m’ho vaig repensar i la vaig modificar sortint des de Blanes. Ja no venia de 6 km més, i així era més complerta. Ja decidit m’ho preparo tot per fer-la l’endemà. Primer miro els horaris de rodalies i agafaré el primer tren del dia.\nPerò vaig tenir una errada . Confiant en el que diu qui la va fer, i on diu que la ruta és ciclable 100% per camins i pistes en bon estat, i que potser n’hi ha algun tram tècnic/difícil. Aquí la vaig espifiar. Perquè serà per a segons qui, jo vaig trobar una pista, més aviat camí, bastant desfet i ple de pedres, i lo del fang no ho poso perquè ja és cosa del temps plujós que hem tingut. Jo, almenys, bastants trossos els he fet a peu, encara que reconec que els molt tècnics potser la poden fer sense baixar de la bicicleta. Per a mi millor anar a peu que tenir una caiguda per una pista que passa poquíssima gent. Varen ser uns 4 km, més o menys, de molt patir. I amb molta pèrdua de temps que em va fer trontollar el meu càlcul per arribar a agafar el tren de tornada a Badalona des d’Arenys de Mar. Per dos minuts el vaig perdre.\nPer què m’atrau El Corredor-Montnegre? Perquè és el parc més gran que tenim més a prop de l’àrea metropolitana de Barcelona. He estat varies vegades, però no he fet res si el comparo amb la seva grandiositat. Tinc tots els tracks guardats que he fet per aquestes muntanyes des de que fem servir el GPS, i les ratlles de les rutes em fan veure, i creure, que he fet molt, però res més lluny de la realitat. Començant que només són ratlles en el plànol, principalment la zona del Corredor i una mica de Sant Celoni, i després hi són les ratlles de baixada a la costa cap a S. Andreu de Llavaneres, S. Pol de Mar, Arenys de Mar i Blanes. Veient-ho sobre el plànol es veu quanta muntanya em queda per a fer. Principalment la zona nord.\nPer tenir a més una idea de la grandiositat que és el Corredor-Montnegre, he mirat a internet, i poso les hectàrees dels principals parcs que tenim més a prop:\n• Serralada de Marina ....................... 3.157 ha\n• Serralada del Litoral ....................... 4.042 ha\n• Collserola ........................................ 8.295 ha\n• El Corredor-Montnegre ..................15.010 ha\nA les 6:36 del 2 d’abril pujo al tren on em trobo en companyia dels joves que es retiren a dormir després de passar una nit de gresca. La major part d’ells estan dormint, però també tinc la presència de 5 guardes de seguretat, el que em fa sentir millor acompanyat.\nCom m’està passant últimament, la e-bike desperta molta curiositat. Haig de donar explicacions a les preguntes que em fan, algun d’ells fins i tot em pregunta pel preu, i això m’incomoda una mica. Fins i tot un sense sostre m’ho ha preguntat. No tinc res contra ningú, però vaig sol i haig d’estar alerta. Quan s’obren les portes del tren per baixar la gent, de seguida se sent la olor dels porros i em fa pensar que algú està fumant dins del tren. Els guardes em diuen que no, que la olor ve de fora.\nLa sortida del Sol ha estat espectacular. A mi m’ha agafat quan el tren estava per la zona de Sant Pol de Mar. Crec que ha sortit a les 7:28, hora avançada actual. La presència d’alguns núvols per l’horitzó a fet que tot fos d’un color vermellós i ataronjat fantàstic. Llàstima que els vidres de les finestres del tren m’impedissin fer una bona foto.\nArribats a Blanes baixo del tren. Tinc un problema amb la e-bike. Massa gran per ficar-la dins de l’ascensor, no n’hi ha escales mecàniques. Així que haig de baixar-la i pujar-la per les escales a la força. No vull fer servir el mode Walk per estalviar bateria, qui sap si em farà falta a la ruta.\nSortint de la estació em trobo que no puc fer servir el track, haig de donar una volta d’un kilòmetre per agafar-lo correctament. Un cop al riu tinc uns 4,5 km de recorregut fins enllaçar un tros de la N-II. A la primera rotonda, giro a la dreta i aviat estic al poble.\nVaig a un bon ritme, he d’estalviar un munt de bateria anant força estona en mode Off, i això fa que caiguin els kilòmetres i encara conservi totes les marques. Les pujades que he trobat les he pogut pujar bé en mode Eco. Ja vindrà el patiment, ja.\nPasso per la església de Valmanya, on només em paro per fer unes fotos. Al km 18,8 em trobo que la pista que està empedrada, així voldria trobar-me sempre les pedres! Més endavant, a la pista veig una escletxa a la paret rocosa. Es tracta de l’avenc d’Erola. Una petita cavitat que ja està catalogada pels espeleòlegs. Ben aviat, i en prou feina dos kilòmetres, vaig trobant la ermita de la Mare de Déu d’Erola, m’assabento que la Lluna està a 384.403 km de la Terra (veure foto del pal indicador), l’església de Santa Eulàlia d’Hortsavinyà i el forn de calç de Can Pica. Tantes coses juntes i tantes parades m’entretenen una mica. Jo aprofito per fer un mos a l’entrepà que duia.\nMés endavant trobo un altre pal on m’indica que el Sol el tenim a 150 milions de km, déu n’hi do! També aprofito la parada per fer una foto del Montseny des d’un lloc que no estic acostumat a veure’l.\nJo estava molt content perquè ja portava fet més d’un terç de la ruta i presumia que l’acabaria amb un temps de sobres per arribar a Arenys i aviat a casa. Però no, vindrien les pèrdues de camins i tirar enrere, desfent el camí recorregut més d’una vegada perquè Wikiloc em deia que em sortia fora de la ruta. I en canvi la informació que em donava era errònia, perquè el camí a seguir era el que m’havia dit que no era. Així més d’un cop. Penso que, potser la culpa és meva al dissenyar la ruta. Ja que n’hi ha trams que no se’n veuen a Runtastic, que és web que faig servir a l’hora de dissenyar rutes, i llavors faig el dibuix el més fidel possible de la ruta copiada. I si es desvia uns metres el GPS m’indica error.\nNo vaig trigar gaire, a pesar de les petites pèrdues, en arribar a la capella de Santa Maria de Montnegre, on ja havia estat no fa molt de temps en la ruta que vàrem fer des de Sant Pol de Mar a Sant Celoni. Faig foto de la capella i del que queda del roure monumental a l’altre banda de la pista.\nArribo al Turó Gros, és el punt més alt de la ruta, té 758 m d’alçada i gairebé és el punt mig de la ruta. A partir d’ara vindrà la complicació abans esmentada. Per a mi que gran part del camí és trialer. Té trams amb molta pedra solta que et fa trontollar de mala manera. Trossos ondulats que has de saber on poses bé les rodes. A més, m’he ficat en un bassal d’aigua que no he tingut més remei que passar-ho quedant-me parat al bell mig del bassal. Però a més d’aigua hi havia molt de fang. I amb la cama dreta fent passes trepitjant la vegetació he pogut moure’m de mica en mica fins a sortir-ne d’aquell parany. Tota una odissea que m’ha deixat un gruix considerable de fang adherit al quadre de la bicicleta i esquitxades per tot arreu.\nUn cop arribat a una pista en condicions, ja tot a estat cosir i cantar. Sense cap altre problema que al ser franca baixada m’he anat esquitxant de fang fins i tot les ulleres. He arribat a Collsacreu, ja a quasi 6 km del Santuari del Corredor. Mirant el que em quedava de bateria no he dubtat de que m’aguantaria la reserva. Només havia de fixar-me de tant en tant i no posar el mode Tour més del necessari.\nA final he arribat al Santuari amb dues marques de bateria, una plena i l’altra mig gastada. Però suficient per arribar a Arenys de Mar, i més tenint en compte que els 14 km que em faltaven de fer, serien gairebé tot de baixada.\nCom ja havia fet part d’aquest tram feia onze dies, m’he aturat menys amb tal d’arribar amb temps d’agafar el tren. Però entre que estan fent obres a la riera d’Arenys de Munt i que he fet algunes fotos, una a l’església de Sant Martí on feien un mercat setmanal, una altra foto al monument a la Independència, i altra al portal de Sant Ildefons. Tot això ha fet que arribés a Arenys de Mar amb el temps tant just, que he perdut el tren mentre estava marcant el bitllet per anar a l’andana. Total, mitja hora més d’espera que he aprofitat per menjar-me el plàtan que portava.\nEn quan a les dades de la ruta, resulta que estava gravant en Strava i seguint la ruta amb Wikiloc. Strava ha fallat i no ha gravat. Per sort Wikiloc ho ha enregistrat tot, però no puc comparar les dades amb altra aplicació. Només passant el track a l’IBPindex que em varia una mica en distància, desnivell i temps en moviment. Així que poso les dades del Wikiloc.\nDistància total ......................................... 55,64 km\nTemps en moviment ............................... 4 h 33 m\nTemps total ............................................. 5 h 43 m\nDesnivell positiu acumulat ...................... 1.622 m\nVelocitat mitja ........................................ 12,15 km/h\nVelocitat màxima .................................... 49,64 km/h\nEstació de tren - Blanes\nCamí empedrat ciclable02042018-11-IMG 5274\nCamí empedrat ciclable\nAvenc o Forat de l'Erola\nLa Lluna està a 384.403 km\nBruixeria? Jocs? Gresca? Santa Eulàlia d'Hortsavinyà\nForn de calç a Can Pica\nEl Sol es troba a 150 milions de km\nTorre de guaita al Turó Gros (758 m)\nPer curar-se les persones i niu pels ocells\nPista de pedres\nFi del meu patiment (pista de la dreta)\nProp de Arenys de Munt\nMercat davant de l'església de Sant Martí\nMonument a la Independència a Arenys de Munt\nPorta de San Ildefonso a la entrada del Parc Can Jalpí\nUn bon gruix de Fang a tota la bicicleta\nHola bon dia Avi Manel, tinc pendet de fer la ruta des de Arenys de Mar a Tossa, no he vist cap, pero la teva ja me serveix, perque despres agafaria una altre des de Blanes(Tordera) a Tossa.En primer lloc, et felicito per la descripció que fas de la ruta i de les fotos que acompayes, MOLT BONA, et vull fe unes preguntes, jo la faria al reves\n--el desnivel positiu es real 1.622 metres/1.619 baixant\n--la foto que poses de pedres, , quina distacia té, et vas trobar amb altres similiars,\n--vas pasar per alguna masia particular, que nhi hagin gosos\n--la vas fer sol, jo tambe, algun altre detall\nJo vaig en bici normal i faig distacies entre 50/70 kms i un desnivel de 1.000/1.300 metres\nBon dia rafa.1avada. Abans de tot, gràcies per la teva piulada. En quan a les preguntes que em fas, miraré de recordar aquesta ruta que ja fa més de 6 mesos que la vaig fer.\n- Com ja dic en el meu escrit, jo la estava gravant a Strava, però seguia la ruta fent servir Wikiloc que prèviament l'havia gravat en mode privat, ja que jo l'havia dissenyat basat-me en la ruta d'altre. Al fallar-me Strava (no sé perquè) vaig pujar les dades de Wikiloc. Tingues en compte que cap app em dóna les mateixes dades. Jo crec que el desnivell deu ser aproximadament.\n- En quan a les pedres, suposo que et referixes al camí ple de pedres. Si és això, jo pateixo molt quan trobo pedres i s'em fa llarg. Si t'hi fixes, des d'el Turó Gros (alçada màxima de la ruta) fins al fi del meu patiment, n'hi ha 5,3 km. On vaig trobar pedres, bassal d'aigua i fang, sender destrossat, i sempre sol. De veritat que s'em va fer molt llarg aquest tram, i vaig perdre molt de temps. A l'inrevés, en pujada i en les mateixes condicions deu ser la pera.\n- No vaig trobar gossos que em molestessin, tampoc cap masia en particular.\n- Casi sempre vaig sol, és el preu de ser un jubilat enganxat a la btt. Es deuen creure que sóc un super_no_sé_què, però d'això res de res. De fet aviat farà tres mesos que gairebé estic parat. Tinc forts dolors cervicals i m'ho estic mirant a veure si se m'en passa. Una cosa és clara, que al tenir una e-bike vaig fer un salt quantitatiu en tot, quilòmetres, durada i desnivell, i m'imagino que aquest canvi m'està passant la factura. Encara que de fet em canso menys. Però la carcassa ja té el seus anys.\nPel que dius i fas, deus estar molt fort. Que gaudeixis molt\nGraciés per l'informació, tinc previst fer-la en la primera setmana de Desembre, si la faig, t.ho dire, també estic jubilat 🤗🤗\nПривет, нашел этот интересный маршрут Blanes-Montnegre-El Corredor-Arenys de Mar https://ru.wikiloc.com/marshruty-elektricheskii-velosiped/blanes-montnegre-el-corredor-arenys-de-mar-23711351 Удачи!, Wikiloc - Маршруты мира


Eleccions al Consell Escolar de l'Escola Municipal d'Adults de Roses — Ajuntament de Roses\nEleccions al Consell Escolar de l'Escola Municipal d'Adults de Roses\nEleccions al Consell Escolar de l'Escola Municipal d'Adults de Roses L'Escola Municipal de Roses va celebrar ahir, dimecres 26 de novembre, les eleccions per a la constitució del nou Consell Escolar del centre. Aquest òrgan de participació està integrat per diferents representants de la comunitat educativa (direcció, professors, alumnes i famílies, personal d'administració, …) i té per objectiu participar en la presa de decisions per al bon funcionament i organització del centre. http://www.roses.cat/noticies/eleccions-al-consell-escolar-de-lescola-municipal-dadults-de-roses http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\nL'Escola Municipal de Roses va celebrar ahir, dimecres 26 de novembre, les eleccions per a la constitució del nou Consell Escolar del centre. Aquest òrgan de participació està integrat per diferents representants de la comunitat educativa (direcció, professors, alumnes i famílies, personal d'administració, …) i té per objectiu participar en la presa de decisions per al bon funcionament i organització del centre.\n27/11/2014 12:03 - Departament de Comunicació i Premsa\nTemes tals com el projecte educatiu del centre, la programació anual, o aspectes relacionats amb la seva gestió i organització, seran els que tractaran a partir d'ara els membres del Consell Escolar de l'Escola d'Adults de Roses, amb l'objectiu de millorar qualitativament i assolir l'èxit educatiu de l'alumnat.\nLes candidatures presentades van ser un total de 7: 6 candidats en l'apartat d'alumnes del centre i una mare en el de famílies. Del total de 116 alumnes censats, van emetre el seu vot 52 joves, dels quals en sortí guanyadora l'alumna Oumaima Afia, amb un total de 16 vots. Pel que fa al sector de pares i mares de nois i noies menors de 18 anys, la representant escollida va ser la senyora Alejandra Betancor.\nD'aquesta manera, el Consell Escolar de l'escola d’adults de Roses quedarà constituït a partir d'ara per una representant dels alumnes, una representant dels pares i mares dels alumnes menors de 18 anys, les dues professores d’adults, la directora del centre i la regidora d'Ensenyament de l'Ajuntament de Roses, Sílvia Useros. La constitució pròpiament dita del nou òrgan tindrà lloc la propera setmana. El Consell es reunirà preceptivament una vegada al trimestre.


Les 75 cançons de 2015 (3) | Per No Dir Res\nLes 75 cançons de 2015 (3)\nTenim 15 noves cançons per oferir-te, on trobem autèntiques joies musicals, algunes peces més comercials però igual d'efectives, debutants i alguns artistes de casa.\nLes 75 cançons de 2015 - (45-31)\n45 Enric Verdaguer - Fun\nAquest 2015 ens ha portat per fi, el debut de l'Enric Verdaguer amb Moonstruck, un disc molt recomanable, que ens va captivar des del primer instant i on trobàvem el tema Fun, una peça que ens va conquistar ràpidament, aconseguint a més, el número 1 de la nostra llista durant dues setmanes.\n44 Disclosure & Sam Smith - Omen\nEl duet Disclosure va presentar el seu disc Caracal, amb aquesta col·laboració al costat del també britànic Sam Smith, que per cert també ha tingut un bon any, amb l'estrena de la notable Writing's on the wall, el tema central de Spectre, la nova cançó de James Bond.\nAmb Omen, es van unir els dos talents, per crear una cançó molt addictiva.\n43 Tame Impala - The Less I Know The Better\nEl nou disc de Tame Impala, Currents, és un dels discs destacats d'aquest any, ple de cançons a tenir en compte. Una d'elles aquesta The Less I Know The Better, del qual el grup en va presentar un videoclip recentment, protagonitzat per l'actor català Albert Baró.\nUna peça exquisida per escoltar en qualsevol moment del dia.\n42 Muse - Dead Inside\nDrones ha estat el disc que Muse, ha presentat aquest 2015 i del qual en destaquen temes com Psycho, Revolt o aquest Dead Inside, que en va ser el primer senzill.\nEls de Matt Bellamy, van deixar de banda el punt electrònic dels últims discs, per tornar al so de la guitarra, que tants èxits els hi van portar.\n41 Felix Jaehn & Jasmine Thompson - Ain't Nobody (Loves Me Better)\nÉs curiós com una versió d'un tema dels 80, ha aconseguit encara més èxit que la cançó original. Aquesta nova reinterpretació del clàssic Ain't nobody, a càrrec de l'alemany Felix Jaehn amb la veu de Jasmine Thompson, ha liderat les llistes durant algunes setmanes, amb una manera d'entendre la cançó, molt diferent del so funky del tema original, però igual d'efectiu.\n40 Sia - Alive\nDesprés de conquistar el món amb el seu anterior disc, Sia va iniciar l'estrena del seu nou disc This is acting, amb l'estrena de Alive, una peça que va escriure perquè la cantés Adele, però finalment la cantant britànica la va rebutjar.\nAmb la interpretació que Sia fa del tema, un només pot quedar meravellat. Com tot el disc soni així de bé, segur que torna a ser número 1 a tot el món.\n39 Kodaline - Honest\nEls irlandesos Kodaline, són una de les joies que ens ha deixat el país, al marge de grans noms com The Corrs o U2. Ells presenten la música amb delicadesa, submergint-nos en la melodia, que ens atrapa ràpidament. El seu nou disc, Coming Up for Air, està ple de temes interessants com The One, Autopilot, però n'havíem de destacar un i ens hem quedat amb Honest, la peça que el va presentar de forma magistral.\n38 Sopa de Cabra - Cercles\nSopa de Cabra, han protagonitzat aquest any, un dels retorns més esperats pels seus seguidors, i ho han fet amb Cercles, el tema que dóna nom també al primer senzill, una peça efectiva, que ens fa pensar en aquelles grans cançons del grup, que s'han convertit en autèntics clàssics de la música en català.\n37 Halsey - New Americana\nHalsey ha estat una de les sorpreses musicals de l'any! Una cantant que va debutar amb Badlands, que ràpidament es va posicionar a les primeres posicions de les llistes, que va exhaurir les entrades de la majoria de concerts que oferia, de fet el nostre país ha fet sold out, i ni tan sols, sona a la majoria d'emissores de ràdio.\nQuè té Halsey que ha conquistat a tanta gent? Potser se li hauria de preguntar al mateix Justin Bieber, que fins i tot l'ha fitxat pel seu últim disc Purpose, on canta una de les cançons.\nUna nova veu que té molt a dir.\n36 David Guetta & Nicky Minaj - Hey Mama\nEl francès David Guetta, és un clàssic dels resums de l'any i és que sempre ens regala alguna cançó diferent que ens atrapa, ja sigui vocalment o rítmicament. Aquest cop, al costat de Nicky Minaj, que torna a col·laborar amb el DJ francès, amb una cançó que té un aire a Black Eyed Peas i que ja és la peça més reproduïda a Spotify, superant Titanium o Dangerous.\nMumford & Sons, van tornar amb un disc, on abandonaven el seu clàssic so, per apropar-se a altres melodies, que van descol·locar en un primer moment, quan tots estàvem acostumats a una altra manera d'entendre la seva música.\nBelieve va ser la carta de presentació d'un disc, ple de bones cançons, que s'allunyen d'aquell so anterior, però que igualment això no implica deixar de fer bona música, sinó simplement diferent.\n34 Calvin Harris & Disciples - How Deep Is Your Love\nUn altre dels DJ's, que cada temporada ens regalen un èxit, és Calvin Harris, que al costat de Disciples, ens va presentar aquest How deep is your love, tema que no forma part del seu darrer disc Motion i que segueix sonant amb força en l'actualitat.\nDisciples no és el primer cop que treballen amb un DJ de renom, també participen a Sugar, el darrer disc de Robin Schulz.\n33 Jess Glynne - Hold My Hand\nDesprés de debutar al costat de Clean Bandit amb Rather Be, Jess Glynne va provar sort en solitari i la veritat és que les coses li estan anant d'allò més bé. El seu disc I Cry When I Laugh, s'ha mantingut moltes setmanes entre els més venuts i els seus senzills, Don't be so hard on yourself o Hold my hand, han aconseguit posicions capdavanteres a les llistes de tot el planeta.\nHold my hand, enganxa amb una potent melodia, una veu agradable d'escoltar. Motius més que suficients per ser tot un èxit.\nPrimer es va dir que era John Legend, qui cantava el nou èxit del suec Avicii, Waiting for love. Després es va saber que no era ell, sinó Simon Aldred qui posava la veu a l'enganxifosa cançó, una de les millors cançons del seu nou disc Stories.\nFoals ocupen la posició 31, però si féssim un llistat dels millors discs de l'any, segurament What Went Down, ocuparia una de les primeres 3 posicions. Quin disc més fantàstic! I com ens han agradat les noves cançons del grup.\nMountain At My Gates, t'atrapa amb tot el que ofereix la peça i és més que merescuda aquesta posició, per un grup infravalorat pels mitjans, que prefereixen apostar per altres grups, que no els arriben ni a la sola de la sabata.\nNotícies Destacades 2583706759985719062


Àrea verda i blava de Barcelona a l'agost: és gratuïta? | betevé\nLes àrees verda i blava continuen sent de pagament durant l’agost\nNomés és gratuïta l'àrea verda per als barcelonins que aparquin a la zona de resident i tinguin el vehicle acreditat\nAlberto Martínez | Dissabte, 3 d'Ago del 2019, a les 13.10\nLes àrees verda i blava de Barcelona són de pagament a l’agost? La resposta és que sí, tot i que podem trobar algunes excepcions. Fins al 2015 aparcar a Barcelona durant el mes d’agost era totalment gratuït. El canvi va arribar l’any 2016, quan el govern de Colau va anul·lar la gratuïtat de les places d’estacionament de l’àrea verda i blava durant el mes d’agost.\nI si tinc targeta de resident?\nSi ets resident a la ciutat i tens el cotxe acreditat, t’estalvies el pagament d’aparcament entre l’1 i el 31 d’agost del 2019. Ara bé, has de tenir la targeta en vigor i només pots aparcar dins dels límits de la teva zona de resident.\nA l’agost, l’horari és el mateix\nEls horaris de funcionament de les places verdes són de dilluns a divendres o de dilluns a dissabte, de 8 h a 20 h. I els horaris de l’àrea blava de 9 a 14 h i de 16 a 20 h de dilluns a divendres. La franja de pagament s’amplia fins dissabte al centre de la ciutat i fins diumenge a les zones de platja.


Fonts tipogràfiques gratuïtes – blog gencat\n12 agost 2013 06 novembre 2019 xarxes1 comentari\nA l’hora d’elaborar algun document o treball, solem recórrer a les tipografies bàsiques que té el nostre ordinador. Hi ha, però, milers de fonts gratuïtes a Internet que poden ser interessants d’utilitzar en casos concrets o bé per ampliar els nostres recursos gràfics d’ús personal. Recordem que per a usos professionals cal remetre’s als manuals d’identitat corporativa de les institucions, en el cas de la Generalitat al Programa d’identificació visual (PIV).\nPresentem alguns portals que en recullen. En coneixem d’altres?\nca.fontreactor.com Portal d’intercanvi de fonts gratuïtes, també en recull amb altres tipus de llicències (Freeware, Donationware, Shareware, Demo, etc).\ndafont.com/es Té un extens conjunt de fonts (21.000) que es poden descarregar gratuïtament.\nletramania.com Milers d’arxius classificats per ordre alfabètic, per estil i forma o bé per l’ús que té la lletra en concret (per exemple, fonts per a codis de barres).\ncreamundo.com Milers de tipografies per a Windows i Mac.\nfuentes.gratis.es Més de 1.000 fonts gratis, també per a Windows i Mac.\nmegafuentes.com Fonts TrueType, OpenType, per a Word.\nes.ffonts.net Té opció premium que permet accedir a unes 14.000 fonts.\nUna resposta a “Fonts tipogràfiques gratuïtes”\n12 agost 2013 a les 9:33 am\nUs recomano un article al blog UMagazine on podem trobar 70 tipografies gratuïtes per a grans titulars.


Beachfront Resort Sunabe Okinawa Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n2 -94 Miyagi, Chatancho, Nakagamigun, Chatan, Okinawa, Japó, 904-0113 - Veure al mapa\nPM Cute Apartment in Chatan Area\nExcel·lent 8,3 (660 comentaris)\nBarri Chatan Chatan Chatan Chatan Chatan Kise Chatan Chatan Chatan Chatan\nConstruit a l'any , Beachfront Resort Sunabe és un extra de distinció per a Okinawa i una el·lecció intel·ligent per als viatgers. L'hotel és a del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Beachfront Resort Sunabe, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, ascensor.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Beachfront Resort Sunabe és una elecció inteligents per a viatgers a Okinawa, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


El noi, de nacionalitat siriana, havia estat arrestat per robar un telèfon mòbil\n20/01/2019 15:01 | Actualitzat a 20/01/2019 15:28\nEl jove va morir després de ser traslladat a la comissaria de Ciutat Vella | Twitter\nUn jove de 18 anys, de nacionalitat siriana, ha mort aquest matí a les dependències de la comissaria dels Mossos d’Esquadra de Ciutat Vella, on havia estat traslladat després de ser detingut. El Servei d’Emergències Mèdiques ha decretat la seva mort a les 9.00 hores, després d’intentar reanimar-lo durant diversos minuts.\nFinalment, els Mossos van dur l’acusat a la comissaria de Ciutat Vella, ja que per ser ingressat a l’àrea central tenia més de dues hores d’espera. La petita comissaria on van traslladar el jove està dotada amb un banc i rep vigilància 24 hores a través d’una càmera de seguretat.\nEl jove va rebre l'alta mèdica i es creu que la mort ha estat aliena a la detenció policial | CatalunyaDiari.cat\nEl jove va quedar estès a terra amb una ferida al cap\nEl noi va ser traslladat a l’interior de la comissaria amb les esposes posades, mentre una agent s’apropava periòdicament per mirar com es trobava. L’agent el va trobar tirat a terra amb una ferida al cap i sense coneixement. Uns policies van alertar al SEM, mentre altres companys començaven maniobres de reanimació. Un cop va arribar l’ambulància el Servei d’Emergències Mèdiques ja no podia fer res per salvar la vida del jove.\nFins a la comissaria de Ciutat Vella es va traslladar el jutge de guàrdia de Barcelona, que poc abans de les 13.00 va autoritzar l’aixecament del cadàver. El magistrat va escoltar el relat dels fets i va tenir accés als vídeos gravats per les diverses càmeres de la comissaria. També va procedir a clausurar la sala d’identificació on es va produir la mort del jove.\nEl grup d’homicidis dels mossos de Barcelona s’ha fet càrrec de la investigació. En les pròximes hores se li practicarà l’autòpsia al jove per determinar les causes exactes de la mort, tot i que, segons les imatges captades per les càmeres de seguretat, la mort seria aliena a la detenció policial.


L’exposició “Els Logicofobistes” de la Fundació Apel·les Fenosa comença la seva itinerància fora de Catalunya\nIniciInformacióL’exposició “Els Logicofobistes” de la Fundació Apel·les Fenosa comença la seva itinerància fora de Catalunya\nEl proper dijous 13 de setembre, la Fundació Apel·les Fenosa del Vendrell inaugurarà l’exposició “Els Logicofobistes” al prestigiós Museu Patio Herreriano de Valladolid, que es podrà visitar fins al 16 de novembre.\nAquest Museu conserva la col·lecció més important dedicada al Surrealisme d’Espanya, i la mostra logicofobista es complementarà amb el dons de les seves obres, on figuren Salvador Dalí i Joan Miró.\nInaugurada al Vendrell fa dos anys, aquesta exposició ha viatjat per diversos museus catalans amb el suport de la Diputació de Barcelona, i va ser finalista de les millors exposicions del 2017 segons l’Associació de Museòlegs Catalans. Ara dóna el pas fora de Catalunya, tal com pretenien l’any 1936 els mateixos logicofobistes.\nL’exposició reconstrueix l’exposició LOGICOFOBISTA que va tenir lloc a Barcelona, a la Llibreria Catalonia, el maig de 1936. L’esclat de la Guerra Civil va significar un tall a les expectatives de projecció d’aquest grup surrealista. La majoria dels artistes varen haver d’exiliar-se i les obres varen desaparèixer en la seva major part. Un dels interessos de la mostra actual és la identificació de les obres desaparegudes, així com de la descripció de la personalitat d’ alguns dels logicofobistes, a hores d’ara desconeguts.\nEl Grup Logicofobista va congriar-se amb motiu de la visita de Paul Eluard a Barcelona el mes de gener de 1936. Eluard venia a fer unes conferències amb motiu de l’exposició de Picasso a Barcelona, patrocinada per ADLAN. El poeta francès va tenir oportunitat de connectar amb un grup de joves artistes que s’aplegaren amb el nom de “Logicofobistes”. El projecte havia de tenir una exposició a Barcelona i després una itinerància a Madrid i a Tenerife. Els crítics promotors del projecte varen ser Magí Cassanyes, actiu membre d’ ADLAN, i el jove poeta Viola Gamón. Tots dos varen redactar el Manifest i, especialment, Viola va optar per un surrealisme al servei de la revolució.\nEls artistes formaven part de diversos interessos. Hi havia dos deixebles d’Àngel Ferrant, Ramon Marinel·lo i Jaume Sans (Eudald Serra no va participar per estar de viatge al Japó); dos artistes del nucli avantguardista lleidatà, l’escultor Leandre Cristòfol i el pintor Antoni G. Lamolla; pintors surrealistes de l’òrbita daliniana empordanesa, com Àngel Planells i Joan Massanet; el pintor Artur Carbonell, de Sitges, bon amic de Cassanyes; dos íntims col·legues de Viola Gamón, Remedios Varo i Esteve Francès, i dos artistes poc coneguts, com A. Gamboa-Rothwoss de Sabadell i Nadia Sokolova. També varen participar artistes de l’escena madrilenya, com Àngel Ferrant i Maruja Mallo, i de l’escena canaria com Juan Ismael.\nImatge: "Dona impúdica" d'Àngel Planells


EL AYUNTAMIENTO QUIERE PERMITIR EL ACCESO DE LOS PERROS EN LA PLAYA | WEBSEGUR.com\nEL AYUNTAMIENTO QUIERE PERMITIR EL ACCESO DE LOS PERROS EN LA PLAYA\nL'Ajuntament de Calafell està treballant en una nova ordenança municipal que permetria l'estada de gossos a les platges durant la temporada baixa. El govern ha elaborat un esborrany d'una ordenança sobre la tinença d'animals on es tracta aquest assumpte, tal com ha confirmat l'alcalde del municipi, Ramon Ferré, a BaixPenedesDiari.cat. Aquesta és una mesura que un sector de la població reclama des de fa temps, però que topava amb certs problemes, com la possibilitat de perdre les banderes blaves de les platges.\n«Hem consultat a l'organisme encarregat d'atorgar les banderes i ens ha confirmat que no hi hauria cap problema si es fes fora de temporada», ha avançat Ferré, que a més recorda que «hi ha molts municipis que ja ho estan fent». D'aquesta manera, els gossos podrien estar a totes les platges de Calafell entre els mesos d'octubre i abril, deixant fora el període de Setmana Santa i l'estiu. L'alcalde sí que descarta per complet delimitar un espai per a gossos durant l'estiu, tal com s'ha fet a Barcelona, ja que «l'experiència no s'ha mostrat positiva, amb queixes de veïns per un augment de la brutícia».\nLa mesura sobre l'estada dels gossos a les platges s'inclourà en una ordenança que també tractarà altres assumptes, com ara el control de les colònies de gats que hi ha al municipi a través de figures autoritzades. En aquest moment, el govern ha passat l'esborrany a tots els grups municipals i espera rebre les seves aportacions per poder elaborar un altre esborrany conjunt. Després es farà un procés de participació per recollir les opinions de la ciutadania.\nMuy mal, hay que saber distinguir el sitio que le corresponde a las personas, y a los animales, y la lógica es lo que impera ahora, el que no recoge los excrementos en la calle ¿lo va recoger en la playa?


ROC EN ACCIÓ: Última setmana de juny\nA partir de dilluns que ve, horari d'estiu.\nTALLER D'ARTISTA AMB Bildi Grafiks\nBildi, en esperanto 'fer imatge', és un estudi de disseny gràfic creat per Agnès Simon i Martí Ferré. Aquest estudi ha estat l'encarregat de revisar i redissenyar la imatge del Centre d'Art la Panera, present a la mostra «Bildi. Dissenyant entre l'artesania i la indústria gràfica» on es podrà veure una revisió dels treballs de Bildi dels darrers 15 anys.\nAl voltant del projecte, un sistema d'impressió en fusta i píxels, ens proposen participar en un taller per a nens i nenes on fomentar la creativitat i experimentar mitjançant el joc.\n(socis del Club Banyetes, famílies monoparentals i famílies nombroses: 2 €)\nInscripcions: places limitades. Us hi podeu inscriure trucant al 973 262 185 o enviant un correu a educaciolapanera@paeria.cat\nEL vam fer dos estius i ens va agradar molt!\nA la Biblioteca pública han rganitzat el dimecres dia 26 de juny a les 17'30 una sessió de cinema "El vent entre les canyes" i una activitat que posarà en valor les heroïnes que desafien els esteròtips. Activitat adreçada a nens i nenes a partir de 4 anys i cal inscripció prèvia per assistir-hi a l’Àrea infantil i juvenil.\nEntrada gratuïta a la Seu Vella si porteu un llibre per a llegir (grans i petits!) De les 15:30 fins a les 19:30h\nUna estona al museu ben divertida!\nLA FESTA DEL TRACTOR\nI voleu alguna idea més...\nA gaudir en família!


La innovació en les tècniques quirúrgiques i de prevenció de seqüeles és clau en el tractament dels pacients amb càncer bucal | InfoICS\n← Uns 1.200 professionals d’atenció primària de l’ICS reben formació sobre els procediments d’actuació davant un possible cas sospitós d’Ebola\nEl Trueta i l’ICO Girona fan amb èxit el primer autotrasplantament de moll d’ós a una pacient amb Malaltia de Crohn a Girona →\nLa innovació en les tècniques quirúrgiques i de prevenció de seqüeles és clau en el tractament dels pacients amb càncer bucal\nEl càncer escamós de la cavitat oral o càncer de boca és la cinquena neoplàsia més freqüent en homes, registrant gairebé 800 nous casos anuals a Catalunya. En dones, és una malaltia d’incidència menor però ascendent (214 nous casos anuals) a causa de la incorporació més tardana d’aquestes al consum de tabac i alcohol, dos factors de risc estretament relacionats a aquesta malaltia. La Unitat Funcional de Cap i Coll de l’Hospital Universitari de Bellvitge (HUB) i l’Institut Català d’Oncologia (ICO) organitzen, el proper divendres 31 d’octubre, la IX Jornada de Cap i Coll, dedicada aquest any al càncer de boca.\n“Els últims avenços com la reconstrucció amb cirurgia planificada virtualment, la tècnica del gangli sentinella, o els progressos en rehabilitació i prevenció de seqüeles han permès millorar la qualitat de vida dels nostres pacients”, explica el Dr. Antoni Marí, cap del Servei de Cirurgia Maxil·lofacial i Oral de l’HUB i director de la jornada. La jornada es realitza en col·laboració amb el Màster d’Odontologia en Pacients Oncològics i Immunocompromesos de la Facultat d’Odontologia de l’Hospital Odontològic Universitari de la Universitat de Barcelona.\nActualment, la cirurgia reconstructiva permet refer durant la mateixa operació d’extracció del tumor parts com la mandíbula, les dents o la llengua. La reconstrucció mandibular es fa mitjançant tècniques microquirúrgiques i es pot planificar abans virtualment amb un software a partir d’imatges d’escàner que permet al cirurgià donar una forma exacta a l’os que ha de reconstruir la mandíbula, així com planificar la col·locació de les dents.\nEl tractament del càncer de boca és principalment quirúrgic, complementat amb radioteràpia i quimioteràpia en els tumors més grans. Si bé en tumors petits la supervivència és del 90%, amb els més grans no arriba al 50%. La detecció en estadis inicials és fonamental per iniciar l’abordatge més adequat. “Existeixen lesions bucals precanceroses, com les taques blanques (leucoplàsies) i les úlceres malignes, que no es detecten a temps perquè no són doloroses. És molt important realitzar accions de conscienciació entre la població i entre els professionals sanitaris sobre la importància de les revisions que permeten detectar a temps aquest tipus de lesions”, assegura el Dr. Marí.\nConjuntament amb la jornada prevista, també se celebrarà la II Jornada d’Odontologia Oncològica, organitzada per l’Hospital Odontològic de la Universitat de Barcelona. Una bona assistència dental és imprescindible tant per preparar la cirurgia com per prevenir efectes tòxics de la radioteràpia i la quimioteràpia a les dents o a la mandíbula que poden arribar a derivar en necrosi. “És important considerar tots els aspectes rehabilitadors de la malaltia ja que, a banda de la seva gravetat, també implica un gran impacte psicosocial que pot afectar en elements tan importants com l’aspecte físic de la cara, la deglució o la parla”, explica el Dr. Marí.\nAixí mateix, i donada la importància del diagnòstic precoç de les lesions premalignes i dels càncers en estadis incipients, durant tota la setmana del 27 al 30 d’octubre, es farà una campanya de diagnòstic precoç del càncer oral amb la col·laboració de la Facultat d’Odontologia de la UB.\nEn els darrers anys també han destacat avenços com la navegació intraoperatòria, de la qual el Servei de Cirurgia Maxil·lofacial de l’Hospital Universitari de Bellvitge va ser pioner l’any 2010 a Catalunya, amb una intervenció per extreure un tumor d’una àrea de difícil accés. La cirurgia robòtica amb el sistema Da Vinci, emprat, en aquesta especialitat, per abordar lesions a la part posterior de la boca per tal de disminuir la morbilitat dels accessos quirúrgics, intervenció per a la qual, l’any 2012, el Servei de Cirurgia Maxil·lofacial de l’HUB va ser el primer acreditat a Espanya. Així com, la tècnica de gangli sentinella, mitjançant la qual, en els casos de probabilitats de metàstasi inferiors al 20%, s’extreuen només el primer o dos primers ganglis amb risc d’extensió del càncer, creant la mínima lesió sense augmentar el risc.\nLa Unitat Funcional de Cap i Coll de l’Hospital Universitari de Bellvitge\nLa Unitat Funcional de Cap i Coll de l’Hospital Universitari de Bellvitge, de caràcter eminentment multidisciplinari, creada l’any 2004, és l’única d’aquestes característiques a Catalunya i l’Estat. Aquesta unitat està formada per professionals de l’Hospital Universitari de Bellvitge, un dels 5 grans hospitals universitaris de Catalunya, de l’Institut Català d’Oncologia, centre públic i monogràfic sobre el càncer, i l’Hospital Odontològic i la Facultat d’Odontologia de la Universitat de Barcelona. La Unitat Funcional de Cap i Coll aplega tots els professionals implicats en el diagnòstic, el tractament, la reconstrucció i la rehabilitació d’aquests càncers, oferint una atenció integral als pacients.\nAquesta entrada s'ha publicat en Notícia i etiquetada amb Hospital Universitari Bellvitge. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


El davanter del València Rodrigo Moreno, nou jugador del Leeds - À Punt\nEl davanter del València Rodrigo Moreno, nou jugador del Leeds\nEl club de Mestalla ingressarà 40 milions d'euros per la venda de l'hispanobrasiler.\nRodrigo entra en la clínica Ascires de València on passa la revisió mèdica per a oficialitzar el seu fitxatge pel Leeds United\n26 d'agost 2020 - 08:07\nEl davanter del València Rodrígo Moreno ja és jugador del Leeds, després de l'acord a què han arribat els directius de l'equip de la Premier League i el president del club blanc i negre, Anil Murthy. L'accionista majoritari del Leeds, Andrea Radrizzani, i el seu director esportiu, Victor Orta, es desplaçaren ahir personalment a València per a negociar la contractació de l'hispanobrasiler, pel qual els de Mestalla ingressaran vora 40 milions d'euros.\nEl jugador ja es va entrenar dilluns a banda de la plantilla valencianista, al gimnàs de la ciutat esportiva de Paterna, i no va jugar el primer partit de pretemporada del València diumenge passat contra el Castelló.\nDesprés de 172 partits de lliga amb el club de Mestalla en 6 temporades i 59 gols, el màxim accionista del València, Peter Lim, havia tornat a posar a la venda el jugador, ateses les dificultats econòmiques del club i coincidint que era una petició personal de l'entrenador del Leeds, Marcelo Bielsa, que buscava un atacant.\nEl València, tot i queno ha donat cap xifra i parla de principi d'acord en el seu comunicat, traspassa Rodrigo per un terç de la seua clàusula, que era de 120 milions d'euros, i se'n va de l'equip després de tres intents fallits de venda. Fa dos estius, el València va demanar 80 milions a un Reial Madrid interessat pel davanter i l'operació no va fructificar. Però el vertader fulletó va tindre lloc fa just un any, quan es va donar per segura l'eixida de l'atacant per 60 milions d'euros a l'Atlètic de Madrid.\nL'hispanobrasiler va arribar a acomiadar-se dels seus companys i va arreplegar les pertinences. De nou, operació fallida. L'últim intent de venda havia sigut al gener d'enguany al Barça. La lesió del blaugrana Luis Suárez assenyalava Rodrigo per a substituir-lo, però es trencaren les negociacions, que finalment sí que han prosperat amb el Leeds.


Torredembarra se suma al Festival En Veu Alta i serà l’escenari de dues actuacions el 14 i 15 de maig - TDB Actualitat\nEl vetlatori del Tio Batiste, amb Almudena Francés, es podrà veure el dissabte 14 de maig, a les 19.30 hores, a la plaça de l’Església de Clarà, amb accés lliure i gratuït. Les tres morts de Batiste és una sessió de contes tradicionals, succeïts i contes propis que tenen com a eix central el poble de Penàguila als anys 20 i 30 del segle XX i la vida de Batiste, l’acordionista, un home que va morir tres vegades i a qui no van soterrar mai.\nJoan Vázquez (text i cant) i Marc Sambola (guitarra) portaran ‘Ocaña, Reina de las Ramblas’, el diumenge 15 de maig, a les 19.30 hores, al Casal Municipal. L’entrada general és de 7 euros i reduïda, 5.\nOcaña va ser un artista autènticament inclassificable. Va irrompre com a performer dècades abans que ningú de nosaltres sabés què volia dir fer una performance. A través de les seves intervencions artístiques, el pintor naïf va esdevenir un activista pioner dels drets LGTBI a la dècada dels anys 70, molt abans que entenguéssim el significat d’aquestes sigles. Ocaña, el precursor de tota una manera de viure i d’entendre el món, torna per explicar de nou la seva història.\nFoto: Almudena Francés actuarà aquest cap de setmana a Clarà. / CEDIDA