Comtat de Bigorra - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Comte de Bigorra)\nEl comtat de Bigorra fou una jurisdicció feudal d'Aquitània a la regió de Tarba (Tarbes) que va prendre el seu nom d'un castell. El bascos l'anomenen Baigorri.\ncomté de Bigorre (fr)\n43° 13′ 58″ N, 0° 04′ 33″ E / 43.232678°N,0.075802°E / 43.232678; 0.075802Coord.: 43° 13′ 58″ N, 0° 04′ 33″ E / 43.232678°N,0.075802°E / 43.232678; 0.075802\nEl comtat va ser reconegut pel rei Lluís I de França el Piadós a Donat I Llop, fill del duc de Gascunya Llop Cèntul, el 819; Donat I LLop fou avi de Ramon II de Pallars-Ribagorça i germà de Cèntul, investit com a vescomte de Bearn. Sembla que Donat I Llop encara era el comte quan els normands van assolar Tarba el 840. Un fill, Donat II Donat, es considera tradicionalment que el va succeir. La seva mort prematura sense descendents, va fer que el succeís el seu germà Llop I que va morir cap al 910. A la seva mort el seu fill Donat III Llop de Bigorra va rebre el comtat de Bigorra. Paral·lelament el seu suposat germà Ramon II va rebre els comtats de Pallars i Ribagorça, mentre que Mansió, l'altre germà, va rebre el Vescomtat de Lavedan.\nMapa dels feus gascons el 1150.\nEl 945 ja s'esmenta a Ramon I Donat, fill de Donat III Llop de Bigorra. Es creu que el seu fill Arnau va morir abans que ell i el jove net Garcia Arnau I fou comte sota tutela del seu oncle Lluís I (germà d'Arnau). Garcia Arnau I va morir passat l'any 1000 i només va deixar una filla, Garsenda de Bigorra, que es va casar amb Bernat I de Foix (pel que eren les segones noces), que en el repartiment d'aquest comtat havia rebut les terres de Foix. Bernat I, que va portar el títol de comte de Bigorra, comte de Carcassona i comte de Comenge va morir entre 1035 i 1038 i Garsenda el 1038. Al morir va deixar les terres carcassoneses i Foix al seu fill gran Roger (de la primera muller Beatriu) al que després de la seva mort el 1064 el va heretar sa germà Pere, amb el que s'inicià la línia de comtes de Foix; Bernat II, fill de la segona dona de Bernat I, Garsenda, va rebre de la mare el comtat de Bigorra. Va morir el 1077 i el va succeir el seu fill Ramon II, que va morir el 1080 sense successió i havent premort la seva germana; la successió va passar a l'altra germana (d'un segon matrimoni de Bernat II amb Estefania de Marsella) Beatriu I. Es va casar amb Cèntul V de Bearn (I de Bigorra). Van tenir dos fills, el primer Bernat III fou el successor però va morir el 1113 deixant només una filla, Beatriu II que va morir uns mesos després soltera. Va ser proclamat comte Cèntul II, germà de Bernat III, aliat del rei Alfons I d'Aragó el Bataller, però va morir el 1128 i només va deixar una filla, Beatriu III, casada amb Pere, vescomte de Marçan.\nBeatriu III va morir vers el 1170 i la va succeir el seu fill Cèntul III (o Pere Cèntul) que també fou vescomte de Marsan. Del seu matrimoni amb Matella de Baus només va deixar una filla, Beatriu IV (Estefania) comtessa de Bigorra i vescomtessa de Marsan, que va morir el 1190. Va estar casada amb Pere vescomte de Dacs i amb Bernat IV (VII) comte de Comenge. Aquest li va sobreviure (va morir el 1226) però del seu matrimoni només va quedar una filla, Peronella, que va heretar Bigorra i Marsan. Es va casar cinc vegades i del tercer matrimoni amb Guiu de Montfort, segurament per salvar el comtat, va tenir una filla anomenada Alícia; i del darrer matrimoni una filla anomenada Mata. Aquestes dues filles van sobreviure a la mare i es van repartir el comtat de Bigorra (Marsan va anar sencer a Mata) que es va casar amb Gastó de Montcada (que fou comte II de Bigorra, i vescomte VII de Bearn). L'altra part de Bigorra va anar a Alícia i a la seva mort al seu fill Esquivat I, nascut del matrimoni amb Jordà de Chabanas; Esquivat fou comte de part de Bigorra i vescomte de Coserans (i senyor de Chabanas). A la seva mort el 1283, el vescomte de Bearn i comte de part de Bigorra va reclamar la successió de tot el comtat en nom de la seva filla Constança que, morta la seva mare, va ser proclamada comtessa. El rei, davant les reivindicacions de Laura, germana d'Esquivat, casada amb el vescomte de Turena, i de Constança de Montcada, va confiscar el comtat el 1307. Constança va morir el 1311 i va traspassar els seus drets a sa germana Margarida (morta el 1319) que estava casada amb el comte Roger Bernat IV de Foix, anant així a passar al casal de Foix.\nEl 1360 els anglesos van obtenir el comtat però en van ser expulsats nou anys després (només van conservar Lorda fins al 1407) i el 1407 el rei el va donar en feu a Bernat d'Armanyac a qui, el 1415, el va comprar Joan I de Foix-Grailly, comte de Foix i va seguir la mateixa sort que el comtat de Foix.\nLlista de comtes de BigorraModifica\nDonat I Llop 819-c. 850 o 900\nDonat II Donat vers 900 ?\nLlop I vers 910, germà de l'anterior\nDonat III Llop, ?-945, fill\nRamon I Donat 945-956, fill\nLluís I Ramon de Bigorra, vers 970, fill\nArnau I Ramon, vers 1000, germà\nGarcia Arnau I vers 1000, fill\nGarsenda de Bigorra després de 1000-1038\nBernat de Comenge (Foix) vers 1000-1035/1038\nBernat II 1038-1077\nRamon II 1077-1080\nBeatriu I 1080-1096\nCèntul I 1080-1090 (vescomte de Bearn)\nBernat III 1096-1113\nCèntul II 1114-1128\nBeatriu II 1128-1170\nPere I 112-1163 (vescomte de Marsan)\nCèntul III (Pere Cèntul) 1170-1178\nBeatriu III (Estefania) 1178-1190\nBernat IV 1190-1225 (comte de Comenge numerat com a IV o VII)\nAlícia 1251-1255 (comtessa en part de Bigorra)\nMata 1251-1272 (comtessa en part de Bigorra)\nGastó VII de Montcada i de Bearn 1251-1290 (comte consort i regent en part de Bigorra)\nEsquivat 1255-1283 (vescomte de Coserans i senyor de Chabanas)\nLaura 1283-1307 (comtessa pretenent)\nConstança 1272-1307 (va mantenir el títol fins al 1311)\nconfiscat per la corona francesa 1307-1360\nMargarida (pretenent) 1311-1319\nCedida per França a Anglaterra (Tractat de Brétigny 1360)\nExpulsió dels anglesos 1369\ncorona francesa 1369-1407\nBernat d'Armanyac 1407-1415\nJoan I de Grailly comte de Foix 1415-1436 (comprat)\nDes 1436 formà part del Comtat de Foix amb el que entrà a la corona francesa el 1589\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Comtat_de_Bigorra&oldid=28172593»\nDarrera modificació: 2 set 2021 a les 20:43\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 set 2021 a les 20:43.


Granollers, Cardedeu: L'agressió real amb menys cobertura que una mera sensació - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans Granollers, Cardedeu: L'agressió real amb menys cobertura que una mera sensació - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nLa denúncia d’un suposat tractament vexatori de la colla de trabucaires de Cardedeu vers el regidor del PP del municipi s’ha convertit en una de les serps de l’estiu. La Razón fins i tot va destinar una portada a “l’incident”, però el cert és que la notícia va arribar a tots els mitjans, tant catalans com espanyols, motivant columnes d’opinió i espais de tertúlia en un relat dels fets en què es partia de la interpretació exclusiva d’una de les parts, assumint-ne fins i tot el seu propi llenguatge. Així, va parlar-se en titulars de “simulacre d’execució” i, fins i tot, “d’afusellament”, obviant que no hi ha ningú ferit i que tot responia a la interpretació –interessada o no- d’una de les parts d’uns fets que tenen lectures molt diferents.\nEn canvi, l’agressió real patida ahir per dos veïns de Granollers que van tractar de defensar una taula de l’Assemblea Nacional Catalana (ANC) d’un assetjament ha rebut molta menys cobertura, a pesar que en aquest cas hi ha una intervenció sanitària i uns comunicats mèdics que certifiquen que la violència no va ser merament simbòlica.\nAvui, la notícia de l’agressió no només no és recollida a cap portada de diari, sinó que els principals rotatius de la “caverna” madrilenya ni tan sols l’esmenten en les seves edicions digitals. Però també a Catalunya la cobertura és desigual. Mentre el Telenotícies de TV3 va dedicar una peça a explicar la denúncia del PP contra la colla trabucaire de Cardedeu, a la seva edició d’ahir al vespre no va informar-se de l’atac patit per l’ANC a Granollers. El cercador de La Vanguardia recull fins a 31 notícies –moltes d’elles doblades per l’edició en català i castellà- relacionades amb els incidents de Cardedeu, quedarà per veure si l’agressió d’ahir –molt més greu que els incidents de Cardedeu- assoleixen un nivell similar de cobertura.\nindependènciaviolènciacavernadesigualtat informativano notícia


IniciInformacióLa trobada de guanyadors al Vendrell de la campanya Barris Antics va ser tot un èxit\nEl passat dissabte 21 de juliol, va tenir lloc la trobada de guanyadors al Vendrell de la campanya “Barris antics, molt per descobrir, molt per oferir”, a la qual hi van participar 68 persones dels 37 municipis organitzadors de la vuitena edició.\nEl matí va començar amb una visita teatralitzada al Museu Pau Casals, a la platja de Sant Salvador, on es va poder gaudir també del seu jardí, del seu mirador sobre la platja, de l’Auditori Pau Casals i del passeig Marítim. Després de dinar, el grup es va traslladar al centre del Vendrell per fer una visita guiada pel nucli històric: Mercat Municipal, església parroquial, Museu Deu, Casa nadiu de Pau Casals i Casa Museu Àngel Guimerà. També van disposar de temps lliure per fer un tomb pels carrers comercials del centre de la vila.\nLa trobada al Vendrell va coincidir amb la trobada a Calaf, que aquest any s’estrena, i Tortosa, que la fa coincidint amb la Festa del Renaixement. Aquestes tres trobades són les primeres de les 37 que s’organitzaran d’ara i fins al proper mes de desembre en els 37 municipis organitzadors.\nLa valoració dels participants en aquestes trobades és molt positiva tant pel fet de descobrir territoris propers, i sovint desconeguts, com per la jornada de convivència amb gent de les quatre demarcacions del país que afavoreix el compartir i atraure interès, cadascú pel seu municipi.\nLa campanya “Barris antics, molt per descobrir, molt per oferir” té com a objectiu incentivar les compres als comerços dels nuclis antics i fer promoció turística dels municipis organitzadors.\nA l’octubre del 2017, la campanya va rebre el premi de “Copa España Creativa 2017”, entre 20 projectes seleccionats. per tractar-se d’un exemple de col·laboració i de compromís humà per potenciar el patrimoni social, històric i cultural dels municipis que formen part de la campanya, a més de reconèixer els valors del projecte: imaginatiu, innovador, pioner i transversal que crea xarxa de col·laboració per resoldre inquietuds comuns. Fomenta el diàleg públic-privat, és interdepartamental (comerç, cultura i turisme), dinamitza el comerç, fomenta el coneixement del territori i és flexible en número de participants i a cada realitat.


L’èxit dels monòlegs | La Garriga Digital\nL’èxit dels monòlegs\nSón cada cop més conegudes les promocions que organitzen al Tramonto marques de begudes i els regals que donen als participants dels seus jocs, així com les sessions de punxadiscos locals que aprofiten les bones instal·lacions i predisposició del local per a donar ritme a les nits dels caps de setmana. Tanmateix, la novetat d’enguany és una altra. Aquest estiu, i com ja vàrem explicar, una de les grans apostes del bar és l’organització d’un concurs de monòlegs durant el mes de juliol. La primera de les tres semifinals va tenir lloc el passat dijous i l’èxit de públic va superar totes les previsions, doncs més d’un centenar de persones es varen reunir a la terrassa per veure les actuacions de tres monologuistes amateurs –Juanjo Castro, Iván Lázaro i Xavi Royo-, en un acte conduit magistralment pel garriguenc Oliver Garvín, organitzador i ideòleg del concurs, juntament amb el Tramonto.\nAixí les coses, dijous passat les taules exteriors no oferien cap seient lliure i la gent s’agrupava d’empeus fins els límits del local, doncs més d’un centenar de persones es varen reunir per riure de les extravagants històries dels joves monologuistes, tots ells membres d’un curs de formació de monologuistes de Barcelona.\nLa valoració que tothom, públic, organització i participants, van fer d’aquest Primer Concurs de Monòlegs Tramonto 2011 va ser tan positiva que, de ben segur, aquest dijous vinent –en la segona semifinal- la nit de la Garriga tornarà a acollir una activitat de primer nivell plena de públic. Només cal veure que l’esdeveniment creat a Facebook per a promocionar aquesta segona semifinal de dijous ja compta amb gairebé 70 persones confirmades, de manera que s’espera igualar o superar l’assistència del primer dia.\nAixí doncs, els encarregats de fer riure els garriguencs la nit d’aquest dijous dia 7 de juliol seran Pedro Núñez, Pau i Pepi Labrador, tots ells presentats novament per Oliver Garvín. Pots reservar taula (si encara en queden!) trucant al 606 59 20 41 o bé al mateix Tramonto Food & Drinks (C/ Josep Maria Sert, 17 baixos).\nArticle anteriorEl futbol no s’atura: “No hay nadie”, campió de les 28h\nArticle següentGran Concert d’Estiu del 30è aniversari de l’Escolania Parroquial Sant Esteve


frega - De paraules per Context\nÉs un barceloní que fa cara de viure al carrer del Bruch. És un home discret, suau. No ha donat mai cap empenta per a pujar a una plataforma de tramvia; mai no ha fet el bót amb la seva muller. S'asseu. Es treu les ulleres, i en frega el vidre. Es treu el rellotge, mira l'hora i en frega el vidre.\nS'assenta amb la satisfacció de l'home que se sent superior; es despulla amb tota calma i amb certa solemnitat pròpia d'un acte tant important en la seva vida, s'entreté el ratet de rúbrica per dessuar-se i amb un mètode i una parsimònia admirables, es frega amb arena les aixelles i es mulla el cap.\n-No... És una casa fosca, fosca... Perquè el sol toqui a la cadernera l'han de traure al balcò... I el Babo sempre dorm, ves, i les ulleres li cauen sobre el diari...I la Baba sempre crida amb la minyona...I la minyona és bruta: quan ha de tastar l'olla, xarrupa la cullera, i, quan m'entra la llet, porta les mans untades i se les frega amb el davantal, ves...I la Baba les té fredes, fredes, les mans, i quan li faig l'amistat, me dóna un cop als llavis, així, com si no ho volgués...I sí, que ho vol: saps?\nEl gat em respon allargant la cua, dreta com un parallamps, arqueja el llom i frega els seus narius contra els meus pantalons: es respira bona cordialitat, bona pau. Quan Montmorency té un encontre semblant, tot el carrer ha de saber-ho, i en deu segons mou un escàndol més que sobrat per commoure tota la vila.