Foto: @bmlaroca L'equip roquerol torna a ser líder a l'espera que el Granollers Atlètic jugui un partit pendent el dimecres\nEn la 17a jornada el Granollers Atlètic va perdre a Ascó i, de moment a l'espera del partit que té endarrerit i que juga dimecres, ha perdut el lideratge, que passa a mans de La Roca B, amb Lleida Pardinyes com a colíder.\nGavà 28-27 Vilamajor\nJana Castañera, gran protagonista del matx. Foto: Xavi Vegas | GALERIA DEL PARTIT\nGran duel entre dos equips que arribaven empatats a punts i que van deparar un gran partit. Les gavanenques van sortit fortes i durant la primera part van arribar a dominar de 6 gols (11-5) i al descans ho feien de 4 (13-9). Després van anar remuntant les vallesanes portant el partit a un final molt emocionant i que semblava que acabaria amb empat. Però amb el cromo aturat un gol de falta directa de Jana Castañera va desfermar l'eufòria al costat local i la decepció al visitant.\nPodeu veure les fotografies d'aquest partit de Xavi Vegas aquí\nAra les actuals campiones queden ja a sis punts del segon lloc i sembla una distància difícil de ser remuntada. Les gavanenques estan a quatre i tenen una mica més d'esperança, sobretot si mantenen la línia que les ha portat a sumar quatre victòries seguides.\nLaura Delgado, màxima golejadora visitant. Foto: Xavi Vegas | GALERIA DEL PARTIT\nDuel de golejadores entre la local Jana Castañera (10 gols) i la visitant Laura Delgado (9)\nVÍDEO CRÒNICA | GAVÀTV @MarcadorGava\nPalautordera 31-18 Perelló\nEls dos equips abans de començar el matx (fb Handbol Perelló)\nL'equip palauenc va fer un gran partit davant la coneguda bona defensa perellonenca i amb el triomf les superen a la classificació. Al descans les vallesanes tenien el partit quasi resolt amb un 18-10.\nLa local Natàlia Gallego va ser la màxima golejadora amb 7 gols.\nNatàlia Gallego va ser la màxima golejadora local (imatge d'un partit anterior contra Coope) Foto: fb Handbol Palautordera\nAscó 27-18 Granollers At.\nLa gran sorpresa de la jornada i si no pel signe del partit, que ja se sap que Ascó és plaça difícil, sí per la diferència tan considerable de gols al final, sobretot tenint en compte que les granollerines eren les líders i són l'equip menys golejat.\nImatge del partit amb Natàlia Caldes en acció (fb Handbol Ascó)\nLes asconenques van sortir fortes (5-1 als 10') i al descans guanyaven de set (14-7). A la represa la diferència encara va augmentar una mica i amb els dos punts l'equip ebrenc puja al sisè lloc.\nLa màxima golejadora va ser la local Natàlia Caldes (7 gols), amb Gasca, Nogales i Abella amb 5, i per part visitant Ivet Rodríguez amb 6 gols.\nGran triomf asconenc (fb Handbol Ascó)\nCoope Sant Boi 29-23 OAR Gràcia B\nLes subcampiones de la temporada passada van trencar la mala ratxa de tres derrotes seguides i superant un rival directe han sortit de la zona de descens, passant-li el tercer lloc per la cua a les sabadellenques. Van dominar sempre (14-11 al descans) i mai van patir pel triomf.\nLes màximes golejadores van ser Laia Bermúdez, per part local, i Míriam Carrión per les visitants , amb 7 gols.\nLa Coope ha sortit de la zona de descens (Foto: Handbol Cooperativa Sant Boi)\nLes Franqueses 33-32 Sant Vicenç B\nL’equip local va aconseguir el seu segon triomf de la lliga (uns dies abans havia guanyat en partit endarrerit el Palautordera per 25-23), fent tota una exhibició golejadora davant un dels equips menys golejats. Les vallesanes van anar quasi sempre per davant (18-15 al descans) però al final van patir una mica.\nAmb quatre punts en pocs dies encara agafen esperances de sortir del pou del descens.\nEl matx va ser duel de golejadores entre Eury Ruano (12) i Rocío Parra (10).\nBanyoles 22-36 La Roca B\nVictòria sense problemes del nou líder en pista banyolina. Al descans guanyaven 13-19 i després la diferència va anar augmentant davant un equip local que no va poder fer res davant un rival superior.\nLa màxima golejadora va ser la roquerola Maria Valentí amb 9 gols\nPodeu veure el partit a Xala.cat (amb registre)\nCanovelles 23-25 Lleida Pardinyes\nGran partit el viscut a la pista canovellina on les lleidatanes van donar un pas més cap a les fases d'ascens, superant una de les millors defenses.\nA la primera part el partit va ser molt defensiu (9-8 al marcador), però després les visitants van poder imposar el seu ritme i van capgirar el marcador en els 15 últims minuts amb un parcial de 6-10. D'aquesta manera les lleidatanes passen a ser colíders provisionals igualades amb La Roca B i amb un bon avantatge de 4 punts sobre el Gavà que és el primer equip que li podria arrabassar les fases.\nImatge del partit televisat (@xala_cat)\nLa lleidatana Cristina Morell va ser la màxima realitzadora amb 10 gols i per part local Patricia Lucena Pérez amb 8.


Un veí de l'Eliana forma part del Comité Assessor per al desconfinament\nEl cirurgià cardíac, Anastasio Montero, serà un dels experts encarregats de proposar mesures per a l'eixida davant l'evolució de la pandèmia\nL’elianer Anastasio Montero, forma part del Comité Assessor creat la Generalitat Valenciana amb l'objectiu de plantejar propostes sobre l'eixida del confinament en funció de l'evolució de la pandèmia del Covid-19. El grup de 13 experts valencians, que compta amb epidemiòlegs, metges, economistes, geògrafs, investigadors i psiquiatres, es va reunir ahir per videoconferència amb el president de la Generalitat, Ximo Puig, per a dissenyar actuacions futures.\nEl doctor Montero, cirurgià cardíac de la Fe, va rebre el passat 2018 el Premi a la Millor Trajectòria Professional de la Fundació del Col·legi Oficial de Metges de València (ICOMV) i el Reconeixement a la Trajectòria Professional, en la categoria d'hospitals, de l'Organització Mèdica Col·legial (OMC). Tots dos guardons van reconéixer el seu exercici professional, trajectòria i el seu comportament lligat als valors que representen a la professió mèdica: l'altruisme, la integritat, l'honradesa, la veracitat, l'empatia i la solidaritat.\nMontero ha sigut, fins a la seua jubilació, director de l'Àrea Clínica de les malalties cardiovasculars de l'Hospital Universitari i Politècnic La Fe i responsable del Grup d'Investigació en Regeneració i Trasplantament Cardíac de l’IIS La Fe, en el qual continua col·laborant. Entre els assoliments aconseguits durant la seua trajectòria professional, destaquen liderar amb èxit l'implant del primer cor mecànic a l'Hospital La Fe o la realització del primer trasplantament simultani cor-renyó en la Comunitat Valenciana.\nA més, compta amb diferents reconeixements tant a nivell nacional com internacional com ara la medalla de l'Ordre Civil de Sanitat en 2003, el Premi Philip K. Caves Award de la Internnational Society for Helth Transplantation a París per la seua contribució en l'àmbit del trasplantament de cor o el premi Boehringer Ingelheim de la Societat Espanyola de Cirurgia Cardiovascular.\nL'alcalde, Salva Torrent, ha volgut posar en valor la destacada trajectòria de l’elianer i li ha traslladat personalment la seua felicitació. “Des de l'Eliana li desitgem al doctor la millor de les sorts en aquesta comesa, que suposa un repte per a posar en equilibri l'eixida gradual i la salut de la ciutadania”, ha explicat el primer edil.


L'esquelet i la munició localitzada en una fossa de la Guerra Civil a Benifallet.\nActualitzada 28/05/2020 a les 12:15\nEl Departament de Justícia, a través de la Direcció General de Memòria Democràtica, ha dut a terme aquesta setmana els treballs d'obertura d'una fossa de la Guerra Civil al municipi de Benifallet (Baix Ebre) –la 28a que s'obre a través del pla de fosses. L'excavació es va fer entre dilluns i dimarts a la finca Mas de Llacuna, situada entre la serra de Pàndols i el riu Ebre. Els arqueòlegs hi han trobat les restes d'un soldat mort en combat, sense crani ni braços. L'esquelet correspon a un home jove, d'entre 17 i 18 anys. Portava munició russa, utilitzada per l'exèrcit republicà. Per això, la hipòtesi que pren més força és que es tracti d'un soldat de la Lleva del Biberó.\nComenta el contingut : El Govern obre una fossa de la Guerra Civil a Benifallet, la 28a del pla de fosses


Grècia | Dades de Catalunya\n(Grècia, segle XIV – Atenes ?, Grècia, 1400)\nBisbe de Mègara, Àtica (1377-1400). Refugiat a Atenes després de l’ocupació de Mègara per Nerio Acciaiuoli (1374).\nFou partidari de Pere III de Catalunya, a qui oferí vassallatge el 1380 a Lleida, i aconseguí ajuda per a defensar el castell de Cetines.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada eclesiàstics, Grècia el 15 Octubre, 2021 per DadesCat.\n(Catalunya, segle XIV – Grècia ?, segle XIV)\nMilitar. Destacat a la Grècia catalana.\nEn 1381 era comandant de l’Acròpolis d’Atenes i en féu lliurament solemne a Felip Dalmau de Rocabertí, acabat d’arribar de Catalunya com a lloctinent de Pere III el Cerimoniós.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada Grècia, militars el 26 Setembre, 2021 per DadesCat.\n(València, s XIV – Atenes ?, Grècia, 1414)\nArquebisbe d’Atenes i de Càller. Era un dels qui prepararen amb delit la reconeixença explicita de la sobirania de Pere III el Cerimoniós a la Grècia catalana. La seva actuació política resultà important.\nFou el germà de Pere Ballester (València ?, segle XIV – Grècia, segle XIV) Baró de la Grècia catalana. Senyor de Caprena i de Petra, a la Beòcia. Els seus dominis foren perduts el 1379, a la invasió de les companyies navarreses a sou de Jaume de Baux. Fou un dels partidaris de transferir a Pere III el Cerimoniós la sobirania dels ducats d’Atenes i de Neopàtria.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada eclesiàstics, Grècia el 26 Setembre, 2021 per DadesCat.\n(Catalunya ?, segle XIV – Grècia, segle XIV)\nCavaller. Devers el 1359 fou nomenat vicari general dels ducats d’Atenes i Neopàtria, per governar-los en nom del rei de Sicília. Substituïa al càrrec Gonçalvo Eiximenis d’Arenós. Era encara en funcions el 1368.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada cavallers, Grècia el 26 Setembre, 2021 per DadesCat.\nAunés, Ferran d’\n(Aragó ?, segle XIII – Constantinoble, Turquia, 1305)\nDirigent dels almogàvers. Almirall de la Gran Companyia Catalana, quan aquesta es traslladà a Constantinoble a sou d’Andrònic II per tal de lluitar contra els turcs.\nEmparentat amb la família imperial per lligams matrimonials, va abjurar la religió catòlica i adoptà els costums bizantins. Fou nomenat almirall de l’imperi (1302) i va tenir com a base naval l’illa de Quios.\nVa morir assassinat pels grecs a Andrinòpolis.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada almogàvers, Grècia el 15 Setembre, 2021 per DadesCat.\nArenós, Ferran Eiximenis d’\n(País Valencià, segle XIII – Grècia ?, segle XIV)\nUn dels caps dels almogàvers. Anà a Constantinoble (1303) amb la Companyia Catalana. Per diferències amb Roger de Flor, abandonà la Companyia a la darreria del 1303 i passà al servei del duc franc d’Atenes, Guy de la Roche.\nDesprés de la mort de Roger de Flor (1305) tornà a la Companyia i dirigí, amb Bernat de Rocafort, la campanya del 1306. Arran de noves desavinences, aquest cop amb el de Rocafort, tornà a abandonar la Companyia (1307), i passà al servei de l’Imperi.\nEs casà amb Teodora, princesa de la família reial bizantina.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada almogàvers, Grècia, militars el 8 Setembre, 2021 per DadesCat.\n(Nicea, Grècia, 25 març 1259 – Constantinoble, Turquia, 13 febrer 1332)\nEmperador de Bizanci (1282-1328). El seu pare Miquel VIII l’associà a l’imperi el 1273. Per fer front a les escomeses dels turcs a l’Àsia Menor, prengué al seu servei la companyia catalana de Roger de Flor.\nLa victoriosa campanya asiàtica dels almogàvers no tingué resultats estables a causa de l’assassinat del seu cap; els turcs prosseguiren llur expansió. D’altra part, la companyia provocà pertorbacions mentre restà en territori de l’imperi.\nConcedí privilegis als mercaders catalans a Bizanci, que amplià després de la dura repressió (la Venjança Catalana) que seguí a la mort de Roger de Flor.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada Grècia, reis/reines forans/nes el 2 Setembre, 2021 per DadesCat.\nVillosa, Berenguer de\n(Grècia, segle XIV)\nCavaller. Un dels més destacats a Neopàtria, on devers el 1366 era capità del seu castell.\nFéu objecte d’una exacció indeguda de 20.000 perpres a Bernat Savall. Anys després hagué de tornar aquesta quantitat a Andreu, fill de Bernat.\nEl 1381 adquirí terres als hereus d’Ermengol de Novelles.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada cavallers, Grècia el 5 Agost, 2021 per DadesCat.\nVilaragut, Ramon de\nEl 1377 passà a Grècia a les ordres de Felip Dalmau de Rocabertí, en entrar els territoris grecs d’ocupació catalana sota la sobirania de Pere III el Cerimoniós. En tornar el vescomte a Catalunya, restà de governador a nom seu.\nPotser és el mateix personatge que fou cortesà de Joan I a la darreria del regnat d’aquest.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada Grècia, nobles/dames el 2 Agost, 2021 per DadesCat.\nVilanova, Albert de\nMilitar. Fill de Ramon. Tenia la consideració aristocràtica de donzell.\nEl 1384, essent jove -era dit Albertí– havia d’anar amb algunes forces a Grècia. La seva anada era per afavorir la tornada del seu pare, tot i que Pere III s’oposava a aquesta mentre no es reintegrés al ducat d’Atenes el vicari general titular vescomte de Rocabertí, del qual Ramon era lloctinent.\nSembla que en realitat no anà a Atenes fins al 1387, amb l’aprovació del nou rei Joan I. Combaté a la darreria del domini català a Grècia.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada Grècia, militars el 31 Juliol, 2021 per DadesCat.


Sergei Starostin - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nSergei Anatolyevich Starostin (ciríl·lic: Сергéй Анатóльевич Стáростин), (Moscou, 24 de març de 1953 - Moscou, 30 de setembre de 2005) va ser un filòleg i lingüista històric rus, molt conegut per les reconstruccions de protollengües i per la seva controvertida teoria de les llengües altaiques, per la formulació de la hipòtesi dené-caucàsica i per la proposta d'una llengua boreana encara més antiga. També va ser l'autor d'una reconstrucció àmpliament respectada del xinès antic.\nEl 1986, Starostin i Igor M. Diakonoff van suggerir que les llengües hurro-urartianas pertanyien a la família de llengües caucàsiques del nord-est. Starostin va ser també fonamental per a la reconstrucció, a través del mètode comparatiu, d'algunes protollengües que estarien a l'origen de les diverses famílies lingüístiques d'Euràsia: el protokiranti, el prototibetobirmà, protoienisseià, protocaucàsicseptentrional i el protoaltaic. També va estudiar les llengües turqueses, les llengües mongòliques i les llengües tungusses, sostenint que tenen un origen comú en el si de les llengües altaiques. Va desenvolupar la teoria, plantejada ja per Abu al-Ghazi Bahadur Khan al segle XVII, però realment reactivada per Gustaf John Ramstedt a principis del segle XX, que el japonès i el coreà són també llengües altaiques, reconstruint un idioma protoaltaic.\nStarostin va treballar molt en les llengües caucàsiques i va defensar el parentiu de dos dels seus grups, les llengües abkhazoadigué/circassianes (o llengües caucàsiques del nord-oest) i les llengües nakh-daguestaneses (o llengües caucàsiques del nord-est), en el si d'una família caucàsica septentrional comuna. De la mateixa manera, també va treballar en la reconstrucció de les protollengües que estarien a l'origen de les llengües sinotibetanes i de les llengües ienisseianes. A partir de 1984, va desenvolupar una hipòtesi sinócaucasiana segons la qual les llengües caucàsiques septentrionals, tal com s'han definit amb anterioritat, les sinotibetanes i i les llengües ienisseianes, compartirien un origen comú. La hipòtesi va ser ampliada el 1991 per Sergei Nikolaev a les llengües na-dené, una família de llengües ameríndies, i el 1996 per John Bengtson al basc i al buruixaski, constituint tots aquests idiomes la superfamília denécaucàsica. Aquesta teoria segueix sent avui molt polèmica i rebutjada per molts de lingüistes. El 1985, Starostin va començar a construir una base de dades etimològica a partir d'una gran quantitat d'idiomes eurasiàtics, anomenada "Torre de Babel".\nSegons Starostin, les macrofamílies dené-caucàsiques i àustriques, juntament amb la macrofamília nostràtica (tal com preveu Vladislav Illich-Svitych, amb algunes modificacions), es poden vincular encara més en una etapa anterior, que Starostin va anomenar llengües boreanes (és a dir, 'del nord' ).\nSergei Starostin va morir d'un atac cardíac el 30 de setembre de 2005, poc després d'haver impartit una conferència a Moscou. Era professor de la Universitat Estatal de Moscou, professor visitant de l'Institut de Santa Fe i professor convidat de la Universitat de Leiden als Països Baixos, que el juny de 2005 li va atorgar el doctorat honoris causa.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sergei_Starostin&oldid=20335635»\nDarrera modificació: 21 set 2018 a les 19:03


Sant Silvestre Guzzolini Abat i fundador\nVa néixer a Osimo cap a l'any 1177, fill d'una família benestant. Va estudiar dret a Bolonya i a Pàdua, però aquests estudis no l'omplien, i es va dedicar a l'aprofundiment de la teologia i la Bíblia, i més endavant va ser ordenat prevere. Va ser canonge de la Catedral d'Osimo, i va destacar per la predicació, però va tenir desavinences amb el bisbe local, Sinibald, perquè Silvestre li recriminava que no duia una vida adequada, perquè estava massa implicat en política, característica força corrent de l'època feudal. L'hostilitat del prelat, la meditació sobre la vanitat de les ambicions humanes, el desig d'una major unió amb Déu van fer que el canonge sentís la crida a la vida solitària, i va abandonar la ciutat d'Osimo vers l'any 1227.\nVa viure en diverses grutes de la muntanya, on va portar una vida d'estricta penitència i d'assídua pregària, amb un règim alimentari reduït al mínim. Va fundar l'Obra de Sant Silvestre. Va morir l'any 1267.\nSant Lleonard de Porto Mauricio Predicador\nSan Lleonard va néixer a Porto-Mauricio, a la Riviera Italiana l'any 1676. Va ser educat a Roma en el cèlebre Collegi Romà i va ser congregant de l'Oratori de Sant Felip Neri. El 1697 va entrar en l'Orde Franciscà, i el 1702 va ser ordenat prevere. Va ser gran admirador i imitador de san Pere d'Alcántara. Com a missioner va recórrer els camins d'Itàlia durant quaranta anys, predicant 339 missions, i es consideren dignes de destacar les de Roma esdevingudes durant el Jubileu de l'any 1740. També a ell es deu la preparació per a l'Any Sant de 1750, que va culminar amb la inauguració solemne de les estacions del viacrucis al Coliseu. A la missió de Còrsega, Lleonard va expressar davant del públic: «Vull morir en missió, amb l'espasa a la mà contra l'infern.» Aquest gran home va morir durant la seva última missió a les muntanyes de Polònia el 26 de novembre de 1751. Va ser canonitzat el 1867, i va ser nomenat patró de les missions populars pel papa Pius XI el 1923.


Notícies :: Concerts :: L'esperit de Casals segons Damián Martínez | Agenda de concerts i actualitat de música clàssica i òpera\nL'esperit de Casals segons Damián Martínez\nEns trobem amb el violoncelista valencià Damián Martínez just abans de la première i presentació del seu nou disc “Spirit of Casals”, juntament amb l’OBC i sota la batuta de Joan Bernàcer, el proper dia 19 de setembre a l’Auditori de Barcelona. Damián Martínez resideix a la península entre dues ciutats i dues escoles: l’Esmuc a Barcelona i Musikene a Donostia. El violoncel·lista format en conservatoris i escoles d’arreu del món, ens rep per parlar-nos d’un projecte que ha creat amb molta estima i que ha dedicat al gran mestre Pau Casals.\nMar Medinyà: Damián Martínez, violoncelista valencià, oi?\nDamián Martínez: Sí, sempre m’acaben preguntant el mateix, que d’on sóc. Doncs he viscut en moltíssims llocs, però els meus orígens són valencians, de la Ribera Alta. Vaig estudiar primer a Madrid, després a Barcelona, més tard als Estats Units, a Alemanya, en fi, em costa molt dir d’on sóc.\nHavies estat membre de l’OBC, oi?\nSí, i tant. Vaig estar-hi uns quants anys com a solista, tot i que no em facis dir-te dates concretes!\nMM: Aleshores si t’has format aquí des de ben petit segurament coneixies la figura de Pau Casals?\nDM: El primer disc que em van regalar va ser precisament la meva germana, que vivia a Anglaterra, que va portar-me un vinil de Pau Casals. Encara tinc les peces enregistrades a la ment. Podríem dir que és un disc on hi toca peces emblemàtiques, virtuoses, acompanyat d’un piano.\nMM: O sigui que això vé de lluny!\nDM: Sí, sí. No diré quants anys fa, però si. Pau Casals l’he anat descobrint amb els anys, la seva magnitud i la importància de la seva figura. Ell per a mi és un referent i un gegant. Hi ha un abans i un després de Pau Casals en la història del violoncel, va dividir la història de l’instrument en dues parts. Allò que va instaurar Pau Casals va ser l’alliberament del músic, la comunicació mitjançant la música, l’agermanament. És molt difícil descriure la seva persona per la complexitat de la seva persona.\nMM: En aquest disc has destriat unes peces que homenatjen la figura de Pau Casals amb obres d’autors diversos, com ha estat la tria?\nDM: Aquest projecte realment va començar quan jo tenia 7 anys i vaig rebre aquell disc. A partir d’aleshores he après a entendre el seu so i el seu art, tot allò que fa té un segell inconfusible. Quan vaig saber que el Concerto Ballata d’Aleksandr Glazunov estava dedicat a Casals, una peça tan desconeguda i tan bonica, vaig començar a indagar i vaig veure que hi havia molt pocs enregistraments de la peça. Més tard també vaig assabentar-me que Gaspar Cassadó, el deixeble de Casals, tenia un concert escrit que mai s’havia enregistrat, vaig decidir-me a fer un recull d’obres.\nMM: Sí, la figura de Gaspar Cassadó és tristament un pèl desconeguda.\nDM: Precisament amb el duo del que formo part, anomenat Duo Cassadó, pretenem donar a conèixer la seva figura. He posat molt d’èmfasi i esforç en recuperar la seva figura, hem fet molta feina amb aquest segell – Warner Music – per a poder rescatar la seva figura.\nMM: I la recerca i la investigació relacionada amb el projecte l’has feta sol?\nDM: Sí, la major part del projecte el seu estadi inicial va ser personal. La tria de les peces l’havia tingut molt clara des dels inicis i, per tant, tan sols vaig haver d’aconseguir el material, una cosa relativament fàcil amb el fantàstic recolzament d’aquest gran equip, humà i professional que m’ha recolzat des de l’inici. Ser un artista “Warner” i tenir el suport de l’OBC m’ha dut a poder crear un projecte molt especial.\nL’última peça del disc és la famosa sardana de Sant Martí del Canigó, escrita pel mateix Casals. Una peça preciosa, una oda a l’immigrant i que posa de manifest la genialitat de Casals com a artista global, que era capaç d’escriure música tan ben feta i amb tant de sentiment, tan profunda.\nMM: Ja ho tens tot preparat pel dia 19 de setembre a l’Auditori?\nDM: Sí, i està ple, tot i coincidir amb el concert de Dudamel! Tenim la sort de comptar amb el director Joan Benàcer, amb qui vam enregistrar el disc el passat estiu. Treballar amb l’OBC i amb en Joan ha estat un gran plaer. Poder recuperar peces que es consideren desconegudes i dur-les als escenaris, enregistrar-les és magnífic. La peça de Cassadó vaig trobar-la tan sols com a primera edició, i curiosament tenia també el programa de mà del concert de l’estrena de 1933 amb el compositor com a solista. Després d’aquest esdeveniment, es va deixar de tocar la peça. El concert de Glazunov també, curiosament, tot i ser un concert meravellós no forma part de la programació regular.\nEstic molt content de poder donar a conèixer peces poc programades. He tocat peces molt desconegudes que realment emocionen a l’auditori, peces de gran qualitat que arriben al públic i que fan que s’elevin de la butaca. De veritat penso que qui compri el disc veurà que té una audició molt plaent. Juntament amb els textos que hi hem afegit, l’experiència esdevé molt humanista. La figura de Casals i tot allò que l’envolta com a humanista i artista, una persona de conviccions molt profundes, pacifista i músic, ha estat una gran inspiració per a mi.\nFotos: Damián Martínez\nMés, sobre...: violoncel , pau casals , presentació , disc , warner music , cassadó\n17/06/2019 - El ‘Barcelona Festival of Song’ tracta la perifèria musical com a centre


Política de privacitat | Sara-Lidiaester\nRespectant el que estableix la legislació vigent, SARALIDIAESTER.CAT (en endavant, també Lloc Web) es compromet a adoptar les mesures tècniques i organitzatives necessàries, segons el nivell de seguretat adequat a el risc de les dades recollides.\n• El Reglament (UE) 2016/679 de el Parlament Europeu i de Consell, de 27 d’abril de 2016, relatiu a la protecció de les persones físiques pel que fa a el tractament de dades personals ia la lliure circulació d’aquestes dades (RGPD) .\nIdentitat de l’responsable de l’tractament de les dades personalsEl responsable de l’tractament de les dades personals recollides en SARALIDIAESTER.CAT és: Àgata Crespo Sánchez, amb (d’ara endavant, responsable de l’tractament). Les seves dades de contacte són les següents:\nDirecció: Carrer major, Vallirana, Barcelona, Espanya\nTelèfon de contacte: 640 14 44 57\nE-mail de contacte: info@saralidiaester.cat\nEn compliment del que estableix el RGPD i la LOPD-GDD, l’informem que les dades personals recollides per SARALIDIAESTER.CAT mitjançant els formularis facilitats a les seves pàgines quedaran incorporades i seran tractades en els nostres fitxers amb la finalitat de poder facilitar, agilitzar i complir els compromisos establerts entre SARALIDIAESTER.CAT i l’Usuari o el manteniment de la relació que s’estableixi en els formularis que aquest ompli, o per atendre una sol·licitud o consulta d’aquest. Així mateix, de conformitat amb el que preveu el RGPD i la LOPD-GDD, llevat que sigui aplicable l’excepció prevista en l’article 30.5 de l’RGPD, es manté un registre d’activitats de tractament que especifica, segons les seves finalitats, les activitats de tractament dutes a terme i les altres circumstàncies establertes en el RGPD.\nLes categories de dades que es tracten en SARALIDIAESTER.CAT són únicament dades identificatives. En cap cas, es tracten categories especials de dades personals en el sentit de l’article 9 de l’RGPD.\nLa base legal per al tractament de les dades personals és el consentiment. SARALIDIAESTER.CAT es compromet a demanar el consentiment exprés i verificable de l’Usuari per al tractament de les seves dades personals per a un o diversos fins específics. L’Usuari tindrà dret a retirar el seu consentiment en qualsevol moment. Serà tan fàcil retirar el consentiment com donar-lo. Com a regla general, la retirada de l’consentiment no condicionarà l’ús del Lloc Web. En les ocasions en què l’Usuari hagi de o pugui facilitar les seves dades a través de formularis per realitzar consultes, sol·licitar informació o per motius relacionats amb el contingut del Lloc Web, se li informarà en cas que la formalització d’algun d’ells sigui obligatòria pel fet que els mateixos siguin imprescindibles per al correcte desenvolupament de l’operació realitzada.\nLes dades personals només seran retinguts durant el temps mínim necessari per als fins del seu tractament i, en tot cas, únicament durant el següent termini: 3 anys, o fins que l’Usuari sol·liciti la seva supressió. En el moment en què s’obtinguin les dades personals, s’informarà l’Usuari sobre el termini durant el qual es conservaran les dades personals o, quan això no sigui possible, els criteris utilitzats per determinar aquest termini.\nLes dades personals de l’Usuari no seran compartides amb tercers. En qualsevol cas, en el moment en què s’obtinguin les dades personals, s’informarà l’Usuari sobre els destinataris o les categories de destinataris de les dades personals.\nRespectant el que estableixen els articles 8 de la RGPD i 7 de la Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de Protecció de Dades Personals i garantia dels drets digitals, només els majors de 14 anys podran atorgar el seu consentiment per al tractament de les seves dades personals de forma lícita per saralidiaester.cat. Si es tracta d’un menor de 14 anys, serà necessari el consentiment dels pares o tutors per al tractament, i aquest sol es considerarà lícit en la mesura en què els mateixos ho hagin autoritzat.\nEs compromet a adoptar les mesures tècniques i organitzatives necessàries, segons el nivell de seguretat adequat a el risc de les dades recollides, de manera que es garanteixi la seguretat de les dades de caràcter personal i s’eviti la destrucció, pèrdua o alteració accidental o il·lícita d’ dades personals transmeses, conservats o tractats d’una altra manera, o la comunicació o accés no autoritzats a les esmentades dades.\nEl lloc web disposa d’un certificat SSL (Secure Socket Layer), que assegura que les dades personals es transmeten de forma segura i confidencial, a l’ésser la transmissió de les dades entre el servidor i l’usuari, i en retroalimentació, totalment xifrada o encriptada . No obstant això, pel fet que SARALIDIAESTER.CAT no pot garantir la inexpugnabilitat de internet ni l’absència total de hackers o d’altres que accedeixin de manera fraudulenta a les dades personals, el responsable de l’tractament es compromet a comunicar a l’Usuari sense dilació indeguda quan ocorri una violació de la seguretat de les dades personals que sigui probable que comporti un alt risc per als drets i llibertats de les persones físiques. Seguint el que estableix l’article 4 de l’RGPD, s’entén per violació de la seguretat de les dades personals tota violació de la seguretat que ocasioni la destrucció, pèrdua o alteració accidental o il·lícita de dades personals transmeses, conservats o tractats d’una altra manera, o la comunicació o accés no autoritzats a les esmentades dades. Les dades personals seran tractades com a confidencials pel responsable de l’tractament, qui es compromet a informar de ia garantir per mitjà d’una obligació legal o contractual que aquesta confidencialitat sigui respectada pels seus empleats, associats, i tota persona a la qual li faci accessible la informació.\nL’Usuari té sobre SARALIDIAESTER.CAT i podrà, per tant, exercir davant el responsable de l’tractament dels següents drets reconeguts en el RGPD i en la Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de Protecció de Dades Personals i garantia dels drets digitals:\n• Dret d’accés: És el dret de l’Usuari a obtenir confirmació de si SARALIDIAESTER.CAT està tractant o no les seves dades personals i, en cas afirmatiu, obtenir informació sobre les seves dades concretes de caràcter personal i de el tractament que SARALIDIAESTER.CAT hagi realitzat o realitzi, així com, entre una altra, de la informació disponible sobre l’origen d’aquestes dades i dels destinataris de les comunicacions realitzades o previstes dels mateixos.\n• Dret de rectificació: És el dret de l’Usuari a que es modifiquin les seves dades personals que siguin inexactes o, tenint en compte els caps de el tractament, incomplets.\n• Dret de supressió ( “el dret a l’oblit”): És el dret de l’Usuari, sempre que la legislació vigent no estableixi el contrari, a obtenir la supressió de les seves dades personals quan aquests ja no siguin necessaris per als fins per als quals van ser recollides o tractades; l’Usuari hagi retirat el seu consentiment a l’tractament i aquest no compti amb una altra base legal; l’Usuari s’oposi a el tractament i no hi hagi un altre motiu legítim per continuar amb el mateix; les dades personals hagin estat tractats il·lícitament; les dades personals hagin de suprimir-se en compliment d’una obligació legal; o les dades personals hagin estat obtinguts producte d’una oferta directa de serveis de la societat de la informació a un menor de 14 anys. A més de suprimir les dades, el responsable de l’tractament, tenint en compte la tecnologia disponible i el cost de la seva aplicació, ha d’adoptar mesures raonables per informar els responsables que estiguin tractant les dades personals de la sol·licitud d’l’interessat de supressió de qualsevol enllaç a aquestes dades personals.\n• Dret a la limitació de l’tractament: És el dret de l’Usuari a limitar el tractament de les seves dades personals. L’Usuari té dret a obtenir la limitació de l’tractament quan impugni l’exactitud de les seves dades personals; el tractament sigui il·lícit; el responsable de l’tractament ja no necessiti les dades personals, però l’Usuari ho necessiti per fer reclamacions; i quan l’Usuari s’hagi oposat a el tractament.\n• Dret a la portabilitat de les dades: En el cas que el tractament s’efectuï per mitjans automatitzats, l’Usuari tindrà dret a rebre de l’responsable de l’tractament les seves dades personals en un format estructurat, d’ús comú i lectura mecànica, ja transmetre’ls a un altre responsable de l’tractament. Sempre que sigui tècnicament possible, el responsable de l’tractament transmetrà directament les dades a aquest altre responsable.\n• Dret d’oposició: És el dret de l’Usuari a que no es dugui a terme el tractament de les seves dades de caràcter personal o se cessi el tractament d’aquests per part de SARALIDIAESTER.CAT.\n• Dret a no ser a no ser objecte d’una decisió basada únicament en el tractament: És el dret de l’Usuari a no ser objecte d’una decisió individualitzada basada únicament en el tractament automatitzat de les seves dades personals, inclosa l’elaboració de perfils, existent llevat que la legislació vigent estableixi el contrari. Així doncs, l’Usuari podrà exercitar els seus drets mitjançant comunicació escrita dirigida a el responsable de l’tractament amb la referència “RGPD-www.saralidiaester.cat”, especificant:\n• Tot document que acrediti la petició que formula. Aquesta sol·licitud i tot altre document adjunt podrà enviar-se a la següent direcció i / o correu electrònic: Adreça postal: Carrer major, Vallirana, Barcelona, Espanya Telèfon de contacte: 640 14 44 57 E-mail de contacte: info@saralidiaester.cat Reclamacions davant l’autoritat de control En cas que l’Usuari consideri que existeix un problema o infracció de la normativa vigent en la forma en què s’estan tractant les seves dades personals, té dret a la tutela judicial efectiva ia presentar una reclamació davant d’una autoritat de control, en particular, a l’Estat en el qual tingui la seva residència habitual, lloc de treball o lloc de la suposada infracció. En el cas d’Espanya, l’autoritat de control és l’Agència Espanyola de Protecció de Dades (http://www.agpd.es).\nSón aquelles galetes que són a l’ordinador o dispositiu de l’Usuari i gestionades exclusivament per SARALIDIAESTER.CAT per al millor funcionament del Lloc Web. La informació que es recull s’empra per millorar la qualitat del Lloc Web i el seu contingut i la seva experiència com a Usuari. Aquestes galetes permeten reconèixer a l’Usuari com a visitant recurrent del Lloc Web i adaptar el contingut per oferir-continguts que s’ajustin a les seves preferències.\nIncorpora connectors de xarxes socials, que permeten accedir-hi a partir del Lloc Web. Per aquesta raó, les galetes de xarxes socials poden emmagatzemar al navegador de l’Usuari. Els titulars d’aquestes xarxes socials disposen de les seves pròpies polítiques de protecció de dades i de cookies, sent ells mateixos, en cada cas, responsables dels seus propis fitxers i de les seves pròpies pràctiques de privacitat. L’Usuari ha de referir-se a les mateixes per a informar-se sobre aquestes cookies i, si escau, de l’tractament de les seves dades personals. Únicament a títol informatiu s’indiquen a continuació els enllaços en els quals es poden consultar aquestes polítiques de privacitat i/o de galetes:\nes reserva el dret a modificar la seva Política de Privacitat i de Galetes, d’acord al seu propi criteri, o motivat per un canvi legislatiu, jurisprudencial o doctrinal de l’Agència Espanyola de Protecció de Dades. Els canvis o actualitzacions d’aquesta Política de Privadesa i de Cookies seran notificats de forma explícita a l’Usuari.\nAquesta política de privacitat i de Cookies va ser actualitzada el dia 11 de maig 2020 per adaptar-se a l’Reglament (UE) 2016/679 de el Parlament Europeu i de Consell, de 27 d’abril de 2016, relatiu a la protecció de les persones físiques pel que fa a el tractament de dades personals ia la lliure circulació d’aquestes dades (RGPD) ia la Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de Protecció de dades personals i garantia dels drets digitals.


Experimentacions | CFGS Educació Infantil\nFem mones! »\n6 Març 2018 per Mònica\nSabies que la percepció i l’experimentació és la base per afavorir les estructures mentals dels infants?\nDoncs això és el que vam fer les alumnes de CFGS per poder entendre la importància de la manipulació, posar-nos a la pell dels més petits i sobretot… gaudir!\nVam introduir el tema de la logicomatemàtica jugant amb diferents materials específics (Arc de Sant Martí de Warldorf, regletes cuisinere, panera dels tresors…), vam jugar amb els blocs lògics de Dienes, i també vam treballar a partir de l’experimentació. Vam començar una primera sessió amb la manipulació de l’aigua i la taula de llum. Les alumnes van haver de reflexionar en grup com treballar aquests materials a l’aula d’educació infantil i quins elements utilitzar. Van sortir moltes propostes, però sobretot, ganes de portar-ho a la pràctica!\nPer finalitzar el trimestre a l’assignatura d’Expressió, ens vam posar les nostres bates i davantals, i vam fer tres experimentacions molt diferents i divertides: pintura, taronja i xocolata! Algunes d’elles proposades per les mateixes alumnes. Primer vam començar amb les de pintura, amb les que vam acabar dibuixant, però també vam provar amb les bosses d’aigua i colorant. Després vam preparar les taules per manipular i menjar la taronja, i una mica de llimona; i vam finalitzar amb la xocolata desfeta, l’element estrella, que ens va servir per pintar però també per llepar-nos-en els dits!\nUs deixem amb algunes imatges d’aquestes dues sessions:


Desactiven tres granades de mà a la Punta del Miracle de Tarragona\nDesactiven tres granades de mà a la Punta del Miracle de TGN\nUn equip de desactivació d'explosius de la Unitat de Bussejadors de Mesures Contraminas (UBMCM) de l'Armada va neutralitzar el diumenge 31 d'agost tres magranes de mà trobades a la costa de Tarragona.\nEls artefactes explosius van ser localitzats el dissabte 30 per un bussejador al costat del penya-segat del Forti de la Reina, a la Punta del Miracle, a uns 3,5 metres de profunditat. La Guàrdia Civil va alertar al Centre d'Operacions i Vigilància Marítima de l'Armada a Cartagena, que va destacar fins a la zona a un equip de bussejadors.\nEl personal especialista en desactivació d'explosius de l'Armada va neutralitzar les magranes mitjançant una detonació controlada amb càrrega explosiva. Després d'aquesta actuació, els treballs van concloure amb la retirada de les restes dels projectils per minimitzar l'impacte mediambiental.\nDurant l'operació van col·laborar el Servei Marítim i els GEAS de la Guàrdia Civil, delimitant una zona de seguretat en el mar. També la Guàrdia Urbana de Tarragona, que va acordonar un perímetre de seguretat en terra.\nLa UBMCM, com la resta de les unitats de busseig de l'Armada, compta amb personal especialista en desactivació d'artefactes explosius submergits, així com en tècniques d'inutilització de mines i artefactes explosius. Aquesta activitat és competència exclusiva de l'Armada.\nTroben mort el jove desaparegut a la platja del Miracle


«Posar Figueres al dia, també en la gestió econòmica» - Empordà\n«Posar Figueres al dia, també en la gestió econòmica»\nL'alcaldessa de Figueres, Agnès Lladó, creu que a la ciutat hi ha hagut anys d'anar a la deriva\nAGNÈS LLADÓ 04.02.2020 | 09:53\nMés enllà de la crítica sistemàtica habitual de l'oposició, el govern funciona i anem posant la ciutat al dia després d'anys d'anar a la deriva.\nEl motiu pel qual hem hagut d'endarrerir la presentació dels pressupostos uns dies és bàsicament perquè, després de veure'ns obligats a endarrerir-nos per la sentència del Tribunal Català de Contractes, hem considerat que el millor és esperar la liquidació del pressupost del 2019 i poder saber el romanent real d'aquest. Això serà en els dies vinents i els pressupostos es podran aprovar d'acord amb la realitat dels comptes.\nEn set mesos hem començat a reconduir el desgavell econòmic del govern de Marta Felip i Jordi Masquef i podrem dotar la ciutat d'uns pressupostos rigorosos i amb més capacitat per afrontar els reptes que tenim davant.\nUns pressupostos que eliminaran despesa supèrflua, reforçaran els serveis públics i les inversions estratègiques i que no suposaran un increment d'impostos per als figuerencs i les figuerenques. Som l'única ciutat important de la demarcació que farà aquesta contenció en la pressió fiscal.\nEstem encarrilant la ciutat econòmicament i tindrem uns pressupostos que donaran resposta a les necessitats de la ciutat. En un moment on la iniciativa privada aposta de nou per la ciutat de Figueres.\nLa ciutat torna a funcionar. Figueres va pel bon camí.


La quarta revolució (Per a prendre consciència) - CENT PER CENT\nLa quarta revolució (Per a prendre consciència)\nParafrasejant Yuval Noah Hariri en una conferència sobre el paper dels humans al planeta, el més important que hem de saber sobre els humans prehistòrics és que eren poc importants. El seu impacte en el món no va ser molt més gran que el dels grumers. Llavors va més enllà i es pregunta com hem passat de ser simis insignificants a ser els governants del planeta.\nDins l’evolució humana podem destacar tres grans moments o eixos. Tres grans revolucions que van alterar la vida humana i la terra fa milers d’anys. La primera i la que precedeix les posteriors és la revolució cognitiva. A partir d’aquí, els Homo sapiens comencen a diferenciar-se de la resta d’éssers vius a nivell col·lectiu. Aquesta és la revolució de la imaginació: els humans tenim la capacitat d’inventar històries fictícies, sistemes complexos d’organitzacions immaterials, religions i cultures i això ens defineix com espècie. Per això, i gràcies a la imaginació i a la cooperació, els humans controlam el planeta.\nLa segona revolució també va ocasionar-se fa milers d’anys: la revolució agrícola. A partir d’aquí els grups humans comencen a créixer i a establir-se en poblats de cada vegada més grans, gràcies a la domesticació del blat, l’arròs, els animals, etc. Però en realitat no som els humans els que vàrem domesticar el blat, sinó que vàrem adaptar les nostres vides entorn al cereal; vàrem passar d’una dieta variada a tenir una dieta selectiva i poc diversa, vàrem deixar de trescar pel món i ens vam establir en zones concretes.\nVal a dir que després d’aquestes dues revolucions el món ja havia canviat. A causa de les societats caçadores-recol·lectores, s’extingiren més de 100 grans mamífers, com per exemple el mamut o el Myotragus Balearicus . A conseqüència de la revolució agrícola, grans quantitats d’hectàrees de bosc varen desaparèixer i es van desertificar, i van aparèixer gran diversitat de malalties. Els únics ecosistemes que es mantingueren intactes foren els marins: la mar va quedar intacta.\nDurant milers d’anys els humans s’expandiren forjant imperis, lluitaren per la religió i sobrevisqueren a grans epidèmies fins que va arribar la tercera gran revolució: la revolució\ncientífica. Posteriorment van arribar la revolució industrial, el colonialisme, la globalització, la transició demogràfica, la revolució tecnològica… Amb tot això, els humans esdevenim deus i controlam el planeta.\nPerò les conseqüències d’aquesta expansió ens afecten avui dia. Els últims 150 anys la temperatura de la terra ha pujat un grau sobre la mitjana global, el nivell del mar ha augmentat i molts ecosistemes ja no són el que eren. El canvi climàtic, el forat de la capa d’ozó, la desigualtat, la pobresa energètica, etc., són problemes causats per la crema de combustibles fòssils a partir de la revolució industrial.\nEns creim intocables però encara depenem constantment del planeta. L’any 2010 l’erupció d’un volcà a Islàndia paralitzà el trànsit aeri de mig món, i el 2011 el gran tsunami de Japó va devastar l’illa i va provocar una fuga radioactiva. Els recursos s’acaben i la demanda augmenta. L’únic sistema no afectat per les revolucions era la mar. Però amb la tercera Revolució la mar es troba amenaçada, els microplàstics s’han escampat per tots els oceans, la posidònia es mor i les espècies marines s’extingeixen.\nHem passat de ser animals insignificants a controlar el planeta i a ser el malson dels ecosistemes. Hem construït imperis, hem fet créixer exponencialment la producció d’aliments, hem creat històries i grans teixits comercials i hem construït grans ciutats. Però som més feliços que els nostres avantpassats prehistòrics? Si ho som, la nostra felicitat s’ha\naconseguit fent mal als nostres companys de viatge, a la resta d’éssers vius i al planeta. Som més poderosos que mai, però no sabem què fer amb el nostre poder; no tenim un\nantagonista a combatre perquè som nosaltres els dolents. Tot i això, encara som a temps de mitigar els mals de les revolucions i de recollir els fruits dels avenços socials, intel·lectuals i democràtics. Ara és l’hora de la quarta revolució, la revolució de la consciència. Prendre consciència per poder desenvolupar-nos diferent i ser més feliços.\nprevious post: Sense por del buit\nnext post: Jaume Santandreu: “El Déu que han creat els poderosos per dominar-nos no pot existir mai”


L'Obra Social «la Caixa» destina aquest any 2,6 milions d'euros a la lluita contra la pobresa infantil i l'exclusió social - Revista Cambrils\nPublicat el Divendres, 13 de juliol de 2018 11:00h\nProjectes de lluita contra la pobresa infantil i l'exclusió social | Cedida\nMés de 44.000 persones, la majoria nens i joves en risc o situació de pobresa, seran las beneficiàries dels ajuts que l’Obra Social ”la Caixa” ha concedit aquest any a través de 109 projectes socials impulsats per entitats de tot l’Estat. La suma d’aquests ajuts assoleix els 2,6 milions d’euros. La convocatòria de Lluita contra la Pobresa Infantil i l’Exclusió Social és la segona a resoldre’s del Programa d’Ajuts a Projectes d’Iniciatives Socials que impulsa anualment l’Obra Social ”la Caixa” i que per a aquest any contempla una inversió global de 19,7 milions d’euros en projectes que atenen diferents àrees, sempre amb el propòsit d’oferir oportunitats als col·lectius en situació de vulnerabilitat social.\nPor aquesta raó, es contemplen tres grans àmbits d’actuació:\nDesenvolupament social i educatiu de nens i joves en situació de pobresa, i les seves famílies.\nPromoció de la inclusió social per a persones en risc de pobresa o exclusió.\nAtenció de les necessitats bàsiques i pobresa energètica.\nLa convocatòria de lluita contra la pobresa infantil i l'exclusió social 2018 en xifres\nPer a la selecció dels projectes, a més d’avaluar els objectius, la metodologia i l’impacte previst, la Fundació Bancària ”la Caixa” posa èmfasi en aquells projectes que promouen el respecte i la dignitat de les persones, i que destinen temps a conèixer cada individu, potencien els seus interessos i la seva capacitat d’elecció i implicació. L’apoderament de les persones destinatàries com a agents actius de canvi és crucial en el disseny, el desenvolupament i l’avaluació de les activitats. Només així s’aconsegueix un plantejament integral, amb una perspectiva holística de la persona.\nEn els darrers anys, ha crescut notablement la presència de projectes de partenariat on cooperen i col·laboren dues o més entitats i/o amb l’Administració Pública, cosa que permet donar resposta integral a les necessitats de les persones ateses. Aquest perfil de projectes coincideix plenament amb una de les línies estratègiques per les quals aposta l’Obra Social ”la Caixa” a l’hora d’avaluar les propostes presentades. En aquesta convocatòria, 23 dels 109 projectes seleccionats es desenvoluparan a partir d’acords de partenariat.


Informe: denúncia dels retrocessos de drets humans a l'estat espanyol. Examen Periòdic Universal - IDHC\nInforme: denúncia dels retrocessos[...]\nAmb el pretext de la crisi econòmica el govern ha implementat polítiques i reformes legislatives que limiten i fins i tot vulneren drets fonamentals.\nRetrocessos en l'accés a la sanitat, l'educació, l'habitatge o l'alimentació; restriccions a la llibertat d'expressió i de manifestació; augment de casos de maltractaments a persones immigrants; i les condicions de les persones privades de llibertat són algunes de les qüestions que es denuncien a l'informe enviat a la Nacions Unides per denunciar les violacions de drets humans que s'estan produint al territori espanyol.\nLa greu situació social que es viu a Espanya, com a conseqüència de la crisi econòmica, es veu agreujada per les polítiques i reformes legislatives que atempten frontalment contra drets socials bàsics i llibertats civils. Per denunciar aquesta situació, l'Associació Pro Drets Humans d'Andalusia (APDHA), la Comissió Catalana d'Ajuda al Refugiat (CCAR), Educació per l'Acció Crítica, Entrepobles, el Grup de Recerca en Drets Humans i Sostenibilitat de la Càtedra UNESCO de la Universitat Politècnica de Catalunya, l'Institut de Drets Humans de Catalunya, l'Observatori DESC, Rights International Spain (RIS) i SOS Racisme Catalunya han enviat un informe al Consell de Drets Humans de l'ONU perquè sigui tingut en consideració durant el proper Examen Periòdic Universal a Espanya.\nEn aquest informe es detallen les normes que han desmantellat el model universal i gratuït de salut, que garantia el dret a la salut tal com es recull en la Constitució, introduint la figura de l'assegurat, el copagament farmacèutic o restringint el seu accés a les persones immigrants en situació irregular. També es constata la vulneració del dret a l'habitatge ia l'alimentació de moltes famílies en un país en què el 2013 s'han produït 67.189 desallotjaments, dels quals 38.141 estan vinculats a l'impagament del lloguer, i 7 milions de persones, el 16% de la població, pateix malnutrició.


Reus Refugi tanca la quarta edició de les Jornades amb «bones sensacions» | ReusDigital\nReus Refugi tanca la quarta edició de les Jornades amb «bones sensacions»\nEnguany s'han organitzat diverses activitats a diferents espais de la ciutat\nper Reusdigital.cat, Reus, Catalunya | 29 de novembre de 2021 a les 17:00 |\nUna imatge de la xerrada sobre trobar feina | Aleida López\nLes IV Jornades Reus Refugi arriben a la seva fi després de tres dies d'activitats. En aquesta edició, l'organització ha apostat per oferir diverses propostes a diferents espais de la ciutat. Les darreres han tingut lloc aquest dissabte 27 de novembre al Centre de Lectura, amb una bona afluència de públic. Concretament, es tractava d'una conferència sobre la situació dels docents a Colòmbia i una taula rodona amb l'odissea de trobar feina sent nouvingut com a tema central, que es podien seguir en directe a través del canal de Youtube de l'entitat (i que encara es poden veure).\n"Estem contents", assenyala el membre de Reus Refugi, Eduard López, qui comenta que, tot i els petits problemes d'última hora, els actes han anat "molt bé". Assegura que finalitzen aquesta quarta edició "amb bones sensacions", tot i que encara cal fer el balanç intern a l'assemblea. Personalment, López creu que aquestes jornades també han estat profitoses per la dinàmica interna de l'entitat: "Algunes persones, per diferents motius, havien estat una mica distanciades últimament, i tot això d'aquests dies ens ha fet tornar a connectar bé i fer equip de nou", ha comentat.\nSer professor a Colòmbia\nOscar Iván Socha Parra va protagonitzar la primera xerrada de la jornada de dissabte, sobre la repressió que pateixen els docents a Colòmbia, accentuada sobretot en entorns rurals. Socha va compartir amb el públic diversos materials sobre el seu país, un vídeo de la zona on havia treballat (el corregimiento de Turbay) i diverses notícies; així com les amenaces en forma de notes que havien rebut ell i els seus companys.\nEl professor colombià resideix a Reus des d'aquest estiu juntament amb la seva família, a l'espera que es resolgui la seva sol·licitud d'asil. Durant la seva intervenció, va explicar que valora molt poder estar aquí, en un lloc "sa i estalvi".\nTrobar feina sent estranger\nLa segona proposta era una taula rodona per parlar sobre el fet de trobar feina sent una persona estrangera que acaba d'arribar d'un altre país. Hi van participar tres joves, en Baha, en Souleymane i en Dembelé; i també M. Elisa Puigrodon, orientadora laboral, i Karim Sabni, soci fundador de la Cooperativa Idària i portaveu de la Coordinadora Obrim Fronteres (COF).\nPuigrodon va resumir que, un cop aquí, el que ha de fer la persona és "treure a la llum tot el seu passat i convertir-ho en papers". D'aquesta manera, s'intenta veure "què porta a la seva motxilla" i establir noves línies de formació que li puguin ser útils. El procés d'entrar al mercat laboral i trobar una feina més o menys estable pot durar entre 3 o 4 anys, però en molts casos es pot allargar perfectament 8 o 9 anys, va explicar la professional.\nPer part seva, Sabni va posar èmfasi que per a les administracions "no existeixen les persones en situació administrativa irregular", ja que no estan contemplades per a res. Va explicar la seva tasca a la cooperativa que, des de l'economia social i solidària, aposta per donar feina i contribuir a regularitzar la situació d'aquestes persones. A més, també va posar en relleu que veritablement "existeix tot un submón" de gent que sobreviu com pot en l'economia submergida; i de la importància de treballar en xarxa, de la sensibilització i de la informació per tal d'oferir sortides.\nA més a més, els tres joves van aportar les seves experiències personals a l'hora d'afrontar la situació de ser nou a un lloc, no parlar l'idioma, i posar-se a buscar feina. El Baha va remarcar que, al contrari del seu país d'origen, "aquí a Europa el que hi ha és el dret, i si es respecta, doncs tot va millor". També va reiterar les seves ganes de treballar, ja que aquest és el primer pas necessari per poder viure dignament. "Les dificultats que sorgeixen pel camí no poden impedir que arribis a aconseguir el que volies", va concloure.\nUnes jornades que han arribat per quedar-se\nLópez afirma que la idea és "mantenir aquestes jornades", tot i que cal veure quina orientació prendran en les pròximes edicions. Més enllà d'aquesta iniciativa, i de la tasca d'acompanyament i sensibilització que Reus Refugi fa dia rere dia, López avança que la pròxima cita està prevista pel 12 de desembre, en un acte per tal de commemorar el Dia Internacional dels Drets Humans (10 de desembre) i el Dia Internacional de la Persona Migrant (18 de desembre).\nReus és notícia, Reus, activitats, IV Jornades, Reus Refugi


Joies de la Cinemateca Antoni Martra Badia | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nJoies de la Cinemateca Antoni Martra Badia\n28 de Març de 2014, per Xavier Filella\nEl Centre de la Imatge Mas Iglésias va néixer l’any 2007 per tal d’integrar i difondre el magnífic fons documental fotogràfic i cinematogràfic creat a la ciutat per pioners d’aquests camps artístics a començaments del segle XX. Un patrimoni de tots preservat ara en aquest equipament municipal de referència del nostre país i que aplega el patrimoni fotogràfic i cinematogràfic relatiu a la ciutat de Reus i la seva àrea d’influència. És de rebut agrair la feina feta aquestes darreres dècades per les persones i institucions que ho han canalitzat, com Josep Maria Ribas i l’Agrupació Fotogràfica de Reus, el C.N. Reus Ploms i Fotosport, pel que fa a la Fototeca, i la família Martra i la Unitat d’Investigació del Cinema de la URV en el cas de la Cinemateca.\nAvui parlem de la Cinemateca Antoni Martra Badia, batejada en honor d’un dels pioners de la fotografia i del cinema reusenc. Vinculat al Centre de Lectura, va ser membre del seu Consell Directiu els anys 1903-1904, Antoni Martra Badia (1874-1939) es va dedicar a retratar i filmar la ciutat, els seus esdeveniments i la seva gent i a aconseguir pel·lícules d’altres autors per a la seva exhibició i preservació. Fundà la Sala Reus el 1906, una antiga barraca de fusta adaptada instal·lada a l’antiga plaça dels Quarters, ara plaça de la Llibertat. Martra era un personatge enamorat de la fotografia i el cinema del qual se’n conserven dues pel·lícules, la de 1929 sobre les festes de Reus, que va rodar amb Amadeu Valveny, i un film domèstic de 1934 amb imatges de les noces del seu fill.\nPer veure’n la importància dels fons que ha anat incorporant la Cinemateca, creada a partir l’arxiu Martra, només cal fer un breu repàs a unes quantes de les joies que s’han pogut recuperar de la destrucció gràcies a la gestió de la Unitat d’Investigació del Cinema, comandada per José Carlos Suárez i Pedro Nogales i la restauració de la Filmoteca de Catalunya. Un preuat llegat fet, entre d’altres, a partir d’importants documents fílmics de començament del segle XX, salvats de la degradació física per Antoni Martra Badia i complementats amb altres documents enregistrats per cineastes amateurs els anys quaranta, cinquanta i seixanta que s’han pogut classificar i catalogar gràcies a molts afeccionats particulars, institucions i famílies.\nVegem-ne un tast:\nEl 21 de juny de 2006 es van presentar a Reus quatre pel·lícules recuperades de l’arxiu Martra: Carnaval de Reus (1908), Funerali di Don Carlo a Varese (1909). Despedida de Bombita (1913) i Reus, sus fiestas y monumentos (1929). Aquests films i un documental de Canal Reus TV es van recollir en un DVD commemoratiu titulat Imatges de la Memòria i que va comptar amb el patrocini d’Antoni Martra i Solé.\nCarnaval de Reus, d’Albert Marro, és el film professional més antic de Reus trobat (1908), rodat per la casa Barcelona Hispano Films i que va ser estrenat a la Sala Reus amb la finalitat de contrarestar l’impacte que els espectacles Graner oferien al Teatre Bartrina. La pel·lícula reprodueix fidelment el Carnaval celebrat a la ciutat, l’arribada del Rei Carnestoltes a l’estació del Nord, la desfilada del diumenge, el ball de danses a l’actual plaça del Mercadal i la desfilada de carrosses del dimarts de carnaval.\nEl film Funerali di Don Carlo a Vares, que va ser exhibida al Museu del Carlisme de Navarra l’any 2012, ubicat a Estella-Lizarra, va esdevenir notícia destacada entre els cercles arxivístics i cinèfils. La pel·lícula és un documental històric que recull imatges reals dels funerals que es van fer a la localitat italiana de Varese l’any 1909 en honor d’un dels darrers pretendents carlins al tron espanyol, Carles VII.\nDespedida de Bombita (1913), d’Enrique Blanco, mostra l’última corrida, el 19 d’octubre de 1913, de Ricardo Torres amb el toreros Joselito, Rafael el Gallo i Regarterin. Un document d’alt valor cinematogràfic, ja que és una de les filmacions més antigues conservades de la productora Iberia Cines, predecessora dels laboratoris Madrid Film.\nReus, sus fiestas y monumentos (1929), film semiprofessional d’Antoni Martra i Amadeu Valveny, es va estrenar al Teatre Bartrina el 22 de desembre de 1929 i recollia originàriament quaranta minuts de filmació amb els carrers de la ciutat, actes ciutadans, escenes de Salou i imatges de les festes de Santa Marina, Sant Pere, Setmana Santa i Corpus.\nL’any 2007, del mateix fons de l’arxiu Martra, es va identificar un altre film: Cretinetti Re dei ladri (1909), una comèdia italiana, dirigida i interpretada pel còmic francès André Deed, restaurada per la Filmoteca de Catalunya i tres filmoteques italianes. Aquest film va ser projectat al Memorimage d’aquell any juntament a una altra filmació recuperada a Montblanc de l’arxiu de Núria Torné: Las fiestas de Reus en honor de Ntra. Sra. de la Misericòrdia (1929) que recull durant 12 minuts les festes del 25è aniversari de la coronació de la marededéu de Misericòrdia i on s’aprecien diversos actes de la commemoració i es reconeixen indrets de Reus com el Teatre Circ, el passeig Mata i l’estació del ferrocarril i es veuen imatges de l’arribada de les autoritats i la processó de la vint-i-quatrena.\nA aquesta primera llista de pel·lícules recuperades se n’hi han d’afegir moltes més: els importants fons no professionals que han llegat a la Cinemateca entitats com el Centre de Lectura, el Reus Deportiu i particulars i famílies.\nRepassem la llista de cineastes reusencs que Pedro Nogales, l’investigador de la URV, detalla l’any 2006 al llibre El cine no professional a Reus, editat per la Fundació Privada Liber. De la primera meitat del segle XX i que van filmar moltes imatges del Reus, la comarca i el país d’aquells moments destaquen a nivell semiprofessional: Joan Torrents Sardà, Josep Busquets i Fabregat (Niepce) i des d’un àmbit més domèstic: Antoni Escolà Gibert, Francesc Llevat Rosell, Miquel Martí Roig i Joaquim Oliva Mestre. De la segona meitat del segle XX, fins als any setanta, sobresurt la intensa activitat de cineastes amateurs, que es movien al voltant de concursos provincials i locals, com: Josep Maria Baiges Jansà, Josep Bargalló Badia, Josep Batista Adell, Antoni Cavallé Maresma, Sebastià Civit Barberà, David Constantí Cunillera, Antoni Escolà Salvadó, Josep Maria Gort Sardà, Gonçal de la Guàrdia Boronat, Víctor Guix Castellví, Francesc Jané Badia, Jordi Llaberia Escuté, Marc Maré Massó, Antoni Martra Nolla, Francesc Mercadé Bosch, Josep Maria Mitjà Martí, Joaquim Prats Besora, Llorenç Reverter Llagostera, Lluís Ripoll Querol, Josep Roca Aguiló, Josep Romeu Clofent, Josep Maria Rull Bertomeu, Rafael Saludes Ramos, Jordi Vall Cirè, Anton Maria Vidal Colominas,...\nDel prestigiós fons de Francesc Llevat Rosell, films cedits a la cinemateca pel Centre de Lectura, resulten imprescindibles i sobresurten entre d’altres, els documentals històrics Visita del Comte Ciano a Tarragona(1939), Concentración Provincial de FET y de las JONS (1939) i Visita de Franco a Reus l’any 1942.\nTambé són significatius els fons cedits, recentment, per Antoni Ros, de Salou, que han donat peu a la sèrie de documentals Parlem de Salou, repàs del Salou de la primera meitat del segle XX, les festes i tradicions de la vila, la seva vida quotidiana i els records que hi han quedat.\nI així successivament podríem anar resseguint el fil del patrimoni recuperat que fins ara es trobava guardat en arxius i calaixos diversos, a punt de malmetre’s, i que s’han salvat gràcies a la Cinemateca Antoni Martra Badia i la Filmoteca de Catalunya.\nUna feina de recerca i de salvament del nostre patrimoni cinematogràfic pensat com a servei públic, que caldria anar incentivant i promocionant constantment des de l’òptica pública.\nLa memòria i generositat dels seus donants particulars mereix el nostre agraïment i el respecte més sincer. Haver-ho posat a l’abast de tothom els honora.\n2Fem de les rodalies el veritable ferrocarril de proximitat\n3L'Antígona desobedient, la nostra


Carta a una mestra, a l’Alícia de Blanes | Amb els peus a terra\n← Article previ Més cartes a Alícia →\n2 thoughts on “Carta a una mestra, a l’Alícia de Blanes”\nTeresa 12 novembre 2012 at 18:28\nJo també soc mestra i penso que el que hem d´ensenyar es a tener cirteri propi i pensament propi, espero que la señora Camacho no canvii i continui tenint el seu pensament. Respecte al castellà, mireu jo penso que a Catalunya el primer idioma ha de esser el català, no ho discuiteixo pero a la fira de Berlin parlant de cultura catalana no van convidar a cap escriptor amb castellà, tan bons como son: Eduardo Mendoza, Joan Marse, Vazquez Montalvan. A la meva escola ens recomanen que parlem català entre els companys, jo parlo el que em ve de gust, no em deixo portar pel pensament únic, si la mestra es catalana li parlo en català, si es castellana o espanyola li parlo en castellà si es la llengua que parlem habitualment. I curiosament he entrat a esta página perque m´ha semblat que Enric Queralt va ser company meu a l´escola de Magisteri de Tarragona, llavors, si es aquest i es de l´any 1954-55, em renyava per que jo era una estudiant que lluitava per la democracia. Li feia por, però poder m´equivoco. Si no ha fet magisteri a Tarragona no es i si no te al voltant de 55 anys tampoc, pero… en cas contrari… fora massa.\nEnric Queralt 13 novembre 2012 at 1:54\nun nom bonic, la nostra filla gran també se’n diu. Us agraeixo el comentari, de veritat, tot i discrepar-hi.\nEm sap greu però diria que no sóc la persona a la què feu referència. Un servidor és el de l’any 56, ja del segle passat, i se’n va anar a estudiar l’ofici de mestre a l’Escola de Mestres de Sant Cugat (UAB)que, ja en aquell temps, oferia una formació inicial excepcional: Àngels Prat, Quim Franch, Anna Teberosky, David Barba, Lluís López del Castillo, Assumpta Fargas, Jaume Colomer, Lluïsa Jové, etc. Totes, persones altament qualificades, entusiastes, dedicades i , sobretot, compromeses en la millora de l’Escola del nostre petit i estimat país: Catalunya.


Exposició L’enigma iber | Sortides amb gràcia\nPublicat el Juliol 8, 2021 per jafrigola\nAvui anem a una exposició que ens acosta a una civilització que ja ens ha sortit diverses vegades a Sortides amb gràcia. N’hem visitat diversos jaciments que trobem a diferents punts de la geografia catalana i que també podem trobar per tota la franja mediterrània. Va ser una de les civilitzacions més importants del mar Mediterrani durant bona part del primer mil·lenni a.n.e. (abans de la nostra era). De fet, son els nostres avantpassats, però, tot i això, son encara força desconeguts. Avui mirarem de saber-ne alguna cosa més tot visitant l’exposició L’enigma iber, arqueologia d’una civilització al Museu d’Arqueologia de Catalunya.\nTot i ser una de les més importants de l’edat del ferro, la civilització ibèrica és encara una de les més desconegudes. No va ser fins a final del segle XIX quan diverses descobertes arqueològiques, no exemptes de polèmica, van començar a posar sobre la taula de l’atenció general aquesta cultura present a tot el llevant des del golf de Lleó fins al sud-est peninsular. De fet, alguns historiadors clàssics grecollatins, com Plini el vell, Estrabó o Tit Livi en van parlar, però posteriorment va caure en l’oblit.\nVas amb forma de brau.\nLa cultura ibèrica va començar a reaparèixer, per dir-ho d’alguna manera, a partir de la troballa de centenars d’escultures de pedra, sobretot dames oferents, al Cerro de los Santos (Montealegre del Castillo, Albacete), mitjan segle XIX. En un primer moment no es van ubicar en una cultura concreta, però, tot i això, van despertar un gran interès, incloent-hi el comercial, fins al punt que va aparèixer un cert mercat de falsificacions, fet que va arribar a posar en dubte la credibilitat d’algunes troballes, com la Dama d’Elx, que posteriorment es convertiria en imatge icònica de la cultura ibèrica, l’any 1897 a Alcúdia. Tot i això, l’arqueòleg i hispanista Pierre Paris va saber veure’n la importància i, a banda de comprar-la per al Museu del Louvre, va iniciar la divulgació de l’existència d’aquesta civilització a escala europea.\nFre de cavall.\nA principi del segle XX l’Institut d’Estudis Catalans i la Comissió d’Investigacions Prehistòriques i Paleontològiques van començar un seguit d’excavacions en diferents jaciments a l’est de la península ibèrica, de nord a sud, i a poc a poc es va anar definint la cultura ibèrica, la seva cronologia i la extensió territorial. L’objectiu de l’exposició que avui visitem és explicar el que s’ha anat coneixent d’aquest cultura i què en sabem gràcies a les darreres investigacions i descobertes.\nCollaret de vidre.\nLa veritat és que, tot i que cada cop se’n sap una mica més, la civilització ibera és encara força desconeguda i és objecte de debat entre els investigadors, d’aquí el títol de l’exposició: L’enigma iber. Una exposició que està organitzada en set àmbits que segueixen un cert fil cronològic: A la recerca dels ibers, El mosaic iber, Els primers ibers, El temps dels prínceps, Iberia endins, Entre Roma i Cartago, i La fi d’un món. Entre aquests àmbits hi ha uns espais on, mitjançant uns vídeos, sis especialistes que intenten contestar, o no, sis enigmes: D’on venen els ibers? Quina llengua parlaven? En què creien? Com s’enfrontaven a la mort? Hi va haver una ciutat ibèrica a Barcelona? I, per on va creuar Anníbal els Pirineus?.\nDama de Baza.\nLes dues sales d’exposicions temporals del MAC, amb més de 1.000 m2 presenten un conjunt de gairebé 500 objectes provinents de 38 museus i institucions de Catalunya, Espanya i França, entre les quals hi ha la col·lecció del mateix MAC i dels diferents jaciments que en formen part. Entre els objectes exposats hi ha les rèpliques de dues de les principals obres ibèriques conegudes: la icònica Dama d’Elx, i la Dama de Baza, l’escultura d’una dona, ricament guarnida, amb expressió serena, asseguda en un tron alat i amb un colom a la mà, com les divinitats orientals. Va ser trobada l’any 1971 en una excavació a la necròpolis de Cerro Santuario (Baza, Granada).\nTors de guerrer.\nEntre les peces que s’exhibeixen es poden destacar la Panòplia dels guerrers d’alt rang de la necròpolis de Can Canyís (Banyeres del Penedès, Baix Penedès), un dels primers testimonis de la formació de la cultura ibèrica al nord de l’Ebre, en el període anomenat ibèric antic; un grup escultòric d’un genet llancejant un guerrer, de la necròpolis dinàstica de Cerrillo Blanco de Porcuna (Jaén, Andalusia); el tors d’un guerrer d’Ilici (l’Alcúdia d’Elx, País Valencià), obra icònica d’art ibèric; el tresor de Tivissa (Ribera d’Ebre), una de les millors mostres d’orfebreria ibèrica de la Península; l’estela de Jumilla, de Coimbra del Barranco Ancho de Jumilla (Múrcia), amb bellíssims relleus esculpits; inscripcions en escriptura ibèrica nord-oriental, procedents d’Ullastret (Baix Empordà), entre les quals hi ha algunes de les més antigues documentades a la península ibèrica.\nEspasa i morrió de cavall.\nTambé hi ha ceràmiques amb inscripcions ibèriques de l’oppidum d’Ensérune (Llenguadoc, França), que assenyalen els límits d’expansió de la civilització ibèrica cap el nord; exvots ibèrics de santuaris del sud i sud-est peninsular conservats a les col·leccions del MAC; un crani travessat per un clau, procedent d’Ullastret, que és el més ben conservat de l’edat del ferro i testimonia un enigmàtic costum dels pobles ibers del nord-est peninsular; la falcata de l’Almedinilla (Còrdova) i altres exemplars d’armament ibèric en excel·lent estat de conservació; el vas dels guerrers de la necròpolis de l’Oliva (País Valencià), amb escenes de batalla pintades; armament i monedes testimoni del pas de l’exèrcit cartaginès d’Anníbal per les actuals terres catalanes; caps d’home i dona procedents del santuari del Cerro de los Santos (Múrcia), i els fragments que es conserven del monument ibèric de Cal Posastre (Sant Martí Sarroca), un dels pocs exemples d’escultura ibèrica monumental conservats a Catalunya.\nTots aquests objectes serveixen per il·lustrar el coneixement que s’ha adquirit al llarg dels anys amb l’estudi del conjunt de troballes fetes als diferents jaciments que s’han anat localitzant i excavant. El primer àmbit de l’exposició, explica com el món científic va arribar a adquirir consciència de l’existència de la civilització ibèrica i com es van començar a dur a terme les primeres excavacions i com van anar apareixent les troballes arqueològiques, entre les quals, el conjunt d’objectes que es mostren.\nFigura femenina tocant la cítara.\nEl segon àmbit explica qui van ser els ibers, en realitat, un conjunt de pobles que van viure al llevant de la península ibèrica, des del Llenguadoc occità fins a l’interior de l’actual Andalusia, entre els segles VI i I a.n.e. La civilització ibèrica és doncs un conjunt heterogeni de pobles, amb una gran diversitat interna, però amb uns trets comuns que permeten ubicar-los en una mateixa cultura. Entre els pobles que s’han descrit hi ha els Cossetans, els Bastetans, els Edetans, els Indigets, els Laietans, els Lacetans, els Contestans, els Ilercavons i els Ilergets. Alguns dels quals ja ens han sortir en algunes de les Sortides. A l’exposició podem veure situats sobre el mapa les zones que van ocupar i també com s’hi van referir alguns autors clàssics grecollatins, com els citats Plini el vell, Estrabó o Tit Livi, tot i que, sovint amb imprecisions i, fins i tot, amb errades, segons s’ha pogut demostrar amb els estudis arqueològics.\nPes de teler amb inscripcions.\nEl tercer àmbit de l’exposició ens explica com va sorgir la cultura ibèrica. En realitat sembla que els ibers van ser l’evolució dels mateixos grups que ja habitaven tot aquest sector de la península i del sorgiment de cabdills a la primera edat del ferro (segles VIII i VII a.n.e), tal com demostren les residències senyorials que s’han trobat en diversos jaciments; a banda dels contactes i relacions amb altres pobles i civilitzacions mediterrànies, com fenicis, púnics i grecs, que van anar arribant i establint colònies a la península ibèrica. El tret distintiu que fa que es reconeguin els diferents pobles ibers com una mateixa cultura, és el fet de tenir una mateixa realitat lingüística, un mateix idioma, del qual n’hi ha mostres escrites, però que encara no se n’ha pogut desxifrar, tot i que hi ha algunes tesis de com podria sonar.\nAl quart àmbit de l’exposició podem conèixer com s’estructurava la societat ibèrica, sobretot entre els segles IV i I a.n.e. És en aquest àmbit on hi ha peces d’art ibèric que mostren com eren els ibers, com un grup escultòric d’un genet llancejant un enemic, trobat a la necròpolis de Cerrillo Blanco de Porcuna (Jaén); o el tors d’un guerrer trobat a Ilici (l’Alcúdia d’Elx). Són objectes que permeten veure com eren les elits ibèriques. També és en aquest àmbit on hi ha una col·lecció d’exvots que es conserven al MAC i que mostra com eren els diferents grups i classes socials.\nIberia endins és el nom del cinquè àmbit, que vol mostrar com eren els paisatges i les economies dels assentaments dels pobles ibèrics. A banda de diversos objectes relacionats amb el món del treball i de la vida quotidiana, en aquest àmbit hi ha un audiovisual immersiu que transporta el visitant a la capital dels Indigets, Ullastret, mitjançant una reconstrucció virtual d’aquesta antiga ciutat ibèrica situada a l’Empordà. Un altre audiovisual mostra diversos jaciments ibèrics de la península ibèrica a vista d’ocell, de manera que es pot veure les diferents maneres d’organitzar els llocs de poblament que tenien els ibers. En aquest mateix àmbit es poden veure situats en un mapa els museus i jaciments que formen part de la “Ruta dels Ibers” a Catalunya, un projecte de turisme cultural coordinat des del Museu d’Arqueologia de Catalunya que té per objectiu donar a conèixer els principals jaciments ibèrics del nostre país, així com els pobles que els habitaven. Aquest projecte va sorgí arran de l’exposició “Els Ibers. Prínceps d’Occident”, que va tenir lloc l’any 1998 i que va suposar la descoberta de la cultura ibèrica per al gran públic.\nEspasa i beina d’espasa.\nEl sisè àmbit explora com va afectar als pobles ibers l’enfrontament bèl·lic entre les dues potències de la Mediterrània de l’època. Entre Roma i Cartago, aquest és el títol de l’àmbit, explica com aquest conflicte armat va implicar molts altres pobles mediterranis, a més dels ibers, els celtibers a la península ibèrica, els celtes, els númides, els libis, els sards o els baleàrics de les illes, entre altres, convertint-se, de fet, en un conflicte global. Pel que fa als ibers, van participar com a mercenaris, tot donant suport a uns o altres, en funció dels interessos de cada moment. Com sabem, el resultat fou molt dolent pels ibers, que van veure morir els seus líders, com Indíbil i Mandoni, i que van acabar sotmesos als invasors romans.\nEl setè i darrer àmbit, La fi d’un món, és una mena d’epíleg, on s’explica les conseqüències de la conquesta de la península ibèrica per part de Roma i el consegüent procés de romanització que va comportar la desaparició de la organització, la llengua i la cultura ibèrics. És en aquest àmbit on s’exposen les restes de l’estela de Can Posastre, un monument honorífic o commemoratiu que va ser destruït intencionadament i les restes llençades en diferents fosses, a l’entorn del segle II a.n.e. És una peça excepcional, de grans dimensions, amb una policromia i una iconografia singulars.\nEncardinats en els set àmbits expositius hi ha sis enigmes, uns espais on uns plafons i sis especialistes, mitjançant uns petits vídeos, intenten donar resposta a preguntes a les quals l’arqueologia encara no ha aconseguit trobar del tot el desllorigador. El primer és d’on venen els ibers? Els seus ritus funeraris, cremaven els difunts, dificulten les investigacions. Amb tot, s’han pogut trobar alguns cossos que per una o altra raó no vas ser cremats i la teoria actual és que els ibers, com altres poblacions preromanes de la península son el resultat de l’evolució de les poblacions locals amb influències degudes al contacte amb altres grups del continent. El segon enigma és la llengua. Tot i que s’han trobat inscripcions hi ha molt poca informació de com era la llengua. Algunes teories apunten que podria estar emparentada amb l’aquità o amb el basc antic. Fins ara s’ha aconseguit una probable transcripció fonètica aproximada i a l’exposició es poden sentir algunes possibles paraules, però, ara per ara, la llengua ibèrica segueix sent incomprensible.\nFigura de cavallet carregat amb dos bocois.\nEl tercer enigma fa referència a les creences i la religiositat dels ibers. En què creien? En realitat, tampoc hi ha prou informació per arribar a conclusions categòriques, però les troballes fetes en els diferents jaciments permeten pensar que tenien una espiritualitat força complexa i amb força importància, tant en l’àmbit individual com en el col·lectiu. El quart enigma parla de la relació davant la mort, com eren els ritus funeraris? Se sap que cremaven els difunts, però sembla que no tothom tenia dret a que les seves cendres fossin dipositades en una urna funerària amb els seus objectes personals. Aquest sembla un ritual reservat a les elits, però no se sap quin tractament es donava a la resta de la població. Per altra banda, alguns nadons morts durant el part o pocs dies després eren enterrats sota el paviment de cases i tallers. No se’n sap el motiu exacte, ni si es feia amb tots els nadons.\nObjectes trobats al jaciment del turó de la Rovira.\nEl cinquè enigma es pregunta: Hi va haver una ciutat ibera a Barcelona? Era Barkeno la capitals dels laietans? Certament s’han trobat alguns assentaments a Montjuic i al Turó de la Rovira, però, tot i que hi ha coneixement de l’existència de Barkeno gràcies a fonts numismàtiques, la proximitat amb un gran nucli com Burriac/Iluro a Cabrera de Mar i al fet que sembla que no hi havia dues grans capitals en un mateix territori, fa que el debat segueixi obert.\nCap femení. Dama de Cánovas.\nEl darrer enigma és una de les grans preguntes de la història. És ben sabut que, camí de Roma, el cartaginès Anníbal va creuar els Pirineus amb 90.000 homes, 12.000 genets i una seixantena d’elefants, però, per on va passar? Quina ruta va seguir? Tot i que hi ha diverses hipòtesis, ara per ara segueix sent una incògnita de l’arqueologia saber quin camí va seguir entre l’Ebre i els Pirineus i quin pas va fer servir per creuar-los.\nTot visitant l’exposició L’enigma iber, arqueologia d’una civilització, podrem conèixer una mica més de nosaltres, perquè podrem saber com eren aquests avantpassats nostres, que han quedat mig oblidats per la intensa petjada que va deixar a partir de la seva arribada a la península.\nAribals. Ampolletes per a perfums.\nExposició L’enigma iber, arqueologia d’una civilització\nPasseig de Santa Madrona, 39 -41\nL'entrada va ser publicada el Arqueologia, Barcelona ciutat, Museus i exposicions per jafrigola. Guarda l'enllaç permanent.


amb ulls de sargantana 2: DUETTO'SSSS..\nl'imatge et portara a la versio que la Carme n'ha fet\nsi clikes a sobre, veuras la versio que n'ha fet la Carme\nPublicat per sargantana a 23:11\nXeXu 4 de juny de 2013, a les 23:21\nQue originals les teves fotos, s'ha de tenir ull per veure les parelles i fotografiar-les. Fotos temàtiques, m'agrada!\nsargantana 5 de juny de 2013, a les 22:21\nara paso moltes estonetes amb les fotos..\ni es nota..oi?\nvaig per epoques jo tambe\njpmerch 4 de juny de 2013, a les 23:42\nLes gavines sembla que no són parella, eh?\nsargantana 5 de juny de 2013, a les 22:23\ndiuen que son amigues i residents a Llança\n(em sembla que estan embolicades pero..un rotllet d'estiu i prou...)\nsa lluna 4 de juny de 2013, a les 23:53\nBona caça senyoreta!! hauré de fer un pensament i traslladar-la a la secció de "clics que enganxen" al meu blog, perquè veig que això va progressant a passes gegantines cap una nova i espectacular sargantana. :)\nPer cert...necessita representant??\nEn falta una...de tu i jo, jejjej\nsargantana 5 de juny de 2013, a les 22:25\ndepend de la comisio que em cobris...jajajjajajjaja\ni la foto..si no la vol l'interviu per la portada..la pugem un dia d'aquets..fa??\nsa lluna 6 de juny de 2013, a les 12:23\nmmm ... estic pensant encara amb la comissió ...jejjeje\nI xerrant de comissions, i si aprofitem i cobrem una bona pasta als d'interviu i ens anem de vacances??\nUn dia d'aquests, quan tu vulguis, la podem pujar...en tinc una molt sucosa!! jajjaja\nBesest ninona i molt bon dia!!\nsargantana 6 de juny de 2013, a les 12:48\nostres..em de parlar tu i jo....jajajjajajaj\nen privatttt !!!\nsa lluna 6 de juny de 2013, a les 12:52\nCarme Rosanas 5 de juny de 2013, a les 0:05\nOstres, que maques, que maques... i ara jo quina parella et robo? :) totes m'agraden!!!\nsargantana 5 de juny de 2013, a les 22:26\nte les regalo totes !! nomes faltaria !!\nGlo.Bos.blog 5 de juny de 2013, a les 10:25\nTotes són MOLT boniques, però les fulles m'enamoren!\nsargantana 5 de juny de 2013, a les 22:31\ntenen el regust de la resistencia\nbona nit, Gloria\nM. Roser 5 de juny de 2013, a les 20:31\nCaram , si que n'hi ha de parelles a la natura! Totes les fotos són boniques, però jo , com la Glòria, trobo que les fulles són molt especials!!!\nsargantana 5 de juny de 2013, a les 22:34\ni pla mes....\nles fulles guanyen..ja ho veig\nGarbí24 5 de juny de 2013, a les 22:04\nJo hi afegiria dos copes de cava per brindar per tu....... :-)\nsargantana 5 de juny de 2013, a les 22:35\ncom saps que m'agrada tant el cava??\nIldefonso Robledo 6 de juny de 2013, a les 7:20\nSi algo es propio de la vida es el dualismo... Todo es doble... Y todo, en su contradiccion, se conjuga...\nEl mundo es el resultado, feliz o infeliz, de ese dualismo...\nsargantana 6 de juny de 2013, a les 12:19\nun abrazo o un beso...buen dilema, verdad?


VIST, la demanda d’aclariment del C.E. Berguedà en relació als empats del C.E. Terrassa B contra el C.E. Maragall a la ronda 5 i el C.E. Catalònia a la ronda 6.\nPrimer: El president del Comitè s’inhibeix d’aquest assumpte, ja que el seu club està implicat.\nSegon Les Lleis dels Escacs permeten acordar taules entre els jugadors i això per si sols no pot ser motiu d’obertura d’un expedient. El club o la persona demandant ha d’aportar proves i no només indicis de què un determinat partit es va predeterminar.\nTercer: Es comunica al C.E. Berguedà que un cop comprovades les signatures dels jugadors dels tres equips no s’aprecia cap indici de què aquests partits hagin estat predeterminats. Les signatures demostren que els jugadors d’ambdós equips de cada matx van estar presents i per tant no es pot demostrar la predeterminació del resultat.\nQuart: Es mantenen els resultats d’ambdós partits que van finalitzar en empat.


Accés a informació pública — Alt Penedes\nAccés a informació pública informació pública ccap, accés a la informació pública consell comarcal alt penedès, transparència consell comarcal alt penedès, ccap accés informació pública https://www.ccapenedes.cat/el-consell/dret-dacces-a-la-informacio-publica https://www.ccapenedes.cat/@@site-logo/logo_color_CCAP.png\ninformació pública ccap, accés a la informació pública consell comarcal alt penedès, transparència consell comarcal alt penedès, ccap accés informació pública\nTotes les persones a partir de 16 anys tenen dret a accedir a la informació elaborada per l’Administració i a la informació que aquesta té en el seu poder com a conseqüència de la seva activitat o de l’exercici de les seves funcions, inclosa la que li subministren els altres subjectes obligats d’acord amb la Llei (article 18 de la Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern).\nEs tracta d’un dret que es pot exercir a títol individual o en nom i representació de qualsevol persona jurídica legalment constituïda, no condicionat a un interès personal ni subjecte a motivació ni invocació de cap norma. Tot i que no és necessari motivar la sol·licitud, si s'exposen els motius podran ser tinguts en consideració en emetre la resolució d’accés.\nEl dret d’accés a la informació pública només pot ser denegat o restringit si el coneixement o la divulgació de la informació comporta un perjudici per a o interfereix amb:\nEl principi d’igualtat de les parts en els processos judicial o la tutela judicial efectiva.\nLa informació que té la condició de protegida i així ho estableix expressament una norma amb rang de llei.\nNormativa reguladora del dret d’accés a la informació pública\nSol·licitud d'accés a la informació pública del Consell Comarcal de l'Alt Penedès\nEl Consell Comarcal de l'Alt Penedès posa a l’abast de la ciutadania la informació pública de què disposa a través del portal de transparència. Si alguna informació no es localitza en aquest portal, es pot exercir el dret d’accés a la informació pública mitjançant la sol·licitud d'accés a la informació pública del portal de Tràmits i Gestions del Consell Comarcal.\nNo s'admetran sol·licituds quan:\nEs demanin notes, esborranys, resums, opinions o qualsevol document de treball intern sense rellevància o interès públic.\nPer obtenir la informació sol·licitada calgui una tasca complexa d’elaboració o reelaboració. En aquest cas, es podria lliurar la informació de manera desglossada, amb l’audiència prèvia a la persona interessada.\nSe sol·liciti documentació en fase d’elaboració o que s’hagi de fer pública dins el termini de 3 mesos.\nConsisteixin en consultes jurídiques o peticions d’informes o dictàmens.\nSiguin manifestament repetitives o tinguin un caràcter abusiu no justificat amb la finalitat de Transparència.\nResolució de les sol·licituds d'accés a la informació pública del Consell Comarcal de l'Alt Penedès\nSi la sol·licitud d’informació és estimada totalment i no es produeix oposició de tercers, la resolució facilitarà les dades directament o podrà ser substituïda per una comunicació que indicarà com accedir a la informació sol·licitada. Aquesta comunicació es realitzarà en el termini màxim d’un mes, des del dia següent a la recepció de la sol·licitud.\nEl Consell Comarcal subministrarà la informació en el format especificat a la sol·licitud, llevat dels casos següents:\nSi hi ha una alternativa més econòmica, sempre que no dificulti l'accés a les dades.\nSi el Consell Comarcal ja ha difós o publicat provisionalment la informació en un altre format. En aquest cas s'indicarà la font d’informació per a la seva consulta.\nSi es considera raonable utilitzar un format diferent del sol·licitat, amb justificació de l’elecció.\nSi el format en el qual s'ha sol·licitat la informació pot comportar un dany per al document original.\nSi tècnicament no és possible fer una còpia en el format en el qual s'ha sol·licitat la informació.\nSi el format en el qual s'ha sol·licitat la informació pot afectar els drets de propietat intel·lectual.\nCondicions per a la reutilització de la informació pública del Consell Comarcal de l'Alt Penedès\nD’acord amb l’article 17.1 de la Llei 19/2014, de 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern, i els articles 74 i 75 del Decret 8/2021, de 9 de febrer, de transparència i dret d´accés a la informació pública, la reutilització de la informació pública és lliure i no està subjecta a restriccions.\nLa informació pública del Consell Comarcal de l'Alt Penedès es podrà reutilitzar sota la responsabilitat exclusiva de la persona reutilitzadora, d'acord amb la normativa de protecció de dades i d'acord amb les condicions generals següents:\nCal citar la font dels documents objecte de la reutilització. Aquesta cita es pot fer de la següent manera: "Origen de les dades: Consell Comarcal de l’Alt Penedès "\nCal esmentar la data de l'última actualització dels documents objecte de la reutilització, sempre i quan estigués inclosa en el document original.\nNo es podrà indicar, insinuar o suggerir que el Consell Comarcal de l’Alt Penedès, com a titular de la informació reutilitzada, participa, patrocina o dona suport a la reutilització que es dugui a terme amb la informació.\nS'han de conservar, no alterar ni suprimir, les metadades sobre la data d'actualització i les condicions de reutilització aplicables (incloses, si escau, en el document posat a disposició per a la seva reutilització).\nEn el cas que s'hagin facilitat dades anonimitzades o pseudonimitzades, està prohibit revertir el procés de dissociació mitjançant l'addició de noves dades obtingudes d'altres fonts.\nLa persona sol·licitant d'informació pública podrà demanar un certificat de les condicions de reutilització que regeixen per a aquella informació en un moment determinat. Aquest certificat s´expedirà en un termini màxim de quinze dies hàbils comptadors des de la recepció de la sol·licitud.\nGestió de les sol·licituds d'accés a la informació pública del Consell Comarcal de l'Alt Penedès (portal de Transparència)\nComissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública (GAIP) - Generalitat de Catalunya\nLa Comissió de Garantia del Dret d'Accés a la Informació Pública és l'òrgan independent de garantia a qui es pot reclamar si una administració de Catalunya, o qualsevol ens, organisme o empresa pública que en depengui, no facilita l'accés a una informació pública sol·licitada.\nEl procediment de reclamació davant la GAIP és ràpid (dos mesos) i gratuït. Per presentar una reclamació davant la GAIP només cal omplir un senzill formulari que es pot tramitar electrònicament des de la seva pàgina web.\nDarrera actualització: 05/04/2022 14:02:42


Pels drets socials, laborals i democràtics, el 12M15M pren la ciutat!\nEscrito por Óscar Simón\tValora este artículo\nTweet\tPer Óscar Simón. Ismael, Javi i Dani portaven des del 29M enpresó preventiva sense fiança. Tots tres van ser detinguts en el matí de la vaga. Laura, secretària d'organització de la federació local de la CGT de Barcelona, està en les mateixes condicions des del dimecres 25 d'abril.\tPer Óscar Simón. Ismael, Javi i Dani porten des del 29M enpresó preventiva sense fiança. Tots tres van ser detinguts en el matí de la vaga. Laura, secretària d'organització de la federació local de la CGT de Barcelona, està en les mateixes condicions des del dimecres 25 d'abril a causa de la seva participació en una "perfomance" a cara descoberta en la qual es cremaven simbòlicament unes caixes. La policia va entrar el passat dia 24 a la fàbrica SEAT per detenir dos delegats sindicals, un de CCOO i un altre d'UGT, acusats d'insultar un esquirol. Es van dur tots dos emmanillats a comissaria\nEl dia 29 de març, dues persones van perdre un ull a causa de trets de pilotes de goma. Una altra va perdre la melsa rebentada a cops. Prop de vint manifestants van patir trencaments d'ossos en les extremitats. Com a mínim quatre vaguistes han pagat fiances d'entre 3.000 € i 6.000 € per evitar l'ingrés a la presó. Es fustiga i s’identifica els manifestants.\nEls Mossos d'Esquadra han llançat una web on apareixen 68 persones que suposadament participen en disturbis i anima a la delació. Aquesta web, a part de ser probablement il·legal ja que vulnera el dret a la intimitat i publica fotos de persones que no estan imputades, recorda el gran germà orwellià.\nA més, amb motiu de la cimera del BCE, Barcelona serà presa per cinc mil policies. Es va suspendre el tractat de Schenghen que permet la lliure circulació de ciutadanes europees. L'excusa: una suposada contracimera de la qual només Felip Puig, conseller d'Interior, coneix la seva existència. Durant les últimes hores, el ministre d'Interior ha dit públicament que no es permetrà cap acampada, en clara amenaça a les protestes que s'estan organitzant al voltant del 12 i 15 de Maig. Aquests atacs a les llibertats i drets civils són el reflex repressiu dels plans d'ajust estructural duts endavant pels governs del PP i de CiU. El puny de ferro s'amaga sota un guant de seda de paraules –com austeritat, racionalització de la despesa, consolidació fiscal i altres neologismes (un cop més 1984) – a què ens tenen acostumades els neocon.\nLa repressió està sent especialment dura a Catalunya i sobretot a Barcelona, per tres motius. Primer, la deriva autoritària de Felip Puig. Segon, el gran èxit de la vaga del 29M: centenars de piquets van bloquejar la ciutat, en la indústria es va aturar el 80% i el metall –sector al qual pertany SEAT– va superar el 90%. L'esquerra sindical, el 15M i el fet de coincidir totes les convocatòries en espais molt propers van convertir el centre de la ciutat en lloc de trobada per més de mig milió de persones. I tercer, i segurament el més important, les properes mobilitzacions del #12M15M.\nPP i CiU tenen clar el clima actual de rebuig a les polítiques d'austeritat i la constatació per part de la població que la situació es va deteriorant una mica més amb cada nova retallada. Cada vegada és major la certesa social que l'austeritat és per al 99% mentre l'1% es queda amb tot. Un escenari amb les places plenes de milers de persones mobilitzant diàriament, animant la gent a lluitar en defensa dels serveis públics, per condicions laborals dignes, contra el rescat als bancs i pel dret a l'habitatge pot ser molt més explosiu que el de 2011. Avui, un any després, hi ha assemblees en molts barris i pobles, hi ha una major capacitat organitzativa i una capa de noves activistes. El substrat sobre el qual es poden desenvolupar les acampades i les mobilitzacions associades és molt més fort que el 2011.\nL'estratègia de Puig i Fernández Díaz és clara. Saben que hi ha un grup de gent que sortirà al carrer segur, i saben també que milions de persones estan mirant cap el 15M. Saben que milions de persones se senten part d'aquest esperit reivindicatiu; un esperit que situal al centre la dimensió col·lectiva de la vida, que trenca amb l'individualisme i que qüestiona profundament les bases des sistema de representació. Puig i Fernández Díaz recorden molt bé què va passar a Barcelona l'any passat: la policia va ser derrotada a plaça Catalunya per una multitud practicant la desobediència civil. Davant els ulls de mig món, milers de persones van bloquejar simbòlicament el parlament el 15 de juny contra uns pressupostos injustos. Centenars de milers van sortir el 19J donant suport a aquesta acció. Durant setmanes la metròpoli bullia d'activitats reivindicatives.\nNo volen que això es repeteixi i tracten d'imposar la política de la por: separar la gent compromesa de les persones que estan pensant en mobilitzar-se. Fan servir l'excusa de la "violència urbana" parlant de contenidors, però obvien que la gent cada vegada és més conscient de l'atur, la carestia de la vida, la privatització dels serveis públics, els milers de desnonaments, les retallades de llibertats. Obvien que milers i milers de persones comencen a tenir clar que la violència estructural és infinitament pitjor. Que 55.000 persones hagin mort a Catalunya des de 2007 sense cobrar l'ajuda a la dependència, això sí que és violència.\nA Ismael, Javi, Dani i Laura els volem a casa ja. La seva situació és una mostra clara de la retallada de llibertats portada a terme per defensar les polítiques del deteriorament social. La lluita per la seva llibertat ens incumbeix a totes i tots. Com més fortes siguin les mobilitzacions del 12 i 15 de maig i més se sostinguin en el temps, més d’hora els tindrem entre nosaltres. El millor camí per defensar els drets civils és omplir els carrers amb milions de persones. Juntes ho podem tot.\nÓscar Simón és militant d'En lluita.\nTAMBIEN EN CASTELLANO: http://www.enlucha.org/site/?q=node/17191\tModificado por última vez en Martes, 08 Mayo 2012 19:16\tPublicado en\n« Encuentro republicano en el CSOA La Osera, los días 19 y 26 de mayo\tCharlas para viajar a Chiapas como Observador de DDHH »


JOAN TRIAS blog: Panoràmica crepuscular de Girona\nPanoràmica crepuscular de Girona\nTenia pendent una panoràmica de les cases de l'Onyar amb Sant Feliu i la Catedral traient el cap però portàvem molt dies d'anticicló i de cels serens que no feien atractiva la imatge que volia aconseguir.\nPerò divendres a la tarda el cel es va tapar, eren aquells tipus de núvols que deixen passar la llum i això volia dir que, al vespre, juntament amb la llum crepuscular, donarien espectacularitat a la imatge.\nNomés calia esperar el moment just per prémer el botó i fer les 4 fotos necessàries per crear la panoràmica.\nUn clic, dos clics, tres clics i quatre clics,... I aquí la teniu!!!!!!!\nUs recomano que cliqueu damunt la foto per fer-la més gran.\nEnviat per JOAN TRIAS a 21:03\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Cel, Ciutats, Girona, Llarga exposició, Nocturna\nÉs espectacular joan!!! Un dia me n'has d'ensenyar!!!\nEi...que hem tornat a engegar lo de Temps de flors i comptem amb tu!!!\n1 de març de 2012, a les 23:02\nhola, joan, et demano permis per utilitzar la foto de girona en una web d un campionat de catalunya de hoquei que es celebra d´aqui a 2 setmanes. L´hi deixarè el copyrigth "© Joan Trias 2012".\nPer cert, fas unes fotos excelents. Del millor que he vist mai.\n15 d’abril de 2014, a les 16:13\nGirona amb esteles de llum