Declaren dos professors més de l’Institut El Palau de Sant Andreu de la Barca – La Bústia\nPer Redacció / La Bústia 10 de gener de 2018 a les 21:45 0 567 Visites\nAquest dimecres al matí han declarat a la Ciutat de la Justícia dos dels onze professors d’un institut de Sant Andreu de la Barca, investigats per un delicte incitació a l’odi. Van ser denunciats pels seus comentaris sobre l’1-O a classe. Eren els últims que faltaven per comparèixer davant de la fiscalia.\nEl centre on treballen és a tocar d’una caserna de la Guàrdia Civil, i molts dels seus alumnes són fills d’agents del cos.\nSegons s’ha fet públic, “Tots dos han negat haver assenyalat aquests estudiants i han explicat que hi va haver un debat, proposat pels mateixos alumnes, i que va ser respectuós. La denúncia la van posar alguns pares del centre, la majoria guàrdies civils”.\nUn cop han declarat, la directora dels Serveis Territorials d’Ensenyament a la zona, Núria Valldoriola, ha demanat que es desestimi la causa. “Ara només manca que hi posin una mica de seny tots plegats, i que la causa es desestimi perquè les declaracions van bé, les preguntes que es fan són estranyes pel contingut perquè en cap cas comporten un delicte d’odi, i per tant entenem que s’ha de desestimar la causa.”\nEl passat 4 de gener van declarar 6 professors més del mateix institut i abans ho havient fet dos més i el director del centre.\nCategoria: Municipis, Notícies, Política, Sant Andreu de la Barca


El PSC critica que es treguin diners de l'alberg social per pagar l'enllumenat - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl PSC critica que es treguin diners de l'alberg social per pagar l'enllumenat\nEl portaveu socialista afirma que «l'Ajuntament ha hagut de buscar entre els calaixos de les partides no gastades per poder fer front a la factura de la llum del carrer»\nFelip González, portaveu del grup municipal socialista arxiu/oscar bayona\nFelip González, portaveu del grup municipal socialista\nEl portaveu del grup municipal del PSC de Manresa, Felip González, ha qualificat de «despropòsit» que l'equip de govern de Junts i Esquerra hagi agafat diners pressupostats per posar en marxa el nou alberg social, que va tard (vegeu diari de dimarts), per pagar la factura de l'enllumenat de la via pública.\nSegons ha explicat, això ha anat així perquè la Generalitat va suspendre un concurs de millora de l'enllumenat i sense les obres planificades els consums han estat superiors als previstos, i «l'Ajuntament ha hagut de buscar entre els calaixos de les partides no gastades més diners per poder pagar la factura de la llum del carrer».\nPer al polític socialista els diners pressupostats per a l'alberg social a l'antic edifici de les germanetes dels pobres, «fallit per culpa de la burocràcia de la Generalitat», s'haurien d'haver mantingut «com a despesa social de l'Ajuntament» en comptes de destinar-los «a pagar el rebut de la llum dels carrers de Manresa».\nI demana si realment no hi havia «cap altra despesa social necessària per invertir els més de 70.000 euros que no s'han pogut gastar en l'alberg social».\nExplica que «per culpa d'un altre contracte fallit de l'Ajuntament, resulta que la renovació de l'enllumenat públic de la ciutat no s'ha pogut desenvolupar i, per tant, no ha baixat el seu cost tal com era previst inicialment».\nRecorda que el Tribunal de Contractes de la Generalitat «va obligar a fer marxa enrere a l'Ajuntament amb el plec de clàusules d'un contracte milionari que havia de permetre, entre altres coses, substituir les bombetes dels fanals per tecnologia led que estalviaria molts diners. En conclusió: han faltat diners per pagar a la companyia elèctrica». I posats a buscar, «no se'ls ha ocorregut altra cosa que escurar la partida prevista per a l'alberg social i deixar-la a mínims (els imprescindibles per si de cas abans d'acabar l'any és possible posar l'alberg en funcionament), després de més d'un any de retard» respecte al que s'havia anunciat inicialment.\n30.000 euros de Cultura\nUn altre calaix en el qual s'ha gratat per poder pagar la factura de la llum ha estat el pressupost de Cultura, d'on s'han recuperat gairebé 30.000 euros. El resultat és «despesa social i cultural no feta per acabar de pagar el rebut de la llum dels carrers. Legal, legítim, però un despropòsit social que s'hauria pogut evitar. I és per això que el PSC reclama a l'Ajuntament que la propera vegada que no es pugui gastar d'una partida social, es busqui una altra partida social en la qual gastar-se els diners no emprats, com, en aquest cas, en el 'no' alberg social».\nLa Generalitat va obligar l'Ajuntament a repetir un concurs de manteniment i millora d'instal·lacions. Manresa


Aloc, Vitex agnus-castus – Botanical online\nInici › Plantes medicinals › Aloc, Vitex agnus-castus\nAloc, Vitex agnus-castus\n1 PROPIETATS MEDICINALS DE L’ALOC\n1.1 Característiques de l’aloc\n1.2 Propietats de l’aloc\n1.3 Contraindicacions i toxicitatde l’aloc\nPROPIETATS MEDICINALS DE L’ALOC\nDibuix de l’aloc amb les fulles i les flors\nCaracterístiques de l’aloc\nNom vulgar: Aloc, pebre bord, herba de la castedat, agnocast. Aquest nom procedeix del fet que es pensava que aquest arbre posseïa propietats anafrodisíaques, és a dir inhibia el desig sexual. De fet els seus fruits eren utilitzats pels religiosos medievals per a eliminar el desig sexual. Encara que en altres moments s’ha utilitzat per als efectes oposats. El seu nom científic al·ludix al símbol de la castedat atès que “agnus-castus” en llatí vol dir “anyell”\nNom científic: Vitex agnus- castus\nHàbitat: En vores de corrents i llocs humits d’Àsia central i el Mediterrani. Albània i El Marroc són els principals països productors del món.\nCaracterístiques / descripció: Arbust caduc de la família de les verbenàcies de fins a 6 m d’alçada quan es cultiva, encara que en estat silvestre no sol passar dels 3. Fulles aromàtiques amb pecíols molt llargs de fins a 10 cm de longitud, palmato – compostes-compostes amb 5-7 folíols, verdes pel anvers i grises pubescents pel revers. Flors en espigues de color violeta o púrpura que creixen a l’estiu sobre les noves branques desenvolupades a la primavera. Fruits comestibles de color negre o rogenc.\n– Glucòsids iridoides: Agnusid i aucubina (Fruits i fulles)\n– Casticina (Fulles)\n– Progesterona (Fulles)\n– Testosterona (Fulles)\n– Olis essencials: Alfa-terpineol, cineol, camfè, beta-pinè,beta-cariofilè, beta- farnesè, beta-felandrè, limonè, mircè, gamma- cadinè, sabinè (Fulles)\n– Greixos (Fruits)\nPropietats de l’aloc\nAparell sexual femení: Els principals usos d’aquesta planta van relacionats amb problemes de la menstruació i les conseqüències que aquestos produeixen en la salut de la dona. No han estat trobades en aquesta herba hormones que puguin justificar el paper que aquesta planta juga a equilibrar els desequilibris hormonals relacionats amb la menstruació. La majoria dels estudis realitzats fins ara semblen determinar que l’agnusid contingut en els fruits és el responsable de la neutralització de l’excés d’estrògens que acompanya a la Síndrome premenstrual i un augment de la progesterona el que resulta interessant per a pal·liar els efectes negatius que la menopausa imposa. Això es dóna perquè aquesta planta actua sobre la hipòfisi ajudant-li a produir l’hormona luteinizant i a disminuir l’hormona fol·licle estimulant. En definitiva, la seva acció resulta molt positiva per a equilibrar el sistema hormonal femení. Tots aquests tractaments resulten adequats sempre que es mantingui una continuïtat i una certa duració. Els efectes aconseguits després de 6 mesos de tractament són permanents encara que s’abandoni l’ús de la planta.\nSíndrome premenstrual: Aquesta planta ja va ser utilitzada habitualment pels antics Grecs o Romans per a calmar els dolors de la menstruació. L’ús d’aquesta planta disminueix la producció de prolactosa, l’hormona encarregada de la la producció de la llet materna i una de les principals responsables de la inflamació dels pits i del dolor que es produeix en ells abans de la menstruació. A més dels símptomes anteriors s’ha comprovat com l’ús constant d’aquesta planta durant un període prolongat alleujava molts símptomes del SPM: mal humor,inflor, dolors de cap, desig de menjar dolços, falta de concentració, etc. (Infusió d’una cullerada de baies per tassa d’aigua. Tres tasses al dia) (Administració de pastilles de pols de la planta en dosis diàries de 450 mg repartits en dues dosis) (No prendre si es presenten nivells alts de depressió perquè el seu ús podria augmentar-los).\nMenopausa: Exerceix una funció equilibradora dels estrògens pel que resulta adequada per al tractament de la menopausa. S’ha vist que la seva administració produeix especialment una regularització de la menstruació, evitant les menstruacions desmesurades o l’espaiat de les mateixes. També ajuda a reduir les sufocacions (La dosi habitual són uns 450 mg d’extracte al dia repartits en dos preses. Pot prendre’s en forma de càpsules o pastilles) Es considera que les primeres millories es noten a partir dels 2 mesos i que la regulació de la menstruació es produeix al cap de mig any de tractament.\nAmenorrea: (Falta temporal de la menstruació) L’ús de la tintura d’aquesta planta resulta efectiu per a combatre l’amenorrea, produïda per un nivell massa alt de prolactosa que l’aloc ajuda a disminuir. (La dosi habitual és de 20 mg diaris)\nInfertilitat: Aquesta planta, segons alguns estudis, ha resultat adequada per a incrementar la fertilitat femenina perquè regula les hormones de la dona, reduint el nivell dels estrògens, al mateix temps incrementa la producció de llet materna en el cas de les les mares que donen pit. Ha resultat de molta ajuda per a aquelles dones que prenien pastilles anticonceptives i van decidir abandonar-les i buscar un embaràs. Després d’un període de tractament van aconseguir tornar a ser fèrtils. (40 gotes d’extracte líquid) (No prendre si ja se esta embarassada o si hi ha dubtes sobre això)\nFibromes: La seva acció sobre els quistos fibrosos resulta prou efectiva. (La dosi habitual són uns 450 mg d’extracte al dia repartits en dos preses)\nEndometriosi: A l’estabilitzar les hormones disminueix els còlics dolorosos de l’endometriosi. La dosi habitual són uns 600 mg d’extracte al dia repartits en tres preses. Pot prendre’s en forma de càpsules o pastilles.\nAcne juvenil: El seu ús ha resultat positiu en el tractament de l’acne juvenil tant en nois com en noies. (Infusió d’una cullerada petita de fruits secs per tassa d’aigua durant 10 minuts. Prendre dues tasses al dia)\nMalalties del cor: El seu ús prevé els atacs cardíacs, les angines de pit o la trombosi. Pot constituir una alternativa natural als tractaments convencionals. (Menjar-lo junt amb altres aliments, especialment si es combina amb la ceba i l’all) (Prendre 3 càpsules de 250 mg al dia, repartides entre les menjades principals)\nMalalties circulatòries de les extremitats: Afavoreix la bona circulació en les extremitats ajudant o prevenint problemes circulatoris en les extremitats com la claudicació intermitent que causa molt de dolor en les cames o els símptomes negatius que es produeixen en els dits de la mà en la malaltia de Raynaud. (Menjar-lo junt amb altres aliments, especialment si es combina amb la ceba i l’all) (Prendre 3 càpsules de 250 mg al dia, repartides entre les menjades principals)\nEspècia: Els fruits de l’aloc s’han utilitzat com a espècia per a condimentar aliments. Posseeixen un sabor coent lleuger i són lleugerament amargs. A més a més, els seus olis essencials li donen a la menjar una lleugera aroma.\nContraindicacions i toxicitatde l’aloc\nNo s’han de prendre preparats d’aquesta planta quan ja se esta rebent una medicació hormonal com pot ser l’ús de pastilles anticonceptives o aquelles que es prenen per a contrarestar els símptomes de la menopausa (Tractament amb estrògens)\nEncara que alguns experts consideren que és segur en els primers 90 dies d’embaràs, és més prudent no prendre si s’està segura d’estar embarassada o es tenen sospites. En tot cas és millor consultar amb el metge abans de fer-ho.\nNo prendre en cas d’estar prenent antagonistes dels receptors de dopamina per a no interferir en el seu ús.\nEn cas de problemes gàstrics és millor dividir les preses en més vegades, prenent-les totes amb l’estómac ple. En cas d’erupcions cutànies dividir la dosi per la meitat.\nPropietats de l'aloc\nEl conreu de la Buddleja davidii\nEl conreu del ciclamen


La jove ha parlat de la situació familiar | GTRES\nVolen que el seu pare, Antonio David Flores i Olga Moreno tornin a estar junts\nRocío Flores s'ha obert en canal sobre la separació d'Antonio David i Olga a 'El Programa de Ana Rosa'.\nDesprés del toc d'atenció que va rebre per part del programa per negar-se a parlar sobre la família, sembla que la neta de 'la més gran' ha canviat el xip.\nDe fet, s'ha mostrat molt més animada del que hem pogut veure aquestes últimes setmanes.\n«No t'hi acabes acostumant mai», comentava sobre l'assetjament mediàtic que ha estat patint de manera continuada.\nRocío Flores ho ha passat bastant malament | Mediaset\n«Ara, però, intento prendre-m'ho d'una altra manera i que no m'afecti com m'ha estat afectant tot aquest temps. Porta el seu procés, però aquí estic», reconeixia.\nSobretot perquè està molt trista després que els que per a ella eren la parella perfecta anunciessin que es divorciaven.\n«No diré el que els he dit en la intimitat. No sé què faria jo. Jo tinc 25 anys, i ells 45, i fa 25 anys que estan junts. No tinc la vareta màgica», confessava.\nL'única cosa certa és que ha seguit donant la cara pel seu pare, tot i que ha intentat mantenir-se'n al marge en tot moment.\nLa família Flores Moreno segueix unida malgrat els problemes | cedida\n«Això és l'únic que diré i ja callo. Molts deien que només parlava per diners. Doncs mira, ho ha fet gratis a la porta de casa seva», sortia en defensa d'Antonio David.\n«Jo me'n vull mantenir al marge», assegurava. «L'únic que sé és que abans que res som una família, independentment del que passi al matrimoni, això és indiscutible».\n«Tot necessita el seu temps, però sé que ho portaran de la millor manera possible. Olga és la meva família i ho continuarà sent fins al dia que em mori», sostenia sobre l'estat en què es trobava la parella.\nRocío Flores parla sobre els seus germans\nLa noia està segura que Antonio David i Olga han de seguir junts. «Jo crec que tothom, i més en les circumstàncies en què estem, fa que el cap ens digui que cal parar, però jo apostaré per això».\n«A mi m'agradaria. Se segueixen estimant molt», opinava sobre la possibilitat d'una reconciliació.\nFa poc, la jove fins i tot va donar detalls sobre com s'havien pres els seus germans la nova situació familiar.\nRocío i David Flores volen que Antonio David i Olga es reconciliïn | cedida\nAixí, revelava que la que pitjor ho portava era Lola, la petita de la família. «Ufff. A veure, òbviament, la Lola... Però no hi ha una diferència així com a tal. És exactament igual que fa un mes, quan es va donar la notícia. Seguim sota el mateix sostre», informava.\nRo també va voler deixar clar que la unió familiar continua existint. «No és d'aquestes separacions traumàtiques, la unió la seguim tenint», assenyalava amb seguretat.\nUna cosa en què insisteix fins a la sacietat. De fet, i per a remarcar-ho, va explicar que havia passat el cap de setmana amb el seu pare i Olga Moreno.\nLa reunió de la família Flores que demostra que segueixen units\n«El meu pare era a Madrid per motius de feina i l'Olga va venir amb la Lola per anar a l'aniversari d'una persona propera a la família. Dissabte vam fer un dinar, i el meu pare s'hi va unir a la tarda i molt bé», explicava sobre la retrobada de l'exparella a Madrid, on han coincidit en un esdeveniment.\n«Hi ha bon rotllo. Estan evolucionant i tot va bé. No sé què passarà amb el matrimoni, però som una família, que és el més important», insistia la noia.\n«M'he criat en un ambient amb tant d'amor i tanta unió... Tot i que hi hagi gent que digui que és un negoci o una conveniència, ells s'estimen, i s'estimen amb bogeria. Estan fets l'un per l'altre», afegia.\nI és que, pel que sembla, ni Rocío ni David Flores perden l'esperança que l'exguàrdia civil i la dissenyadora tornin a ser parella.\n«Són 22 anys junts, i es coneixen perfectament l'un a l'altre. I malgrat el que sigui la gent, s'estimen i estan tenint una comprensió brutal», tancava.\nAnar a portada Última hora Televisió Última hora Família Última hora Rocío Flores Última hora Antonio David Flores


La Bíblia hebrea i la catòlica | deltoni matèria\nQuan es parla de la Bíblia és bo distingir i saber que no és ben bé el mateix el text canònic segons que el considerin els jueus o els cristians catòlics.\nEl judaisme i el cristianisme comparteixen una part de la Bíblia, l’Antic testament (encara que no totalment, perquè els llibres que inclouen cristians i jueus no són els mateixos), que conté la narració de fets que van ocòrrer abans del naixement de Jesús, la història del poble jueu. Per als cristians també té caràcter sagrat el Nou Testament, que explica els fets i les paraules de Jesús i dels primers cristians.\nLa Bíblia hebraica o Tanak\nEls jueus divideixen els textos de la Bíblia en tres parts. Per als jueus, la part més important de la Bíblia i pedra angular de la seva cultura és la Torà (que correspon al Pentateuc de la Bíblia cristiana, els cinc primers llibres: Gènesi, Èxode, Levític, Nombres i Deuteronomi), que seria la primera part. La segona part la formen els llibres dels profetes (Neviim), i la tercera els llibres que s’anomenen “els escrits” (Ketuvim).\nSumen un total de 39 llibres: 5 de la Torà, 21 dels Neviim i 13 dels Ketuvim. (L’Antic Testament cristià catòlic en suma 46 com es pot veure en la biblioteca de dalt).\nTaNaK és un acrònim amb què es designa la Bíblia jueva i que es forma amb les inicials de Torah (la llei), Neviim (els profetes) i Ketuvim (els escrits), les tres parts en què els jueus divideixen el seu llibre sagrat.\nAquesta divisió seria la principal diferència respecte a l’AT cristià. A part que, en aquest últim també hi apareixen 7 llibres més que el judaisme no ha considerat com a canònics: El llibre de Tobies, Judit, el 1r i 2n llibre dels Macabeus, Saviesa, Siràcida i Baruc (que són els que estan ressaltats en color groc a l’esquema de dalt).\nEls llibres de la Torah\nAquest és el nucli més sagrat, correspon als cinc primers llibres de la Bíblia, els mateixos per a jueus i cristians, encara que els anomenen amb noms diferents: per als cristians la Torah s’anomena Pentateuc, una paraula grega que vol dir “cinc rotlles”.\nEl primer llibre s’anomena Bereshit, que en hebreu vol dir “al principi” i és la primera paraula amb què comença el text de la Bíblia. És el llibre que els cristians anomenen Gènesi, que té el mateix significat en grec. Narra des de l’origen de l’univers, la societat i els éssers humans, fins al captiveri d’Egipte, passant per la vida d’Abrahm i els patriarques.\nLa narració continúa a Shemot, que en hebreu significa “nombres”, anomenat entre els cristians Èxode. Aquest llibre narra la sortida dels israelites d’Egipte, guiats per Moisès, i el seu pelegrinatge pel desert fins arribar a la muntanya del Sinaí. Acaba amb l’arribada de les dotze tribus d’Israel a les terres de Canaan.\nVayikrà, que vol dir “i va cridar” en hebreu i que rep el nom de Levític entre els cristians, és un codi de conducta en què es detallen prescripcions sobre aliments, relacions socials i familiars i l’estatut dels sacerdots.\nBemidbar, en hebreu, “en el desert”, i Nombres en el cristianisme, torna a fer un repàs de la vida al Sinaí i de l’arribada dels jueus a Palestina.\nI, en últim lloc, Debarim, que vol dir “paraules”, i anomenat “Deuteronomi” en la Bíblia cristiana i que vol dir “segona llei”. En ell s’exposen les obligacions religioses, les oracions i els manaments que obliguen als creients.\nEls jueus, com hem dit, ordenen la resta de la Bíblia d’una manera diferent a com ho fan els cristians amb l’Antic Testament. El divideixen en dues parts més: Profetes i Escrits.\nA més dels llibres que s’atribueixen als profetes o que narren algunes de les seves predicacions, s’inclouen també llibres de caràcter històric, com Josuè, Jutges o els llibres dels Reis.\nÉs una autèntica antologia d’obres poètiques, filosòfiques i narratives. Comprèn llibres d’oracions, com els Psalms, juntament amb llibres de consells, com Proverbis.També inclou els cinc rotlles, que són llegits en festivitats jueves concretes i que encara ara s’escriuen en rotlles tal i com era normal en l’antiguetat. Es tracta del Càntic dels càntics, el llibre de Rut, les Lamentacions de Jeremies, l’Eclesiàstes i Ester.\nEl cristianisme va afegir uns quants llibres a l’Antic testament jueu i va incorporar-hi els llibres del Nou Testament. Els quatre primers llibres del Nou Testament són els Evangelis, escrits per Mateu, Marc, Lluc i Joan, que recullen les paraules i els fets més importants de Jesús. Els Evangelis van ser redactats després de la mort i resurrecció de Jesús en el si de les primeres comunitats de cristians per recordar les coses que havia dit i fet el seu Mestre. Aquests quatre llibres, els evangelis, són els més importants de tot el Nou Testament.


ACATXA - Associació de catalans de Xalapa [Veracruz]: Recollint la notícia...\nCelebren 9è Aniversari de fundació la Casa Rodona.\nRevetlla Popular i inauguració de tres exposicions de pintura.\nPublicat a eldigital.com.mx\nDijous 03 de setembre de 2009\nConviden a celebrar bé amb Revetlla Popular i inauguració de tres exposicions de pintura.\nEl millor de l'art espanyol amb obra original de Miró i altres grans. Hi participen a més Monterrey i Municipi de Cases Grans, convidats especials del V Festival Internacional Chihuahua.\nInauguració d'exposicions "Pintors catalans a Mèxic, mostra col.lectiva", "Monterrey: La cultura entre el cabrit i la carn rostida" i "Exposició Col.lectiva de Cases Grans".\nLa cita és el dimarts 8 de setembre, amb revetlla popular a les 19:30 hores, tall de llistó inaugural a les 20:30 hores.\nPer celebrar el novè aniversari de fundació de la Casa Rodona Museu Chihuahuense d'Art Contemporani, el Govern de l'Estat de Chihuahua a través de l'Institut Chihuahuense de la Cultura, en el marc del V Festival Internacional Chihuahua 2009, convida a la comunitat chihuahuense a celebrar a gran aquest esdeveniment participant en la Revetlla Popular que es realitzarà aquest dimarts 8 de setembre, a les 19:30 hores, a l'esplanada frontal del museu, a més d'assistir a la inauguració (20:30 hrs) de tres Exposicions d'art titulades "Pintors catalans a Mèxic, mostra col.lectiva", en la qual participen els més destacats artistes d'Espanya; Monterrey: La cultura entre el cabrit i la carn rostida "amb el millor de l'estat de Nuevo León i" Exposició Col.lectiva de Cases Grans ".\nDel país d'Espanya, convidat especial del V Festival Internacional Chihuahua, s'exhibirà obra autèntica d'autors com Miró, Argimón, Artís, Bartola, Boldó, Gironella, Guinovart, Hernández Pijuan, Peyri i Tàpies.\nDe l'estat mexicà de Nuevo León, també convidat especial del festival, s'exhibirà obra amb el tema "Monterrey: La cultura entre el cabrit i la carn rostida", per presentar a destacats artistes com són Àgueda Lozano, Gerardo Cantú, Guillermo Cendrers, Esther González, maruca Belden, Elizabeth Gartz i Efrén Ordoñez.\nDins de la "Exposició Col.lectiva de Cases Grans" participen Lucila Sandoval, Jacky Jeffers, Maria Chinolla M., Héctor M. López García, Elizabeth Chinolla Rei, Sandi Casillas i José Quezada.\nPintors catalans a Mèxic.\nLa regió de Catalunya va semblar despertar del somni medieval a finals del segle XIX. La industrialització va fer tant soroll i va generar riquesa que l'arquitecte Antoni Gaudí (1852-1926) els va donar rostre en enormes, imponents i noves construccions. A partir d'aquest succés Barcelona ja no va ser la mateixa. Al pas dels anys i enmig d'aquest ambient tan propici, han sorgit importants artistes.\nAquests són els casos de Miró, Artis, Argimon, Bartola, Boldó, Guinovart Gironella, Hernández, Peyri i Tàpies, que formen aquesta exposició col·lectiva.\nObra de Gerardo Cantú Monterrey: La cultura entre el cabrit i la carn rostida.\n"La Cultura a Mèxic acaba on comença la carn rostida", asseguren que això va afirmar el filòsof José Vasconcelos. El intel.lectual sabia del que parlava, no en va havia radicat per diversos anys en Sasabe, Sonora i Piedras Negras, Coahuila. No obstant això, al pas dels anys les coses han canviant. El 1943 es va fundar l'Institut Tecnològic i d'Estudis Superiors de Monterrey. Van arribar catedràtics, humanistes, artistes que per mitjà de conferències van donant llum a la població regiomontana.\nTots aquests successos, més la creació de la macroplaza en iniciar la dècada dels anys vuitanta, ens dóna com a resultat l'avui considerar Monterrey com una població amant de les arts. Monterrey ha estat el llançament d'artistes nascuts al nord de Mèxic com: Gerardo Cantú, Guillermo Cendrers, Águeda Lozano, Esther González i Julio Galán, entre d'altres.\nArt de Cases Grans.\nL'experiència ancestral dels habitants de Cases Grans ha donat com a resultat una regió important en qüestions d'art i artesania. Hi ha pintura i escultura, però el que més sobresurt és la ceràmica de Paquimé. Diversos premis internacionals així ho avalen. En aquesta exposició s'exhibeixen peces de ceràmica de José Quezada, així com pintures de Sandi Casillas, Maria Chinolla M. Elizabeth Chinolla Rei, Jacky Jeffers, Héctor M. López García i Lucila Sandoval.\nINFORMES: Casa Rodona Museu Chihuahuense d'Art Contemporani Tel (614) 414-90-61 i 414-80-51 03/09/2009\nPublicat per ACATXA a 18:22\nEtiquetes: festival internacional de Chihuaua, museu Chihuahuense, pintors catalans a Mèxic


Les directives lideren millor | UPF-BSM\nLes directives lideren millor\nDirectora de l'Observatori de Lideratge en l'Empresa\nDes de l'Observatori de Lideratge en Empresa acabem de dur a terme una recerca que, justament, busca conèixer l'opinió de directius i directives sobre els canvis que la situació que vivim reclama en els lideratges\nLes dones lideren millor els equips humans en les empreses durant aquesta llarga època crisi sanitària, econòmica, social i humana que ens ha comportat la covid-19. Acabem de dur a terme una recerca des de la Càtedra de Lideratge en l'Empresa a la UPF-BSM que, justament, busca conèixer l'opinió de directius i directives (de manera paritària) sobre els canvis de tota mena en el lideratge que la situació que vivim els reclama. I aquesta és una de les conclusions més importants, que les directives lideren millor. Ho diuen de manera majoritària els homes i unànimement les dones. En aquest article voldré subratllar els punts més importants de la recerca. Però torno al principi.\nLa primera observació que voldria compartir és que, de ben segur, en llegir el títol d'aquest text ("Les directives lideren millor"), heu dubtat de si ens referíem a les juntes directives –com la del Barça, per exemple, o de qualsevol empresa– o a les dones directives. És clar que, si escrivim "els directius lideren millor", ningú no troba a faltar que substantivem el gènere de les persones. No ens cal escriure "homes" davant de "directius". Per què? Perquè que les dones siguin al capdamunt d'una empresa o dels departaments d'una empresa –quan són importants– continua sent excepcional. I m'atreviria a dir que perquè a hores d'ara, quan mirem un home que dirigeix, hi veiem sobretot un directiu. En canvi, quan es tracta d'una dona que lidera, hi veiem això, una dona, més que no pas una directiva. Són tan poques que ens continuen sorprenent.\nPer què elles lideren millor?\nPer què elles lideren millor? Doncs aquí l'explicació crec que cal buscar-la en la capacitat de resiliència i de persistència que, necessàriament, han de tenir les dones que arriben a ocupar llocs de responsabilitat. Estan acostumades a lluitar contra tota mena d'elements i a no desistir buscant fórmules creatives per superar les adversitats. Una altra cosa serà a trampa del glass cliff; és a dir, el precipici de vidre. Se les posa al davant per capejar els temporals i se les tira muntanya avall perquè rodolin i s'esclafin a la base quan ja han fet bé la feina i arriben els bons temps.\nL'explicació cal buscar-la en la capacitat de resiliència i persistència que, necessàriament, han de tenir les dones que arriben a ocupar llocs de responsabilitat\nCohesionar els equips i comprometre'ls, alhora que tenir eficàcia en l'organització i en l'operativa de la feina, són dos objectius que ara es valoren per sobre d'obtenir uns resultats excel·lents. Potser perquè tots sabem que la crisi els fa pràcticament impossibles d'assolir. Amb bona capacitat d'interrelació personal i de control i intel·ligència emocional, o sigui, ara cal saber escoltar activament les persones, fer-les sentir formar part d'un grup humà que fa pinya i tirar endavant. Tant si es treballa presencialment com en remot. És el que ens diuen les persones enquestades (una mostra de 157 directius i directives) que ara cal. Més activament que abans de la pandèmia i duent a terme les coses de diferent manera, encara que no hagin rebut una formació específica per fer-ho. Formació que reclamen a la universitat amb el suport de la Generalitat i del govern espanyol, especialment.\nUn altre punt que en les conclusions ens sorprèn és que, en demanar si el teletreball té més avantatges o més inconvenients, els homes hi veuen més inconvenients i, les dones, més avantatges. Per què? Perquè elles senten de manera superior la responsabilitat de fer-se càrrec de la cura de la família i de la llar, i el teletreball els ho permet. Als homes, quedar-se a casa a treballar els fa enfrontar la realitat personal que s'hi cou. Però fem atenció: quan les mesures restrictives per l'elevat nombre de contagis es relaxen, ells tendeixen a sortir corrents cap a l'oficina, i elles poden caure en la temptació de voler quedar-se a casa per treballar. Conseqüència? Elles no seran al despatx quan es parli de promoció a la feina; elles no formaran part de les trobades informals on es genera confiança i s'acorden decisions, entre taules, a prop de la màquina de cafè. El teletreball s'ha de poder combinar amb la presencialitat tant per homes com per dones o la cura contra la desigualtat correrà enrere. Quedar-se a casa sempre pot ser una trampa.\nDescansen bé els nostres directius i directives? Són capaços de desconnectar digitalment als vespres i els caps de setmana, o bé envien i reben missatges a totes hores sense parar? Ja els puc assegurar que, aquí, qui més qui menys es confessa maldestre.\nNo anem gaire bé, no desconnectem digitalment i no tenim present que, per treballar bé, s'ha de descansar bé. Aquest punt és tan rellevant per a la salut de les persones i de les empreses que voldria deixar per escrit que ens comprometem a estudiar-lo pròximament en la següent recerca que durem a terme. Ens agradaria escoltar opinions per reflexionar i avançar en el plantejament. De manera que, si m'ho permeten, els agrairé que les facin arribar a silvia.coppulo@bsm.upf.edu.\nSom l'Escola de management de la UPF, l'Observatori de Lideratge en l'Empresa, i ens guia la voluntat d'adquirir coneixement per compartir-lo. Voleu col·laborar-hi?


Eudald Carbonell dirigirà el nou Institut de Paleoecologia que s'instal·larà a Tarragona\nLa Generalitat constituirà la Fundació Privada Institut Català de Paleoecologia Humana i Evolució Social (ICPHES), que dirigirà el científic Eudald Carbonell. La seu de l'institut serà el campus universitari de Sescelades de la Universitat Rovira i Virigili de Tarragona. L'ICPHES tindrà com a objectius la investigació, la docència i la transferència en les diferents branques de l'estudi de l'evolució i del comportament humà.\n30/11/2004 - 00.00 Actualitzat 30/11/2004 - 21.34\nEl nou centre de recerca de la Universitat Rovira i Virgili ocuparà un edifici de 1.000 metres quadrats que construirà l'Ajuntament de Tarragona. En el projecte participaran una trentena d'investigadors i es basarà en els treballs desenvolupats pel grup d'Autoecologia Humana del Quaternari, de la Universitat Rovira i Virgili. El govern aportarà 50.000 euros destinats al capital fundacional de l'ICPHES.


El rastre de Joan Oliver\nUn quart de segle després de la seva mort, la seva obra segueix sent mordaç, viva i enèrgica, tot i que, per desgràcia, també molt oblidada\nJOSEP LAMBIES Barcelona Actualitzada el 24/06/2011 00:02\n260x366 El rastre de Joan Oliver El rastre de Joan Oliver\nMolts lectors el recorden encara pel pseudònim amb què va firmar la seva producció poètica, Pere Quart. Els seus versos eren tan punxants i corrosius que mai no es va atrevir a posar-hi el nom. Incomprensiblement, però, la resta de la seva obra ha quedat enterrada en l'oblit. El 18 de juny va fer 25 anys que Joan Oliver (1899-1986) va morir; és una bona ocasió per treure-li les teranyines i confirmar que els seus escrits segueixen bategant.\nEl pare de molts nens\nLa filla de Pere Quart, Sílvia Oliver, recorda la seva infància\nAvui ja hi ha unes quantes generacions que s'han criat recitant els poemes del Bestiari amb més freqüència que el parenostre. Però l'audàcia de Joan Oliver va molt més enllà d'aquest recull, i hi ha pocs nens que l'hagin pogut gaudir amb la intensitat amb què ho va fer la seva filla Sílvia. "Recordo que de petita els pares rebien la visita dels seus amics al pis de la Via Augusta -explica-. Era l'època en què el meu pare traduïa Molière, assessorat pel seu col·lega Xavier Benguerel, que aleshores treballava en una traducció de Les flors del mal . Els caps de setmana, tots dos es col·locaven davant les amistats al menjador de casa, i ens llegien escenes senceres d' El misantrop ". La casa en què Sílvia Oliver va créixer no era com la de les seves amigues. Va educar-se llegint Folch i Torres i el teatre complet de Lorca. De tant en tant, el pare tenia un atac d'inspiració, l'agafava a coll i li cantava cuecas que recordava de l'etapa d'exili a Xile. Va ser una nena privilegiada. Afortunadament, a tota la resta, Joan Oliver ens va deixar un llegat que segueix emocionant els més menuts.\nDe la revolució al vers\n"Els 'indignats' l'haurien de recuperar", diu Helena Mesalles\n"Encara heu d'aprendre la força del nombre! / La implacable eficàcia / d'un no / just, compacte i unànime! / Arrenqueu-vos la bena". Com diu la lleidatana Helena Mesalles, una de les grans estudioses de la poesia de Joan Oliver, aquests versos podrien servir de consigna al món actual. "El gran mèrit de l'obra de Pere Quart és la seva capacitat de convertir el crit revolucionari en matèria artística -explica Mesalles-. Els poemes de l'Oliver són una reflexió moral i una sàtira crítica absolutament necessàries, tant en la seva època com en l'actual". És per això que la filòloga es pregunta com és possible que l'autor de poemaris com Vacances pagades o Les decapitacions hagi passat de ser una referència cívica a un autor oblidat.\nPer una nova Catalunya Miquel Bach estira el fil de la Colla de Sabadell\nEl primer que es va conèixer de Joan Oliver va ser l'humor absurd i avantguardista que gastava amb els seus amics Francesc Trabal i Armand Obiols a la Colla de Sabadell. "Tots tres van inaugurar una mena de Cabaret Voltaire on es promovia la crítica i la broma provocativa", explica Miquel Bach, de la fundació La Mirada de Sabadell. En una ocasió, els tres triumvirs van instal·lar una banyera a la platja, tocant al mar, i s'hi van ficar vestits de frac i barret de copa alta, perquè tothom els mirés. Amb aquest dispendi d'irreverència dadaista van aconseguir revolucionar la societat vuitcentista i conservadora de les províncies, i van invertir molts esforços per crear una Catalunya avançada i cosmopolita, que encara ara els deu moltes coses; entre d'altres, la Institució de les Lletres Catalanes.\nGeneral i generós\nUn català de Virgínia reivindica la seva projecció internacional\n"És una llàstima que la seva obra no s'hagi seguit llegint com mereixia -etziba el filòleg Sam Abrams, nascut a Virgínia, però català fins a la moll de l'os-. Sempre se l'ha estudiat des d'una perspectiva local i historicista, i mai se l'ha col·locat en un context general i generós". Més enllà de les seves opinions polítiques i de la seva lluita contra el franquisme, Joan Oliver va ser un gran home de lletres que es va dedicar a traduir autors tan diversos com Molière, Txékhov, Bernard Shaw o Beckett. És cert que alguns dels seus títols són fruit de les circumstàncies, com l'obra La fam , escrita durant la guerra, o els programes radiofònics que feia des de l'exili, a Xile, contra el monstre del nazisme. Però si fem un pas més enllà trobarem un literat amb tots els ets i uts que mereix un lloc en l'atemporal imperi de la literatura universal.\nVolia ser Molière\nUn gran estudiós del seu teatre reclama que torni a apujar el teló\nJoan Oliver volia ser com Molière: escriure, dirigir i interpretar les seves obres. Per això s'enfadava amb tots els directors de teatre que portaven els seus textos a escena. Però sobretot volia ser com Molière, perquè volia que aquestes creacions arribessin al cartell. "A diferència de Brossa o d'Espriu, que escrivien independentment de les circumstàncies, Joan Oliver utilitzava el seu teatre com una eina immediata -explica Miquel Maria Gibert, filòleg, professor de la Universitat Pompeu Fabra i expert en l'Oliver dramaturg-. La majoria d'aquests textos hereten el teatre francès de bulevard. Són comèdies sobre el món de la burgesia, una mica com el que ja havia intentat fer Carles Soldevila, tot i que amb una forma molts més incisiva i corrosiva". Com tot amant de l'obra d'Oliver, Gibert es queixa que el seu teatre hagi estat oblidat. "Em reservo un espai per reivindicar Ball robat , una obra d'una vigència rabiosa que parla de l'essència del matrimoni i de la seva necessitat -diu-. Mereixeria tornar als escenaris."\nForjadors de l''enjòlit'\nL'època de director literari de Proa, després de l'exili\nIgual que Joan Oliver, l'editorial Proa es va veure obligada a actuar des de l'exili -tot i que mai no va anar més lluny de Perpinyà-. Quan Joan B. Cendrós va fer tornar l'empresa a Barcelona, va nomenar Oliver director literari. "Va portar una bona colla d'escriptors estrangers, i va prologar moltes de les publicacions d'aquella època -recorda Joan Carreras, que va coincidir amb ell, poc temps després, en el consell editorial d'Enciclopèdia Catalana-. Van publicar el primer Saramago en català i l' Obra negra de Marguerite Yourcenar. És en aquesta època també que van forjar l'adjectiu enjòlit per catalogar les novel·les de suspens. Tot i que se'l coneix per la seva irreverència, puc assegurar que era un professional molt seriós".\nInsubornable i coherent\nUn home que va morir igual que va viure: fidel als seus principis\nEls que el coneixien sabien que era un home extraordinàriament coherent. Com diu la seva filla, "mai no va baixar del burro". I sembla que ni l'edat el va fer estovar. En els últims anys va malparlar més que mai del rumb que estava prenent el país, i no dubtava a l'hora d'engegar a dida a qui li convingués. En una ocasió, va sortir a TV3 declarant que l'aleshores president de la Generalitat Jordi Pujol era un ase. "Quan tornava a casa després d'una entrevista sempre li deia a la mare: «Eulàlia, crec que he tornat a xerrar massa» -recorda la Sílvia-. Quan ja l'havia dita, li sabia greu". En aquesta època va renunciar a la Creu de Sant Jordi - "De creus i de Jordis ja en tenim prou!", va dir-. I de mica en mica va caure en una depressió, va tancar-se a la seva habitació al·legant que aquest món ja no li interessava i, amb la mateixa coherència amb què havia viscut, va morir.


els joves de jazz van patir complicacions després d’una cirurgia de confirmació de gènere\nJazz Jennings va patir una recuperació difícil de la seva cirurgia de confirmació de gènere.\n'Va haver-hi només un esdeveniment lamentable i un contratemps on les coses es van separar i va haver-hi una complicació', l'activista de 18 anys va compartir amb ABC aproximadament nou setmanes després de la seva intervenció. 'Vaig haver de tornar a buscar un altre procediment, però tot formava part del viatge'.\nJennings, que no és aliena a mostrar la seva vida al reality show 'I Am Jazz', va dir que el tema era cosmètic i extern.\nllop de paret escena de cocaïna\n'La meva vida no estava en perill', va afegir. 'Vaig tenir l'orientació de dos cirurgians increïbles, i realment em van donar suport durant tot el procés i van prendre el control de l'assumpte'.\nA finals de juny, Jennings es va posar sota el ganivet i els va dir als seguidors que estava fent 'molt bé'.\nEl proper any de Jennings és el seu primer any de secundària i la propera temporada de 'I Am Jazz', al gener.\nElla també està pensant en el que ve a continuació.\n'Va pensar en això cada cop més', va dir. 'I vull dir que no hi ha una pressió real perquè jo decideixi res ara mateix. No obstant això, estic pensant en centrar-me en estudis sociològics i de gènere ”.\nvilà de la ciutat mandrosa\nI considerant una carrera d’advocacia.\n'La meva passió es torna a dinamitzar no només pels drets trans, sinó per la igualtat per a tothom i crec realment que aquest món necessita un canvi, perquè ara mateix no estem en un bon lloc com a societat i crec que si la gent podria obrir els ulls i adonar-nos que si escollim un camí d’amor, d’acceptar-nos l’un de l’altre i d’abastar les nostres diferències ”, va dir.\nPer què Elizabeth Gilbert va fer pública la seva història amb l'amic del difunt parella\nAmy Poehler, amiga de l'advocacia de Nova York\nLinda Hunt de 'NCIS: Los Angeles' és una reparació després d'un naufragi\nLin-Manuel Miranda millora la vida amorosa de Jimmy Fallon\nJessica Simpson mostra un cop de bracet el dia a Nova York\nEl futur sembla confirmar els rumors de Lori Harvey amb la publicació a Instagram\nKhloé Kardashian perdona oficialment a Tristan Thompson i Jordyn Woods\nEls arxius de divorci de Ainsley Earhardt, co-amfitrions de 'Fox and Friends', es van divorciar\nGwyneth Paltrow no es pot molestar a la platja\nNick Cannon i Stevie J gairebé arriben a cops de presumir del sexe Mariah\nObama va intentar establir personal amb el productor de Hollywood\nCosby es molesta als instants després de llegir el veredicte de culpabilitat\nJeffrey Dean Morgan adopta el burro i l'emú perquè són BFF\nDivas De Celebritats\nMeghan Rei Edmonds


La botiga en línia de Joma a Goalinn\nJoma és una empresa espanyola de fabricació de roba esportiva mundialment coneguda que ofereix calçat i roba per a córrer, futbol, fitness, tennis i molts altres esports. L’empresa va ser fundada per Fructuoso Lopez l’any 1965. Seu Joma a Portillo De Toledo, Espanya. Joma és una marca líder en el rànquing de les 10 millors empreses de fabricació i distribució de roba esportiva.\nActualment, Joma es centra en el futbol, el tennis i la roba de running i calçat. A les botigues Joma es pot trobar una varietat de sabates i peces de vestir lleugeres i avançades tècnicament. Joma ofereix una gran varietat de dissenys contemporanis en tots els seus productes que satisfan totes les necessitats esportives. Si sou un jugador de futbol devot, heu de consultar la nostra gran col·lecció de calçat, roba i equipament de futbol.\nBotes de futbol interiors\nBosses mèdiques (1)\nBosses pilotes (1)\nMotxilles sac (1)\nPorta botes (1)\nBotes de futbol (364)\nFutbol junior (29)\nFutbol sala (125)\nFutbol sala junior (35)\nVeure-ho tot (364)\nCalçat home (5)\nEquipacions oficials (280)\nVeure-ho tot (280)\nGuants porter (13)\nRoba dona (346)\nEquipacions completes (10)\nMitgetes i mitjons (11)\nVeure-ho tot (346)\nRoba home (1487)\nEquipacions completes (82)\nMitgetes i mitjons (23)\nRoba interior (49)\nVeure-ho tot (1487)\nRoba nens (1491)\nEquipacions completes (57)\nRoba interior (44)\nVeure-ho tot (1491)\nVeure-ho tot( Joma )\nJoma Romania Home 18/19\nJoma Torino Walk 20/21 Without Logos\nJoma Torino Training 20/21\nJoma Training Bag Torino 19/20\nJoma Top Flex Velcro\nJoma Supercopa IN\nJoma Supercopa TF\nJoma Romania Home 17/18


Activitats – EL Centre de Sarrià\nProject Category: Activitats\nContinuem fidels a la nostra tradició i tenim com un dels nostres objectius prioritaris la divulgació entre els/les nostres conciutadans/es de la nostra cultura i la llengua del nostre País, posant especial èmfasi en la difusió de la cultura tradicional i popular catalana, amb una especial atenció als infants i joves. Per aquest motiu vàrem...\nEl programa d’exposicions del Centre de Sarrià pretén difondre i donar suport al sector cultural de la ciutat i del país amb l’objectiu de reconèixer la importància de l’art com a generador de reflexió, fent dels espais de la nostra entitat un escenari d’aprenentatge i crítica entre la comunitat artística i els diferents públics, grups...\nSarrià veu món! és el programa de visites guiades a llocs singulars de Barcelona i altres indrets de Catalunya. Ens trobem per descobrir espais i edificis, des dels més coneguts i emblemàtics fins als que estan per descobrir. Tots són escenari i testimoni de la nostra història. Activitat que vol permetre descobrir i posar a l’abast...


2006 desembre - Aventures a Viena\nArxiu del mes de desembre de 2006\nAquesta entrada ha estat escrita by Jaume el dilluns,18 de desembre , 2006 a les 20:07\ti està classificat a Ètica, Neures. Pots seguir els comentaris a través del fil RSS 2.0,\nArriben ses festes de Nadal i amb elles ses compres compulsives i es banquets desmesurats s’amor i el temps d’estar en família.\nAquest és el segon any que m’ha tocat fer la postal de Finestra al Sud. Enguany ha tocat fer una postal més critica i per el text hi ha participat tota l’associació. La pos aquí. Com que el que diu es molt interessant faré el post curtet. Pitjau sobre l’imatge si no la podeu llegir bé.\nVerd que te vull verd, o taronja, o beix, o violeta…\nAquesta entrada ha estat escrita by Jaume el diumenge,17 de desembre , 2006 a les 20:48\ti està classificat a Fotos, vida i miracles. Pots seguir els comentaris a través del fil RSS 2.0,\nFa un temps una companya de feina de na Mercè ens va parlar d’una cooperativa que reparteix productes ecològics a domicili (Adamah). Ja havíem sentit parlar d’iniciatives parescudes per Barcelona a algún dels programes “raros” que feien (o encara fan (?)) pel canal 33; i, com que nosaltres també som una mica “raros”, varem decidir apuntar-nos.\nAra ja fa 4 setmanes que cada dimecres rebem una cistella amb verdures i fruita. És com si arribassin els reis cada setmana i, a més, menjam més verduretes, que és més sa. El problema, però, de viure a un altre país, és que sa gent menja coses diferents i, per tant, verdures diferents. Afortunadament la cistella duu un llistat del seu contingut, en alemany, que traduïm cada setmana. Si, com diuen, som el que menjam, na Mercè i jo volem saber qui som. Cada setmana ens sorprenen amb verdures noves i les sorpreses no tenen perquè ser totes agradables. Per ca nostra han passat, per exemple, col fermentada agra, arrel de fonoll i arrel d’api.\nAmor i desamor amb Ona mallorca\nAquesta entrada ha estat escrita by Jaume el diumenge,10 de desembre , 2006 a les 19:48\ti està classificat a Neures. Pots seguir els comentaris a través del fil RSS 2.0,\nFa dues setmanes que a Ona Mallorca on-line s’hi sent brusca. Ja vos he contat algunes peripècies que he fet per escoltar-la. El tema de la brusca, però, te fàcil solució: resintonitzar l’aparell que dona la senyal de àudio a Internet. Com que és una feina de dos minuts i ja duen 2 setmanes igual, he decidit enviar un correu a l’adreça de contacte que diu a la seva web:\nSoc oient de Ona Mallorca des de fa temps. Ara fa un any i mig que no residesc a Mallorca i la única manera que tenc de seguir l’emissora és a través de la xarxa. És fantàstic poder seguir sabent coses de Mallorca, estant lluny d’ella.\nAra bé, els darrers dos mesos poder escoltar la seva ràdio ha estat tota una aventura. Entenc que hi pugui haver problemes tècnics i veig que finalment s’han arreglat. Ho dic perquè he vist que els problemes han coincidit amb el canvi del servidor al qual s’han de connectar per escoltar-la.\nAixí i tot, el que esta passant en aquests moments no deixa de ser molest. El servidor funciona, si, però la ràdio es sent mal sintonitzada des de fa més d’una setmana. No sé si he d’entendre que no hi ha cap persona encarregada d’escoltar Ona Mallorca a través d’internet per detectar aquest tipus de problemes. Pel que jo se, simplement s’ha de resintonitzar l’aparell de ràdio\nque envia l’àudio al servidor; això trigaria uns 2 minuts i duc quasi 2 setmanes sentint brusca amb veus de fons.\nAl mateix temps que enviï aquest correu publicaré un apunt amb el seu contingut al meu weblog. Esper no trigar gaire a publicar-ne un altre dient que tot està arreglat.\nJaume Perelló Perelló\nA veure quant temps estan.\nAfegit: Avui, 12 de desembre, Ona Mallorca se sent millor. Encara se sent brusqueta, però s’enten bé el q diuen.\nAquesta entrada ha estat escrita by Jaume el dissabte,9 de desembre , 2006 a les 3:59\ti està classificat a Ètica, Informació, Neures. Pots seguir els comentaris a través del fil RSS 2.0,\nComentaris tancats a Mapes i aigua. Pots deixar Comentaris tancats a Mapes i aigua o trackback des del teu web.\n41 queries. 0,606 seconds.


El polític i historiador Francesc Ferrer i Gironès (*Girona, 1935) ha tingut una influència indubtable en les noves generacions de patriotes catalans, sobretot per la documentació que ha fet de la dialèctica de repressió i resistència que ha marcat la història catalana dels darrers tres-cents anys. Ferrer ha contribuït a aclarir els aspectes lingüístics i jurídics d'aquesta dialèctica, que si bé no són els únics són també els més fàcils de percebre.La notícia de la mort de Francesc Ferrer i Gironès, més malalt que no suposava el públic general de Girona i de tot Catalunya, sorprenia un a un, als manifestants d'ahir a Barcelona. En sentir una conversa perduda on el nom de Ferrer es pronunciava en passat, la incredulitat duia a pensar que hi havia una confusió. Però no era així.A través de la premsa i, darrerament, de la seva pròpia bitàcola, parlava de coses que sovint donem per òbvies. Les institucions, el dret i la llengua propis, arrabassats per la força de la conquesta de les nacions veïnes, han sigut eixos fonamentals de la seva activitat, no únicament com a articulista, sinó també en la trajectòria política. Més que recerca original, el que calia fer-ne era difusió, i d'una forma entenedora. I no tan sols de la repressió del passat, sinó de les injustícies i de les hipocresies del present. En part gràcies a ell, cada vegada que algú censuri la migrada política lingüística de la Generalitat de Catalunya, li podrem respondre la llarga llista de mesures (ordres, decrets, lleis) que obliguen a l'ús del castellà en el marc legal espanyol.En un dels seus darrers textos identificava la "unitat d'agressió" que constitueixen les polítiques desnacionalitzadores, tant si afecten l'àmbit jurídic com el polític, el lingüístic, l'econòmic, etc: Una altra reflexió que no podem oblidar es que el tema de la llengua catalana el fan servir de forma recurrent i concurrent. A la vista del que sabem de la historia de la persecució política de la llengua catalana, podem afirmar que en general els polítics espanyols, un cop han maldat contra el poder polític català, han pugnat contra els recursos financers dels catalans, es dediquen tot seguit, a menystenir, insultar, blasmar, i perseguir a la llengua catalana.\nposted by DL at 8:31 p. m.\nLa llibertat d'expressió és una llibertat de primer ordre, en el sentit que és l'única que possibilita l'existència de comunicació entre els membres que integren una societat. Els casos recents d'Iu Forn i del Jyllands Posten ens fan reflexionar. En el primer cas, Iu Forn va ser víctima d'una denúncia per part de l'engranatge de l'estat espanyol, que se sentia aparentment ofès pel fer que Forn havia denunciat l'existència d'un ambient pre-colpista. En el segon cas, Jyllands Posten ha estat víctima d'amenaces per part del fonamentalisme jihadista. Les víctimes, en un cas i en l'altre, apareixen com a botxins. Quin dret pot tindre un estat espanyol ocupant a jutjar un periodista català sinó és el dret de les armes, el dret de l'article 8è de la constitució post-franquista? Quin dret pot tindre una comunitat religiosa aliena a Europa per jutjar un mitjà de comunicació europeu sinó és el dret de la ideologia que exhibeix pancartes que diuen "Islam will conquer Europe"? I, sí, és cert que l'Islam pot conquerir Europa, com Castella va conquerir Catalunya. Però també és cert que conquestes com aquestes van en perjudici de la humanitat en general, en destruir la creativitat en benefici del dogmatisme, en destruir la laboriositat pel parasitisme.El Grup Ramon Barnils és afortunadament vacunat de l'autoodi que ha fet que molts europeus "d'esquerres" s'hagin expressat contra el Jyllands Posten. I no cal dir que també són vacunats de l'autoodi que va fer que molts catalans condemnessin els mots de Forn, alhora que, davant el soroll de sabres dels Mena, s'afanyaven a pactar estatutets amb els Zapatero.Aquests dies aprenem moltíssim. Aprenem a veure la gran traïció que han comès els dirigents socialdemòcrates, democristians i liberal-conservadors europeus i nord-americans. Els mateixos dirigents que bombardegen Iraq, després fan el joc a l'eurofòbia. Els mateixos dirigents que denuncien qualsevol mostra d'antisemitisme, no gosen condemnar l'onada d'eurofòbia. El poble senzill d'Europa i de les terres d'Ultramar comença a lligar caps, però. Un exemple, senzillet. Per què Bono va perseguir judicialment Iu Forn per escriure quatre ratlles amb el seu estil desmanegat, mentre que no sols no condemna la crema de banderes espanyoles a les Quimbambes, sinó que a més es mostra comprensiu amb el fonamentalisme? Molt senzill: perquè Bono és ministre de defensa gràcies a aquella gentola.- El Grup de Periodistes Ramon Barnils defensa el dret a la llibertat d'expressió davant la reacció integrista per la publicació d'una caricatura de Mahoma a Dinamarca.- La justícia dóna la raó a Iu Forn i la denúncia de Bono queda arxivada.\nToni Cucarella no es mossega la llengua, com va mostrar en el seu parlament en el darrer Aplec del Puig, alhora de denunciar ocupants i botiflers. Tampoc no s'està ara de denunciar l'islamisme intolerant. Potser Cucarella s'equivoca en jutjar l'esclat d'aquests darrers dies com una mostra d'intolerància religiosa, quan té molt més d'intolerància racial, de fòbia als pobles d'Europa (dins els quals danesos i noruecs són percebuts com més "purs" i per tant més "odiosos"). Cucarella passa per alt també el fet que nombrosos sectors, des dels neoconservadors fins a l'església catòlica, fan i continuen a fer el joc amb aquest 'islamisme intolerant'. Ja els hi va bé, perquè neoconservadors, liberals, multi-pluris, socialcristians i anarcomarginals comparteixen un odi insà contra la classe treballadora europea a la qual consideren, respectivament, poc explotable, poc 'cool', poc 'acolorida', poc 'missaire' i poc 'alternativa'.Però tornem a Cucarella i al seu post, perquè els comentaris que se n'han fet són ben sucosos. L'autoodi que ens han inculcat totes aquestes darreres dècades, com a catalans i com a europeus en general, ha afectat particularment la gent nostra més ben intencionada.Per eixir de l'atzucac on ens trobem, és important, primer de tot, lluitar contra l'imperialisme europeu, deixar clar que als treballadors europeus (i euro-americans, és clar) no els interessa gens ni mica el programa d'aventures colonials de Bush, Blair i d'allò que Ike anomenava el complex militar-industrial. Que no ens interessa el seu programa d'expoli comercial del malanomenat Tercer Món en general, ni el dels països àrabs en particular. Per fer que les nacions europees puguin tirar endavant sense perdre la seva identitat, és essencial deixar que també les nacions no-europees puguin desenvolupar-se. És per això que no és estrany que els mateixos governs que han fet tant de mal a Irak o a Palestina, siguin ara els que promouen més o menys secretament tota aquesta campanya d'odi. O com cal entendre si no, el fet que Blair vulgui penalitzar jurídicament la crítica al terrorisme jihadista?\nProliferen en la xarxa campanyes de suport al poble danès i peticions en aquest mateix sentit. S'hi fa un gra massa? En part sí i en part no. És evident que les manifestacions escaigudes són preocupants, no tant perquè qüestionin la llibertat d'expressió com perquè mostren l'extensió del racisme anti-europeu. Un racisme alimentat, cal dir-ho, per foscos interessos, els mateixos interessos que han difós les famoses caricatures del Jyllands Posten. I no passaria res si les manifestacions eurofòbes es limitessin a ciutats exòtiques com El Cairo o Damasc. El problema és quan aquesta manifestacions tenen lloc 'a casa', a Brussel·les i a Aarhus, i compten amb el suport d'elements d'una "esquerra radical" que fa temps que ha girat l'esquena a la classe treballadora europea. El problema és quan la premsa 'mainstream' europea utilitza tot d'eufemisme per referir-se a les manifestacions "musulmanes" i aboca merda i més merda contra els ciutadans danesos que no volen demanar perdó (un 71%) dient-los poc menys que 'neo-nazis'.Però quelcom es mou. Molts polítics 'mainstream' se separen dels dogmes de la correcció política (esperem que ara no caiguin en els dogmes del supremacisme blanc). Un sector d'Attacc, encapçalat per Bernard Cassen, ja ha trencat amb el paternalisme pseudo-islamofílic, que ha caracteritzat el moviment dels 'alterglobalitzadors' en els darrers vuit anys.La qüestió de les caricatures fa de prova de cotó. Perquè allò que hi ha en joc no és la llibertat de premsa, ni el laïcisme. Allò que hi ha en joc és la dignitat dels pobles europeus, que demana urgentment que se separin dels estaments polítics i empresarials que ens han ficat en aquest malson amb l'únic objectiu d'abaratir la mà d'obra. Uns estaments que sí són els veritables racistes, perquè són ells els qui contribueixen a l'empobriment del malanomenat 'Tercer Món', i són ells els qui, a través dels interessos del deute extern o, directament, a través de les bombes, massacren pobles sencers.\nCuriós, curiós! Un dels governs que ha impulsat el genocidi més horrible dels darrers anys contra un poble de majoria musulmana (l'iraquià), un dels governs que manté l'estat d'ocupació a Iraq, ara es presenta com a 'amic dels musulmans'. Molt ens temem que Tony Blair i Jack Straw qualsevol dia facin el pas que en el seu moment va fer Cat Stevens. Potser Zapatero se'ls hi avançarà i tot. Les declaracions de Jack Straw contra la llibertat de premsa europea i la justificació velada al clima de danofòbia i eurofòbia rampant. Straw no ha dit res d'honorables ciutadans paquistanesos, com els de la foto, que han cremat banderes daneses. I això que la bandera danesa du una creu, la crema de la qual podria ofendre els cristians...El senyor Tony Blair encara té prou força política com per mantindre la seva política d'agressió militar real contra els musulmans i no-musulmans d'Iraq. Però comença a perdre-la pel que fa a la seva política de demagògia "antiracista" dins el Regne Unit, en ésser tombades les seves lleis contra l'odi religiós, que haurien destruït les llibertats fonamentals dels ciutadans britànics. L'arena mundial comença a aclarir-se. Blair ha donat l'esquena definitivament al seu poble. No crec que confiï que les masses musulmanes el rebin com un heroi, mentre conspira per fer contra Iran el mateix que li va fer a Iraq. A carai, però els bombardeigs d'Iraq de Bush-Blair no eren una qüestió racista o islamòfoba, perquè ho feien per pur interès crematístic!- Straw condemns cartoon row press.\nposted by DL at 8:27 p. m.\nEl capitalisme europeu té un doble programa descarat fonamentat en la destrucció de la identitat europea i de les identitats extra-europees, en perllongar l'explotació del malanomenat Tercer Món (de món només n'hi ha un). Quants botiguers cairotes hauran hagut de tancar en els darrers anys per l'expansió de Carrefour per la metròpolis egípcia? No ho sabem. Però si haguessim de definir l'egiptofòbia real, ací trobaríem un exemple palpable. Però els tril·lers que dirigeixen les grans companyies multinacionals europees, com Carrefour, saben passar bou per bèstia grossa.Així, assistim ara a un boicot contra els productes danesos pel simple fet que un diari danès va caricaturitzar un dirigent religiós del segle VII d.C. És la mateixa lògica que impulsa el boicot contra els productes catalans pel simple fet que una esclerotitzada classe política catalana ha tirat endavant un projecte migrat però verbalment radical d'Estatut d'Autonomia. Però, aparentment, aquesta mena de boicots no són racistes, perquè danesos i catalans som els dolents de la pel·lícula, i no som països del Tercer Món.No és la qüestió del boicot la que importa. Qualsevol consumidor egipci hauria de primar els productes egipcis (i àrabs en general) per damunt dels productes d'importació, ni que fos únicament per un saludable patriotisme econòmic. Aquest "boicot" sí que enfurismaria els de Carrefour. Però els de Carrefour saben que els dirigents islamistes i panarabistes són els primers a no voler emprendre aquesta via, i s'estimen més utilitzar boicots parcials i demagògics. Així, Carrefour s'ha sumat al boicot contra els productes danesos: "Carrefour don't carry Danish products". És la mateixa lògica que gastava Alcampo a Palma.El boicot als productes específicament danesos per part de Carrefour és una mostra, però, de quines són les prioritats del capitalisme europeu, quins són els seus aliats. Un boicot a Carrefour per part de tots els ciutadans europeus, i no únicament dels danesos, seria la millor resposta possible. Tal com s'ha expressat la secció egípcia de Carrefour, aquesta empresa, malgrat ésser de capital europeu, és profundament racista i euròfoba.El racisme anti-europeu ara diu que els seus objectius són els ciutadans danesos, noruecs i francesos. Sabem, però, que l'objectiu és més ampli. Sabem que el racisme anti-europeu, les multinacionals europees i els estats europeus van de la mà en la seva lluita contra els nostres pobles. Com s'explica, sinó, la islamofília profunda que han manifestat el govern danès, en demanar "perdó", o el govern espanyol (aquest s'entén, perquè Zapatero els hi deu el càrrec)? Per què les úniques religions que mereixen respecte en la premsa europea són les religions afroasiàtiques? Per què tota la demagògia que gasten contra grups armats europeus com ETA o IRA no la gasten amb grups extra-europees?- Las empresas se pliegan ante los fanáticos..


PROGRAMA JOVES PER L’OCUPACIÓ – FORMACIÓ AL SECTOR PORTUARI | Noticies Port Ginesta\nPROGRAMA JOVES PER L’OCUPACIÓ – FORMACIÓ AL SECTOR PORTUARI\nPosted on 03/07/2016 by Maribel\nUn grup de 13 joves, entre 17 i 25 anys, residents a Sitges, Cubelles, Canyelles, Olivella i Sant Pere de Ribes han participat en un curs formatiu dels ports de Sitges, amb docents de la Facultat de Nàutica de la Universitat Politècnica de Catalunya.\nA la primera fase han fet la formació al sector portuari i a la segona fase, amb la realització de pràctiques laborals als ports d’Aiguadolç, Club Nàutic Garraf i Port ginesta i a les empreses Talleres del Mar i Yamaha Motor Centre BCN.\nAmb una demostració dels aprenentatges nàutics adquirits, es va celebrar a Port Ginesta l’acte de cloenda. La presidenta del Consell Comarcal del Garraf, Glòria Garcia Prieto va dir que “és una prioritat de l’ens comarcal i dels Ajuntaments fer accions per afavorir la formació dels joves i la lluita contra l’atur juvenil”. Va agrair el treball conjunt amb els Ajuntaments, la UPC, els ports, les empreses i el Servei d’Ocupació de Catalunya.\nA l’acte hi van assistir l’alcaldessa d’Olivella, Marta Verdejo; el regidor d’Ensenyament, Joventut i Ocupació de Sitges, Eduard Carrillo i altres representants dels Ajuntaments implicats, dels centres formatius, dels ports i del SOC.\nAquest és un programa coordinat pel Consell Comarcal del Garraf en conveni amb els Ajuntaments de Sitges, Cubelles, Olivella i Canyelles, amb subvenció del Servei d’Ocupació de Catalunya, el Ministeri d’Ocupació i Seguretat Social i el Fons Social Europeu.\nAgraïm a tots els organitzadors, col·laboradors i joves la seva assistència a aquest programa i els hi desitgem el millor futur laboral a tots.\nDos d’aquests nois han entrat a formar part de la plantilla de Port Ginesta per treballar al port durant sis mesos. Benvinguts !!!


Donatiu de l'Associació Jardí Santa Susanna - SANTASUSANNA\nDonatiu de l’Associació Jardí Santa Susanna\nBy Santa Susannaaccess_time5 años ago\nLa Fundació Santa Susanna ha rebut un donatiu de 3.500 € de l’Associació Jardí Santa Susanna que ha estat destinat a la compra d’un rentavaixelles industrial per a la planta 1 del centre.\nEl nou rentavaixelles simplifica la tasca diària després dels àpats i permet optimitzar millor el temps de l’equip de cuina i el personal de neteja.\nLa Junta de la Fundació agraeix la sensibilitat de l’Associació amb les necessitats de la institució i la seva contribució per continuar la tasca assistencial que la nostra entitat realitza des de fa 630 anys.\nL’Associació Jardí Santa Susanna\nL’entitat es va crear l’any 2011 amb motiu de la celebració dels 625 anys d’història de la Fundació Santa Susanna amb la voluntat de ser un espai de relació dels col·lectius que formen part de la Fundació (usuaris, familiars, voluntaris, amics, col·laboradors, treballadors…) i obrir-la a aquelles persones de totes les edats per acompanyar l’evolució natural de l’ésser humà i desenvolupar una cultura de l’envelliment que suposi una oportunitat permanent d’aprendre, gaudir i compartir.\nfolder_openTagged in: donatiu\nPrevious Post Previous Post Gràcies per ajudar a equipar la nova cafeteria!\nNext Post Next Post Reconeixement a la col·laboració com a empresa de pràctiques


Ep! família: 2015\nAJUT DE LLIBRES I MATERIALS\nRecordeu que fins al proper dia 12 és obert el termini per a la presentació a l’Oficina d’Atenció Ciutadana. L’imprès el podeu recollir a la secretaria de l’Escola.\nEl proper dilluns s’inicia el període de Jornada Intensiva.\nL’horari serà matinal de 09:00 a 13:00 hores.\nEl servei de menjador continuarà prestant el seu servei de 13:00 a 15:00 hores.\nAquest curs us fem na proposta diferent per a fer l’entrega dels informes del tercer trimestre.\nEn comptes de donar-los als alumnes els darrers dies de classe us convoquem el dia:\n23 de juny, de 9 a 11 i 11:30 a 14\nPer tal que passeu per l’Escola a recollir-los i tenir un canvi d’impressions amb la mestra tutora.\nSi alguna família no pot passar us el farem arribar a casa.\nQÜESTIONS DE SALUD\nAquest darrers dies hem observat l’aparició de “polls” a diverses classes de l’Escola.\nÉs per aquest motiu que us demanem que incrementeu l’atenció a l’hora de la revisió periòdica del cap dels vostres fills.\nRecordar a totes les famílies que han inscrit als seus fills al Casal d’Estiu que aquest comença el proper dilluns.\nEl Marc Unitari de la Comunitat Educativa convoca una concentració a la Plaça Sant Jaume el dissabte 13 de juny, a les 18 h. Volem acabar el curs amb un acte homenatge al company Abel i denunciar la manca de recursos per fer una escola pública de qualitat.\nPublicat per escola Puigsoler a 7:20 Cap comentari:\nProperament (en aquests moments és previst que sigui el proper divendres) s’asfaltarà el tram de camí que arriba a l’aparcament de sobre l’escola i la part que resta per asfaltar del davant de l’Escola.\nTot i que trobareu indicacions, sembla que es farà el matí després de l’entrada dels nens. L’únic moment que no es podrà accedir en cotxe, serà el migdia.\nFins al dia 24 d’abril es poden presentar les sol·licituds d’Ajuts Individuals de Menjador per al curs 2015-2016.\nPodeu recollir l’imprès a secretaria. Recordeu que fora d’aquest termini és molt difícil aconseguir un ajut de menjador.\nEn compliment de l’acord adoptat al Consell Escolar del Centre, pel que fa a la possibilitat de realitzar colònies i la necessitat de conèixer l’opinió de les famílies, el proper dilluns donarem un full d’enquesta per família que us preguem ens retorneu no més tard del dia 29 d’abril.\nRecordeu que el proper dia 15 d’abril, s’acaba el termini de presentació de les fotografies que vulguin participar a la mostra fotogràfica “LLLEGIM”.\nRecordeu que es tracta de fer-vos una fotografia llegint.\nQUOTES DE MATERIAL I SORTIDES\nUs volem refrescar la memòria a aquelles famílies que encara no heu fet efectiu el pagament de la quota de material i sortides. Material: 55 €, sortides: 50 €\nL’AMPA I SANT JORDI\nL’Associació de Mares i Pares proposa per aquest Sant Jordi dues parades.\nParada de Roses. Per tal de preveure la quantitat de roses a adquirir, es col·locarà una graella al porxo per tal que s’hi apunti tothom que hi estigui interessat.\nParada de llibres de segona mà. El primer pas és demanar-vos l’aportació de llibres que “no utilitzeu”. El dia de Sant Jordi, tots els llibres recollits, es posarien a la venda a un preu simbòlic.\nPublicat per escola Puigsoler a 7:33 Cap comentari:\nPublicat per escola Puigsoler a 7:30 Cap comentari:\nja tenim el gener\nEl proper dijous i divendres (dies 22 i 23 de gener) no hi haurà classes. El dia 22 de gener és la festa major d’hivern de la nostra població i el dia 23 de gener és una de les 4 dates que s’han de col·locar dins el calendari, com a festes.\nRecordeu que podeu passar a cobrar les butlletes de loteria pel despatx de l’AMPA:\nDimecres: de 09:00 a 09:15\nDivendres: de 16:30 a 16:45\nFins al dia 22 de març.\nUs volem recordar que en el mateix horari de cobrament de la loteria podeu adquirir els productes del Barça cedits a l’AMPA. Els diners que es facin aniran destinats a una acció solidària.\nPer començar a preparar la disfressa de Carnaval (ja és a la vora, 14 de febrer), aquells que us heu apuntat, ja podeu passar a pagar el material de la disfressa.\n8 € els adults i 6 € els infants\nUs volem fer memòria, per a qui s’hagi despistat, que la quota de material és de 55 € i que la de sortides és de 50 €.\nCal fer l’ingrés al Caixer automàtic del Banc de Sabadell.\nRecordeu que fins a final de més les tutores dels vostres fills i filles us convocaran a una entrevista.\nUs preguem que si teniu qualsevol problema per assistir-hi ho comuniqueu, per tal de poder agilitar la feina.\nCom cada any, comencem a buscar gent disposada a explicar contes a la Marató de Contes de Sant Vicenç de Castellet.\nPublicat per escola Puigsoler a 4:02 Cap comentari:


Vila Olímpica-Montjuïc-parc del Riu-Sant Ramon-Sant Antoni nyomvonal - la Vila Olímpica del Poblenou, Catalunya (España)- GPS track\nMountain Bike (Mountain Bike nyomvonalak Spain → Catalonia → la Vila Olímpica del Poblenou )\nVila Olímpica-Montjuïc-parc del Riu-Sant Ramon-Sant Antoni\n2 610 233 490\nMoving time 4 óra 41 perc\nIdõ 6 óra 12 perc\nUploaded 2021. március 7.\nVila Olímpica-Serra de Marina-Collserola (Mountain Bike)\nBcn-sant cugat (Mountain Bike)\nTuró de la Rovira des de la Vila Olímpica (Túrázás)\nVila Olímpica -serra de marina (Mountain Bike)\nraimonserna Minden jog fenntartva\nközel la Vila Olímpica del Poblenou, Catalunya (España)\nSurto de la Vila Olímpica a fer el que havia de ser una passejada. Passo per la Barceloneta a recollir l'Imma i ens enfilem al Castell de Montjuïc. Baixem per darrera l'estadi que a les 9 hem quedat a l'Institut de l'Esport de Barcelona amb amics, davant el Mies Van der Rohe. Sembla que estirarem la volta...\nTornem cap a l'estadi a buscar el carrer del Foc, creuant el Passeig de la Zona Franca i passant per davant de la Fira. Arribats a una via ampla, Av. Joan Carles I, que també es podria haver dit Av. Del lladre fugat assassí d'elefants i fatxa de merda...osti, que em perdo, girem a l'esquerra i passem per sota la ronda litoral. Tombem a la dreta un bon tros paral.lels a la Ronda i en arribar a una rotonda tirem cap a l'esquerra fins un punt que ens permet creuar el Llobregat. A l'altra banda hi ha un edifici gran de la Nissan, que rodejarem i ens posarem a seguir un carril que segueix el marge dret del Riu. Ho fem una bona estona fins arribar a Sant Boi. Unes filigranes asfàltiques i cap a la BV-2002. En una rotonda a l'alçada del Sanatori girem 180 graus cap al poble, agafant el carrer Eusebi Güell, que no deixarem fins trobar uns indicadors on comença la pujada pistera fins l'Ermita de Sant Ramon. Un aborígen santboià ens ha dit que un cop dalt has de tocar la porta i així ho hem fet. Sortint en baixada per una pendent forta arribem a un pontet que creua pel que seria la continuació del carrer Eusebi Ģüell (Estret de Roques). Una pista amb rampes curtes i potents ens farà pujar i baixar per la carena, passant pel Turó de l'Angla i arribant en forta pujada a l'Ermita de Sant Antoni. Ara toca baixada cap a Santa Coloma de Cervelló i passant per la Colònia Güell agafant l'antiga carretera al costat de la BV-2002. S'acaba el tram i seguim per la BV-2002 fins arribar a un nus de carreteres on no sense risc de ser atropellats, entrem al Parc Agrari. Pista plana i transitada de penya fins trobar un pont a l'alçada de Cornellà que ens permet creuar el Llobregat. Seguim la pista riu avall fins la C31, creuant Bellvitge. Passem per l'antiga Ermita de Bellvitge (ja veieu que la cosa va d'ermites) i seguim la Gran Via. Intent fallit en una terrasseta de la Batllòria per fer unes birres i seguim Gran Via fins enfilar-nos a la dreta cap a l'Institut. Alguns es queden allà...jo segueixo cap al carrer Lleida, Paral.lel, Passeig Colom, Passeig Pujades i tanco la Volta a Vila Olímpica.\nCreuant el Llobregat\nJoan Solé lasolemia 2021. márc. 7.\nBestial.... el proper dia m'apunto\nraimonserna 2021. márc. 7.\nDoncs ara llegeix la descripció de la ruta i voràs...que parlen de tu 😂\nJoan Solé lasolemia 2021. márc. 8.\nVisca els aborígens!! 💪La propera farem alguna sendera xula\nI did this trail with raimonserna\nAsk raimonserna to add you as a trail buddy on this trail


Declaració del Consell General de Col·legis Oficials de Metges d'Espanya (CGCOM) davant el brot de Listeriosi - Col·legi Oficial de Metges de Tarragona\nDeclaració del Consell General de Col·legis Oficials de Metges d'Espanya (CGCOM) davant el brot de Listeriosi\nEl CGCOM, arran del brot de listeriosi declarat a Andalusia i que afecta avui a 186 casos relacionats a tot Espanya, vol transmetre un missatge de tranquil·litat i de confiança en el nostre Sistema Nacional de Salut, en els nostres responsables sanitaris i en tots els professionals de la salut.\nDes de la notificació de l'esmentat brot, el CGCOM ha ofert la seva col·laboració a les autoritats competents en matèria de salut pública per establir totes les mesures necessàries que garanteixin la millor atenció sanitària, posant-se a disposició d'assumir totes les actuacions que es determinin per part d'aquestes .\nConsiderem que els protocols, posats en marxa, tant per la Conselleria de Salut d'Andalusia, com pel Ministeri de Sanitat, són els adequats i instem a seguir-los estrictament per tots els agents implicats.\nSeguint les instruccions del Ministeri de Sanitat, Consum i Benestar Social i les de la Conselleria de Salut i Famílies d'Andalusia cal comentar que com a mesura de precaució s'aconsella a les persones que tinguin al seu domicili algun producte de carn mechada de la marca " la Metxa "s'abstinguin de consumir-lo i el tornin al punt de compra. En cas d'haver-ho consumit, si presenten alguna simptomatologia, acudeixin a un centre de salut. Per evitar riscos de contaminació creuada des de productes contaminats a altres, és important garantir una correcta higiene en superfícies i estris que puguin entrar en contacte amb aliments.\nIgualment incidir en recordar que les dones embarassades i les persones amb deficiències immunitàries, grups de més risc, han de consumir només carns perfectament cuinades i productes lactis pasteuritzats i escalfar les sobres de menjars. A més, han d'evitar aliments preparats llestos per consumir. En el context d'un brot epidèmic poden ser raonables les mesures addicionals plantejades en el protocol de vigilància de listeriosi posats en marxa per la Conselleria de Salut d'Andalusia i els de la Xarxa Nacional de Vigilància Epidemiològica\nVolem ressaltar el compromís i l'esforç de tots els professionals sanitaris a l'hora d'atendre les múltiples consultes que s'estan produint, així com la seva responsabilitat a l'hora de comprovar que es compleixen els protocols establerts.\nEn aquests moments de crisi és on es demostra la potència del nostre Sistema Nacional de Salut i la necessitat de seguir mantenint la solvència d'aquest, així com seguir potenciant el necessari desenvolupament de la llei de salut pública.\nDes del CGCOM instem a la necessària col·laboració de tots els sectors afectats (polítics, sanitaris i ciutadans) en l'abordatge conjunt del brot de listeriosi i el compromís d'avaluació posterior dels fets, tan necessària com obligada.\nFinalment, la corporació lamenta les dues morts que hi ha hagut fins a la data i transmet el seu condol a les famílies, així com expressa el desig de recuperació de les persones afectades i reitera la confiança en el nostre SNS, en els seus mecanismes de control i coordinació i en els seus nivells de qualitat i atenció.


El Barrio continua creixent: 300 veïns disfressats i 600 en el sopar avalen l'èxit del seu primer dia de festes\nUna inesgotable cavalcada i un multitudinari sopar popular obrin les festes organitzades per la Penya Taurina El Barrio enguany, unes festes que van començar sent exclusivament taurines i que amb el temps han apostat per diversificar les seues propostes per a donar cabuda a tots els públics. L'últim cap de setmana de setembre finalitzen amb cucanyes, xocolatà i, per descomptat, bous.\nSense arribar l'enorme participació de la cavalcada de les festes de setembre, on enguany es van arribar més d'1.700 inscrits i, en la pràctica, més de 2.000 persones disfressades recorrent els carrers, la veritat és que l'esdeveniment organitzat en El Barrio consolida any rere any el seu gran objectiu: la participació popular.\nDivendres passat 21 de setembre, més de 20 carrosses van desfilar pels carrers Mariano Amigó, La Plana i Germanes Martínez, amb eixida i arribada a la plaça del País Valencià. Un circuit que, donat el seu reduïda grandària i les enormes ganes de disfrutar de les 300 persones disfressades, van recórrer les carrosses en dos ocasions. I és que estos xics quan es posen a cavalcar són inesgotables.\nPer les voreres, com sempre, multitud de veïns disposats a aplaudir, animar i, per què no, rebre algun detall llançat des de les carrosses, encara que en la majoria d'ocasions eixe detall fóra… una saludable dosi de confeti.\nDesprés de la diversió, va arribar l'hora de reposar forces, amb un sopar popular en que els abonats del cartó tenien dos tiquets gratis, mentres que la resta d'assistents havia de pagar 5 euros a canvi de la beguda, el picoteig i un gelat com a postre.\nSeguint el model de les festes patronals, amb inscripció prèvia i distribució de les taules dins de la plaça del País Valencià, entorn de 600 persones van participar d'este relaxat sopar que va tindre el seu punt i final amb una discomòbil a càrrec de Vicente Parraquet.\nCom era d'esperar, a causa del bon temps, l'ambient es va prolongar fins ben entrada la nit. I, ja el dissabte 22, primera jornada taurina, amb un ramat que va respondre al prestigi de les seues ramaderies… encara que eixe és un tema de què parlarem en una altra ocasió.\nLa festa continua el divendres 28, amb les cucanyes i la xocolatà per als més menuts, tot això en el carrer Governador Angresola. I el punt final el posaran novament els bous el dissabte 29, amb desencaixonades a la vesprada i embolades nocturnes.\nDel que no hi ha dubte és que amb la seua àmplia programació d'actes populars El Barrio és cada any una festa més gran.


Oscar Guayabero ·Elogi del silenci\nPer aconseguir una mena de silenci d'estímuls culturals n'hi ha prou d'evitar els més obvis i els més subtils? O és millor submergir-nos en el soroll més absolut?\nClaret Serrahima, Oscar Guayabero (Avui, 30 de juny de 2009)\nQuè passaria si per una vegada apostéssim pel silenci, aquest estiu? És a dir, silenci d'estímuls. No anem al teatre, no escoltem música, no llegim, no visitem exposicions, ni monuments, no comprem diaris, no anem a conferències. Silenci. Anul·lem el viatge a Venècia per veure la Biennal, regalem les entrades del Grec, apartem el tercer lliurament de Millennium fins al setembre. Desendollem la televisió. Busquem un lloc on passar les vacances sense vida cultural. Un refugi on no tinguem accés a internet. Seria bo tenir tasques físiques d'una certa duresa per mitigar la temptació de cultivar-nos culturalment. Millor un hort que un jardí. El jardí pot evocar-nos vestigis estètics versallescos. Treballem de sol a sol i quan arribi el vespre seguem a la fresca sense altre ocupació que escoltar el silenci. Potser veure caure els estels per sant Llorenç, sempre que no coneguem les constel·lacions, perquè el record de la mitologia grecoromana ens portarà relats i llegendes. Escollim una casa anodina, sense història. No caiguem en el parany de passar l'estiu en una casa interessant, una casa amb una arquitectura rica en matisos. Allunyem la temptació del gaudi estètic de l'espai dissenyat. Evitem escoltar les campanes de la torre de l'església, ens podria rememorar la narrativa religiosa, els quadres de madonnas o els retaules romànics. Si podem, evitem escoltar el cant dels ocells a mitja tarda, la remor del mar, el so del vent entre els pollancres, potser ens recordaran una pel·lícula i ja haurem caigut a la trampa del record cultural. Mentre cavem la terra, ignorem la forma de l'arada, no fos que ens remetés a la cultura objectual que la saviesa popular ha anat dibuixant amb els segles. Apartem ràpidament qualsevol impuls poètic en veure les flors regades per la rosada. Si estem acompanyats, opció perillosament cultural però a vegades inevitable, no mantinguem converses interessants, no discutim, no repassem l'actualitat plegats. Si és la nostra parella, intentem buidar de retòrica els nostres sentiments envers l'altre. Si ens allitem plegats, no elevem el sexe amb metàfores transcendents i poètiques, no caiguem en el record d'aquella escena de llit del setè art que ens va quedar marcada. Potser de tot plegat en sortirà un pensament nou, una proposta interessant, un projecte per a l'hivern o potser res, només silenci, que ja és molt.\nCal tenir preparat un pla B\nMalauradament, fracassarem. És improbable que ens en sortim en el nostre intent de cercar el silenci. És impossible ignorar el nostre passat cultural, la nostra informació arxivada al disc dur del cervell. No podrem sortir de casa sense veure ni que sigui un anunci que ens farà connectar amb l'imaginari col·lectiu. És difícil no escoltar una cançó al pas d'un cotxe, no veure una banderola d'una exposició. Pensant-ho bé, tenim una altra opció. Escollim per vacances una gran ciutat, un pintoresc poblet costaner ple de vida, acumulem totes les agendes culturals que s'editin, anem a les llibreries i comprem tots els llibres de l'aparador. Anem al cinema, sopem a restaurants amb pretensions culturals. Després, anem a concerts. Acudim a tots i cadascun dels recitals de poesia, música sacra i orquestra de cambra que puguem. Passem-nos el dia entre museus, comprem tots els catàlegs. Recuperem aquelles amistats oblidades durant l'any i organitzem vesprades culturals. Tinguem sempre la ràdio i la televisió enceses. Revisem cada matí tots els diaris. Escapem-nos a Madrid, Londres, Berlín o Nova York per veure l'exposició de l'any. Fem cua per ser els primers a tenir els abonaments per als festivals d'estiu d'allà on siguem. Recitem a qui passi a prop poemes d'amor coneguts i previsibles. Expressem amb grans paraules el plaer que ens provoca l'arquitectura del lloc, la bellesa d'un quadre o d'un anunci, tant li fa. Seguim els refregits televisius, els programes lleugers, les recopilacions de contes que editen els diaris. Seguim els èxits radiofònics de l'estiu, rebutgem-los per populars, però ballem-los a la festa major. En fi, fem de les nostres vacances el paradigma de la cultura de l'oci. Siguem consumidors culturals de primera, mostrem-nos actius en la nostra tasca d'aixecar el llistó de les tertúlies estiuenques. Es molt possible que, si més no, aconseguim omplir el nostre temps. La cultura omplirà la nostra jornada i el nostre pensament. I, finalment, no deu ser aquesta la manera d'aconseguir el silenci? Mantenint-nos ocupats amb aquesta cultureta petitburgesa que floreix a l'estiu, no aconseguirem, de fet, no sentir res? El soroll no aconseguirà fer callar el silenci amb més i més llocs comuns, tòpics, versions endolcides i entreteniments amb ínfules de transcendència?\nVet aquí la fórmula per aconseguir el silenci, per no haver de pensar en res, per no haver de crear res, de generar res, de proposar res: ser el perfecte públic, el tertulià arquetípic, el columnista retòric, el ciutadà model. Vet aquí el silenci d'estiu, un soroll que fa venir mal de cap.


Airbnb, la plataforma digital de lloguer de pisos particulars a turistes, està triomfant. Al mercat té un valor de 30.000 milions de dòlars i a Barcelona va generar un impacte de 1.027 milions d'euros el 2016, segons les seves pròpies dades. Però la implantació d’Airbnb a la capital catalana ha tingut conseqüències més enllà del turisme: ha contribuït a disparar el preu del lloguer i ha canviat la fisonomia dels barris. CRÍTIC desgrana en 10 gràfics què hi ha darrere el complex fenomen d’Airbnb.\nAlfred Bosch (Barcelona, 1961) és ara mateix l'aposta d'ERC per conquerir l'any 2019 l'alcaldia de Barcelona davant Ada Colau. L'historiador i líder barceloní d'ERC fa un balanç crític dels dos anys de govern de Barcelona en Comú, però també fa autocrítica del moviment independentista. Abans i després de la seva època de professor d'història i novel·lista, la política sempre l'ha acompanyat. Als anys vuitanta va treballar com a alt càrrec del COOB'92 preparant els Jocs Olímpics. Després, va ser portaveu de la consulta independentista de Barcelona i diputat d'ERC al Congrés.


El Congrés acorda per unanimitat la proposta de Compromís de declarar 2017 ‘Any Miguel Hernández’ – Compromís\nEl Congrés acorda per unanimitat la proposta de Compromís de declarar 2017 ‘Any Miguel Hernández’\nPublicat el 21 de Desembre de 2016 en Educació i Cultura\nLa comisió de Cultura aprova per unanimitat la proposta de Compromís que reivindica la figura i l’obra del poeta oriolà.\nLa comissió de Cultura al Congrés ha aprovat hui, per unanimitat, la proposta de Compromís de declarar 2017 ‘Any Miguel Hernández’, amb motiu del 75 aniversari de la seua mort.\nLa iniciativa de la formació valenciana reivindica el caràcter “universal” de Miguel Hernández y promou impulsar un calendari d’activitats dedicar al reconeixement, estudi i difusió de la seua obra.\nLa comisió, a més, ha instat al Govern a destinar una dotació pressupostària suficient per posar de relleu la importància a la literatura del poeta d’Oriola.\nEl diputat de Compromís per Alacant, Ignasi Candela, ha incidit en la necessitat de recuperar la memòria del poeta i dramaturg, i ha fet seues les paraules de Pablo Neruda que defensa el deure de “recordar a Miguel Hernández, que va desaparéixer a la foscor, i recordar-lo a plena llum”.\nLa proposta, en col·laboració amb la fundació Miguel Hernández, destaca també la fondària i autenticitat del compromís polític i social del poeta i dramaturg contra la desigualtat i pels desheretats.\nMiguel Hernández morí a 1942 a la carcel d’Alacant, on va estar empresonat després de la Guerra Civil per motius polítics. Condemnat a 30 anys de presó, emmalaltí de tuberculosi i morí a la infermería de la presó.\nCandela ha recordat com Hernández es va convertir en “la veu de milions de persones que volien expresar-se des de la seua realitat quotidiana”, i ha assenyalat que l’efemèride és una oportunitat per “entendre la importància del seu significat a hores d’ara”.\nLa proposta acordada per la comissió s’uneix a la de la Generalitat Valenciana que el passat més de juliol anuncià que dedicaria el 2017 al poeta oriolà.


“Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista” | Nuri Forns | blanes | Política | El Punt Avui\n“Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista” “Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista” “Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista” “Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista” + “Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista” E-mail\nblanes - 16 maig 2011 2.00 h\nJOSEP TRIAS FIGUERAS\nCANDIDAT A L'ALCALDIA DE BLANES PER CIU\n“Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista”\nCreu que Blanes no ha d'envejar res de les ciutats del voltant, però que ha de recuperar el terreny perdut i tornar a ser capdavantera\nDestaca que s'ha aprovat el projecte de s'Abanell i el de reforma del carrer Colom, que són vitals per al futur turístic\n“Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista” “Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista” “Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista” “Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista” “Blanes va perdre la il·lusió amb el govern socialista” E-mail\nEn els últims quatre anys\nTrias ha estat alcalde –en el mandat anterior– de govern socialista, va estar a l'oposició, i amb CiU va ser regidor abans, des de 1995 fins al 2003. És llicenciat en medicina i cirurgia i és director de gestió dels centres sociosanitaris i socials de la corporació de salut del Maresme i la Selva, en excedència.\nEl tema de Barrakes s'ha polititzat molt. Nosaltres hem fet\nel que havíem de fer\nL'alcalde de Blanes, Josep Trias, confia que CiU recuperi terreny en les pròximes eleccions i diu que amb el PSC es va perdre pistonada i il·lusió.\nBlanes és plena de cartells que diuen: “Blanes avança” i “Remuntarem Blanes”. En què quedem?\nJo penso que Blanes avança, com ha avançat aquests últims quatre anys. Hem posat el punt de partida de quatre anys anteriors que Blanes no va millorar gens, va quedar estancada. Hem fet avançar Blanes i volem que Blanes continuï avançant.\nCap a aconseguir ser aquella vila que havíem estat abans, capdavantera tant a la Selva marítima com al Maresme nord.\nI quan es va perdre?\nEs va perdre quan Convergència i Unió va perdre l'alcaldia.\nMentre va governar el PSC es va perdre el nord?\nSí, i Blanes també va perdre la il·lusió. Es va perdre precisament en el mandat 2003-2007.\nBlanes té coses a envejar de les ciutats del voltant?\nNo, Blanes no ha d'envejar res de les ciutats del voltant, Blanes ha de marcar la seva idiosincràsia i ha de tornar a recuperar allò que havia estat. Per tant, no és enveja sinó tornar al que havia estat. En matèria de turisme tenim una bona eina que és la Ciutat Esportiva, i projectes importants per rehabilitar integralment la zona turística de Blanes: el passeig de s'Abanell, el carrer Colom, l'avinguda de Madrid... i el conveni de requalificació de les destinacions turístiques madures.\nEl projecte de s'Abanell no es podrà dur a terme fins vés a saber quan, no?\nS'ha aconseguit el que no s'havia aconseguit en mandats anteriors: arribar a un acord amb Madrid i fer un projecte. El que ens falta és el pressupost, i treballarem perquè el 2012 el puguem tenir.\nPerò el gran problema continua sent la fugida de la sorra...\nJo crec que el problema són les dues coses i que ens cal tenir un passeig marítim en condicions, amb la fortalesa que ha de tenir. També estem treballant pel tema de la sorra, amb el ministeri, i hem tingut contactes importants amb el conseller Recoder i amb el conseller d'Agricultura.\nEl tema de Barrakes diu que s'ha polititzat, però només ho ha fet l'oposició?\nNosaltres hem fet el que havíem de fer. S'ha polititzat, és evident, i també ho és qui actua: són membres de certes llistes. Jo ho vaig fer en aquell moment perquè governo, sóc l'alcalde i vull actuar tal com sóc, honestament i responsablement. Si hagués pensat en les eleccions no hagués actuat així.\nPerò el vot jove no és de CiU, potser van calcular que no hi tenien res a perdre...\nAquest càlcul no l'he fet. Aquesta era la primera orientació del pacte de convivència nocturna.\nPerò han actuat en altres aspectes pel tema de sorolls o només amb Barrakes?\nSí, s'han multat locals amb 12.000 euros, se n'han tancat d'altres... i s'estan fent els estudis dels locals.\nRecuperareu terreny o tornarà a ser el PSC la força més votada?\nEstem treballant per aconseguir tenir la màxima majoria possible perquè es pugui assolir més fàcilment el programa que presentem. Confiem en la bona tasca que hem fet i pensem que millorarem resultats.\nVa fer un pacte amb el diable, com diu Marigó, amb el PDB?\nJo no he pactat mai amb el diable. El que vam fer és pactar amb Blanes i per a Blanes, per aconseguir que projectes que havien estat adormits es desenroquessin. Ha estat un govern amb situacions complicades però estic molt satisfet dels resultats aconseguits.\nEl Punt. Comarques Gironines 16-05-2011, Pàgina 8


Studio Jelsa 4602a Jelsa Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Jelsa, Studio Jelsa 4602a és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nStudio Jelsa 4602a també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Jelsa. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Studio Jelsa 4602a és una elecció inteligents per a viatgers a Jelsa, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Oncologia i Quimioteràpia en Medicina veterinària - Hospital Veterinari Garbí\nInici / Especialitats /\nCitologia d’un Mastocitoma Intestinal\nEl desenvolupament de la oncologia veterinària ha fet possible que cada vegada es tractin més mascotes de càncer tal i com es tracta qualsevol altra malaltia crònica. S’estima que un 25% dels gossos i gats patirà càncer al llarg de la seva vida, essent aquesta, la causa de mort en la meitat de les mascotes majors de 10 anys. En els últims anys, l’augment dels coneixements i evidència científica per part dels veterinaris en aquesta àrea, ha fet possible que en els centres veterinaris s’ofereixin tractaments quimioteràpics juntament amb altres modalitats terapèutiques (cirurgia, radioteràpia o inmunoteràpia) a un creixent nombre de propietaris que demana opcions de tractament per a les seves mascotes diagnosticades de càncer.\nAdministració de Doxorrubicina\nSistema tancat d’administració de quimioteràpia\nLa quimioteràpia, malgrat ser una paraula que simplement significa tractament mèdic mitjançant l’ús de susbstàncies químiques, s’associa freqüentment amb l’ús de fàrmacs citotòxics per al tractament del càncer. Aquests fàrmacs no només es componen de sol·lucions injectables que s’administren via intravenosa sinó que també poden ser tan simples com píndoles orals. La quimioteràpia com a modalitat única de tractament és una teràpia pal·liativa que rarament cura el pacient, a l’igual que succeix amb altres malalties cròniques (insuficiència renal crònica, malaltia cardíaca congestiva, malaltia inflamatòria intestinal, etc) que tractem a la clínica diària. És el tractament d’elecció per a neoplàsies hematopoiètiques, neoplàsies amb alta taxa de metàstasi després de la cirugia (adjuvant), neoplàsies inoperables o per tal de reduir la mida d’aquestes abans d’una possible cirurgia (neoadjuvant – citoreducció).\nRadiografia d’un Carcinoma pulmonar primari\nL’objectiu principal del tractament quimioteràpic en les nostres mascotes amb càncer és tractar la malalatia i, a la vegada, mantenir o millorar la qualitat de vida durant el màxim temps possible. Per aquest motiu, tant la dosi com la intensitat del tractament són, de forma extrapol·lada, molt menors que en medicina humana. És, en general, ben tol·lerada per part dels nostres pacients, essent la minoria la que manifesta efectes adversos. El seu mecanisme d’acció va implícitament relacionat amb la taxa de replicació cel·lular: les cèl·lules amb alta taxa de replicació (cèl·lules tumorals, epiteli digestiu, medul·la òssia i cuir cabellut en algunes races) seran les més sensibles. Serà important monitoritzar l’hemograma i els possibles signes gastrointestinals que puguin aparèixer durant el tractament i anticipar-se per tal que no afectin la qualitat de vida del nostre pacient.\nÉs la nostra responsabilitat establir i mantenir un alt grau de comunicació amb els propietaris d’aquests animals per tal d’assegurar-nos que entenen el pronòstic del pacient, l’objectiu del tractament i els seus possibles efectes adversos. Sense aquest vincle entre propietari i veterinari és impossible arribar a l’objectiu citat anteriorment. La comunicació ha de ser clara i transparent durant tot el procés i requerirà l’assumpció per part de tots sobre quin camí prendre.\nLa oncologia veterinària és una especilitat multidisciplinar que, en la majoria dels casos que se’ns presenten, requereix implicació de diferents camps: citologia, patologia clínica i histopatologia, medicina interna, diagnòstic per imatge, cirurgia i, fins i tot, medicina d’urgències i cures intensives. A l’Hospital Veterinari Garbí disposem d’un servei complet d’Oncologia dirigit pel Lluís Benítez, i que disposa de personal qualificat en cadascuna de les seves disciplines per poder oferir el millor als nostres pacients oncològics.