Música per a les filles oblidades de l'Alt Egipte | Directa\nEl grup de música del Caire Bnt al-Masarawa reflexiona en el nou àlbum 'Mazghuna' sobre com el sistema patriarcal interacciona amb altres violències al sud d'Egipte\n"A l'Alt Egipte me n'adono que cada dona té la seva manera de lluitar i que jo no tinc el dret de dir-los que han de lluitar com ho faig jo", afirma Mariam, una de les components del trio\nAmb un mapa d'Egipte entre les mans, la Mariam i l'Esraa, dues joves del Caire, ressegueixen amb la mirada el llarg recorregut del riu Nil a la recerca de la regió més oblidada del país. On sigui que es trobi, centraran l'atenció del seu proper projecte.\nDesprés d'haver llançat un primer àlbum musical en què reflexionaven sobre com havien viscut la violència masclista al llarg de la seva vintena d'anys, el grup de música feminista Bnt al-Masarawa ("Les filles dels egipcis") es proposava ara anar més enllà i apropar-se a la realitat d'altres dones que, a diferència d'elles, de la classe mitjana cairota, no havien tingut l'oportunitat de fer-se escoltar.\nL'elecció no va ser difícil. Allunyat de l'enorme capital de l'Estat i del fèrtil delta que dibuixa el Nil quan abandona El Caire, l'Alt Egipte, perdut al sud del país, és una regió pobra, molt conservadora i permanentment oblidada pel dinamisme del nord.\n'Mazghuna' és l'antic nom d'una localitat de la regió de l'Alt Egipte que fa referència a una dona empresonada o a una de colpejada i silenciada\nAllà hi va néixer l'àlbum Mazghuna, antic nom d'una localitat de la regió que fa referència a una dona empresonada o a una de colpejada i silenciada, que té previst sortir a la llum després de les eleccions presidencials egípcies convocades per a finals de març.\n"Vam decidir anar a l'Alt Egipte perquè ningú hi havia estat abans", explica la Mariam, principal compositora i cantant del grup. "Sovint la gent s'hi apropa per impartir-los conferències o per oferir-los algun projecte de desenvolupament, però no per escoltar-les", continua. Unes pràctiques assistencialistes i paternalistes que no les convencien.\n"No havia trobat ningú a Egipte que documentés la història a través de la música sense oblidar les dones, i especialment les dones menys privilegiades", afegeix la Mirat, coordinadora de la banda, abans de lamentar que, com sempre, "la perspectiva que escriu la història és la dels privilegiats". "El que estem fent amb aquest nou àlbum és negar [aquesta perspectiva única] perquè hi ha altres persones i altres narratives", justifica.\nUn dels principals motius que va empènyer les joves a tirar endavant el grup va ser que, fins aleshores, no havien trobat música que les representés ni que reflexionés sobre el que és ser una dona a Egipte. Tot el panorama musical quedava copat per homes que parlaven en el seu nom i que assumien com se sentia una dona. Conscients dels seus privilegis respecte a les dones del sud, i per tal d'evitar cometre els errors que denunciaven, el grup va organitzar tres tallers d'una setmana en tres governacions del sud per escoltar les experiències de les protagonistes i enterrar la imatge que se n'havien construït al Caire.\nLes dones participants en un dels tres tallers que van organitzar les membres de Bnt al-Masarawa en tres governacions del sud per escoltar les seves experiències i poder preparar millor el disc\n"Som conscients que el fet que siguem dones i compartim el mateix gènere no vol dir que vivim en les mateixes circumstàncies" justifica la Marina, que demana "tenir en compte tots els sistemes d'opressió, no només el patriarcal". "No vivim la nostra vida amb una única identitat: quan camino pel carrer jo no sóc només 'Marina la dona'", continua, "jo sóc la dona cristiana de classe mitjana que viu al Caire i que si entra en una comissaria, el policia la respectarà". "Totes nosaltres hem llegit sobre la tercera onada del feminisme i sobre la intersecció entre classe, raça i gènere, i aquí a Egipte també entra en joc la religió o com de lluny vius del centre [El Caire]", observa.\nReligió, estat i tradicions\nUna de les clivelles de major pes a Egipte, i en la qual va voler centrar-se el grup, és la que divideix la fràgil relació entre la minoria cristiana, que s'estima en un 10% de la població, i la majoria musulmana. Amb aquest objectiu, una de les parades de Bnt al-Masarawa va ser a Asyut, una ciutat a 320 quilòmetres del Caire, on les cristianes coptes representen vora la meitat dels seus habitants.\n"A Asyut totes les participants eren cristianes i algunes d'elles venien de localitats properes on són minoria", explica la Marina, que també és cristiana. "Una d'aquestes dones ens comentava com un dia al carrer un grup d'homes musulmans la va envoltar i li van començar a tocar el cos" mentre li recriminaven la religió, recorda, "i una altra ens explicava com un home li havia posat gas dins del cos per intentar-la cremar per ser cristiana". En aquest mateix sentit, l'Esraa narra el cas d'una mare que no havia volgut enviar el seu fill a l'escola perquè el centre es trobava en una localitat musulmana i temia que l'ataquessin. Davant el dubte, "preferia que no rebés educació", lamenta.\n"Moltes participants havien estat casades a l'edat dels 12 o 14 anys. A una la van casar als 12, va quedar-se embarassada just després i el seu marit va morir"\nEn el cas d'Aswan, a l'extrem sud del país, les dones "han de lluitar pel seu color de pell, tradicions com la mutilació genital femenina o la institució familiar", relata la Mariam, de manera que quan surten de la ciutat es veuen obligades a enfrontar-se a una "societat egípcia molt racista", agrega la Marina.\n"Totes nosaltres hem llegit sobre la tercera onada del feminisme i sobre la intersecció entre classe, raça i gènere, i aquí a Egipte també entra en joc la religió o com de lluny vius del centre [El Caire]"\nA la tercera parada del grup, a la ciutat d'el-Minya, els principals problemes que van detectar van ser els derivats de l'abandonament de l'Estat o el casament de les nenes. "Hi havia una dona que havia patit un avortament espontani i que va estar a punt de morir perquè no hi havia cap hospital a prop", critica la Mariam, "o una altra que volia seguir amb els seus estudis però que la seva família no li ho va permetre perquè era una noia i havia de caminar cada dia sis quilòmetres per arribar al centre més proper".\nUna de les aspiracions del grup amb el nou projecte és convidar a la reflexió col·lectiva en comptes d'imposar una narrativa pròpia\n"A més, se'ls sumava el problema del casament de menors, perquè la majoria de les participants havien estat casades a l'edat dels 12 o 14 anys. A una d'elles la van casar als 12, va quedar-se embarassada just després i el seu marit va morir", continua la Mariam. "A Egipte no és legal casar-se amb menys de 18 anys, però la família sol portar la filla al funcionari pertinent que li donarà un certificat amb l'edat que la família vulgui" després de pagar-li un suborn, assenyala. "Ara creu que té 33 anys, tot i que potser és més jove, i ja té una neta", comenta per reafirmar-se en què "no són només dones sinó dones cristianes de l'Alt Egipte que pateixen la discriminació de l'Estat i d'una societat tradicional".\nContingut i lluita obertes\nUna de les aspiracions del grup amb el nou projecte és convidar a la reflexió col·lectiva en comptes d'imposar una narrativa pròpia, motiu pel qual les cançons abracen l'abstracte perquè "cadascú que les escolti les entengui a la seva manera", comenta la Mariam.\nLa voluntat de no dictar el sentit del repertori neix, alhora, del canvi que experimenten algunes membres del grup en la forma d'encarar la seva lluita feminista. "Sempre havia assumit que la meva manera [de lluitar] era l'única", segueix la Mariam, però "a l'Alt Egipte me n'adono que cada dona té la seva manera de lluitar i que jo no tinc el dret de dir-los que han de lluitar com ho faig jo". "Elles tenen la seva pròpia situació, coneixen la seva vida i saben el que és millor per a elles", conclou. "Tot el que fan ja és una lluita".\nMúsica per a les filles oblidades de l'Alt Egipte Flattr donate!


La UdL i Indra consoliden la seua col·laboració en projectes d'R+D+i\nD'esquerra a dreta: Ferran Badia, Joan Viñas, Santiago Roura i Santiago Escribano\nAmbdós entitats enforteixen relacions en activitats d’investigació, desenvolupament i innovació en l’àmbit de les tecnologies de la informació i la comunicació, segons recull el conveni marc de col·laboració signat avui entre el rector de la UdL, Joan Viñas, el director general d’Indra, Santiago Roura; i el director d’Indra Software Labs, Santiago Escribano.\nEntre els punts més rellevants d’aquest acord, impulsat per l'Escola Politècnica Superior (EPS) de la UdL, destaquen la posada en marxa conjunta de programes d’R+D+i en el camp de l’accessibilitat a la tecnologia i la interacció persona-ordinador; la computació en entorns distribuïts; projectes de sistemes intel·ligents; plans per al desenvolupament de l'administració electrònica, així com l'impuls d'actuacions conjuntes d’investigació i innovació en el marc del Parc Científic i Tecnològic Agroalimentari de Lleida, on Indra va instal·lar-se al 2005.\nA més de les activitats conjuntes en I+D+i i desenvolupament tecnològic, l’acord de col·laboració s’estén a temes de formació, projectes de final d’estudis i pràctiques en empreses per als estudiants de l'EPS.\nLa signatura del conveni consolida la col·laboració que Indra manté amb la UdL des del 2006, i que ha propiciat experiències que fan viable un model de col·laboració Universitat-Empresa. En aquest sentit, cal dir que el 83% de la plantilla de Software Labs de Lleida ha realitzat els seus estudis a l'EPS. En els tres últims anys, 32 alumnes han estat becats per Indra, 56 professionals han realitzat les seues pràctiques a través del Pla Junior i s’han dut a terme més de 20 projectes de final de carrera.\nEn paral·lel, i en el marc de la Càtedra Indra-Fundación Addeco de la UdL, investigadors de l'EPS han desenvolupat tecnologies accessibles per a persones amb discapacitats que han estat exportades per la companyia tecnològica a nivell internacional. És el cas dels projectes HeadMouse, Virtual Keyboard o el Sistema Indensound.


Formacions per empreses – Cuida'm\nFormacions per empreses\nQuan va néixer Cuida’m vam tenir clar que uns dels nostres objectius més essencials era democratitzar l’art, apropar-lo a àmbits on fins ara el poder de la música no s’havia entès com a propi. Estem convençudes dels seus beneficis i de l’impacte positiu que té en l’ésser humà.\n“L’ésser humà necessita música, desde l’antiguitat l’hem utilitzat per acompanyar els moments més importants de la nostra vida. El que hem oblidat com a societat, o encara no sabem, és que nosaltres som música i que aquests és el nostre poder.”\nCada vegada hi ha més consciència de l’importància de la salut laboral. De l’indispensable que es pel bon rendiment i ambient laboral el fet de que l’equip humà es senti valorat, reconegut, útil i agraït amb la feina. Es tracta d’una relació bidireccional que s’ha de cuidar. Les empreses més potents són les que millor cuiden als seus treballador perquè saben que un treballador feliç és una font inesgotable de creativitat, enginy, saviesa i productivitat.\nOferir “Cuida’m” a una empresa és oferir-li una eïna infinita de benestar.\nOferim dos formats:\n©2022 Cuida'm\t| Creat amb el WordPress i SuperbThemes.com


Reconeixement del treball dels periodistes sobre la guerra d’Ucraïna | Fundacio CIC\nEl Consell de la informació de Catalunya valora molt positivament l’esforç dels mitjans de comunicació per cobrir la guerra d’Ucraïna, provocada per la invasió russa. En especial, fem un reconeixement de l’excel·lent treball dels periodistes enviats especials en els escenaris del conflicte o de l’èxode dels refugiats. Considerarem que, tot i la pressió de la propaganda i de les tàctiques de desinformació, els lectors, espectadors i oients reben una informació d’alta qualitat. El periodisme s’ha mostrat, una vegada més, com un servei públic essencial.\nEl Consell de la Informació de Catalunya vol, també, mostrar la seva solidaritat amb les víctimes de l’agressió que pateix Ucraïna. Estem davant de la vulneració dels drets humans per part d’un règim totalitari. En primer lloc, el dret a la vida i el dret a la llibertat. També del dret d’informació. Per això volem mostrar tota la nostra solidaritat amb els periodistes i mitjans de comunicació de Rússia que pateixen la repressió del règim de Vladímir Putin.\nL’agressió a una democràcia fràgil i incipient com la ucraïnesa significa un pols entre les dictadures de facto i el model democràtic a escala global. El dret a la llibertat d’expressió i d’informació és un pilar bàsic de la democràcia. Per això el CIC reivindica totes les mesures que contribueixin, en uns moments tan transcendentals per les democràcies, a preservar la qualitat informativa que reben els ciutadans.\nEl CIC ha reflexionat al llarg dels seus vint-i-cinc anys d’història sobre el tractament periodístic dels conflictes armats. i, una vegada més, volem compartim quines són les nostres recomanacions.\nAnnex D del Codi Deontològic:\nPhotos by  Unsplash


El Cau de les Nereides: Escollir\nDecidir. Prendre decisions.\nDe vegades la solució al problema és tan clara que fins i tot amb els ulls clucs podries marcar la creueta a la casella correcta.\nD'altres, la decisió és tan complicada que fins a l'últim moment la ment barrina, s'estressa, pensa, va divagant, hi dóna voltes; i a la vegada la mà se situa enmig de les dues opcions i el pols no sap quina d'elles marcar.\nI encara hi ha més opcions. Quan la solució és senzilla i nosaltres mateixos la fem difícil. Quan ens fa por allò més arriscat però que creiem que és la opció correcta. Quan ens fa por canviar d'opinió a tan sols una setmana d'haver de dir el sí o el no, el blanc o el negre. Quan la confiança en un mateix, en els propis instints, decau per tot arreu.\nCosta mirar endavant perquè el carpe diem és massa bonic per deixar-lo escapar. Però les decisions s'han de prendre. Ara i avui. I per què d'allò que n'estava tan segura ara ja no ho estic tant? Què ha canviat? Jo? La resta? O bé sóc jo, que he canviat i per tant he transformat el que tinc al voltant? Potser són divagacions estúpides, però la situació problema existeix, el dubte existeix i no el puc ometre. No s'hi val un "no sabe no contesta" Ara no.\nTampoc estic disposada a acceptar tractes estúpids que només em perjudiquen a mi. No permetré salvar-me de triar una opció a canvi de carregar una pedra de cent quilos rere les espatlles. Perquè la decisió presa potser m'enfonsa en cert moment, però després em tornaré a aixecar. En canvi, si duc un roc a sobre, de mi només ne quedarà una petita taca a terra que serà trepitjada per tots aquells que venen darrere, que sé que no perdran cap dels preciosos segons de la seva vida en allargar-me la mà. No arribaré a aquest extrem. Puc dubtar, ser indecisa en moments crítics, però no idiota.\nI quan tens el cap fet un garbuix, que no saps ben bé què triar, una veueta des de lluny et va fent el compte enrere: set, sis, cinc... Ja queda menys. Ja queda menys per a què? Per a prendre la decisió correcta o la equivocada? El pitjor de tot és que mai arribes a saber si l'altra hagués estat millor.\nPublicat per Laia en 19:20\nAlasanid 19 de febrer de 2008 a les 22:29\nFa uns mesos que tinc un dilema semblant.\nEls que tenia els he anat responent, no sempre tan bé com hauria d'haver estat però no han anat malament del tot. Sí que a vegades pensar-hi massa fa que l'oportunitat de decidir a temps passi, però és un dels riscs que comporta.\nPer altra banda, el dilema intern que tinc no és massa greu i encara em queda temps. Hi ha dies que penso A i d'altres que penso B. Realment no sé perquè.\nPS: Em va passar el mateix a finals de l'any passat quan vaig decidir, després de molts dubtes interns, canviar la modalitat del batxillerat (tot i que només m'afectava a una matèria).\nLlum 19 de febrer de 2008 a les 22:42\nNo crec que hi hagi una opció correcta i una equivocada. Hi ha l'opció que et diu el cap i el cor, i l'opció que et diuen els que t'envolten.\nHe dit alguna vegada que em vaig haver de barallar amb el meu pare per estudiar el que vaig estudiar? Que vaig haver de defensar l'opció de carrera que vaig triar davant de tothom, perquè tothom ho veia malament?\nFinalment vaig dir que jo volia fer allò. Allò i punt. I que la gent ja podia dir el que volgués.\nCrec que, triis el que triis, si ho fas amb il.lusió, serà una bona opció. Però el més important de tot és que ho triis tu. Que sigui la teva decisió, no la de ningú més. Que tu n'estiguis convençuda, encara que només sigui a mitges. Però que sigui el que tu vols fer.\nI si tu segueixes el teu camí, el que tu has cregut correcte, el que volies seguir, segur que és la millor opció. Perquè la millor opció no és la que et dóna millors resultats, sinó l'opció en la que tu creus.\n(Perdó pel rotllo).\nXeXu 20 de febrer de 2008 a les 0:02\nEsperem que triis el que triis, no t'hauràs de penedir de res. Sempre dic que si una decisió es pren meditadament i acabes triant l'opció que més valores, no et pots equivocar, aquella és la teva opció i prou. I potser si que és una sort que mai sapiguem què hagués passat si...\nVier 20 de febrer de 2008 a les 10:58\nDona, jo crec que el pitjor ve quan descobreixes que l'altra opció sí era millor, així que... sort!\nLaia 20 de febrer de 2008 a les 16:17\nAlasanid. Doncs me n'alegro que en el teu cas de moment les teves decisions hagin estat encertades! I això de canviar de modalitat realment a un any de la selectivitat sí que deu ser un canvi important, decidir-ho. D'aquí en surt tot després.\nllum, no e´s que uns diguin una cosa i jo en pensi una altra. ningú ha dit res, ningú m'ha intentat influenciar. M'ho he fet jo sola. I si demanés consell seria inútil perquè cadascú intentaria mirar per ell i no m'ajudarien pas, ho sé. sempre ha passat, això, i seguirà passant.\nI pels comentaris llargs no cal demanar perdó!! Si a mi m'agraden ^^\nXexu, i què passa si havies pres una decisió meditadament, n'estaves mot segur, encara faltava mes d'un mes i a una setmana de dir aquesta decisió t'apareix el dubte? Això què és? por a les decisions? No ho sé... pero fa una ràbia!!\nI encara que no ho vulgui saber, en un moment donat em trobaré les dues opcions davant el nas i les hauré de mirar a la força... i hauré de contrastar-les. però el fet ja estarà fet.\nBenvingut, vier! ja veig que també t'ha agradat la disfressa :P Doncs espero que això no passi perquè sinó jo sóc de les que em menjo viu al primer que em digui el "ja t'ho deia jo..."


Noèlia Hernández, definició d’art – Altacapa\nPublicat\tel\t 2 maig 2012 per\tAltacapa / 0 Comentaris\nNoèlia Hernández, en la crítica que fa a l’exposició de Peter Halley —Galeria Senda de bcn, fins el 31 de maig de 2012— fa una petita reflexió sobre l’art geomètric que m’ha semblat interessant per què a vegades l’art geomètric pot tenir un component repetitiu que l’anul·la.\n[Noèlia Hernández: “Formes, línies i quadres”. Cultura|s La Vanguàrdia. Dimecres 25 d’abril de 2012. pàg. 20][crèdits de la imatge aquí]\n“És la geometria la base d’un art (inevitablement) abstracte? Ho és si tenim en compte una definició d’art basada en la seva oposició a un art figuratiu i que no fa referència a alguna cosa exterior de l’obra en si mateixa. Com passa en els quadres de Mondrian, Malévitx o Newman, que la van situar en un regne ideal i van portar al límit el seu caràcter autoreferencial. En mans de Peter Halley (Nova York, 1953) aquests mateixos recursos geomètrics tenen un alt contingut simbòlic, fet que els converteix en un instrument diagramàtic vinculat amb la realitat i amb les nostres formes de vida actual (…)”


Sindicat de llogateres: Què hi pots fer si detectes anuncis de lloguer de pisos fraudulents.\nQuè fer si detectes un anunci de pis fraudulent?\nEl 9 de setembre de 2020 va aprovar-se al Parlament de Catalunya una llei pionera a tot l’estat que, finalment, ha regulat els preus dels lloguers. Aquesta llei frena de forma directa l’especulació amb l’habitatge i comença a desescalar els preus d’aquelles zones considerades “tensionades”. Malauradament, però, molts arrendadors, immobiliàries i administradors de finques obvien la llei o fan trampes per esquivar-la i continuar obtenint guanys rendistes a costa d’uns preus abusius. Una de les formes que tenen de fer-ho és obviant informació obligatòria en els anuncis de pisos i pujant el preu dels lloguers.\nTots els anuncis de pisos han d’informar dels següents elements:\nEl valor de l’índex de referència actualitzat\nL’import de la renda del darrer contracte d’arrendament\nSuperfície útil de l’habitatge (tal com s’indica a la cèdula d’habitabilitat), no la construïda\nSi detectes anuncis fraudulents, ajuda’ns a denunciar-ho! Necessitem la teva involucració i empenta per tal de fer-los complir la llei.\nContacta la immobiliària o propietari i exigeix que compleixin la llei\nDescarrega’t la carta dirigida al propietari o immobiliària.\nOmple la carta amb les dades de l’anunci.\nFormalitza la denuncia a través de l’Agència Catalana de Consum i el Sindicat de Llogateres\nL’òrgan oficial que té capacitat per sancionar els anunciants és l’Agència Catalana de Consum. Per efectuar directament la denúncia a través del Sindicat de Llogateres cal omplir el formulari de l’Agència seguint les instruccions d’aquesta guia. Són només 5 minuts i amb totes les denúncies volem aconseguir que es sancionin grans portals que infringueixen la llei.\nAquí tens la guia de com omplir el formulari\nAquí tens el formulari: http://consum.gencat.cat/ca/consultes-i-reclamacions/reclamacio-queixa-denuncia\nFes-ho públic a les xarxes\nUtilitza el HT #AnunciFraudulent, etiqueta el Sindicat de Llogateres de la teva zona i publica una captura de pantalla de l’anunci.\nhttps://sindicatdellogateres.org/wp-content/uploads/2018/01/vora-colors.jpg") 60 / 1 / 0 round; font-variant: inherit; font-stretch: inherit; line-height: 1.2; font-family: "Open Sans", sans-serif; font-size: 34px; font-style: inherit; font-weight: normal; margin: 0px 0px 80px; outline: 0px; padding: 0px 0px 20px; vertical-align: baseline; color: rgb(51, 51, 51);">Què fer si detectes un anunci de pis fraudulent?\nInformació extreta de la web del sindicat de llogaters.


Paidos - Paidos: Serveis Extraescolars Karate 1r i 2n (Club Karate Sant Cugat)\nHome / Extraescolars / Karate 1r i 2n...\nAquesta és una iniciativa del Club Karate Sant Cugat que pretén apropar l’esport i les arts marcials als més joves.\nEs tracta d’un projecte social i pedagògic per a pares i fills que, d’una banda, entén el Karate-Do com una eina per millorar la salut i el benestar dels practicants i, de l’altra, creu en la dimensió social i integradora d’aquesta metodologia. Per tant, es tracta d’un projecte que pretén contribuir en la creació d’una xarxa social i enfortir la cohesió social de la ciutat.\nAls joves, aquesta metodologia els permet fer activitat física equilibrada, alhora que treballen aspectes de la personalitat i el caràcter per tal de poder superar-se i evolucionar, cadascú al seu ritme. D’aquesta manera, s’aconsegueix augmentar la seva autoestima i la confiança en ells mateixos, tot valorant sempre la capacitat d’esforç i sacrifici.


SITUACIÓ EPIDEMIOLÒGICA (COVID-19) A AIELO DE MALFERIT (Detectats 2 nous brots de caràcter social ) - Aielo de Malferit | vall d'Albaida\nSITUACIÓ EPIDEMIOLÒGICA (COVID-19) A AIELO DE MALFERIT (Detectats 2 nous brots de caràcter social ) - Aielo de Malferit\nSalut Pública ha informat a l’Ajuntament de 2 nous brots de caràcter social al nostre municipi, un de 10 i l’altre de 5 positius per COVID-19. Sanitat va a continuar rastrejant la resta de contactes d’ambdós brots i realitzant les pertinents proves PCR.\nDes de l’Equip de Govern demanem que es respecten les mesures de seguretat i les recomanacions per evitar posar en perill a altres persones. REITEREM que s’extremen les precaucions i s’eviten les trobades de caràcter social i familiar de més de 10 persones. Per descomptat useu la mascareta, renteu-vos freqüentment les mans amb solucions hidroalcohòliques, guardeu la distància social... La vida útil de cadascun dels tipus de màscara també és un factor a tenir en compte per protegir-nos i protegir la resta de persones.\nDes de l’Ajuntament continuarem revisant totes mesures i protocols, així com els diferents serveis i activitats en funcionament, per protegir a la ciutadania.\nSeguirem informant de l’evolució de la situació epidemiològica. Mentrestant molta prudència i sentit comú.


2n | Músiques de mar enfora\n2n. Trobada de danses del Masnou. 27 de maig de 2014\nPublicat el 2 de juny de 2014 per Xavier\nUn any més, l’alumnat de 2n, els “Focs i les fogueres”, hem anat encesos i rabent cap al pavelló municipal del Masnou per participar en la trobada de danses anual que se celebra per aquestes dates. La trobada està organitzada pel Centre de Recursos Pedagògics del Servei Educatiu del Baix Maresme, especialment amb l’esforç de l’Enric Badal i la colla de mestres de música que formem el grup de treball que ens reunim mensualment durant tot el curs.\nEnguany hem tornat a comptar amb la presència d’en Bernat amb el seu grup “Corrandes Animació” que de fet són un duet però amb l’afegit del director del centre de recursos, l’Enric, al violí. Ens han tocat tot tipus de danses durant una hora més o menys i hem acabat ballant tots plegats en diferents rotllanes segons les escoles, les dues danses que teníem preparades des de la classe de música: “Divide the ring” (Taló punta) i la “Polca txeca”.\nFelicitats a tos els participants i fins l’any que ve!!!\n2n. Trobada de danses\nAvui dimarts 28 de maig de 2013, la classe de 2n de primària hem participat en la trobada de danses que ha organitzat el grup de treball de mestres de música conjuntament amb el Centre de Recursos. La trobada ha estat al matí al pavelló del Masnou i a part de ballar les dues danses que ens havíem preparat (Divide the ring i Stern Polka) hem pogut cantar i ballar-ne moltes més! Ens ha fet il·lusió també trobar uns músics molt animats que portaven un teclat, una mandolina i un violí! La veritat és que ens ho hem passat molt bé!\n2n.Trobada de Dansa del Masnou\nAnunciem que el dia 28 de maig el curs de 2n de Primària participarà en una trobada de Dansa que s’organitza des del Grup de Treball d’Especialistes de Música i el Centre de Recursos. Serà al matí i al pavelló que hi ha al cantó de la nostra escola. Hi participaran cursos de cicle inicial i mitjà de diferents escoles de la població i pretén ser un punt de trobada entre alumnes i alhora un estímul per gaudir amb la música. Es ballaran dues polques comunes i després els músics que actuaran en directe proposaran més danses. L’acte no estarà obert a les famílies.


El bloc de la Biblioteca: de maig 2021\nPremi l'H Confidencial 2021, premi internacional de novel·la negra\nEl jurat del Premi de Novel·la Negra L’H Confidencial ha decidit declarar desert el guardó corresponent a l’any 2021, ja que considera que "cap dels originals finalistes assoleix el valor literari necessari per a un premi d’aquestes característiques", asseguren fonts municipals. El jurat ha decidit acollir-se a la clàusula de les bases del premi per prendre aquesta decisió i "mantenir el rigor del guardó en consonància amb la qualitat de les obres dels autors i autores que l’han guanyat amb anterioritat", expliquen aquestes fonts.\n(Informació extreta de El Far.cat)\nEl proper 31 de maig...\n39 edició Còmic Barcelona\nCartell de Raquel Riba Rossy\nEls propers dies 28, 29 i 30 de maig es celebra de forma Online la 39 edició Còmic Barcelona. L'edició presencial del Comic Barcelona es posposa definitivament a 2022.\nAixí doncs, el món de la vinyeta no l’atura i es trasllada al món digital, per a arribar a tothom a través de les seves pantalles, siguin tauletes, mòbils o televisors 4K.\nPer a aquesta edició Comic Barcelona On Demand, hi ha previst diverses hores de programació en directe al llarg de tot el cap de setmana que es complementaran amb una sèrie de continguts sota demanda als quals es podrà accedir des del moment de la inauguració de l'esdeveniment virtual a la pàgina web www.comicondemand.es. El canal de YouTube de Comic Barcelona es transforma en una sales d'actes, amb una sèrie de propostes per a continuar divulgant la cultura comiquera. No faltaran autores i autors convidats que vindran a presentar els seus nous treballs o a debatre sobre les superheroïnes o el còmic underground. Les editorials també tindran el seu moment per a presentar algunes de les seves novetats més recents i potser fer alguns anuncis interessants per al futur.\nPerò hi haurà més sorpreses. Volem que el públic s'ho prengui com una festa, i per això s'han organitzat algunes activitats que van més enllà de les taules rodones. Amb la col·laboració de l’Escola Joso s'organitzarà un Royal Rumble, un combat entre diversos dibuixants que serà tan tens i intens com qualsevol pugna pel títol mundial de lluita lliure. El dissabte a la nit, en una sessió "golfa” molt especial amb la col·laboració de Devir Iberia, col·locarem quatre incauts autors i autores enmig d'una partida de rol que promet ser èpica: sabran defensar-se sense els seus llapis o el Photoshop?\nEl programa definitiu d'aquesta edició en línia s'anirà anunciant durant els pròxims dies https://www.comic-barcelona.com/ca/cartell.cfm\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 8:50 Cap comentari:\nPoema de Maria Àngels Anglada (Díptic, 1972)\nMuévelo, mueve tu mente, mueve la lectura\nUna iniciativa que ha fet l’activista cultural Sergio Patier per fomentar la lectura a Madrid. L’objectiu d’aquest projecte és que la gent utilitzi aquest suport com a punt d’intercanvi de llibres. Mou la teva ment, mou la lectura.\nAvui fa 100 anys del naixement d’Andrei Dmítrievitx Sàkharov. Fou un eminent físic nuclear soviètic, dissident en determinats aspectes de la política soviètica, i activista pels drets humans i les llibertats guardonat amb el Premi Nobel de la Pau l'any 1975.\nRecomanació de maig\nLa lectura que us recomano aquest mes de maig és La cabra, d’Anne Fleming.\nUna cabra que viu al terrat d’un bloc de pisos al barri de Manhattan de Nova York? Doncs si, la cabra és un personatge més, però la Kid aviat descobrirà que aquest misteri no és el més curiós de l’edifici, sinó la resta de persones fascinants que l’habiten: Joff, un famós skater cec que també és escriptor, la Doris i el Jonathan, que tracten d’adaptar-se a un ictus, el Kenneth, el veí amant de l’òpera que sempre està parlant amb els seus hàmsters...\nEn el moment que la Kid coneix el Will troba l’aliat perfecte per a tractar de resoldre el misteri de la cabra, en una aventura que els portarà a enfrontar-se a les seves pròpies pors.\nRelat entranyable i simpàtic on l’edifici esdevé un indret ple de vida, on tots els personatges s’interrelacionen. Cada finestra, cada porta i cada pis és una història on l’autora ens deixa entreveure petits fragments de les vides quotidianes, de les personalitats i problemes de la gent que hi viu.\nBé, espero que gaudiu del llibre i... bona lectura\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 10:19 Cap comentari:\nPrepareu-vos per les PAU!!\nS’acosta la selectivitat i quasi tots els alumnes de segon de batxillerat us presentareu a les Proves d'Accés a la Universitat.\nA la biblioteca hi trobareu un munt de recursos que us poden ajudar a estudiar:\nselecció de llibres de totes les matèries,\nwebgrafia on trobareu enllaçosa models d’exàmens d’anys anteriors i les solucions, tests i exercicis d’autoavaluació, així, com apunts, consells i dubtes més freqüents de les PAU,\ntècniques d’estudi, dins d’aquest bloc a l’apartat «Centres d’interès», hi trobareu un seguit de pautes per organitzar-vos i optimitzar el temps per estudiar.\nRecordeu que la biblioteca us ofereix un espai idoni per estudiar i treballar, on podeu consultar Internet i endur-vos en préstec tot allò que necessiteu.\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 10:14 1 comentari:\n17 de maig: Dia Internacional Contra l'Homofòbia: gaifòbia, lesbofòbia, transfòbia i bifòbia\nDes que el 1990, l'Organització Mundial de la Salut va eliminar l'homosexualitat de la llista de trastorns sexuals, es va adoptar la data del 17 de maig com a Dia Internacional de la lluita contra l'Homofòbia (lesbofòbia i gaifòbia), la bifòbia i la transfòbia. Aquesta jornada recorda que cal donar resposta a tota situació de discriminació, d'injustícia i de violència envers les persones per llur identitat de gènere o llurs orientacions sexuals i afectives.\nNominats als Premis del 39 Còmic Barcelona\nEl divendres 28 de maig, el Comic Barcelona On Demand comença amb un plat fort: el lliurament de premis del 39 Comic Barcelona. El lliurament virtual premiarà, de manera excepcional, els còmics que s'han publicat els dos darrers anys, 2019 i 2020. Els nominats d'enguany són:\nMillor obra d'autor/a espanyol/a publicada a Espanya\nCarne de cañón, d'Aroha Travé. Ediciones La Cúpula\nPrimavera para Madrid, deMagius. AutsaiderCómics\nSiempre tendremos 20 años,de Jaime Martín. Norma Editorial\nRegreso al Edén, de Paco Roca.Astiberri\nLa cólera, de Santiago García i Javier Olivares. Astiberri\nVentiladores Clyde, deSeth. Salamandra Graphic\nLa soledad del dibujante,de Adrian Tomine.Sapristi\nSabrina,de Nick Drnaso. Salamandra Graphic\nMatadero Cinco, d'Albert Monteys, Ryan North i Kurt Vonnegut. Astiberri\nLeyendas del recreo 2: Campeones del mundo, d'El Hematocrítico i Albert Monteys. Anaya\nCómo hacer un cómic sin tener ni puta idea, de Javier Marquina i Rosa Codina\nGrano de pus, d'Aroha Travé i Rosa Codina\n18 maig: Dia Internacional dels Museus\nDel 15 al 18 de maig s’organitza ple d’activitats i jornades de portes obertes degut a la celebració del Dia Internacional dels Museus. En funció de les de les disponibilitats de cada museu i de les possibilitats que ofereixi el context sanitari del moment les activitats estan subjectes a canvi. Per més informació podeu consultar la web oficial.\nAquest 2021 fa 50 anys de la publicació del llibre Cuando Hitler robó el conejo rosa escrit per Judith Kerr. L’autora d’origen alemany va publicar una trilogia semi autogràfica de llibres per explicar l’ascensió dels nazis i les seves conseqüències des de la perspectiva dels infants.\nCuando Hitler robó el conejo rosa ha esdevingut un clàssic de la literatura juvenil i està disponible a la biblioteca.\nAvui fa 100 anys de la mort Emilia Pardo-Bazán y de la Rúa-Figueroa, novel·lista, assagista i feminista gallega. És considerada la millor novel·lista espanyola del segle xix i una de les escriptores més destacades de la història literària espanyola. A més de novel·les i contes, va escriure llibres de viatges, obres dramàtiques, composicions poètiques i nombroses col·laboracions periodístiques, amb les quals la seva presència a l'Espanya del seu temps va ser constant. Amb la seva obra i vida va posar de manifest la capacitat de la dona per ocupar en la societat els mateixos llocs que els homes, sense haver de renunciar als aspectes purament femenins.\nD’aquesta autor a la biblioteca hi trobaràs:\nEl passat dilluns 3 i 10 de maig es va fer la segona càpsula(in)formativa als alumnes de 1r de batxillerat. La formació ha estat orientada a explicar els diferents tipus de treballs de recerca que es poden fer i un exemple de cada un d'ells.\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 12:09 Cap comentari:\nsomiqueig m. Acció de somiquejar.\nsomiquejar v. intr. Ploriquejar.\nploriquejar 1 v. intr. Gemegar com aquell qui plora. 2 v. intr. Fer el ploricó\n«En anglès, el meu nom vol dir esperança. En espanyol vol dir massa lletres. Vol dir tristesa, vol dir esperar-se. És com el número nou, com un color fangós. És els discos mexicans que el meu pare poava els diumenges mentre s’afaitava, sona com un somiqueig.\nEra el nom de la meva besàvia i ara és el meu. Ella també era una dona cavall, nascuda l’any xinès del cavall, com jo – que diuen que porta mala sort si neixes dona-, però crec que és una mentida xinesa perquè els xinesos, com els mexicans, no volen que les seves dones siguin fortes.»\nLa casa de Mango Street de Sandra Cisneros. Editorial L’altra Tribu (pàg. 38)\n... Què representa per tu un llibre? Quina és la teva experiència lectora? T’agrada llegir? Per què els adults insisteixen en la importància de la lectura?...\nAquestes són algunes de les qüestions que els alumnes de 2n d’ESO van reflexionar a través de l’activitat Ceci n’est pas un livre. En acabar el debat, tots els grups van passar per la biblioteca on van poder fer un petit tastet de llibres agrupats per temàtiques i van descobrir que a la biblioteca hi ha munt de novel·les, còmics, guies sobre éssers fantàstics, històries sense paraules, manuals d’instruccions per saber dibuixar o fer construccions en paper, llibres jocs que fan pensar... Tots junts van passar una bona estona mirant, llegint i consultant, on els protagonistes van ser els llibres.\nProhibit Llegir!: el club de lectura del Biada\nJa hem arribat al tercer trimestre i el retornem el Prohibit Llegir!\nLa lectura d'aquest últim club de letura és Sexy de Joyce Carol Oates.\nLa primera trobada serà el dijous 13 de Maig de 16-17 a la biblio.\nTotes aquelles persones interessades us podeu inscriure a la biblioteca o bé enviar un correu a biblioteca@biada.net.\nRecordeu que és una activitat gratuïta, des de la biblioteca de l'institut us deixem en préstec el llibre, per tal que el poguis llegir tranquil·lament a casa.\nUs animo a participar !!\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 18:09 Cap comentari:\nLa lectura que us recomano aquest mes de maig és Duna de Muriel Villanueva.\n«Hola. Em dic Duna i aquest és el meu diari d’estiu. Estic amb les meves dues germanes a casa l’avi, un malcarat. La mare ens ha deixat tirades en aquest poble blanc i blau davant del mar i el mestre de l’escola m’ha posat com a deures que escrigui tot el que em passi abans d’entrar a l’institut. No ho negaré: semblava que seria l’estiu més avorrit de la meva vida. Ara, però, entre la colla baliga-balaga, els secrets de l’avi, i un noi súper interessant que he conegut al bosc, sembla que la cosa es va animant. Tot apunta que aquest serà un estiu especial, de descobertes, d’aquells que fan créixer»\nEls deures d’estiu de la Duna consisteixen en escriure un diari. Aquesta obligació escolar acaba sent una forma d'immortalitzar un mes d’agost ple d’emocions i de sensacions: el primer amor, la primera regla, el primer enfrontament amb la mare i el descobriment de la fragilitat dels adults.\nA través dels ulls de la Duna el lector va descobrint ple de misteris que es resolen d’una forma natural i gens brusca. La senzillesa del llenguatge, directe, creïble i fluït, fa d’aquesta novel·la un relat meravellós i tendre, ple de reflexions sobre la vida...Tant de bo el món fos així de respectuós i sincer!\nDisseny de moda virtual\nTENS MÉS D’11 ANYS?\n↓ Això t’interessa!\n7 de maig | 18 h\nAprendràs com dissenyar les teves pròpies peces de roba fent servir el software de simulació 3d Marvelous Designer. L’objectiu es poder dissenyar i provar patrons diferents abans de confeccionar-los reutilitzant roba.\nActivitat gratuïta en format presencial.\nCrea, innova i experimenta a la biblioteca Pompeu Fabra!\nÉs imprescindible tenir carnet de la Xarxa de Biblioteques Municipals (si no el tens, pots venir a la biblioteca i el farem en pocs minuts. O el pots sol·licitar des de casa: http://bibliotecavirtual.diba.cat).\n- Envia’ns un email a: b.mataro.ac@diba.cat o a b.mataro.pf@diba.cat indicant el teu número de carnet de la biblioteca i un número de telèfon de contacte.\n- Truca’ns: Biblioteca Antoni Comas 93 702 28 13\nBiblioteca Pompeu Fabra 93 741 29 20\n- Presencialment: Vine a qualsevol de les dues biblioteques amb el teu carnet\nBiblioteca Pompeu Fabra // Biblioteca Antoni Comas\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 12:02 Cap comentari:\nPremi l'H Confidencial 2021, premi internacional d...\n17 de maig: Dia Internacional Contra l'Homofòbia: ...


ACCA vs ACA | Principals diferències per ajudar-vos a triar una millor professió\nDiferència entre ACCA i ACA\nEl formulari curt per a L'Associació de Comptadors Públics Certificats és ACCA i els candidats que cursin aquest curs tindran experiència en comptabilitat de gestió, auditoria, comptabilitat, fiscalitat, etc. El comptable acreditat associat és ACA i els candidats que cursin aquest curs obtindran experiència en gestió financera, compliment fiscal, comptabilitat i informes.\nTant ACA com ACCA tenen fama internacional i ofereixen múltiples oportunitats laborals. ACA és més adequat per a persones que vulguin continuar la seva carrera en auditoria i comptabilitat, mentre que ACCA és més completa, donant opcions a les persones que vulguin seguir una carrera en comptabilitat de gestió i gestió financera i serveis financers.\nMentre trien entre ACCA i ACA, molts estudiants es confonen sobre què triar i què no perseguir. Però hi ha coses que hauríeu de pensar abans de decidir-vos per aquestes dues meravelloses opcions professionals.\nEn primer lloc, abans d’entrar en detalls sobre aquests dos cursos, heu d’assegurar-vos que sabeu els vostres objectius professionals. Per tant, si no ho sabeu, descobriu-ho. Comenceu pels vostres "M'agrada" i "No m'agrada". Les finances són un domini enorme i hi ha moltes opcions. El fet que els teus amics en facin un i no en facin un altre no pot ser el motiu per triar un curs per un altre.\nCom que aquests dos necessiten molta paciència, perseverança i treball dur, no es pot triar només un en un cop d’atzar. Pren-te el teu temps. Llegiu sobre cadascun d’ells (a continuació us oferim tots els detalls). I, a continuació, decidiu què us convé més.\nLa gent té opinions diferents. També tenen biaixos diferents. En lloc de preguntar a altres persones quina creuen que és la millor opció, llegeix això, fes la teva pròpia investigació, descobreix què s’adapta als teus objectius professionals i, a continuació, fes el que més s’adapti a tu. No hi ha una resposta correcta per a tothom.\nDiferències clau entre ACCA i ACA\nEncara que tots dos cursos siguin per excel·lència, hi ha diferències significatives entre tots dos. Vegem-los, un per un.\nDurada del curs: Molts estudiants volen completar el curs ràpidament. Si voleu alguna cosa de curta durada i que us doni molta experiència en el camp de la comptabilitat, heu de triar ACCA per ACA. Ja que podreu completar ACCA en un termini de 2 anys juntament amb 3 anys d’experiència de tancament de sessió. Mentre que per completar ACA, heu d’invertir almenys de 3 a 4 anys de la vostra vida.\nReconeixement global: Tots dos cursos tenen fama internacional. Però si es compara entre dos, l’ACCA és més reconeguda a nivell mundial que l’altra. ACCA és reconeguda a més de 180 països del món. Però en molts països d’Àsia, ACA no es considera una certificació reconeguda a nivell mundial. Si voleu tenir un impacte global i voleu viatjar per tot el món, heu de triar ACCA, ja que l’altra té un reconeixement internacional limitat.\nNormativa: Per convertir-vos en ACA, heu de tenir tres anys i mig d’experiència laboral juntament amb la superació de l’examen. No només això, durant tres anys i mig, sinó que també heu de treballar en empreses registrades a l’ACA i no en altres llocs. Però ACCA té flexibilitat. Fins i tot si necessiteu tenir tres anys d’experiència laboral juntament amb dos anys, és clar, podeu tenir la vostra experiència en el domini financer de qualsevol empresa. Aquesta senzilla regulació crea una gran diferència i fa que l’ACCA sigui més accessible per als estudiants que l’ACA.\nRellevància laboral: Tots dos ofereixen múltiples oportunitats laborals en moltes àrees diferents. ACA és més adequat per a persones que vulguin seguir una carrera d’auditoria i comptabilitat. Mentre que ACCA és més exhaustiu, ofereix opcions per a les persones que vulguin seguir una carrera en comptabilitat de gestió, gestió financera i serveis financers. Aquí no hi ha cap millor opció. Podeu triar entre aquests segons els vostres objectius professionals i aspiracions professionals.\nFlexibilitat: ACCA ofereix molt espai per triar quan, on i com finançar la vostra qualificació. Per a ACA no hi ha espai per a aquesta flexibilitat. Però molts estudiants de l’ACA argumenten que, un cop finalitzen els estudis sota l’ACA, hi ha molts avantatges posteriors a la qualificació que els ajuden a actualitzar els seus coneixements de la indústria i els ajuden a perfeccionar la seva experiència.\nExamen a escala de duresa: Fins i tot si sembla que les dues certificacions són difícils, la veritat és que ACA és més difícil que ACCA. En primer lloc, l'ACA té una llarga durada, normalment de 3-4 anys, mentre que l'ACCA és de només 2 anys. Les assignatures també són més difícils d’estudiar i aclarir a ACA. Al final del nivell avançat sota la certificació ACA, s’ha de passar per un cas pràctic més dur que l’últim nivell d’exàmens d’ACCA.\nDiferència salarial: Com podeu esperar, hi ha una gran diferència salarial entre aquests professionals certificats. El salari mitjà dels professionals certificats per ACCA és de 30.700 lliures anuals. Mentre que el salari mitjà dels professionals certificats per ACA és de 78.400 lliures anuals. Es veu la diferència? Si jutgem només en funció del salari i del cost d’oportunitat, l’ACA és una qualificació molt més alta que l’ACCA.\nACCA vs ACA - Taula comparativa\nCertificació Organitzada per • El curs ACCA està organitzat per l’organisme mundial de l’Associació de Comptadors Autoritzats Certificats. Es va fundar el 1904.\n• L'ACA està sent reconegut per l'Institut de Comptadors Agraris a Anglaterra i Gal·les (ICAEW). ICAEW es va establir per Royal Charter el 1880. • Si voleu qualificar-vos com a ACCA, heu d'aclarir quatre nivells: coneixements, habilitats, elements essencials i opcions. Hi ha un total de 14 treballs en total.\n• Per completar ACA, heu de completar 3 nivells: nivell de certificat, nivell professional i nivell avançat.\nNombre de nivells Si voleu qualificar-vos com a ACCA, heu d’esborrar quatre nivells: coneixements, habilitats, elements essencials i opcions. Hi ha un total de 14 treballs en total. Si voleu qualificar-vos com a ACCA, heu d’esborrar quatre nivells: coneixements, habilitats, elements essencials i opcions. Hi ha un total de 14 treballs en total.\nMode / Durada de l'examen A part dels 3 primers treballs de nivell de coneixement, la durada de tots els exàmens és de 3 hores cadascun. Els primers 3 articles sota nivell de coneixement tenen una durada de 2 hores cadascun. A part dels 3 primers treballs de nivell de coneixement, la durada de tots els exàmens és de 3 hores cadascun. Els primers 3 articles sota nivell de coneixement tenen una durada de 2 hores cadascun.\nFinestra d'examen Els exàmens ACCA es realitzen els mesos de març, juny i setembre de cada any. ACA: Els exàmens es realitzen el 9 de gener, el 27 de març, el 3 de juliol i el 25 de setembre per al nivell professional el 8 de maig i el 28 d’agost per al nivell avançat cada any.\nTemes • Les assignatures per a ACCA són les següents:\n- Comptable en empreses (F1)\n- Comptabilitat de gestió (F2)\n- Comptabilitat Financera (F3)\n- Dret mercantil i empresarial (F4)\n- Gestió del rendiment (F5)\n- Fiscalitat (F6)\n- Informes financers (F7)\n- Auditoria i garantia (F8)\n- Gestió financera (F9)\n- Governança, Risc i Ètica (P1)\n- Informes corporatius (P2)\n- Anàlisi de negoci (P3)\nOpcions (dues a completar)\n- Gestió Financera Avançada (P4)\n- Gestió avançada del rendiment (P5)\n- Fiscalitat avançada (P6)\n- Auditoria i garantia avançades (P7) • Vegem els temes de l’ACA:\nNivell de certificat:\n- Empreses i finances\n- Informació de gestió\n- Principis tributaris\n- Planificació empresarial: Fiscalitat\n- Estratègia de negocis\n- Auditoria i garantia\n- Comptabilitat i informes financers\n- Compliment fiscal\n- Informes corporatius\n- Gestió estratègica de negocis\nPercentatge d'aprovats • Els percentatges d’aprovats de l’últim examen del desembre de 2015 són els següents: 84% (F1), 64% (F2), 68% (F3), 74% (F4), 41% (F5), 53% (F6) ), 45% (F7), 46% (F8), 45% (F9) i 47% (P1), 47% (P2), 47% (P3), 35% (P4), 29% (P5), 42% (P6), 39% (P7).\n• El 2015, el percentatge de passos acumulats d’ACCA supera el 70%.\nTaxes d’aprovació de desembre de 2016 ACCA: - F1 82%; F2 63%; F3 71%; F4 82%; F5 40%; F6 52%; F7 50%; F8 40%; F9 45%; P1 49%; P2 51%; P3 49%; P4 33%; P5 30%; P6 34%; P7 31%\nConsulteu l'enllaç per obtenir el percentatge de passos ACCA Estratègia empresarial al 90,3%, amb comptabilitat i informes financers al 87,4%\nTarifes Les tarifes per ACCA són raonables. Si us inscriviu a cada examen abans d’hora, al voltant de 450 lliures. Les quotes fins al 31 de desembre de 2017 seran:\nQuota anual d'estudiants: 165 £ (+ IVA si escau)\nTaxa d'examen de nivell de certificat: 70 lliures per cada examen\nQuota d’examen de nivell professional: 90 lliures per cada examen\nTaxa d’examen de nivell avançat: 170 lliures per cada examen d'informes corporatius i gestió estratègica i 260 lliures per a l'examen d'estudi de casos\nOportunitats laborals / Títols de llocs de treball Un cop hàgiu completat ACCA, se us obriran múltiples oportunitats. Podeu unir-vos a empreses de comptabilitat, empreses d’educació i formació, sectors FMCG, empreses de serveis financers i consultoria i fins i tot a sanitat. La gent fa ACA quan vol apuntar a quatre grans empreses. Un cop hàgiu completat la certificació ACA, podreu unir-vos a PwC, KPMG, Deloitte o Ernst & Young.\nPro- Consell ACCA us proporciona una base sòlida en els principis comptables. És particularment útil per a auditories, impostos o pràctiques. Per completar el vostre ACA també heu de tenir 450 dies d’experiència rellevant juntament amb la compensació de 15 exàmens. Per estudiar ACA, el vostre empresari hauria de tenir un institut aprovat per formar ACA.\nQuè és l'Associació de Comptadors Autoritzats Certificats?\nACCA és una de les certificacions més sol·licitades que podeu escollir. És una de les professions comptables de més ràpid creixement al món. Més de 436.000 estudiants han optat per seguir ACCA i són de 180 països del món. La millor part d’ACCA és la seva flexibilitat que permet als estudiants equilibrar molt bé l’estudi i el treball. Per estudiar ACCA, podeu optar per no fer cap classe i fer el vostre propi autoestudi.\nSi parleu d’amplitud, ACCA s’adapta perfectament a la factura. Prepara els estudiants per a tècniques i gestió, ambdós dominis. Així, un cop els estudiants completin la certificació, estaran preparats per unir-se a qualsevol empresa de renom i gestionar el domini financer d’aquesta empresa amb facilitat.\nAmb ACCA podríeu obtenir una educació excel·lent amb un pressupost reduït. A més, té una enorme presència mundial i, un cop ho feu, se us reconeixeria com a comptable de primer nivell mundial. Fins i tot les empreses de primera categoria prefereixen ACCA més que qualsevol altre professional del domini financer.\nQuè és un comptable autoritzat associat?\nACA també és molt reconegut i sol·licitat pels cursos de comptabilitat per a estudiants i professionals. També té reconeixement internacional i molts estudiants que somien unir-se a empreses de Big 4 solen seguir ACA.\nACA també us ajuda a crear un equilibri delicat entre el vostre estudi i el vostre treball, de manera que pugueu crear una conciliació laboral i familiar i prosperar com a professional. ACA no té només una ruta d’entrada; més aviat en té diversos i es pot fer fins i tot des d'Europa, els EUA i Àsia.\nL’ACA també és molt rendible. Amb un pressupost molt reduït, podríeu obtenir un títol reconegut mundialment i, en conseqüència, se us tractaria com un expert en l’àmbit comptable. L’Institut de Comptadors Públics d’Anglaterra i Gal·les (ICAEW) ha dissenyat ACA de tal manera que s’ha convertit en una barreja perfecta d’enfocament pràctic i coneixements tècnics. Per això, molts estudiants s’interessen per fer-ho. ACA també està disponible a Chartered Accountants, Austràlia i Nova Zelanda. Però si voleu fer ACA, feu-ho des de l’ICAEW, ja que és el més reconegut i acceptat a nivell mundial.\nHi ha diversos motius pels quals hauríeu de buscar ACCA. Aquí en teniu alguns:\nÉs més reconegut mundialment i en qualsevol lloc del món, aquesta qualificació és vàlida. Per tant, si heu de canviar de país, encara podeu portar la vostra qualificació i podreu continuar treballant.\nL’ACCA té una durada molt inferior, només és de 2 anys. Si voleu obtenir una qualificació mundialment reconeguda en un breu període de temps, ACCA és per a vosaltres.\nL’estructura de tarifes d’ACCA també és molt raonable. No cal que us endeudeu per pagar aquesta qualificació. Per tant, molts estudiants que poden treballar en una decisió dura per unir-se a ACCA.\nCom que ACCA és un curs més complet, ofereix moltes oportunitats laborals en diferents camps. Podeu optar per treballar en una empresa de serveis financers, FMCG, indústria educativa o empresa de comptabilitat.\nEls estudiants consideren que l’ACCA és molt més fàcil que qualsevol altre curs en el camp de les finances. Primer de tot, fins i tot si necessiteu tenir 3 anys d’experiència, podeu tenir experiència en el domini financer de qualsevol empresa. Per tant, no hi ha una regulació estricta a seguir.\nEncara que sigui un dels exàmens més difícils del món, hauríeu de seguir aquest curs perquè al final us paga tan bé que no us penedeix de treballar més que mai. Si compareu el salari anual amb qualsevol altra compensació professional, trobareu que, com a ACA, podríeu obtenir gairebé el doble o el triple del salari que reben altres professionals.\nACA us ofereix un enfocament pràctic juntament amb coneixements tècnics que molts cursos professionals no ofereixen. Per tant, es tracta d’un dels cursos de finançament més rellevants del món.\nACA ofereix una gran quantitat de suport post-qualificació que cap altre institut o consell educatiu no proporciona. D'aquesta manera, els estudiants poden actualitzar-se regularment i mantenir-se al capdavant de la seva professió tot el temps.\nSi mireu ACCA i ACA, tenen avantatges i desavantatges. Per tant, no podem identificar la millor opció per a vosaltres. Cerqueu l’ànima i esbrineu quins s’ajusten més als vostres objectius professionals.


El virus ja suposa el 25% de les urgències als CAP i els diagnòstics es dupliquen\nSanta Coloma de Gramenet"Ens arriba que els CAP estan molt al límit", deia aquest dimarts l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau. "La situació als CAP és complicada i tensa", corroborava el director del Servei Català de la Salut (CatSalut), Adrià Comella, que assegurava que el Govern és conscient de la falta de "mans, recursos tecnològics i espais" de l'atenció primària. Les consultes a urgències de primària han passat d'un 18% a un 25% en dues setmanes al conjunt de Catalunya, i alguns centres han més que duplicat els casos sospitosos que atenen, les proves que fan i els positius que detecten: es poden fer entre 300 i 500 proves en una setmana. Les autoritats tenen clar l'evolució crítica a què s'enfronta la primària, que fa vuit mesos que és el mur de contenció de l'epidèmia, però els sanitaris els acusen de no fer res per evitar-los el cop de gràcia i d'invisibilitzar, un cop més, la seva feina darrere la que fan els centres hospitalaris.\n"Estem ofegats, però a nosaltres no ens posen carpes per treure el covid dels CAP com sí que es va fer amb els hospitals de campanya. Per què?", es demana l'adjunta de direcció del CAP Raval Sud (Drassanes), Paloma Prats. "Sap greu que aquest any sigui l'any de la primària i no hi hagi fets. Sempre hi ha bones paraules, però trobem a faltar plans ràpids i efectius, resolutius com els que s'han desplegat als hospitals, on es fan inversions enormes per construir de zero edificis annexos que es decideixen molt abans de la seva saturació", lamenta la metge del CAP Onze de Setembre de Lleida Mònica Solanes. "Diuen que la primària som l'eix vertebrador del sistema sanitari, però se'ls ha vist el llautó: no liderem res, estem subjugats als hospitals, i l'infrafinançament crònic que patim ens posa en una situació tercermundista", exclama una facultativa de Nou Barris que prefereix mantenir l'anonimat.\nLa falta d'espais és una queixa històrica de bona part dels CAP, especialment a Barcelona però molt estesa al conjunt del país, ja que sovint els equips estan ubicats en edificis antics i enclavats entre carrers estrets, mentre que la població que atenen, en canvi, creix. El covid ho ha agreujat tot: l'allau de casos que els arriben d'urgència o amb cita programada per fer-se la PCR posa al límit aquests equipaments, i prova d'això són les llargues cues que es formen a les entrades dels ambulatoris, com les d'aquest dimarts davant el CAP Just Oliveras de l'Hospitalet de Llobregat.\nLa necessitat de sectoritzar les instal·lacions per fer front a l'assumpció de noves responsabilitats, per exemple la realització de PCR, ha comportat que molts CAP demanin créixer extramurs i reclamin als governs municipals i a la conselleria de Salut espais alternatius que els permetin oxigenar les seves instal·lacions. "Els CAP estem desbordats: necessitem espais alternatius per fer les PCR de contactes, ens cal un per districte", demanen diversos directors dels equips de la ciutat de Barcelona en un missatge que envien a les autoritats sanitàries.\n"No puc entendre que la vacunació de la grip, que ens és pròpia, ens la treguin dels CAP i ens deixin les PCR, quan hi ha moltíssimes proves programades que es podrien fer en els espais alternatius d'una manera molt més segura", explica la metge del CAP Montnegre de Barcelona Clara Orti. La facultativa és directa: "Cal treure les PCR fora perquè fa vuit mesos que això va esclatar i no hem tornat al nostre lloc". El president de la Societat Catalana de Medicina Familiar i Comunitària (CAMFIC), Antoni Sisó, corrobora que es necessiten espais per evitar aglomeracions als CAP, especialment a les sales d'espera, i perquè les persones amb covid i sense no es barregin. Alguns dels centres, subratlla, són petits i, fins i tot, amb poca ventilació.\n"Estem treballant per oferir circuits segurs i tenir el màxim d'activitat possible", ha defensat la subdirectora de CatSalut, Marta Chandre, que ha reivindicat les instal·lacions municipals cedides a prop dels ambulatoris per fer la vacunació de la grip. "L'objectiu d'aquests espais és evitar aglomeracions i tenir l'activitat més recollida. I la programació de PCR també", ha insistit.\nDiversos col·lectius i equips assistencials estan fent soroll a les xarxes per exigir a les autoritats que es treguin a fora dels centres el triatge o les PCR a contactes, la majoria programades, per tornar a visitar els seus pacients crònics amb seguretat en els seus espais propis. Un circuit que se segueix des del juliol al CAP Onze de Setembre de Lleida, on totes les consultes i proves diagnòstiques es fan a les urgències, un edifici annex i diferenciat de l'ambulatori.\nBarcelona, l'exemple de la saturació\nLa primària es fa càrrec del 80% dels casos de covid-19, però a hores d'ara no se sap quantes persones s'hi adrecen al dia, ni quantes s'atenen realment al conjunt del país. Tampoc transcendeix la xifra de visites diàries per altres patologies, o almenys no públicament. L'única informació disponible és la que proporcionen els mateixos professionals.\n"No hi ha indicadors accessibles que permetin conèixer el grau d'estrès a què està sotmesa la primària, com sí que es fa amb els centres hospitalaris i la disponibilitat de llits", lamenta una metge de família de Nou Barris que prefereix mantenir l'anonimat. Aquesta falta d'informació fa molt difícil estimar la velocitat amb què els CAP recorren el túnel de la saturació i, per tant, si estan a prop del col·lapse. "Hem passat un estiu horrorós, amb un 30% de la plantilla, assumint centenars de casos de famílies grans que no podien fer l'aïllament i intentant complir amb les agendes", reivindica la metge.\nL'exemple de Barcelona és molt indicatiu de la tendència epidemiològica: l'última setmana de setembre es van confirmar 1.755 infeccions, i entre el 10 i el 16 d'octubre, exactament dues setmanes després, se n'han registrat 3.429. És a dir, el doble de casos, tenint en compte que s'han fet aproximadament el mateix nombre de proves, entorn les 30.000.\nEn aquests moments el Raval és el barri amb l'índex de contagis per cada 100.000 habitants més elevat de la ciutat. L'últim mes s'han diagnosticat 1.996 casos i la taxa de contagi, o velocitat de propagació, és de gairebé 3; és a dir, cada infectat contagia, de mitjana, tres persones més, segons les dades diàries de l'Agència de Salut Pública de Barcelona (ASPB). Paloma Prats, del CAP Drassanes, explica que tenen una de les tres plantes del centre destinada íntegrament a l'atenció de sospitosos de coronavirus i a fer PCRs. "Fa unes setmanes veiem uns 40 o 50 casos al dia i ara en veiem més de 100", explica.


El Vilar Rural - La Selva Turisme\nVilar Rural Sant Hilari 4* - Camí Reixach s/n\n(+34) 972 87 28 20 · www.vilarsrurals.com\nEl Vilar Rural de Sant Hilari es troba a un pas de Girona (Catalunya), és un hotel rural en el Montseny que conserva l’essència, la calidesa i el tracte personalitzat d’una casa rural però amb els serveis, el confort i la intimitat d’un hotel. Situat en un paratge incomparable, a les afores del poble, rodejat de muntanyes, valls i boscos de pins, castanyers, roures i alzines.\nUn magnífic bosc ens conduirà fins a l’entrada d’aquest hotel de muntanya on hi ha la recepció, centre d’informació de totes les activitats i serveis. Travessant una porxada ens trobarem la Plaça del Vilar, que constitueix el nucli central del poblet.\nConegueu les nostres instal•lacions: petita granja amb animals, l’hort del Vilar i l’estany amb ànecs, restaurant amb servei de bufet i show cooking, bar i cafeteria; piscina descoberta per infants; piscina per adults (coberta i climatitzada segons temporada); zona wellness (sauna, jacuzzi i tractaments de bellesa amb prèvia reserva); àmplies zones enjardinades, àrea infantil, mirador, pàrquing, sala de jocs, botiga, sala de lectura, WiFi gratuït, sala d’audiovisuals, espais adequats per a persones amb mobilitat reduïda; sales de reunions, banquets i celebracions i el nostre Parc d’Aventura dins del mateix entorn del Vilar.


Coneix la història de la Clémentine Télesfort i el Lisard Tranis | Museu de Ciències Naturals de Barcelona\nLa Clémentine Télesfort i el Lisard Tranis són dos ballarins de dansa contemporània que, entre altres estudis de dansa, van cursar un post-grau a Anglaterra. Des de ben petits han estat formant-se en dansa i adquirint nous coneixements. Actualment treballen independentment però s’han unit per mostrar-nos el seu talent i coneixement en aquesta actuació a la Nit dels Museus titulada “Efímer”.\n“Efímer” és una peça improvisada on les protagonistes seran les interaccions entre diferents organismes. Aquestes interaccions poden ser més complexes o menys i poden anar entrellaçant-se. Aquesta actuació única vol fer-nos reflexionar sobre què és efímer i el perquè.\nEl seu objectiu actuant a La Nit dels Museus és apropar l’art i la dansa a la gent i difondre’ls. És per això, que han volgut participar en aquest esdeveniment i creuen que és una bona oportunitat per aconseguir-ho. Com diu la Clémentine: “per a mi aquestes coses són molt importants. Fer art en un museu i no només als teatres” i com reafirma el Lisard: “això fa que l’art també es produeixi en llocs on la gent no espera trobar art”.


Concurs a les xarxes socials #onésllull – sumem.cat\nConcurs a les xarxes socials #onésllull\nsumem.cat > Portfolio > Xarxes socials > Concurs a les xarxes socials #onésllull\nPlanificació, coordinació i execució del concurs #onésllull.\n#onésllull va ser un concurs fotogràfic dut a terme exclusivament a través de les xarxes socials per descobrir carrers, entitats, monuments, etc. relacionats amb Ramon Llull.\nSumem va idear i gestionar el concurs coincidint amb la celebració de l’Any Llull. El lliurament de premis es va celebrar a la Universitat de Barcelona i va comptar amb la participació del poeta Enric Casasses.\nFormació sobre gabinets de comunicació per a la Xarxa Europea de Dones Periodistes


Torre Rivolta Talamone Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVeure tots els 38 allotjaments a Talamone.\nTorre RivoltaVia Paffetti Orbetello (GR), Talamone Town Center, Talamone, Itàlia, 58015 - Veure al mapaTorre RivoltaVeure més fotosVista exteriorVeure més fotosVeure totes les 19 fotos\nAl visitar Talamone, vosté es sentirà com a casa a Torre Rivolta, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Torre Rivolta asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Talamone, faci de Torre Rivolta la vostra llar.


Martínez Dalmau anuncia per a aquest any més de 21 milions d'euros per a ajudes al lloguer | Valencia Extra\nLa Generalitat Valenciana destinarà un total de 21.409.000 euros a la campanya d’ajudes al lloguer d’enguany, 2021. D’aquesta quantitat, 15 milions d’euros corresponen al Programa d’Ajudes al Lloguer d’Habitatge i 6,4 al Programa d’Ajudes al Lloguer per a Joves.\nAixí ho ha anunciat el vicepresident segon i conseller d’Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica, Rubén Martínez Dalmau, qui ha explicat que, segons les dades de l’Institut Nacional d’Estadística, entre 2008 i 2021 els lloguers van pujar un 9,20% en la Comunitat Valenciana, enfront del 4,43% dels salaris en aqueix mateix període. Tot això ha suposat una “espiral especulativa que ha convertit l’habitatge en l’origen de moltes de les angoixes i preocupacions que afligeixen a la ciutadania”, ha asseverat.\nD’ací, explica, que des de l’inici de la legislatura, la Vicepresidència Segona haja comprovat “la gran necessitat de suport institucional en matèria d’habitatge que demandava una part important de la població valenciana”. Un suport ha remarcat, “que s’ha de mantenir i reforçar”.\nLa convocatòria ordinària de les ajudes al lloguer del passat any va donar una resposta d’emergència que va permetre atendre les necessitats de 22.308 valencianes i valencians. “Només en un any hem atés un nombre de sol·licituds equivalent a més de la meitat de les ateses entre 2015 i 2020”, ha destacat.\nEn aquest any 2021, “el sentit de responsabilitat respecte a les persones més afectades per la crisi residencial ha d’estar més present que mai” i, per això, la convocatòria d’enguany compte amb una dotació inicial de 21 milions d’euros.\nAquests fons que, en l’actual situació d’excepcionalitat econòmica i social provocada per la pandèmia, “es complementen amb les ajudes d’emergència, per la qual cosa en total es destinaran 32 milions d’euros per a pal·liar les necessitats residencials al mercat de lloguer, la xifra més gran mai pressupostada per a aquesta finalitat per part de la Generalitat Valenciana”, ha ressaltat el vicepresident.\nAUGMENT DELS LÍMITS DE RENDA\nUna de les principals novetats de l’actual convocatòria és l’augment en la majoria dels municipis de la Comunitat Valenciana dels límits de les rendes mensuals de lloguer que puguen ser subvencionables. En concret, a València s’ha augmentat a 770 euros i a Castelló i Alacant a 680 euros.\nLa directora general d’Emergència Residencial i Funció Social de l’Habitatge, Pura Peris, ha insistit que enguany la presentació de les sol·licituds es realitzarà exclusivament de manera telemàtica, a causa de la situació sanitària provocada per la COVID-19.\nREQUISITS PER A OPTAR\nPer a sol·licitar les ajudes, l’habitatge llogat haurà de ser la residència habitual i permanent de la persona arrendatària durant tot el període per al qual se sol·licita l’ajuda.\nEls ingressos de les persones que consten, o no, com a titulars del contracte de lloguer hauran de ser iguals o inferiors a tres vegades l’indicador públic de renda d’efectes múltiples (IPREM). El límit serà de quatre vegades l’IPREM si es tracta d’una família nombrosa de categoria general o de persones amb discapacitat, i de cinc vegades l’IPREM quan es tracte de famílies nombroses de categoria especial o de persones amb discapacitat.\nPer al desenvolupament del Programa Jove de Lloguer, Pura Peris ha destacat, que “a més es comptarà amb la col·laboració dels punts d’atenció de la Xarxa Jove” distribuïts al llarg de tot el territori de la Comunitat Valenciana. L’objectiu és donar la difusió més gran possible d’aquestes ajudes per a possibilitar l’accés dels joves a l’habitatge, contribuint així a la seua emancipació.\nTambé durant aquest any, ha anunciat la directora general d’Emergència Residencial, s’implementarà l’accés a la compra d’habitatge per a joves de menys de 35 anys, en municipis de xicoteta grandària, per a això es destinarà una inversió d’un milió d’euros.\nA aquestes ajudes podran accedir les persones de menys de trenta-cinc anys, o si es tracta d’una unitat de convivència, tots els membres hauran de tindre aquesta edat. Un altre requisit és no haver rebut cap altra ajuda destinada al pagament de la renda de lloguer de l’habitatge.\nPer a fer arribar aquestes convocatòries a tot el territori de la Comunitat Valenciana es durà a terme una campanya de difusió dels dos programes d’ajudes.


Karel Kachyna | la llum llibertària\nCategory Archives: Karel Kachyna\nCarro cap a Viena (Karel Kachyňa, 1966)\nPosted in 1961-1970, antimilitarisme, Cinema de drama, II Guerra Mundial, Karel Kachyna, txecoslovaca\tby la llum llibertària\nOriginal road movie minimalista ambientada a la regió de Moràvia al final de la II Guerra Mundial. Uns soldats alemanys maten el marit d’una dona i poc després dos desertors també alemanys li confisquen el carro i els cavalls i la forcen perquè els condueixi fins a Viena, fugint de les tropes nazis que fugen però també dels russos que ja comencen a ocupar el territori. La trama queda reduïda al viatge pels camins enmig dels boscos i a la relació d’un dels soldats desertors (l’altre està mal ferit) amb la dona. El trajecte és llarg. Parlen llengües diferents i la comunicació entre ells és eminentment visual. Les normes violentes de la guerra es veuen absurdes al mig del bosc.\nÉs una pel·lícula meravellosa que va mostrant les diverses vicissituds que els protagonistes es troben pel camí fins a culminar en una imponent seqüència final. Ideològicament, és antimilitarista i antibèl·lica, centrada ens els traumes psicològics de la guerra i la imposició de comportaments violents en els individus . També, sobre els sentiments de l’odi, de la por i de l’amor que apropen les persones estranyes i viceversa. Visualment, és fascinant, amb una preciosa fotografia en blanc i negre i bones localitzacions en paisatges naturals, unes excel·lents interpretacions contingudes dels actors i una música clàssica que remarca el sentit espiritual de les situacions. És un cinema que ens recorda poderosament al millor Robert Bresson.\nKocár do Vídne (VOSE)\nPassword per descomprimir: PgM.\nVisca la República (Karel Kachyňa, 1965)\nPosted in 1961-1970, autoritarisme, Cinema de drama, II Guerra Mundial, Infància, Karel Kachyna, txecoslovaca, violència\tby la llum llibertària\nUna visió estranya del final de la II Guerra Mundial en un poblet de la regió txecoslovaca de Moràvia a través dels ulls d’un nen d’uns deu o dotze anys. Quan els alemanys marxen i arriben els russos, hi ha un moment de buit d’estructures d’Estat on sembla que tot sigui possible. El petit Oldrich es mou entre els uns i els altres, escapa de tota plegats. Vagament, un argument narratiu enllaça alguns episodis: alguns robatoris en una casa abandonada, les picabaralles amb altres nens, el robatori d’un cavall i un carro, el joc amb un oficial rus… La pel·lícula barreja les escenes de la realitat, els records del passat i algunes fantasies que té el nen. La seva existència és difícil, amb un entorn familiar violent on rep els cops del pare; les vexacions d’altres nens (que l’insulten, li pixen a sobre, el persegueixen); l’autoritarisme dels capellans, dels mestres… Intuïm una personalitat mancada d’autoestima compensada amb unes fantasies on ell es veu com un gran prohom admirat per tothom. Records de tendresa es barregen amb realitats de brusquedat. El ritme amb què s’expliquen aquests episodis és frenètic, amb el·lipsis narratives constants, uns planificació a voltes esbojarrada i una música i uns efectes de so que són transversals a escenes diferents (per exemple, els sons de llampecs o bé els trets de soldats que són els mateixos encara que les escenes canvien de lloc o temps). L’efecte general del film és hipnòtic, d’una intensitat d’estímuls inesgotable; desborda qualsevol anàlisi senzill i un visionat tranquil. Té un munt d’imatges poètiques i surrealistes; referències escatològiques (culs, pixum); inquietant presència d’animals (des de cavalls i egües, gossos, mosques, esquirols, tota mena d’ocells i molts altres); sàtira constant de la religió i de la religiositat popular, etc. És una pel·lícula fascinant, que enlluerna; és espectacular. Impressionant l’actuació de l’actor Zdenek Lstiburek que interpreta al nen protagonista, de mirada penetrant que sembla en tot moment trobar-se perdut enmig de l’aïllament social i de les normes absurdes dels adults; i genial la realització del director Karel Kachyna, la fotografia en blanc i negre de Jaromír Sofr i la música de Jan Novák. Veure aquest film txec dels anys seixanta és una experiència inoblidable.\nAt’ zije Republika (Karel Kachyna, 1965).avi [1.37 Gb]


Des de fa un any, el projecte Connecta+, desenvolupat per la Fundació IMPULS, s'està aplicant als centres de la Institució Familiar d'Educació. Aquest és un projecte que es proposa acompanyar l'alumnat (d'entre 5è de Primària i 3er d'ESO) perquè adquireixin criteri en l'ús de les eines digitals, des del doble vessant productiu i ètica.\nAixí, el professorat realitza sessions de treball amb l'objectiu d'acompanyar els alumnes durant el procés de reflexió i canvi. Aquest procés -juntament amb la tutoria personalitzada- considera imprescindible la implicació de pares i mares. És per això que Connecta+ també ofereix cursos de formació a les famílies i una sèrie de guies de treball amb els fills a casa.


Detenen «la Diabla», la fugitiva més buscada d’Espanya - Regió7\nUna operació conjunta de la policia espanyola i l'alemanya posa punt final a la fuga d’aquesta proxeneta | Amb nom extret d’una sèrie de televisió, se l'acusa d'explotar sexualment dones a Astúries, Catalunya i Aragó\n03·12·21 | 12:29 | Actualitzat a les 12:39\nImatges de 'la Diabla' al lloc web de l'Europol EUROPOL\nFeia gairebé un any que va fugir d’Espanya, des que es va escapar d’una operació policial contra l’explotació de dones a Aragó, Astúries i Catalunya. ‘La Diabla’ o ‘Donatella’, els sobrenoms que utilitza Leudis Isaac Corro Camacho, va fugir a finals del 2020 amb qui aleshores era el seu xicot, un expolicia alemany. Ara, però, la seva fugida s'ha escapat. Una operació conjunta de la policia espanyola i l'alemanya va permetre localitzar-la i detenir-la ahir a la nit a la ciutat d’Hamburg.\n‘La Diabla’ s’havia convertit en la fugitiva més buscada d’Espanya juntament amb l’assassí d’Alcásser, Antonio Anglés, i el traficant de drogues Norbert Kohler, i figurava des de fa un mes a la llista de delinqüents més buscats de l’Europol.\nCorro Camacho està acusada dels delictes de tràfic d’éssers humans, blanqueig de capitals i pertinença a organització criminal. A principis de mes ja va ser detingut el seu exxicot, l’expolicia alemany, però ja no estaven junts.\nLes investigacions de la Unitat de Localització de Fugitius de la Policia Nacional van apuntar aviat cap a dos països com a possibles amagatalls de ‘Donatella’ o ‘la Diabla’: Letònia i Alemanya. Al primer, ella hi tenia el seu últim xicot, un exjugador professional d’hoquei sobre gel. En el segon, Alemanya, el seu negoci de tràfic de dones hi tenia algunes ramificacions. És allà on ha estat detinguda gràcies a la col·laboració de la BKA (policia alemanya).\nAbans d’escapar-se d’Espanya, ‘Donatella’ captava dones i transsexuals al seu país, Veneçuela. Els prometia una feina a l'Estat espanyol. Després, els feia operar-se per augmentar-se el pit i les obligava a sotmetre’s a liposuccions perquè, els deia, «els espanyols no les volen grasses».\nA partir d’aquell moment, ‘la Diabla’, que havia agafat el sobrenom d’un personatge de la sèrie ‘Sin senos sí hay paraíso’, adaptació colombiana de la sèrie ‘Sin tetas no hay paraíso’, assegurava a les seves víctimes que li devien 12.000 euros cadascuna, una quantitat que anava augmentant amb diferents sistemes de sancions i multes.\nLes dones vivien tancades en pisos d’Oviedo i Barcelona, on se les obligava a prostituir-se. També se les enviava durant temporades a Alemanya, on també eren explotades. Quan deixaven de ser rendibles per a la xarxa mafiosa, eren «venudes» a un club de cites situat als afores de Casp (Saragossa).\nL’octubre del 2020, una de les joves, que llavors tenia 18 anys i que estava embarassada, va rebre una pallissa i va acudir a l’hospital. A Astúries, una altra dona va aconseguir escapar-se del pis on estava tancada i va denunciar l’organització criminal. La policia i la guàrdia civil van començar llavors una operació conjunta per desmantellar el grup, que ara ha conclòs definitivament.


Supermac’s apuja el to en la guerra contra McDonald’s - Liffey\nPublicitat de Supermac's davant d'un McDonald's / Foto: @Sean_Struck via Twitter\nDurant els darrers anys la cadena irlandesa de menjar ràpid Supermac's, fundada a Galway fa més de quaranta anys i tota una icona a Irlanda, ha mantingut una guerra contra el gegant nord-americà McDonald's, que ha dut al jutjat qualsevol intent de Supermac's d'expandir les seves operacions fora de l'illa.\nLa primera topada entre les dues empreses va tenir lloc als Antípodes, més concretament a Austràlia, on Supermac's volia expandir-se a fi d'aprofitar la gran quantitat d'irlandesos que van desplaçar-s'hi arran de la crisi, molts dels quals, els que més enyoren el seu país, mourien cel i terra per anar a un establiment Supermac's a fi de sentir-se com a casa.\nPerò McDonald's s'hi va oposar i un jutge els va donar la raó adduint que l'ús de la partícula “mac's” era massa semblant a "Mc" i podria causar confusió. El mateix va passar a Europa, tot i que la batalla legal continua a l'Oficina Europea de la Propietat Intel·lectual puix que Supermac's ha demanat que s'anul·li la marca Big Mac en alguns casos concrets.\nMentre s'espera una resposta definitiva, Supermac's ha endegat una campanya publicitària a les xarxes socials i al carrer anunciant als quatre vents que a la companyia no fan el pallasso amb les coses del menjar, fent referència al personatge que hi ha a molts establiments de McDonald's i que llencen al cubell de la brossa.\nTambé recorden que són 100% irlandesos, denunciant així que els nord-americans han anunciat, segons Pat McDonagh, propietari de Supermac's i que quan anava a escola corria tan de pressa que li deien Supermac, el trasllat de la seva seu europea d'Irlanda cap al Regne Unit. En el cas de la publicitat al carrer, s'aparca un camió-anunci davant d'establiments McDonald's (foto).\nURL curta: bit.ly/2uG8ns6


Racó de poesia | Emporion\nCulturanúm. 8 -agost- 2007\nper Josep Riera i Torrent\t el ag. 10, 2007\nMossèn Francesc Viver i Puig\nMossèn Francesc Viver i Puig neix a Torelló el 16 d’abril de 1876. Els seus pares eren Francesc Viver i Vila, de Sant Esteve d’en Bas, i Maria Puig i Roure, de Sant Feliu de Pallerols. Al cap de poc temps la família es trasllada al poble natal del pare, on, l’any 1879, neix el seu germà Antoní que compartiria amb ell les vocacions religiosa, patriòtica i literària. De ben jovenet ingressa al Seminari de Girona, on s’inicia en la seva vocació literària. Les seves primeres obres es publicaren en diverses revistes gironines.\nDes de la seva ordenació, el 21 de setembre de 1901, fins al 1903 quedà adscrit a la parròquia del Carme de Girona. El 1903 és nomenat vicari de Sant Jordi Desvalls. El 1904 queda adscrit a la parròquia de Sant Fèlix. L’any 1907 és nomenat ecònom de Vilafreser i el 1908 és enviat a Sant Feliu de Guíxols, com a capellà de les Vetlladores. El 1913 rep el nomenament de capellà de l’Hospital de Torroella. Un cop arribat a la vila, contacta amb Pere Blasi, Josep Castells, Eduard Viñas i d’altres, al costat dels quals dóna un gran impuls a la vida cultural vilatana; i a la parroquial, sobretot en la famosa Escuela Dominical, en la qual exerceix un intens apostolat amb la gent menuda. Encara avui, els supervivents recorden les sessions de llanterna màgica, els contes d’en Massagran, les obres de teatre, etc.\nL’any 1914, el seu germà Antoní, afectat de greu malaltia, ve a viure a Torroella al costat de Mn. Francesc i de la seva mare, fins que el 30 de juny, la germana mort corporal li obrirà les portes de l’eternitat. Dos anys més tard, Mn. Francesc recollí en un quadern gran part dels versos del seu germà.\nAmb l’esclat de la Guerra Civil la vida de Mn. Viver, com la de tots els capellans i religiosos, es veié seriosament amenaçada; per això, un petit grup de persones, alguna vinculada estretament amb el comitè antifeixista, conscients de la vàlua d’aquest mossèn que s’havia guanyat l’estimació de tot el poble, l’acompanyaren fins a Torelló i l’entregaren al comitè d’aquella població amb l’encàrrec que el respectessin; encàrrec que observà escrupolosament. No obstant, ell es dirigí a casa de la seva família, on l’acolliren i mantingueren ben amagat fins al final de la guerra.\nEl mes de març de 1939 s’incorporà novament al bisbat gironí i fou enviat a Gualta. El juny del mateix any tornà a Torroella a col·laborar, com a vicari, amb el nou rector Mn. Josep Garrido, que substituí l’assassinat Narcís Camps. Entre el 1945 i el 1951 es féu càrrec de la parròquia de l?Estartit. De l’estiu de 1951 fins al gener de 1955 visqué retirat al servei de la comunitat de Clarisses de Torroella. I el 2 de gener de 1955, després de tota una vida de salut força precària (havia estat intervingut quirúrgicament en diverses ocasions), feu el pas a l’eternitat.\nDurant tot el temps de la postguerra continuà conreant la poesia, ara, però, en català i/o en castellà, indistintament. En una ocasió deia a un amic de confiança: “És trist haver de parlar i d’escriure en castellà, però, tu, els nostres ens buscaven per matar-nos”. En la seva joventut havia rebut classes de dibuix de Prudenci Bertrana, el qual anys més tard escrivia, referint-se a Mn. Viver: “Un exemplar de capellanet, secardí, vibrant, idealista, bel·licós. L’ardor de cristià i de patriota semblava haver-li liquidat el greix i la carn i convertit en brases el seu cor. Tenia la cara llarga i punxeguda, la pell resseca i biliosa i se li encastava als ossos talment que, a través d’ella, es podien estudiar els relleus, les anfractuositats, i les apòfisis amb tota comoditat i exactitud. Les dents mal posades, negres de tabac, deixaven veure llurs arrels dintre unes genives fungoses a punt de rajar sang. Semblava dèbil, però per defensar Déu i Catalunya els seus pulmons rugien, el seu braç zigzaguejava i els seus ulls llampaven”.\nOidà! la Festa major arriba\ntan esperada de xics i grans;\ntota la vila devé mes viva;\nsurten a prendre l’aire els gegants.\nDamunt la prosa fulgurant, bella,\nsurt la bandera de Sant Genis,\nnoble, valenta, de sang vermella,\ncrit de batalla, cèlic somrís.\nLa gent pul·lula com les formigues, carrers i\nplaces omple de brogit,\nbrogit de joia, de veus amigues,\nres de cabòries, pressa i neguit.\nconcerts, balls, cines, gent a vessar,\nla nostra vila; per amb franquesa\ni alegre vèrbola de l’Empordà:\nEn cada casa, com a penyora\nde polidesa i tradició,\namb aire alegre triomfal s’arbora,\nenllaç d’afectes, el bon porró.\nI seriosa nostra sardana\nla gent de fora, parents i amics\ni els de la vila, digna agermana\njoves i avis, pobres i rics.\nMireu: s’aixeca ja la cortina\nd’aquest teatre d’il·lusió\nque es nostra Festa; foraster vine\nque tot és musica, joia i color.\nTorroella, agost 1930\nJosep Riera i Torrent 2 posts


Banyoles remodela el parc de Can Sisó\nL’Ajuntament de Banyoles ha completat recentment els treballs de remodelació del parc de Can Sisó. Els treballs han permès millorar l’espai on s’hi porten a terme diferents activitats, tant infantils com esportives.\nLes obres de millora al Parc de Can Sisó s’han centrat a construir-hi una tanca de fusta que ressegueix tot el perímetre del parc i s’hi han habilitat dues entrades, una pel Passeig Mossèn Constans i l’altra, pel carrer de Can Sisó per facilitar l’accés a l’espai.\nA més, s’han condicionat els diferents espais on s’hi porten a terme les activitats. En aquest sentit, el regidor de Via Pública de l’Ajuntament de Banyoles, Lluís Costabella, ha destacat que “al parc de Can Sisó hi conviuen des d’un parc infantil, fins a un parc de salut i un parc d’entrenament esportiu i hem habilitat les instal·lacions perquè les activitats siguin compatibles i es puguin portar a terme amb les millors condicions”. Lluís Costabella ha afegit que “el parc de Can Sisó és molt utilitzat tant pels veïns de la zona com per esportistes de la ciutat que l’utilitzen per entrenar-se”.\nEls treballs de millora del Parc de Can Sisó han permès també la instal·lació de nous aparells per portar a terme les activitats d’entrenament esportiu i per a la disciplina calistenia, que des de fa temps es practica al parc. En total, les obres de millora del parc de Can Sisó han suposat una inversió de prop de 20.000 euros.


recomana.cat - Crítica de l'obra: Una gossa en un descampat | Un cant a la vida des de l'acceptació de la mort per Iolanda G. Madariaga\nUn batec final revelador\nLirismo que pone la piel de gallina\nCamí de llum per a un personatge immortal\nMés enllà del “voyeurisme” dels espectadors\nUn cant a la vida des de l'acceptació de la mort\nHi ha llum i esperança en la foscor\nMenú estudiants 2018\nPep Ambròs, Anna Barrachina, Queralt Casasayas, Vicky Luengo, Xavier Ricart, Maria Rodríguez\nCom tantes parelles de la seva edat, la Júlia i en Pau esperen, il·lusionats, l'arribada d'un nadó que ja porta cinc mesos de gestació. Però un dolor inesperat els porta a la consulta del metge i, uns dies després, a haver de fer front a una realitat terrible: la criatura que parirà la Júlia no pot sobreviure. La història de superació d'aquesta parella i la manera com tots hem d'aprendre en algun moment a fer front a les pròpies pors són el centre d'aquesta proposta dramàtica, signada per una dramaturga que ja ha passejat les seves creacions (com ara Tortugues: la desacceleració de les partícules, premi Butaca al millor text teatral, o L’home sense veu) per festivals i sales de petit format.\nPremi a espectacle dels Premis de la Crítica 2018\nSergi Belbel, finalista a direcció dels Premis de la Crítica 2018\nVicky Luengo / Maria Rodríguez, premi exaequo a actriu principal dels Premis de la Crítica 2018\nClàudia Cedó, premi al text dels Premis de la Crítica 2018\nFinalista Crítica Jove dels Premis de la Crítica 2018\nCrítica: Una gossa en un descampat\nS’ha d’anar a la Beckett. Una gossa en un descampat és una forta sacsejada en la consciència més íntima amb emoció a vessar. Claudia Cedó ha sabut convertir l’experiència viscuda en una obra que transpira dolor per totes les seves imperceptibles costures, un dolor no obstant impregnat d’alè poètic. Malgrat tot, el drama esdevé un cant a la vida des de l’acceptació de la mort. El text depassa l’experiència pròpia per esdevenir una mena de catarsi al voltant de la mort perinatal. Una de les moltes virtuts de l’espectacle és la de trencar el tabú que envolta aquesta mena d’esdeveniments forçosament traumàtics. Parlar-ne és dur, fins i tot dins els cercles més íntims. Situar-los en un escenari requereix molta valentia. Claudia Cedó amb l’equip artístic encapçalat per Sergi Belbel han aconseguit fer-ne un espectacle tan honest i clar com commovedor. Un espectacle necessari si valorem les moltes ganes de parlar-ne que retenen al públic al voltant de la sala en acabar la funció.\nPotser en algun moment heu pensat que us caldria tenir dues vides “una per fer-ho” i una altra “per no fer-ho”, aquest és el joc teatral que ens proposa Claudia Cedó. La decisió d’interrompre un embaràs d’alt risc és extremadament difícil. Però, un cop presa, el nus de la tragèdia es troba en mirar (i reconèixer) el fill mort després d’un part induït als cinc mesos de gestació. L’acció dramàtica es situa just en aquest moment. La potent imatge que dona títol a la tragèdia reflecteix tota l’angoixa i la solitud derivades del fet de no cloure com cal el cicle de la vida, per bé que es tracti d’una vida breu. Els protocols hospitalaris no tenen la categoria de ritus i deixen al lliure albiri dels afectats una responsabilitat extremadament feixuga. La Júlia es troba en aquesta tessitura; desdoblada en Júlia 1 i Júlia 2 per la gràcia del teatre (Vicky Luengo i Maria Rodríguez composen en dies alterns els dos rols del mateix personatge), l’espectador tindrà el privilegi d’endinsar-se en totes les pors i les recances en la lluita titànica que la Júlia ha de lliurar contra els seus terrors. És un gran encert aquest desdoblament, no tan sols per la qualitat interpretativa de les actrius, sinó pel fet que ambdues treballin la cara i la creu del mateix personatge desenvolupant així de tots els matisos presents en el text.\nLa resta de personatges s’articulen a partir de la protagonista. El pare del nadó, la família, els amics, els companys de feina i el personal de l’hospital, tots ells recreats amb només quatre actors. Anna Barrachina, Queralt Casasayas, Pep Ambròs i Xavi Ricart interpreten fins a setze personatges de forma precisa i amb una delicadesa exquisida. Es lliuren a l’empresa d’aixecar un gran text en el que l’autora ha sabut trencar subtilment la tensió dramàtica amb algunes clicades d’ull a l’espectador. Dotant els personatges d’una personalitat més enllà de la de simples comparses, Cedó ens parla també del teatre. Del teatre com a eina per reconèixer-nos, per trobar-nos amb altres, per enfrontar-nos a les nostres pors i també del seu poder balsàmic. El desenvolupament l’acció dramàtica està construïda amb diversos flahsbacks. Allò que passa en l’interior de la protagonista i la interacció amb la resta de personatges són dos fils narratius que s’entrecreuen. La perícia dramatúrgica de Claudia Cedó, mostrada ja a Tortugues o la desacceleració de les partícules (2014) i L’home sense veu (2016) -ambdues dirigides per la pròpia autora-, conflueix amb la del gran director d’actors que és Sergi Belbel. Des de la plena consciència de trobar-se davant d’una gran obra, Belbel dona el bo i millor de la seva dilatada i reconeguda experiència. Marca ritmes, situa escenes als marges de l’escenari deixant el centre en la foscor aclaparadora en la que es debat la Júlia. Belbel recrea l’angoixant descampat al que anirà donant llum, elevant les deixalles a la categoria de testimonis de vida. Té al voltant un sòlid equip artístic i la pròpia autora per aconseguir de bell nou la subtil i estimable unitat de to que mereix una obra de les dimensions de Una gossa en un descampat.\nFunció el 13/10/2019 a les 18:30 hores.\nFunció el 01/07/2018 a les 18:30 hores.


AstroRadio SL -- Avís legal\nC/roca i roca 69\nTeléfono: 937353456 - 727780727\nEl prestador s'eximeix de qualsevol tipus de responsabilitat derivada de la informació publicada al seu lloc web, sempre que aquesta informació hagi estat manipulada o introduïda per un tercer aliè a aquest. El lloc web del prestador pot utilitzar cookies (petits arxius d'informació que el servidor envia a l'ordinador de qui accedeix a la pàgina) per dur a terme determinades funcions que són considerades imprescindibles per al correcte funcionament i visualització del lloc. En cap cas s'utilitzaran les cookies per recollir informació de caràcter personal. Des del lloc web del client és possible que es redirigeixi a continguts de tercers llocs web. Atès que el prestador no pot controlar sempre els continguts introduïts pels tercers en els seus llocs web, aquest no assumeix cap tipus de responsabilitat respecte a aquests continguts. En tot cas, el prestador manifesta que procedirà a la retirada immediata de qualsevol contingut que pogués contravenir la legislació nacional o internacional, la moral o l'ordre públic, procedint a la retirada immediata de la redirecció a aquest lloc web, posant en coneixement de les autoritats competents el contingut en qüestió. El prestador no es fa responsable de la informació i continguts emmagatzemats, a títol enunciatiu però no limitatiu, en fòrums, xat, generadors de blocs, comentaris, xarxes socials o qualsevol altre mitjà que permeti a tercers publicar continguts de forma independent en la pàgina web del prestador. No obstant això i en compliment del que disposa l'art. 11 i 16 de la LSSI-CE, el prestador es posa a disposició de tots els usuaris, autoritats i forces de seguretat, i col·laborant de forma activa en la retirada o si escau bloqueig de tots aquells continguts que puguin afectar o contravenir la legislació nacional, o internacional, drets de tercers o la moral i l'ordre públic. En cas que l'usuari consideri que existeix en el lloc web algun contingut que pogués ser susceptible d'aquesta classificació, es prega ho faci saber de forma immediata a l'administrador del lloc web. Aquest lloc web ha estat revisat i provat perquè funcioni correctament. En principi, pot garantir-se el correcte funcionament els 365 dies de l'any, 24 hores al dia. No obstant això, el prestador no descarta la possibilitat que existeixin certs errors de programació, o que esdevinguin causes de força major, catàstrofes naturals, vagues, o circumstàncies semblants que facin impossible l'accés a la pàgina web.\nEl lloc web, incloent a títol enunciatiu però no limitatiu la seva programació, edició, compilació i altres elements necessaris per al seu funcionament, els dissenys, logotips, text i / o gràfics són propietat del prestador o si escau disposa de llicència o autorització expressa per part dels autors. Tots els continguts del lloc web es troben degudament protegits per la normativa de propietat intel·lectual i industrial, així com inscrits en els registres públics corresponents. Independentment de la finalitat per a la qual fossin destinats, la reproducció total o parcial, ús, explotació, distribució i comercialització, requereix en tot cas de l'autorització escrita prèvia per part del prestador. Qualsevol ús no autoritzat prèviament per part del prestador serà considerat un incompliment greu dels drets de propietat intel·lectual o industrial de l'autor. Els dissenys, logotips, text i / o gràfics aliens al prestador i que poguessin aparèixer en el lloc web, pertanyen als seus respectius propietaris, sent ells mateixos responsables de qualsevol possible controvèrsia que pogués suscitar respecte a aquests. En tot cas, el prestador compta amb l'autorització expressa i prèvia per part dels mateixos. (Opcional) El prestador autoritza / no autoritza expressament a que tercers puguin redirigir directament als continguts concrets del lloc web, i en tot cas redirigir al lloc web principal del prestador. El prestador reconeix a favor dels seus titulars els corresponents drets de propietat industrial i intel·lectual, no implicant el seu sol esment o aparició en el lloc web l'existència de drets o responsabilitat alguna del prestador sobre els mateixos, com tampoc respatller, patrocini o recomanació per part del mateix. Per realitzar qualsevol tipus d'observació respecte a possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial, així com sobre qualsevol dels continguts del lloc web, pot fer-ho a través del següent correu electrònic. Llei Aplicable i Jurisdicció Per a la resolució de totes les controvèrsies o qüestions relacionades amb el present lloc web o de les activitats en ell desenvolupades, serà d'aplicació la legislació espanyola, a la qual se sotmeten expressament les parts, sent competents per a la resolució de tots els conflictes derivats o relacionats amb el seu ús els Jutjats i Tribunals de Terrassa, Barcelona