“A vegades hem de muntar uns xous per ensenyar anglès...” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nNadia Azzouz acaba de defensar la tesi a la UdA.\nDt., 21/12/2021 - 02:20\n“A vegades hem de muntar uns xous per ensenyar anglès...”\nAlba Doral / Foto: UdA\nÉs l’anglès un mal necessari? La pregunta la plantejava –en anglès, però no ens posin a prova, que en sortiríem mal parats– un professor a classe. Nadia Azzouz Boudadi té alguna clau perquè no sigui la nostra bèstia negra\nNo. La gamificació va d’integrar elements molt puntuals en l’aprenentatge però en un procés que no té res a veure amb el joc. Un exemple molt clar són les aplicacions d’exercici físic, els de comptar els passos: et fan progressar, t’encoratgen, t’envien punts... i així creen un entorn lúdic en un context que no ho és.\nAquest és l’eix de la tesi que acaba de llegir a la Universitat d’Andorra.\nLa gamificació va aparèixer en el món del màrqueting per modular la conducta dels usuaris i fer que consumeixin més, motivant-los. L’estratègia de la gamificació és introduir aquests elements lúdics en entorns que no ho són per motivar.\nLa trobem sovint.\nCom que va tenir molt d’èxit en el món de l’empresa, s’ha incorporat a altres àmbits, com ara la salut o l’educació, d’ençà de fa deu anys o així.\nSom-hi: l’educació és el seu àmbit.\nEs tracta d’enganxar els estudiants, que no es despengin dels cursos. Nosaltres ho hem aplicat a l’ensenyament de l’anglès, que és al que em dedico.\nHo apliquem a totes les edats?\nAmb els nens s’utilitza el joc com a entorn d’aprenentatge, que és diferent. Ells aprenen jugant, que és un procés natural i necessari: jocs simbòlics com ara jugar a ser metges, etcètera. El cas dels adults és diferent: aprenem de manera més formal i per això entra en el procés la gamificació.\nL’anglès és la nostra bèstia negra.\nÉs una assignatura pendent per a molta gent.\nTant ens espanta?\nÉs degut a una mena d’ansietat que apareix quan s’aprenen segones llengües. Hi ha qui es pot enfrontar a un test, un examen, però no gosa parlar-les.\nQuè m’ha de dir.\nVam detectar que hi ha una falta de metodologies més actives, d’entorns més friendly per aprendre l’anglès, on es faci servir la llengua per a usos reals.\nAnys i panys estudiant, però no em demani una adreça pel carrer.\nLa gamificació promou la motivació dels aprenents en tasques orals, en situacions de la vida quotidiana.\nNo. L’eina no serveix per aprendre en si mateixa, sinó per reduir aquest estrès, aquesta ansietat de què parlava. El que cal per aprendre, realment, és un bon disseny pedagògic del curs. Ben seqüenciat i amb activitats dinàmiques. Sobre això es pot afegir la gamificació perquè l’aprenentatge sigui més agradable.\nNosaltres vam crear per al nostre curs d’anglès a l’UdA, la nostra plataforma, una història: proposem als estudiants entrar en un procés de selecció fictici per esdevenir guies de muntanya. Així han de simular converses de situacions reals.\nAixí integren els coneixements assolits durant el curs, estructures gramaticals concretes per exemple, en converses quotidianes. A banda, reben motivació a través de puntuacions.\nPerò aprendre una llengua no hauria de ser angoixant, sinó un plaer, oi?\nHo estudiem des de fa trenta anys. Aprendre una segona llengua significa aprendre una llengua que no necessites de manera intrínseca, per a les necessitats diàries. Falta la motivació natural.\nHo han de fer els professors.\nA vegades hem de muntar uns xous... Encara arrosseguem els mètodes de l’escola tradicional i tot i que diem que treballem per competències i tot plegat, en realitat seguim preparant els alumnes per als exàmens.\nPerò finalment aprens allò que necessites a la vida. Les llengües han de tenir sentit fora de l’escola.


El València, en oferta - El Temps\nEl València, en oferta\nPeter Lim, que fa poc més de dos anys va convertir-se en el propietari del València CF, ha deixat d’invertir-hi diners i medita vendre el seu paquet accionarial. El problema és que el club es troba en una situació encara més delicada que quan va arribar-hi. Sis periodistes especialitzats hi diuen la seua.\nExcepcionalment, la banda de música tocava des de la balconada de tribuna de l’estadi i no des de la gespa. Als seus peus, l’avinguda de Suècia era un mar de gent que també esperava l’arribada del messies, Peter Lim, l’home assenyalat pel dit del profeta, el president Amadeo Salvo, com a únic salvador possible del club.\n“Peter Lim, Peter Lim, Peter Liiiiim; Peter Lim, Peter Lim, Peter Liiiiim; Peter Lim, Peter Lim, Peter Liiiiim; Peter Liiiiim! Peter Lim!!!!!”, cantava la multitud a l’uníson. Quan per fi va fer acte d’aparició, a bord d’un Mercedes negre amb les llunes tintades, la gentada va entonar un “Peeeeeter!, Peeeeeter!” encara més familiar, i una pancarta el reverenciava així: “Sr. Lim: Benvingut al Regne de València”. Si no fóra perquè el primer dia que Lim va visitar el camp de Mestalla ja feia més de 60 anys que Luis García Berlanga havia rodat Bienvenido, Mister Marshall, qualsevol diria que la pel·lícula s’inspira en els esdeveniments que van tenir lloc a València el 25 d’octubre del 2014.\nPerquè, en efecte, hi havia milers de persones deleroses de veure Mister Lim, i banda de música i pancarta per a l’ocasió. I càntics i més càntics. I catifa taronja. I molta seguretat i molta corbata. I braços bellugant-se a l’aire com quan hi ha un còrner. I, és clar, centenars de mòbils a punt per immortalitzar l’escena.\nPoc després d’accedir a l’estadi, Lim i Salvo van saludar novament el públic congregat al carrer. En aquest cas, des de la balconada de tribuna, en una altra imatge que evocava el film de Berlanga. I minuts abans que començara el partit contra l’Elx –l’enfrontament, que el València va guanyar 3 a 1, va quedar en segon plànol– va confeccionar-se un espectacular mosaic amb la inscripció “Benvingut Peter”. A l’instant en què el magnat singapurès va accedir a la llotja presidencial, al marcador es podia llegir “Benvingut Bienvenido Welcome Peter Lim”, i a les tanques electròniques que envolten el terreny de joc, “Benvingut Peter Lim”.\nEra el Regne de València o, directament, el Regne de Peter Lim? Atès el fervor popular, el multimilionari asiàtic potser va concloure que, per comptes d’un club de futbol, havia conquerit un territori, i que en lloc d’aficionats, disposava de súbdits. Tot plegat, a més, amb una inversió inferior als 100 milions d’euros, una petita part de la seua fortuna, que la revista Forbes estima en 2.100 milions. En concret, va destinar 94 milions a l’adquisició del 70,06% de les accions, per bé que va haver de proveir-ne 5 més en concepte d’una possible multa de la Unió Europea per l’aval que la Generalitat havia concedit a la fundació del club.\nUn padrí de luxe\nL’aterratge de Lim al València CF va estar pilotat per Amadeo Salvo, un president especialment populista. Malgrat haver arribat al càrrec apadrinat per les institucions valencianes –com tots els de l’entitat des del 2004, quan la família Soler va comprar les accions de Francisco Roig–, no va tenir inconvenient a oposar-s’hi per tal de fer realitat el seu gran desig: que el club se’l quedara Lim i no cap altre inversor. En aquest sentit, Salvo va posicionar la massa social valencianista en contra de Bankia, el principal creditor del club, i per extensió, contra la Generalitat, que es negava a pressionar l’entitat financera perquè acceptara una oferta o una altra.\nUna portada del diari Superdeporte que reflectia l'eufòria dels aficionats valencianistes per l'arribada de Peter Lim.\nEl 23 de maig del 2014, la jornada de reflexió de les eleccions europees, Salvo va convocar l’afició a Mestalla en una “assemblea informativa”, igual com havia fet cinc mesos abans, al gener, quan la gent va votar a mà alçada –amb cartolines de color verd i roig– allò que la directiva volia que es votara. “Senyors de la Generalitat, tenen l’oportunitat històrica de demostrar si estan amb València o si estan amb Madrid!”, va exclamar Salvo enmig dels xiulits al president Alberto Fabra.\nA només cinc anys del 2019, el del centenari del club, Peter Lim garantia –sempre segons Salvo– una plantilla de futbolistes de primera fila, ingressos multimilionaris en concepte de patrocini i la conclusió del Nou Mestalla, les obres del qual estan aturades des del març del 2009 i que requereixen una inversió mínima de 90 milions. En canvi, l’equip lluita per no baixar a la segona divisió, no ha aconseguit un contracte de publicitat per a la samarreta i continua al mateix camp. Ni s’ha venut el solar on s’ubica el vell Mestalla ni s’han reprès les obres del colisseu que el substituirà.\nEl panorama resulta dantesc. La multa de la UE, que finalment ascendeix a 23,3 milions, va comptabilitzar-se en el balanç de la temporada passada, en què el club va perdre més de 30 milions d’euros. I a l’estiu, per ajustar-se al fair play financer que marca la Lliga de Futbol Professional (LFP), va desprendre’s dels millors futbolistes: André Gomes i Alcácer van marxar al FC Barcelona per 65 milions d’euros, variables a banda, i Mustafi va emigrar a l’Arsenal londinenc per 41 milions.\nSense disputar la Champions, els ingressos anuals de l’entitat són de 95 milions, i les despeses, de vora 150 milions. Per això ja es preveu la venda dels jugadors més valuosos –Cancelo, Diego Alves o Gayà, l’únic valencià que és titular– de cara al mercat estival del 2017.\nPer si no n’hi havia prou, Lim va pactar amb Bankia un període de carència que finalitza el 2018, quan a banda dels interessos, també haurà de reduir capital, a raó de 17 milions anuals. I amb un equip allunyat de les competicions europees, les opcions de redreçar el rumb són complicades, perquè l’empresari no vol malbaratar més diners: a més dels 94 milions amb què va apoderar-se de la majoria accionarial, Lim va posar 100 milions per a fitxatges ruïnosos –Rodrigo, Negredo, Enzo Pérez i Abdennour– que no podrà recuperar, perquè els ha bescanviat per un paquet addicional d’accions.\nAvui, el magnat asiàtic controla el 82% del club, al qual li ha concedit un préstec de 22 milions, quantitat que sí que aspira a reingressar. La inversió total de Lim en el València supera els 220 milions, és a dir, el 10% de la seua fortuna.\nEl mes de maig, en una reunió amb quatre periodistes valencians convidats a Singapur, Lim va deixar entendre que no pensava aportar-hi més diners. Mentre es tocava la butxaca, va confessar-los que ja no se’n podia gastar més. La conversa va ser en anglès, la nova llengua vehicular de la junta directiva del club. Aquella expedició també van integrar-la cinc futbolistes de la primera plantilla –Ryan, Jaume, Santi Mina, Javi Fuego i Alcácer– que Meriton considerava referencials, cap dels quals, però, no és titular ara. Fuego i Alcácer, de fet, van ser traspassats el trimestre següent.\nUna contradicció que se suma a l’entrevista que Lim va concedir al web del club amb motiu del seu primer any com a màxim accionista, una de les poquíssimes ocasions en què els seguidors han pogut escoltar la veu del propietari. Aleshores Lim va esbossar el seu model de negoci –“no es tracta de gastar-se molts diners en una temporada i haver de vendre els teus millors futbolistes la temporada següent per ajudar la tresoreria del club”– i va lloar la plantilla, que considerava molt potent: “Quan entre al vestidor, són com els meus fills. De potencial, en tenen, només cal que juguen junts alguns anys més. Amb aquest grup, en dos o tres anys podem tenir un equip veritablement formidable”.\nProp de Màlaga, lluny de Londres\nNo. Peter Lim no és com els multimilionaris que han engrandit el Chelsea, el Manchester City o el Paris Saint Germain, sinó que s’assembla més al xeic Abdul·lah Bin Nasser Al-Thani, que va invertir molts diners a la seua arribada al Màlaga CF, però que després va reduir els dispendis.\n“Qui va enganyar a la gent no va ser Peter Lim, sinó Amadeo Salvo, que pretenia continuar com a president, i Aurelio Martínez, l’home fort de la fundació, que va actuar de manera pussil·lànime, ben lluny del rigor que se li presuposava”, s’enerva Pedro Morata, cap d’esports de Radio Valencia SER. “Lim no va prometre grans fitxatges ni acabar el Nou Mestalla, però una part de l’afició va deixar-se enganyar i va arribar a manifestar-se al carrer. Volien creure que els xiquets venien de París i van acabar-ne convençuts. Potser els envaeix la mala consciència... Ara bé, aquest club l’han enfonsat els valencians, no Lim”, sentencia Morata.\n“Confiava que Lim transportaria el club al segle XXI”, comenta apenada Inma Lidón, periodista d’El Mundo a la redacció de València. “Dos anys després de la seua entrada a l’accionariat, esperava més avanços a nivell estructural i de màrqueting, seguint el model de la Premier League”, afegeix, “però desgraciadament, els directius de Meriton no tenen experiència en el món del futbol; per a ells, el València és una empresa més”.\n“Lim ha posat 200 milions, això és indiscutible, però ha gastat els diners a la babalà, amb una planificació esportiva molt deficient”, apunta Héctor Esteban, redactor en cap d’esports del diari Las Provincias. “Va fiar-se del seu amic [representant de futbolistes] Jorge Mendes i ara, quan veu que s’ha equivocat, no desitja gastar-se'n més”, continua Esteban, que tampoc no se’n sap avenir: “Ens havien dit que venia un multimilionari i resulta que ha de vendre futbolistes per poder quadrar el balanç econòmic i que es mostra incapaç de fer front a una multa de 23 milions...”.\nJosé Manuel Bort, el periodista d’esports de Levante-EMV que va seguir més de prop el procés de venda, assegura que sempre va albergar dubtes sobre la pretesa conveniència de l’oferta de Lim, perquè “el caràcter de Salvo, el seu gran defensor, recordava molt el de Paco Roig i Juan Soler, els presidents que van començar a foradar el clot on ha caigut el club”. Bort recorda una frase lapidària de Salvo –“és la transacció més gran del futbol mundial”– que dos anys i mig després s’ha convertit en la seua tomba.\nEnciclopèdia viva del valencianisme i presentador històric de Canal 9, Paco Lloret, actual director de CV Radio, on condueix l’espai esportiu del migdia, opina que assistim a “l’esclafit final d’una mascletada”. “La situació és molt més greu que no ens pensem: la magnitud del problema és massa gran i el valencianisme es troba captiu i desarmat”, considera. “Vam quedar-nos sense radiotelevisió i sense caixes d’estalvi, i ara, podem quedar-nos sense el València”, es plany.\nDe la seua banda, el redactor en cap de Superdeporte, el diari que dedica més atenció al València CF i que va posicionar-se més obertament en favor de la venda a Lim, pensa que no és el moment de mirar cap enrere. Carlos Bosch destaca que el magnat asiàtic “ha dotat el club d’una estabilitat financera que no tenia, i la prova és que Bankia va acceptar la seua oferta”. “Qui diga que hi havia propostes millors, fa demagògia i tracta de ximples els patrons”, emfasitza. No obstant això, Bosch admet que la gestió global de Lim està resultant “prou negativa”.\n“El Vila-real té Fernando Roig [el seu president] com a referent; l’Atlètic de Madrid, [l’entrenador, Diego Pablo] Simeone, i el Barça, Messi, però el València no en té cap. Aquest és l’autèntic drama”, continua Bosch. “Fa més de set mesos que Lim no acudeix a Mestalla, i el dia del partit contra el Granada [1-1], que era molt important, ni tan sols no hi era [la presidenta] Layhoon Chan. Els futbolistes oloren això i ho transmeten a la gespa: ‘Ens estem jugant la vida i ells no vénen al camp?’. [Josep Maria] Bartomeu sap que Messi i Neymar no van comportar-se bé en l’última visita a Mestalla, però [el directiu] Jordi Mestre va eixir a defensar-los, dient que ‘al camp del València es respirava violència’, una acusació que ací no va respondre ningú”.\n11.000 quilòmetres enllà\nDes de començaments de maig, que Peter Lim no trepitja València. A Singapur, on posseeix l’onzena fortuna del país, la seducció que desperta el València és limitada, cosa que tampoc no ajuda gaire. Els lligams amb el món anglosaxó han convertit la lliga anglesa en el centre d’atenció futbolístic, i la desaparició de l’equip xe de les competicions europees encara dificulta més la seua penetració.\nImatge del Nou Mestalla, encara sense perspectives per ser acabat de construir / Miguel Lorenzo\nAixò Lim també ho olora, i es nota. El seu enamorament del futbol britànic, i en concret, del Manchester United, va fer que confiara el càrrec d’entrenador a un inexpert com Gary Neville, un antic lateral dret d’aquell equip que va passar de comentarista de Sky Sports a l’olla a pressió que és Mestalla. Un fiasco absolut.\nEl propietari de l’equip va provar de redreçar el rumb amb la designació del basc Pako Ayestarán com a nou entrenador, una decisió molt personal –i errònia– del director esportiu que Lim va escollir per reconnectar amb l’afició: Jesús García Pitarch, qui ja havia desenvolupat aquesta funció en el passat. La temporada anterior, Ayestarán va salvar el club de baixar a la segona divisió, però aquest curs, amb ell, el València va perdre els primers quatre partits de lliga, raó per la qual va ser destituït. García Pitarch quedava en evidència, igual com havia succeït amb Francisco Rufete i Roberto Fabián Ayala, els anteriors reponsables de l’àrea tècnica.\nI és que la nòmina d’acomiadats i recol·locats en els dos anys i escaig de Lim és llarga. El portuguès Louis Dowens Vicente i Peter Draper –l’anomenat “gurú del Manchester United”– van abandonar prematurament les tasques de director de màrqueting, que ara també ocupa un home de la casa, Damià Vidagany, qui ha abandonat la parcel·la de la comunicació, on ha entrat el diplomàtic Anil Murthy, ex-delegat de la UNESCO a París en representació de Singapur.\nQui continua com a conseller delegat del club és Kim Huat Koh, que malgrat tot, encara no sap expressar-se en castellà. Això sí, el seu pas per València està sent especialment profitós, si més no gastronòmicament. I és que aquest enginyer, que tampoc no havia tingut contacte amb el món de la pilota, exerceix com a mà dreta de la presidenta, Layhoon Chan.\nEl reguitzell de noms arriba a la gespa, on la compra-venda de futbolistes és una constant. El rendiment de la majoria d’incorporacions és molt baix, i els qui despunten una mica, són traspassats ràpidament. A més, arriben jugadors en règim de cessió –Zuculini, Filipe Augusto, Bakkali, Mario Suárez– que no compleixen les expectatives creades, i per sobre de tot i de tots, plana l’ombra de Nuno Espírito Santo, l’entrenador amb què Lim –aconsellat per Jorge Mendes– va estrenar-se a Mestalla. Criticat pels aficionats per la mala situació de l’equip a la classificació, el ben cert és que, amb el portuguès, el València lluitava per accedir a competicions europees, mentre que ara pateix per no perdre la categoria.\nUn esquelet que no renaix\nA l’avinguda de les Corts Valencianes, a pocs quilòmetres d’un altre cos inert, el de l’antic edifici de RTVV, hi ha el Nou Mestalla, amb capacitat per a 75.000 espectadors. Els socis actuals del club no equivalen ni a mitja entrada del seu aforament. Des de març del 2009, però, les obres estan completament aturades. Heus ací els mals del València CF.\nLes obres de l’estadi van iniciar-se el 2007, abans de vendre la parcel·la del vell Mestalla, per què Juan Soler esperava obtenir prop de 400 milions d’euros. Avui ningú no oferta 155 milions, el valor per què Bankia la té hipotecada. Un estadi mastodòntic projectat en època d’excessos i megalomania que va comptar amb l’aquiescència d’un poder polític exultant. L’alcaldessa Rita Barberà va anunciar que l’any 2011 s’hi jugaria la final de la Champions League, però el bany de realitat va ser tan gran com el de Terra Mítica, la Ciutat de la Llum o l’aeroport de Castelló.\n“A Lim no li agrada gens el disseny de l’estadi. Troba que la gent està massa allunyada del camp, i ell s'estima més els estadis britànics, on el públic està molt a prop, com passa a l’actual Mestalla”, observa Inma Lidón. Per aquest motiu, s’ha iniciat un quart estudi de remodelació, tenint en compte que l’estructura actual, en què ja s’han abocat més de 150 milions d’euros. Lim ha encomanat a un grup d’arquitectes la quadratura de l’òval, la forma que actualment té l’estadi. El vol més semblant a San Mamés o el camp de l’Espanyol que no al Camp Nou.\nPeter Lim i Nuno Espirito Santo//EFE.\nJosé Manuel Bort pensa que el reinici de les obres està “aparcat definitivament” i que Meriton “no l’acaba perquè el negoci no és rendible”. “Sense ingressos, és lògic que Lim no vulga enllestir-lo”, corrobora Héctor Esteban, “potser siga la decisió més sensata que ha pres, perquè el camp duia el València a l’apocal·lipsi”. “No ens enganyem. El camp, per a ell, no és una prioritat”, exposa Paco Lloret. “Tenen vocació de moure futbolistes, res més. Quants jugadors portuguesos i brasilers ha fitxat el València els últims tres anys? Quants provenien del Benfica?”, es pregunta en veu alta.\n“Jo pensava que ja estaria en obres, és clar que sí”, reconeix Carlos Bosch, “però a la gent no li preocupa que no celebrem el centenari en un altre estadi, allò que li preocupa és que l’equip no va”. “Va ser més dolorós el traspàs d’Alcácer que saber que no pensen acabar el nou camp abans del 2019”, rebla. N’hi ha que diuen que la presidenta va plorar en saber que no podria retenir el davanter, una promesa que havia fet a les penyes.\n“Si volguera acabar l’estadi, Lim ho tindria fàcil: buscaria un operari que li posara el nom i gestionara les llotges VIP i el pàrquing, i dedicaria aquests diners a la finalització de l’obra”, opina Pedro Morata. “De qualsevol manera, el Nou Mestalla és conseqüència directa dels deliris de grandesa de la societat valenciana i del PP, que va ajudar excessivament el València”, amb operacions com la permuta de terrenys o la requalificació del mas de Porxinos, a Riba Roja de Túria.\nL’ego, la por i la samarreta ‘neta’\nPrecisament, l’execució parcial de l’aval de la Generalitat Valenciana va propiciar la venda del club. El Govern de Fabra no volia que el club acabara en mans de l’administració -com ha passat en el cas de l’Elx i amb l’estadi Rico Pérez, de l’Hèrcules– i va renovar el patronat de la fundació per tal d’agilitar-ne el traspàs.\n“L’ego de Salvo va impedir que el club acabara en unes mans millors. L’oferta àrab era la més bona, provenia de familiars de la família reial, però van retirar-se en veure que Salvo estava obsessionat a vendre-li el club a Lim. A Bankia, aquesta oferta agradava i molt. L’oferta dels russos també era molt potent. Vaig preguntar-li a [Alfonso] Rus si l’havia contrastada bé, i va dir-me que sí. Sobre el paper era espectacular, però no van arribar a concretar quina solvència econòmica tenien. I hi havia l’oferta xinesa de Wanda, amb un patrimoni net de 27.600 milions d’euros, 10 vegades més que el de Lim. Finalment, però, van preferir invertir a l’Atlètic de Madrid: amb 60 milions d’euros, s’han fet amb el 20% del club, i ací, Lim, amb 94 milions va adquirir-ne el 70%”.\n“Entre el València gris de Manuel Llorente i el València en color que prometia Salvo, és normal que la gent escollira allò que diguera ell”, argumenta Inma Lidón. “Dit això, no crec que Salvo siga el principal culpable de la situació del club. Ell simplement va llançar una moneda a l’aire. Potser caldria preguntar per què no hi havia cap empresari valencià que volguera invertir-hi”.\nI per què no n’hi havia cap? El nom de Juan Roig, propietari de Mercadona i del València Bàsquet, sempre emergeix amb força. De fet, és bastant més ric que no Lim, però segons Lidón, “Roig sap que no podria controlar el club com sí que fa en el bàsquet, el València és massa gran, i les errades, es paguen car”. Mestalla fa por.\nCarlos Bosch entén que Lim no vulga posar més diners en el club, però davant els problemes que travessa l’equip, demana respostes imaginatives. Per exemple, “que Meriton patrocine la samarreta del València, i amb aquests diners, pagar un futbolista en el mercat d’hivern que ajude mantenir la categoria”. Efectivament, la samarreta del primer equip continua neta després de tres anys de gestió asiàtica.\n“Peter Draper va valorar-la en 10 milions i ara mateix, sense jugar competició europea i amb una plantilla tan mediocre, no val més de 4”, analitza Inma Lidón. L’única oferta seriosa que va arribar a les oficines de Mestalla sembla que va dur-la Salvo. Era de Turkish Airlines –que ja havia patrocinat el Barça– i no es va considerar prou substanciosa.\n“És que Draper, que teòricament era un expert en la matèria, no n'ha dut cap!”, continua José Manuel Bort, qui recorda que “Salvo repetia que el València, amb Peter Lim, tindria patrocinadors de nivell mundial”. A tothom li estranya que Lim, un home de negocis i molt ben relacionat, no haja persuadit cap empresari sobre l’atractiu que significa estampar la seua marca a la samarreta del València. Des que l’equip va lluir Jinko Solar, una empresa d’energies renovables xinesa que Llorente va captar a canvi de 3,5 milions anuals, que el València no disposa de cap patrocinador al centre de la seua elàstica.\nA Singapur, Draper va comunicar als quatre periodistes desplaçats que acceptarien una oferta per a la samarreta que se situara entre 4 i 5 milions, però tampoc no se n’ha concretat cap. “I veient com va l’equip, ara seria complicat obtenir-ne més de 3”, remata Héctor Esteban.\n“És que van generar-se unes expectatives exagerades”, assevera Paco Lloret. “La decisió de rellevar Juan Antonio Pizzi per Nuno, tot i la bona feina que havia fet l'entrenador hispanoargentí, indicava que Lim actuaria amb discrecionalitat. A més, va beneficiar-se d’un procés de venda farcit d’irregularitats, amb una pressió popular descomunal perquè l’oferta guanyadora fóra la seua”.\nUna venda a la cantonada?\nPrepara Peter Lim la venda del club i és per aquest motiu que no vol comprometre els plans d’un futur comprador? Davant la situació generada, la possibilitat d’una venda no sembla descartable.\nAmadeo Salvo i Peter Lim / Miguel Lorenzo\n“És impossible no pensar una cosa així”, confirma Carlos Bosch. “Fa 8 mesos que no ve per ací, i davant una situació esportiva tan adversa com l’actual, no sembla disposat a posar més diners. El moment és gairebé dramàtic, o sense el gairebé, i no se’l veu molt preocupat”.\nBosch ho atribueix a una qüestió cultural. “La gestió diària del club deixa molt a desitjar, els executius que porten el rumb pertanyen a una cultura diferent, no han capit la transcendència que té el futbol, i en aquest cas, el València CF. El valencianisme no té referents, perquè ni Layhoon ni Kim Koh no ho són, i a la plantilla, ja hem vist que no n’hi ha cap. Al contrari, l’afició està resignada, ja sap que a l’estiu vendran Cancelo”.\nLa relació amb la premsa és tensa. A la ciutat esportiva de Paterna s’ha aixecat un mur per què els periodistes no puguen espiar els entrenaments, i els futbolistes cada vegada estan més allunyats dels professionals de la informació. Hi impera la desconfiança, un recel de ferro. Els directius volen evitar qualsevol mena de filtració i totes les comunicacions han de fer-se per correu electrònic per deixar-ne constància.\nEntre els rumors que circulen per València hi ha el de la possible mediació de Joan Laporta, l’ex-president del Barça, per trobar un comprador que vulga quedar-se les accions de Lim. El magnat singapurès i ell són molt bons amics, com va quedar demostrat durant les negociacions que van dur-lo a controlar el club de Mestalla. Laporta, a més, hauria recomanat José Ramón Alexanko com a director de la cantera valencianista, la funció que ara ocupa, i tenia acordat el fitxatge d’André Gomes en cas d’haver accedit a la presidència en les eleccions del 2015, que va guanyar Bartomeu. Curiosament, el futbolista ha acabat igualment al Barcelona, tot i que tenia una oferta molt sucosa del Reial Madrid.\nQue Lim gaudeix més veient un partit del Manchester United o assistint a llotja del Camp Nou que no a la de Mestalla és una evidència. Els castells en l’aire que van edificar Amadeo Salvo i Aurelio Martínez s’han vingut avall. Tots dos van posar com a model el Borussia Dortmund, un equip capdavanter a Europa que ha treballat molt bé l’aspecte mercadotècnic sense descuidar, gens ni mica, l’àrea esportiva. Cada any que passa, però, la distància entre el Borussia i el València és més i més gran. De fet, sense eixir de la lliga espanyola, equips com l’Atlètic de Madrid o el Sevilla també han assolit una posició molt més preeminent.\n“No tinc tan clar que Peter Lim vulga vendre el València”, assenyala Paco Lloret, “però com va dir Arturo Tuzón [president a l’època del descens i el retorn a primera], el València serà allò que vulguen els valencians; si la gent es queda creuada de braços, no passarà res, però si es comença a revoltar, Lim haurà de prendre decisions... El principal problema és que molta gent té càrrec de consciència per l’actitud que va prendre al seu dia, durant el procés de venda, i els costa de fer aquest pas endavant. Cal recordar que alguns mitjans de comunicació van col·laborar activament perquè l’oferta escollida fóra la de Lim”.\nPassa que ara, a l’època del futbol global i les societats anònimes esportives, qui ostenta el poder és qui té la majoria accionarial, i els crits de la graderia poden afectar-lo relativament. Sobretot a 11.000 quilòmetres de distància. A més, les sensacions sobre una possible venda no són unànimes. “Si fem cas a la seua trajectòria, Peter Lim compra empreses que van malament, les saneja, i tot seguit, les ven. Ara bé, el València no està sanejat, ni de bon tros. Esportivament està molt pitjor que ara fa dos anys i l’endeutament és notable. Qui pot comprar un club així?”, interroga Inma Lidón, que presenta un panorama poc encoratjador.\n“Doncs jo sí que diria que el club està en venda”, etziba José Manuel Bort. “Crec que rumiava traspassar-lo de fa alguns mesos, i que ara, veient la marxa de l’equip, ha pres la determinació de fer-ho”. En aquest sentit, Bort fins i tot deixa anar que un descens a segona divisió podria resultar “regenerador”. “Seria la manera de tocar de peus a terra i de reiniciar el projecte amb unes bases més sòlides. De fet, potser hauria estat més positiu que el València haguera entrat en concurs de creditors, cosa que hauria servit per reduir el deute, però els poders polítics van evitar-ho perquè la societat valenciana no donara una imatge encara més negativa, i Bankia va decidir-se llavors per la venda”.\nPer Carlos Bosch, “el futbol és una maquinària que funciona gràcies a la il·lusió, i si no n’hi ha, tot falla”. “Si la gent perd la il·lusió, com està passant, ni tan sols protesta. Lim està matant la il·lusió de ser valencianista”. Héctor Esteban és del mateix parer, i ho sintetitza en una expressió molt eloqüent: “La pesta de la indiferència”. Segons ell, l’estadi de Mestalla ha estat envaït per “la insipidesa i la desídia”, perquè “el club es troba immers en un procés de descomposició molt preocupant”.\n“Ateses les circumstàncies, la pregunta no és si Lim pensa vendre el club o si no pensa fer-ho, sinó qui podria comprar-lo”, afirma Esteban. “Amb un deute de vora 350 milions d’euros, un pastís de formigó que necessita 100 milions més per passar a ser un estadi de futbol, una absència d’ingressos galopant i una plantilla que competeix per no descendir a la segona divisió, no es pot dir que el València siga un caramel. I a més, hi ha Bankia, que en cas que Lim es desprenga del club, pot executar la hipoteca sobre l’estadi vell en el termini d’un mes”.\nPer això mateix, per les urgències que travessa el club, Carlos Bosch demana que l’afició es manifeste obertament “als dos fòrums que li queden”, és a dir, “a la junta d’accionistes i a Mestalla”. A la junta ja va dir la seua el novembre passat, quan va intervenir molt majoritàriament en contra de Lim i els seus. A Mestalla, per contra, la despoblació de la grada resulta preocupant. Contra el Màlaga [2-2], un altre partit decisiu, a penes van acudir-hi 23.000 persones, i l’ambient, més enllà de les condicions meteorològiques, era gèlid. Fins i tot va haver-hi aldarulls entre els mateixos aficionats.\nLa Curva Nord, el sector més radical, és l’oposició més virulenta contra Lim, a hores d’ara. A Gijón, on el València va jugar ara fa dos mesos, ja van desplegar una pancarta en què es podia llegir “Peter, go home”, i a Mestalla, en el partit contra el Màlaga, van cridar “fuera Peter Lim, fuera Peter Lim”. Pedro Morata s’ho mira amb escepticisme. “Malauradament, el futur del València ja no depèn de nosaltres. És com Lladró, que acaba de ser venuda i ja no serà una empresa valenciana; si el nou propietari vol fabricar figuretes de plàstic i no de ceràmica, estarà en condicions de fer-ho”.\nMorata té marcada en roig una data del calendari: l’1 de juliol del 2018, quan el València CF haurà de començar a pagar el capital del crèdit contret amb Bankia. Amb l’equip fora d’Europa –o siga, sense ingressos– i una plantilla cada cop més depauperada per les vendes que haurà d’escometre a fi de respondre a la resta de pagaments quotidians, la càrrega resultarà insuportable per a Lim.\n“Que haja convidat el príncep de Johor al Mestalla fa pensar que potser li vol vendre el club a ell”, diu Morata. No sols al Mestalla, sinó que el príncep en qüestió, un altre singapurès ric, també va presenciar en directe –convidat per Lim– el partit entre el Barça i el Manchester City de la Champions League que va tenir lloc al Camp Nou.\nA València, el príncep fins i tot va acudir a la ciutat esportiva de Paterna per presenciar un entrenament del primer equip. També ha rebut Laporta en una de les visites que l’ex-president del Barça ha fet a Singapur per motius professionals. Qui sap si aquest triangle acabarà amb el monarca a la butaca central llotja de Mestalla, la mateixa que va ocupar Peter Lim el 25 d’octubre del 2014. En el seu cas, però, la rebuda difícilment seria a l’estil mister Marshall. O no.\nJosé Manuel Bort


Espanya supera França i jugarà la final de l’Europeu\nEl combinat de Jordi Ribera, amb Entrerríos –nomenat MVP del partit-, Valero Rivera, Viran Morros i Aitor Ariño, ha guanyat en semifinals (23-27) el conjunt Bleu de Sorhaindo i Dika Mem\nQuatre jugadors del Barça Lassa lluitaran aquest diumenge per guanyar l’Europeu d’handbol que s’està disputant a Croàcia. Després d’una semifinal de color blaugrana, la selecció espanyola ha superat a la francesa i ha aconseguit el bitllet per a la final del diumenge. L’equip dirigit per Jordi Ribera s’ha imposat per 23-27 amb Raúl Entrerríos, Valero Rivera, Viran Morros i Aitor Ariño a la pista, mentre que Gonzalo Pérez de Vargas ho ha vist des de la grada per lesió. Al bàndol francès, Sorhaindo i Dika Mem han caigut i lluitaran pel bronze.\nEl partit ha començat molt igualat però amb Espanya sempre per davant. A partir del 8-8, el combinat de Jordi Ribera ha imposat un parcial de 0-4 per obrir escletxa davant de l’actual campionat del món. Al descans el marcador era molt favorable als Hispanos (9-15), i la segona part ha començat amb la mateixa tendència. Espanya ha arribat a tenir un màxim avantatge de nou gols (14-23), però un parcial de 6-0 favorable a França ha tornat a ajustar el marcador (20-23).\nEn els minuts finals, l’encert dels porters ha mantingut les diferències a l’electrònic, que ja no han variat en excés fins a la botzina final. Amb el bitllet per a la final a la butxaca, el capità del combinat espanyol, Raúl Entrerríos, ha rebut l’MVP. L’asturià ha marcat sis gols, els mateixos que Sorhaindo a l’altra cantó de la pista. Valero Rivera, Aitor Ariño i Dika Mem han marcat un gol cadascú.\nLa final es disputarà aquest diumenge contra el guanyador de l’altra semifinal, que enfronta Dinamarca i Suècia. Cinc blaugranes buscaran un or molt competit.


Bujumbura – Barcelona – Drassanes per Àfrica\nJosep Juanbaró, [email protected] – SDRCA, Assoc. – Les Corts – 6 de desembre de 2021\nBujumbura és l’antiga capital de Burundi, seu de govern i actual ciutat més poblada del país. La ciutat, que té una població propera als 900.000 habitants, està localitzada a la riba nord-oriental del llac Tanganica, i constitueix el nucli urbà més gran de Burundi, així com el seu centre administratiu, econòmic i de comunicacions.\nBujumbura posseeix famoses platges al llarg de la costa del llac Tanganica, el nom oficial del qual és la Platja dels Cocos. La platja ha estat parcel·lada i privatitzada, la qual cosa ha resultat que cada propietari hagi batejat el seu sector de la platja amb un nom diferent. La ciutat compta amb un «museu vivent», que també és un zoològic.\nEntre les atraccions properes hi ha el parc nacional de Rusizi i una roca a Mugere que és el lloc on es creu que es podrien haver trobat David Livingstone i Henry Stanley (si bé és més probable que en realitat ho fessin a Ujiji), a les fonts de l’afluent més meridional del Nil.\nBujumbura és la seu de la Universitat de Burundi.\nHi ha vaixells que fan el trajecte entre Bujumbura i Kigoma (a Tanzània). La ciutat compta a més amb l’aeroport de Bujumbura.


Manteniment industrial a Pla del Penedès, El - Barcelona - Tallerspacs TALLERS PACS - Manteniment industrial professional - manteniment industrial caldereria - treballs en acer i alumini - manteniment industrial de cellers\nMANTENIMENT INDUSTRIAL A PLA DEL PENEDÈS, EL\nA Tallers Pacs estem especialitzats en el manteniment industrial a Pla del Penedès, El. La nostra experiència ens permet oferir un servei professional de la màxima qualitat. El nostre equip humá compte una àmplia experiència en diversos sectors. Som experts en manteniment industrial calderaría, oferint muntatge i reparació incloent el desmuntatge i trasllat de maquinària vella. Tallers Pacs, manteniment industrial caldereria al seu abast.\nEL MILLOR MANTENIMENT INDUSTRIAL A PLA DEL PENEDÈS, EL\nA Tallers Pacs som especialistes en manteniment industrial a Pla del Penedès, El, els nostres clients i experiència avalen la nostra professionalitat i el nostre servei. Realitzem treballs de metalmecánica, aplicacions especials, trasllats, urgències, avaries, manteniment caldereria i actualitzem els seus equips per poder gaudir de les noves tecnologies. A Tallers Pacs, gaudirà d'un servei de manteniment industrial a Pla del Penedès, El a l'alçada de les seves necessitats i amb la millor relació qualitat-preu.


Xarxa de carrils bici en La Ribera\nXimo Rosell • 04-02-2021 • 16 Comentaris\nCodi de la iniciativa: GVAPARTICIPA-2021-02-10\nPropose la creació d'una xarxa de carrils bici que connecte els diferents pobles de La Ribera\nAlexis Lara • 04/02/2021 14:59:08\nEm sembla una molt bona proposta i crec que podria ser extensible a moltes altres comarques. Per exemple a l'Horta Sud, que té 20 municipis, per a anar d'un poble a un altre, en moltes ocasions és necessari passar primer per València i després agafar un metro novament en direcció al sud.\nEt done el meu aval i el donaré en iniciatives semblants. Gràcies per proporsar-ho :)\nPeregir • 08/02/2021 09:19:33\nUn carril bici fins a la Murta o pel riu magre d'Algemesí a Carlet, per dalt del llit, també estaria bé.\nLa Ribera en Bici • 08/02/2021 20:55:10\nHo recolzem encantats i anem a donar-li publicitat. De fet, nosaltres estem reivindicant-la des de fa molts anys...\nJoan Beltran • 08/02/2021 11:42:54\nMolt bona iniciativa! esperem que puga rebre els avals necessaris\nSunRa • 04/02/2021 19:41:15\nUna propuesta coherente con los tiempos que corren en el que es necesaria una progresión hacia un transporte ecológico y sano.\njoan cortés • 09/02/2021 14:04:23\nEm sembla una iniciativa genial. A la comarca ma majoria de poblacions estan relativament pròximes, amb el criteri d'anar i torna en un curt termini de temps. Existeixen camins rurals, pertanyents a la xarxa que s'utilitzava antigament, que cal reutilitzar i revaloritzar. El cost de manteniment de la xarxa estaria repartit entre els ajuntaments que en formaren part. Seria un estímul important perquè iniciaren el coneixement de molts paratges naturals i culturals allunyats de les rutes principals. Es podria combinar un grapat de tipus de vies per tal de generar opcions d'itineraris, segons els motius del viatge en bici. Tot són avantatges.\nJoan Gonçales • 09/02/2021 01:53:15\nSeria interessant que quan es remodela una carretera (per exemple ara mateix Turís - Silla -alçada Montserrat-) ja es fera un carril ciclista en una part dels seus vorals. Desaprofitar l'ocasió és perdre una bona oportunitat per fer-ho.\nBasili Alegre • 08/02/2021 23:55:48\nEl ferrocarril va vertebrar els països a partir de 1830. Els temps han canviat i el carbó ja és història. Vertebrem les comarques a cop de pedal. Molt bona iniciativa per a fomentar el patrimoni cultural i natural d'una manera més conscient i sostenible. Endavant!\nToni Felici • 09/02/2021 11:38:00\nSandra Ciscar Piles • 09/02/2021 17:36:45\nUn somni!! Gracies per la iniciativa. Espere un día siga una realitat


Aquest programa té per objecte finançar les actuacions de seguretat, vigilància, salvament i socorrisme a les platges, dins del programa de suport econòmic Pt08 de Dipsalut.\nA més de l’estat sanitari de les sorres i els equipaments, hi ha un altre factor que contribueix a fer de les platges un entorn més o menys segur. Es tracta dels serveis de vigilància i salvament.\nEs considera una platja segura aquella que disposa d’aquests serveis, juntament amb les infraestructures i els recursos humans necessaris per proporcionar el servei de manera adequada.\nPer promoure que les platges de la demarcació comptin amb dispositius de socorrisme i vigilància, i que aquest servei es presti de manera idònia, Dipsalut ofereix suport econòmic als ajuntaments de les poblacions del litoral gironí.\nAquest 2020, els dinou municipis del litoral que han sol·licitat la subvenció per realitzar accions de seguretat, vigilància i salvament a les seves platges s’han beneficiat d’aquest suport econòmic. Dipsalut ha fet una aportació mitjana del 19% de la despesa subvencionable del servei. Al llarg d’aquest estiu, han mort per ofegament més de 40 persones a les costes de Catalunya. L’experiència en el desenvolupament del programa ha demostrat la conveniència de la seva continuïtat per vetllar per la seguretat dels usuaris d’aquests espais.\nDotar els ajuntaments del suport econòmic necessari per disposar d’unes platges segures, amb els serveis de vigilància, salvament i socorrisme i les infraestructures necessàries.\nAprovar i concedir una línia de suport econòmic per a la seguretat, la vigilància, el salvament i el socorrisme a les platges, que els ajuntaments beneficiaris hauran de justificar amb la presentació de la memòria d’activitats i el compte justificatiu.\nRecollir i estudiar la informació generada pels ajuntaments en relació amb els serveis de seguretat, vigilància, salvament i socorrisme.\nDipsalut aprovarà una línia de subvenció de concurrència competitiva en la qual podran participar tots els municipis del litoral gironí.\nConvocatòria per a l'any 2021 publicada al BOP de Girona, núm. 42, de 3 de març de 2021.\nEl període de sol·licitud d’aquest programa s’estableix a les bases de la convocatòria de subvenció que es publiquen al Butlletí Oficial de la Província de Girona i que podeu consultar al web de Dipsalut.\nEs tracta d’una línia de subvenció en la qual poden participar tots els municipis del litoral gironí.\nEl període per justificar la despesa objecte d'aquest programa Pt08 s’estableix a la convocatòria de la subvenció que es publicarà al Butlletí Oficial de la Província.\nSol·licitud del programa Pt08\nPer visualitzar la fitxa del tràmit “Sol·licitud programa Pt08” [seu electrònica] podeu prémer aquí.


Arriba el I Campionat Internacional de Scrabble en català a la parròquia d’Encamp — Comú d'Encamp | Principat d'Andorra Comuencamp\nEsteu aquí: Inici / Notícies / Arriba el I Campionat Internacional de Scrabble en català a la parròquia d’Encamp\nArriba el I Campionat Internacional de Scrabble en català a la parròquia d’Encamp\nImatge de la passada edició\nUna de les novetats d’aquesta edició serà la celebració del I Campionat Internacional de Scrabble en català, que se celebrarà el pròxim dissabte 22 d’octubre a la Biblioteca comunal d’Encamp, i que estarà adreçat a persones a partir de 16 anys. El campionat es desenvoluparà en dues tandes, de 10.30 a 14 i de 16 a 18 hores, i estarà limitat a trenta persones que s’hauran d’haver inscrit abans, de forma gratuïta, a la mateixa biblioteca. La rebuda dels participants es farà a les 10 hores i el lliurament de premis a les 19 hores.\nPel que fa al reglament del Campionat Internacional, se seguirà el vigent de la Federació Catalana de Scrabble i les partides seran sempre contra un sol oponent.\nD’altra banda, dilluns 24 d’octubre se celebrarà la cinquena edició del Campionat de Scrabble en català que tindrà lloc a les biblioteques comunals, que comptarà amb una categoria d’infants fins a 15 anys, que jugaran a partir de les sis de la tarda, i amb una categoria d’adults a partir de 16 anys, que començaran a competir a partir de les vuit del vespre. Pel que fa als adults, la competició només tindrà lloc al Pas de la Casa.\nPel que fa al reglament de la cinquena edició del Campionat de Scrabble, se seguirà el vigent de la Federació Catalana de Scrabble. D’altra banda, segons el nombre de participants que hi hagi inscrits, es jugaran partides contra un, dos o tres oponents.\nEn relació als premis, que es donaran el mateix dia dels campionats, els guanyadors de cada vila de la categoria d’adults s’emportaran un Ipad mini per al primer classificat i un joc de Scrabble per al segon. Pel que fa als infants, el primer classificat s’emportarà un Ipod i el segon un joc de Scrabble. Tanmateix, es donaran dos guardons especials al Campionat Internacional, un al millor jugador d’Encamp i un altre al participant que faci la paraula amb més puntuació que pertanyi al vocabulari de la fauna autòctona andorrana.


Apartment Okrug Gornji with Sea View 384 Okrug Gornji Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Okrug Gornji with Sea View 384\nAl visitar Okrug Gornji, vosté es sentirà com a casa a Apartment Okrug Gornji with Sea View 384, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Okrug Gornji with Sea View 384 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Okrug Gornji. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Okrug Gornji with Sea View 384 és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Okrug Gornji.


L'emprenedoria també és cosa de joves\nEls fundadors de Vicio i Kopscam expliquen les seves fórmules de l'èxit en un context pandèmic\nJúlia Catarineu Pla Barcelona. 23 de març de 2021 13:55\nKopskam i Vicio són dues empreses dirigides per joves i filles de la pandèmia | iStock\nAvui dia els emprenedors són la cara més famosa de la creació d'empreses. En moltes ocasions ens imaginem aquesta classe d'empresaris amb un aspecte juvenil, com si l'emprenedoria fos cosa de joves, i res més allunyat de la realitat, ja que, segons l'informe Global Entrepreneurship Monitor (GEM) Espanya 2018-19, l'edat mitjana dels emprenedors a l'Estat és d'uns 38 anys. Seguint aquesta línia, el Barcelona Startups Congress organitza una conferència per parlar dels emprenedors més joves i la seva arribada al món laboral a partir de les idees que van decidir dur a terme, titulada Emprendre abans dels 30.\nDes de començar a fer hamburgueses en un garatge fins a lluir una samarreta, aparentment inofensiva, en una estrena d'una pel·lícula, els emprenedors d'aquest debat s'han plantat davant la societat per fer-s'hi un lloc utilitzant l'eina de la digitalització, en auge des que la pandèmia va trontollar la normalitat de tothom. Aleix Puig, fundador de Vicio, un restaurant barceloní online, descriu que la seva empresa "és filla de la covid" i com la pandèmia l'ha fet replantejar-se la manera d'emprendre en un sector tan atacat per les restriccions: "Sé que sense la digitalització hauríem fet alguna altra cosa, com per exemple obrir un restaurant, però estic segur que no hauria tingut el mateix impacte", declara l'emprenedor.\nNo és el mateix el que els ha passat a Itzan Escamilla i Gonzalo Vila, cofundadors de Kopscam, una plataforma de conscienciació del bon ús d'internet entre els joves i d'ajuda a emprenedors digitals. En el seu cas, els fundadors de Kospcam no haurien tingut el mateix augment de públic fidelitzat si la digitalització de gran part de la nostra vida quotidiana no hagués augmentat a causa de la pandèmia. "La samarreta amb el codi QR que et reenviava a una reflexió sobre l'assetjament a les escoles no hagués tingut l'impacte que va tenir sense l'auge de la tecnologia durant la covid", explica Vila.\nPuig: "Sé que sense la digitalització hauríem fet alguna altra cosa, com per exemple obrir un restaurant, però estic segur que no hauria tingut el mateix impacte\nLes claus de l'èxit d'aquestes dues startups són una barreja entre talent i joventut, o almenys això és el que han volgut declarar els tres emprenedors. Per a ells, el fet de ser jove els ha donat molta més llibertat i temps per invertir en el seu projecte: "En el meu cas, no tinc lligams amb res, per aquest motiu puc invertir tot el meu temps en el projecte", descriu Puig. I és que els joves els sobra temps i els falten oportunitats. D'aquesta manera, des d'ambdues empreses volen explotar tot el talent que puguin, sobretot talent jove. "Un dels propers projectes de Kospcam és crear un hub d'innovació on formar als possibles emprenedors del demà i donar-los el finançament i el suport per poder fer les seves empreses", explica Vila. Des de Vicio, també aposten pel talent, ja que ajuda al fet que el model de negoci sigui factible: "A Vicio des del cuiner més expert fins al que pela les patates són persones amb talent, i això fa que tot funcioni com ha de funcionar", declara Puig.\nSer jove en un món en procés de digitalització, té més avantatges que inconvenients. En aquest sentit, els joves tenen aquella manera de veure el món més enllà i, per tant, podríem dir que aconsegueixen representar la seva marca de les maneres més enginyoses. El cas verídic que explica Aleix Puig ens situa al 14 de febrer, Dia dels Enamorats, on l'empresa Vicio es va adonar que, a causa d'haver retirat les pizzes de la seva carta, els sobraven 2.000 capses de cartó. "Vam decidir utilitzar les caixes per construir un gran cor en un vaixell per presentar a Barcelona, però la idea no va sortir com esperàvem", comenta l'emprenedor. I és que el cor va acabar per caure davant dels assistents a l'acte. Tot i el desastre que això podria haver portat, Puig va decidir lligar-ho amb una petita pel·lícula en format audiovisual que demostrava que el Dia dels Enamorats no sempre surt tot com ens esperem: "És l'art que podem tenir els joves de transformar les situacions més complicades i fer-les servir per obtenir beneficis", afegeix.\nVila: "La comunicació amb els seguidors és el que ens ajuda a millorar-nos i crear un producte més adequat"\nAquests recursos enginyosos també fan que es creï comunitat. D'aquesta manera, els creadors de Kopskam es refereixen als seus seguidors, més de 3.000 dins la plataforma Discort, com una gran font d'informació que els ajuda a millorar-se. Per a ells, el més important és aconseguir el suport de la comunitat i poder escoltar les seves idees. Tal com explica Vila "la comunicació amb els seguidors és el que ens ajuda a millorar-nos i crear un producte més adequat". A part, Escamilla afegeix que moltes vegades idees que ja s'havien plantejat, els seus seguidors les duen a terme abans que ells: "Una vegada vam voler crear un filtre d'Instagram, però set dels nostres usuaris van crear-lo per a nosaltres abans que poguéssim treure'l, això et recorda la connexió que tens amb els usuaris".\nÍdol vs. referent\nUna de les grans innovacions d'aquests últims anys han estat l'aparició dels influencers, aquelles personalitats que tenen milers i milers de seguidors a les xarxes socials i poden vendre productes amb només un video. Segons el creador de Vicio, ells busquen referents de manera molt curosa, ja que "vivim en un món on s'exposa tot, la qual cosa pot ser positiva, però els errors es paguen cars i ràpids en el món digital". És per això, que Puig afirma que no tothom pot aportar el que la marca necessita i, per tant, es prenen el seu temps en buscar promotors.\nMés info: La Generació Z: inconformistes, somiadors i incompresos\nPerò no tot és tan senzill en el món de les figures públiques. Itzan Escamilla, que és actor, recorda que moltes vegades no sabem diferenciar els referents positius dels ídols: "Una cosa és que tinguem un referent, ja que va bé agafar idees d'algú, l'altra és que idolatrem a una persona fins al punt de convertir-lo en un déu". A part, Vila també afegeix que ens cal una remodelació de la societat envers els referents, ja que encara hi ha molts grans empresaris que passen desepercebuts dins l'ull públic: "Des de Kopskam volem potenciar aquests referents i ajudar a que la gent pugui arribar allà on són ells", reclaca el cofundador.\nDues històries de tres emprenedors que no arriben als trenta i ja tenen un negoci sòlid des d'on emprendre els seus camins cap a l'èxit. Tres personatges que han decidit posar-se en el món dels emprenedors per recordar a tots els joves d'aquesta generació que l'emprenedoria també és cosa de joves.


El Departament de Salut inicia una campanya per millorar l'atenció a les dones amb infart\n• Les dones a Catalunya triguen de mitjana 14 minuts més que els homes en avisar els serveis d'emergència en cas d’infart\nCada any a Catalunya es registren al voltant de 6.500 casos d’infart. Quan es produeix un infart, el factor temps és decisiu, ja que, com més temps passa, la pèrdua de múscul cardíac és major i les seqüeles en el cor són més greus.\nBé sigui perquè els infarts estan més associats a una patologia masculina com perquè en alguns casos la simptomatologia pot variar entre sexes, el cert és que les dones a Catalunya triguen de mitjana 14 minuts més que els homes en avisar els serveis d’emergència i aquest temps de retard incrementa la pèrdua de múscul cardíac i fa que les seqüeles siguin més greus.\nPer intentar pal·liar aquest retard, el Departament de Salut ha engegat una segona fase de la campanya "Els Segons Compten", adreçada específicament a les dones, que des d’aquest estiu, es podrà trobar als hospitals i centres d’atenció primària de Catalunya així com en dependències municipals de 300 ajuntaments de Catalunya que s’hi han adherit de forma voluntària.\nSegons les darreres dades del registre del Codi infart de l’any 2010, en general s’ha produït una reducció de la mortalitat a 30 dies, que ha passat del 7,4% (any 2006) al 6,5% (any 2010).\nPel que fa a les dones, l’any 2010 la mortalitat en les dones de 25 a 84 anys ateses pel Codi infart ha estat més alta que en els homes del mateix grup d’edat (dones: 8,3%, homes 5,3%) la qual cosa planteja la necessitat de dissenyar una intervenció per millorar els resultats en salut de les dones afectades.\nDiferents símptomes entre homes i dones\nLa simptomatologia de l’infart és diferent en homes i dones. El principal símptoma de l’infart de miocardi és un dolor al pit, intens i perllongat. És un dolor que pot irradiar altres parts del cos com, per exemple, els braços, i que sol anar acompanyat d’un quadre vegetatiu amb suor freda, debilitat i, de vegades, amb nàusees i vòmits.\nEn les dones, el dolor al pit no és tan freqüent com en els homes, ja que hi ha altres símptomes que cal tenir en compte, com la dificultat per respirar, la debilitat, la sensació d’indigestió, la fatiga i el dolor al coll o mandíbula.


El PSC reclama al govern que doni a les escoles els detalls del nou servei de menjador ·\nAquest dimecres, a menys de cinc dies perquè comenci el nou curs escolar, el PSC assegura en un comunicat que té constància que “les escoles de Ripollet no han sigut informades per part de l’Ajuntament de com funcionarà el servei del menjador escolar”.\nUn servei que estrenarà aquest curs una nova licitació i també nous preus. És per això que demanen al govern que faciliti als centres educatius tota la informació sobre els nous preus, el nom de la empresa, on han de pagar el servei i detalls dels menús.\nConsideren que hi ha hagut “temps suficient per informar” però “ara s’haurà de fer a darrera hora i amb preses” i afegeixen que “no és res nou, així és com ens té acostumat a gestionar el govern de Decidim Ripollet”.\nNou servei, nous preus i nova empresa\nEn el ple de juliol es va aprovar un canvi de l’ordenança reguladora del servei que estableix uns petits increments en els preu.\nSeran els següents:\nMenú fix en escola pública\n6,33€, en l’anterior era 6,20€\nMenú esporàdic en escola pública\n6,96€, en l’anterior era 6,80€\nMenú en escola bressol\n5,40€ el dinar i 25 cèntims el berenar. Abans era 6,98€ amb berenar inclòs\nL’empresa encarregada del servei de menjador també canvia. Ha guanyat la nova licitació, per tres anys i 274.500 euros, l’empresa Eurest. Estan vinculades a aquest contracte les dues escoles bressol públiques (La rodeta del molí i La verema) i cinc escoles públiques (Clavé, Ginesta, Gassó, Tiana i Tatché).\nAquesta adjudicació també va provocar crítiques del PSC. En el mateix ple de juliol van expressar el seu malestar perquè es contracti amb una empresa que “prima els beneficis econòmics a la qualitat del servei” i que “ha acomiadat a 1.300 persones durant la pandèmia”. El portaveu socialista, Luís Tirado, va mostrar el seu malestar pel fet que des del govern no s’haguès contactat amb l’empresa local Endermar per convidar-la a participar en el concurs.\nEl regidor d’ensenyament, Oriol Mor, li va respondre al ple que el nou plec de condicions és millor que l’anterior, entre d’altres perquè totes les escoles tindran una vetlladora, i que “estaran a sobre” del seu compliment.\nTags: Educació Ensenyament menjador escolar PSC\nPrevious: Reyes Muñoz: “Les polítiques d’habitatge són lentes i malauradament no hi ha miracles”\nNext: Una quinzena d’entitats participen a l’ofrena de la Diada\nLa plantilla municipal reclama que es compleixi el Pla de recursos humans 1 min read\nLa plantilla municipal reclama que es compleixi el Pla de recursos humans\nRedacció 3 desembre 2021 99\nRedacció 24 novembre 2021 116\nRedacció 22 novembre 2021 90


Diagnostiquen a Lleida prop de 1.400 pacients de malaltia pulmonar obstructiva crònica al 2020 - Teleponent\nInici Salut Diagnostiquen a Lleida prop de 1.400 pacients de malaltia pulmonar obstructiva crònica...\nDiagnostiquen a Lleida prop de 1.400 pacients de malaltia pulmonar obstructiva crònica al 2020\nMalgrat la covid-19, la malaltia pulmonar obstructiva crònica (MPOC) continua sent una de les principals causes de mortalitat al món\nL’any passat a la demarcació de Lleida es van diagnosticar prop de 1.400 casos nous de malaltia pulmonar obstructiva crònica (MPOC). D’aquests, 1.042 eren de la Regió Sanitària Lleida i 284 de la de l’Alt Pirineu i Aran.\nEn total, al 2020 hi havia una prevalença de 20.528 persones amb aquesta malaltia pulmonar entre les dos regions sanitàries, 16.882 a Ponent i 3.646 al Pirineu. Aquesta malaltia té lloc perquè s’inflamen els bronquis i es destrueixen els envans dels alvèols. Malgrat la covid-19, continua sent una de les principals causes de mortalitat del món. Aquest dimecres es commemora el Dia Mundial d’aquesta malaltia que afecta un 10% de la població.\nSegons Ferran Barbé, director territorial de malalties respiratòries cròniques de la Gerència Territorial de Lleida, malgrat la MPOC afecta un 10% de la població, es calcula que hi ha un 15 o 20% de població infradiagnosticada.\nEn aquest sentit, apunta que l’atenció primària és “cabdal” com a punt de diagnòstic. Lleida va ser pionera fa anys en fer espirometries als CAP, que és una de les proves que serveix per diagnosticar la malaltia.\nTradicionalment es feia als hospitals, però actualment s’hi controla un percentatge petit, els casos més greus, que són els que necessiten una atenció especialitzada. Tot plegat comporta que hi hagi una relació molt fluïda entre l’hospital i l’atenció primària, que ja fa temps que ha establert professionals referents en patologies respiratòries en tots els centre de la Regió Sanitària Lleida.\nPel que fa al Pirineu, Eduard Sajurjo, director assistencial de l’Hospital Comarcal del Pallars, a Tremp, remarca que al Pirineu, com a la resta de Catalunya, la primera diagnosi es fa a l’atenció primària i els casos greus es tracten a l’hospital.\nA Tremp, per exemple, atès que no hi ha l’especialitat de pneumologia a l’hospital, hi ha com a referent un professional de medicina interna, que ha ampliat la formació en aquest camp, i és qui assumeix i controla la major part dels casos més greus o complexes, evitant així el seu desplaçament a Lleida, en coordinació amb el Servei de Pneumologia de l’Hospital Arnau de Vilanova.\nUn dels tractaments que reben aquests pacients és l’oxigenoteràpia domiciliària. En concret, l’any 2020 se’n van prescriure 663 de noves entre les dues regions sanitària. D’aquestes, 594 corresponien a Lleida i 69 al Pirineu.\nMajoritàriament el subministrament d’oxigen és a través de concentradors estàtics o portàtils segons prescripció del servei territorial de pneumologia. Són tractaments crònics i mantinguts en el temps segons la intensitat i la quantitat d’hores diàries que requereix la persona i que sol superar les 16 hores diàries, segons Marta Gabernet, responsable d’Atenció Integrada i Cronicitat de la Regió Sanitària Lleida.\nEls alvèols són unes petites bosses en contacte directe amb els vasos sanguinis, on arriba l’aire que entra pels pulmons a través d’uns conductes que es van bifurcant progressivament (els bronquis). Als alvèols és on té lloc l’intercanvi de gasos entre el medi exterior i l’interior de l’organisme, és a dir, és on l’oxigen passa a la sang i s’elimina diòxid de carboni.\nEl resultat és una dificultat progressiva per respirar adequadament, cosa que es tradueix en ofec en fer les activitats de la vida diària. Hi ha dos tipus de malaltia pulmonar obstructiva crònica, la Bronquitis crònica, definida per una tos prolongada amb moc; i l’Emfisema, caracteritzat per la destrucció dels pulmons amb el temps.\nLa causa més important de la MPOC és el consum de tabac. Més del 90% dels malalts diagnosticats fumen o han fumat durant molts anys. El fum de l’ambient i algunes condicions laborals també poden causar la malaltia. La inhalació de fum produeix inflamació dels bronquis i destrucció dels envans alveolars.\nAixò explica que els efectes siguin només parcialment reversibles (atès que hi ha un comportament de destrucció i d’inflamació crònica). No es pot aconseguir recuperar allò que s’ha perdut però es pot optimitzar allò que encara es té. Les persones que pateixen aquesta malaltia és important que segueixin les recomanacions d’hàbits saludables que els indiquen els seus professionals sanitaris. ACN\nArticle anteriorTerritori aprova ampliar el sòl industrial a Maials per permetre el creixement de l’empresa Trencadora d’Ametlles Martí\nArticle següentConfinat tot l’alumnat del col·legi Pompeu Fabra de Mollerussa per un brot de covid-19


Un ferit greu en un xoc entre un camió i un turisme a Viladamat - Empordà\nUn ferit greu en un xoc entre un camió i un turisme a Viladamat\nEls bombers han hagut d'excarcerar la persona atrapada dins del seu cotxe\nEMPORDA.INFO 30.08.2016 | 12:25\nEls bombers treballant en el sinistre. BOMBERS\nUna dona ha resultat ferida de gravetat aquest dimarts, 30 d'agost, en un accident de trànsit a la carretera C-31, a l'altura de Viladamat. Han xocat un camió i un turisme i de resultes del sinistre la carretera ha quedat tallada al trànsit en els dos sentits de la marxa pels volts de les 9 del matí.\nLa persona ferida ha quedat atrapada dins del vehicle fet que ha comportat la intervenció dels Bombers de la Generalitat, els quals han hagut de fer treballs d'excarceració. Mentrestant els efectius dels Mossos d'Esquadra han desviat la circulació per carreteres adjacents, amb prèvia senyalització com ara la GIV-6321 i la GIV-623.\nEl Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) ha activat una ambulància, on ha rebut la primera atenció, i un helicòpter medicalitzat per traslladar la ferida a un centre hospitalari.\nA les deu del matí, la carretera continuava tallada. La circulació s'ha pogut reestablir una hora més tard.


dejting hipster divendres nätdejting när ska man träffas 13 d’octubre de 2017 | Manuel\ndejting sajtovi srbija Les principals institucions de l’Estat espanyol, començant pel govern de Mariano Rajoy, esgrimeixen constantment la legalitat com a argument definitiu per intentar aturar el procés independentista. Ara bé, implica això un compliment escrupolós de les lleis en les mesures que s’adopten per combatre’l? L’advocat del Col·lectiu Ronda Carles Perdiguero té clar que no. Especialista en Dret Penal, Perdiguero detalla diversos exemples d’incompliments de les normatives. En una entrevista a CRÍTIC, l’advocat manté que, al cap i a la fi, les lleis s’han d’adaptar a la realitat i, per tant, s’han de modificar per oferir sortides.\ndejtingsajt gay dejting hemsidor Des de l’Estat espanyol s’està complint la legalitat a l’hora d’abordar el conflicte polític a Catalunya?\ndejtingsajter Estem en un conflicte polític en què hi ha dues parts. Que n’hi hagi una que pugui saltar-se la legalitat o sotmetre’s a una de diferent a la que existia fins ara, entenc que no justifica que l’altra part pugui utilitzar tots els mecanismes penals i repressius de manera indiscriminada. Per a Joaquim Bosch, de Jutges per la Democràcia, que la Generalitat estigui cometent una il·legalitat no dona legitimitat a l’Estat per utilitzar mecanismes que no estan adequats a la llei. És allò de com que vostè és un delinqüent jo no li aplico una llei. Si s’és o no un delinqüent, ho dirà un jutjat en el seu moment, no ara. I, en tot cas, això no implica que l’Estat pugui saltar-se les seves pròpies lleis o utilitzar-les a la seva conveniència, que és el que està fent. Estem veient com jutges i tribunals són unes peces del tauler de l’Estat. El fet de tenir diligències obertes en jutjats diferents, que la Fiscalia actuï quan no podria fer-ho perquè ja hi ha diligències als jutjats o que les mesures cautelars que adopta finalment el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) es passin un dia abans de l’acte del referèndum… Tot això ens indica que aquí hi ha un conflicte amb un fons que no és jurídic, sinó polític. I els jutjats, uns més que altres, estan sotmesos a aquest poder polític, en especial la Fiscalia, que és un cos jeràrquic, i el Tribunal Constitucional (TC).\nkulturell nätdejting dejt hemsidor Podem dir que la separació de poders que teoritzava Montesquieu al segle XVIII no es compleix?\ndejta yngre tjej No, no es compleix. En el casos del TC i la Fiscalia és molt evident. I segurament d’aquí un temps s’acreditarà jurídicament que totes aquestes diligències han estat una barbaritat, però el problema és que necessitem una immediatesa per garantir que les coses siguin justes.\ndejta 10 år yngre tjej dejtingsajt pannkaka Quins serien els exemples més flagrants en què l’Estat s’ha saltat la llei?\nsnygga tjejer nätdejting El primer seria l’actuació de la pròpia Fiscalia. Va arribar a un punt on va actuar com a veritable poder de l’Estat a Catalunya, gairebé per sobre de qualsevol altra instància. Ha actuat de manera desbocada i amb un poder desmesurat. A més a més, ho ha fet quan existia un procediment judicial obert. I, en principi, només actua quan no hi és, fent diligències preprocessals. S’hauria d’haver abstingut d’actuar i més amb l’amplitud amb què ho va fer. El segon gran exemple seria la instrucció a l’Audiència Nacional d’un delicte de sedició [contra els presidents de l’ANC, Jordi Sànchez, i Òmnium, Jordi Cuixart, i els comandaments dels Mossos Josep Lluís Trapero i Teresa Laplana]. Primer, perquè no és un delicte competent de l’Audiència Nacional, però mitjançant una carambola jurídica, que li costa sis pàgines d’explicar, diu que és competència seva. Segon, perquè l’Audiència Nacional no deixa ser la derivació directa del Tribunal d’Ordre Públic franquista. I després perquè l’apreciació d’un delicte de sedició amb relació als fets del 20 de setembre davant la conselleria d’Economia [desenes de milers de persones s’hi van concentrar com a resposta a les detencions de diversos alts càrrecs governamentals teòricament implicats en l’organització de l’1-O] passa per sobre de qualsevol consideració legal. Que les lleis siguin tan elàstiques fa que aquests mateixos fets podrien suposar l’aplicació de la Llei de seguretat ciutadana, perquè algú està intentant impedir una resolució judicial, o poden arribar a ser un delicte de sedició penat amb fins a 15 anys de presó.\nnätdejting tjejer norrländsk dejtingsajt El 20 de setembre també es va intentar registrar la seu de la CUP sense una ordre judicial.\nkristna dejtsidor Tampoc es podia fer. Crec que aquí era evident la voluntat provocadora per tal que els militants i simpatitzants de la CUP tinguessin una resposta violenta en aquell moment. Calia un procediment judicial, per tant no hi havia possibilitat legal d’entrar-hi. La interlocutòria de l’Audiència Nacional [sobre els fets del 20 de setembre], així com la denúncia prèvia de la Fiscalia, obvien que no existia ordre judicial. La interlocutòria barreja vàries coses. No només la concentració davant d’Economia, sinó també la de la seu de la CUP, a més d’un suposat atac a una seu del PSC, sense que en constin proves, i un registre a una impremta de Bigues i Riells, on hi havia gent que va intentar impedir-lo. S’intenta donar una visió de globalitat als fets per poder imputar un delicte concret absolutament fora de lloc.\nseriösa dejtsidor happy pancake helt gratis dejting Les agressions que van portar a terme els cossos i forces de seguretat l’1 d’octubre se sostenen jurídicament?\nbra dejtsidor En el fons, el punt de partida de tot és que el delicte de referèndum va existir al codi penal espanyol, però va eliminar-se mitjançant la Llei orgànica 2/2005 de reforma del Codi penal. Per tant, de manera expressa se senyala que la convocatòria d’un referèndum no té transcendència penal i se suprimeix el delicte. Utilitzar altres articles del codi penal o altres mecanismes per intentar aplicar allò que ja està derogat crec que és un frau de llei. I aquest punt de partida no el podem oblidar mai. A partir d’aquí, les actuacions policials han de partir d’un principi de proporcionalitat i el dany causat no ha de ser superior al que s’intenta evitar. Quan el TSJC dóna la potestat als cossos policials per actuar l’1 d’octubre també diu que no han d’afectar la convivència i evidentment carregar contra 200 persones que estan concentrades pacíficament sense intentar utilitzar mecanismes de mediació o diàleg és una actuació que no entra als cànons de la legalitat. I més quan van existir cops fets de cintura cap a dalt, que en principi no haurien d’estar permesos, o van disparar-se bales de goma, prohibides a Catalunya. Va haver-hi una desproporcionalitat absoluta.\ndejtsidor för funktionshindrade nätdejting läkare Una de les possibles respostes que prepara el Govern espanyol és l’aplicació de l’article 155 de la Constitució, que suposaria la suspensió de l’autonomia de Catalunya i permetria a l’executiu de Rajoy convocar eleccions autonòmiques, entre d’altres qüestions. Des d’un punt de vista legal, és una resposta que està justificada?\nhrvatski dejting site Durant aquests dies hem hagut de treure la pols als llibres de dret perquè s’estan aplicant coses que no s’havien aplicat mai, com els delictes de sedició. En el cas de l’article 155, la realitat és que no s’ha aplicat mai i ningú sap realment com funciona. Sí que queda clar que és l’última opció, és a dir, només es pot aplicar un cop s’han esgotat les altres vies previstes a la Constitució. En tot cas, l’amplitud que se li pretén donar al 155 no és tal. Per exemple, no permet enviar l’exèrcit a Catalunya. Crec que el problema de fons no és si aplicaran el 155 o el 116 [l’article que regula els estats d’alarma, excepció i setge], sinó que a la pràctica ja s’estan aplicant altres mecanismes legals per intervenir ‘de facto’ la Generalitat. El 155 no deixa de ser una continuïtat del que ja estem vivint, amb les finances intervingudes, entre d’altres mesures. Sí que hi hauria una diferència important si es declarés un estat de setge, excepció o alarma. No crec que arribem a això, que implicaria veure l’exèrcit als carrers.\nbra profil på dejtingsida pancakes dejting El Col·lectiu Ronda va donar suport a la celebració del referèndum i en un nätdejting uppsats va defensar que una llei deixa de ser legitima quan “nätdejting höga krav s’erigeix en porta tancada a la voluntat pacífica de resolució d’un conflicte”.\ndejta tinder Com a advocats sempre ens surt aquesta ànima jurista del formalisme. Per una banda, crec que hem de denunciar que, malgrat no creure en determinades lleis, és el propi Estat qui se les està saltant. L’Estat que diu defensar unes lleis no les respecta, no respecta els procediments penals, no respecta els principis d’intervenció mínima, no respecta la proporcionalitat, no respecta la separació de poders… Això li podem discutir a l’Estat amb les seves pròpies armes. I, per altra banda, les lleis evolucionen perquè hi ha pressió social. Moltes coses que es fan en aquest país en el seu moment van ser il·legals: les dones no podien votar, els insubmisos anaven a la presó, els matrimonis homosexuals no eren possibles… Un principi bàsic en el dret és que les lleis s’han d’adequar a la població i no al revés.\ndejta via tinder najbolji dejting sajtovi Ara sembla més aviat que la legalitat serveix de barrera contra les demandes d’una part de la població catalana.\nnätdejting högutbildade Qualsevol persona que segueixi el que ha passat els darrers anys veu que esgrimir la legalitat per no canviar res és molt fàcil. Treus la Constitució, que sembla estar esculpida en pedra i feta amb les taules de Moisès, i dius que no es pot tocar, que no pots fer res. No puc tocar la llei perquè diu que això és il·legal i, per tant, no ho tocarem mai més. Això és un argument molt poc adequat a la política del segle XXI. Les coses es poden modificar en tots els sentits possibles i, si no existeix una sortida legal, el que s’ha de fer és seure a una taula i veure quina serà la sortida. Perquè les lleis estan per això.\ndejtingsida fängelse 11/10/2017\ndejting med herpes dejting hbtq\ndejting linköping A la mateixa secció:\ndejta ryska kvinnor flashback El delito de rebelión y la criminalización de la desobediencia no violenta\ndejting vänster Castelló: Juicio contra sindicalista de CGT con petición de tres años de prisión por colgar en Facebook una foto de policías secretos\ndejting vänskap Miquel Ramos: ‘Si es repeteixen les agressions del Nou d’Octubre, ja serà massa sospitós’\ndejta en 6 år äldre kille EEUU: Nuestra alternativa al odio\ndejta i new york 9 d’octubre: CGT-PV condena la violencia fascista y exige la asunción de responsabilidades\ndejta interner "Derogar la ’ley mordaza’ no es suficiente". Expertos y juristas alertan a los diputados.\ndejting annonser gratis La maquinària repressiva de l’Estat contra el referèndum entra en un abisme legal\nnätdejting beroendeframkallande Autocriticar a los demás\ndejtingsida för social fobi No passaran\ndejta mammor Cinc idees per una Barcelona #SensePor\nnischade dejtingsajter Esta obra estï¿½ bajo una dejtingsajt hipster by: miquel garcia -- [email protected]


Jornada 'Deixa't acollir per un/a nen/a. I després què?', 9 de novembre\nInici / les entitats informen / Jornada ‘Deixa’t acollir per un/a nen/a. I després què?’, 9 de novembre\n28.10.2016 | ‘Deixa’t acollir per un/a nen/a. I després què?’ és el títol de la jornada organitzada per Intress per al proper dimecres 9 de novembre. Tindrà lloc de 9.30 a 14h a la seu de la Diputació de Lleida (Carme, 26).\nL’acte s’emmarca dins de la celebració dels 20 anys de l’entitat com a gestora del servei d’acollida de titularitat pública de l’Institut d’Acollida i Adopcions de la Generalitat de Catalunya a Lleida.\nPerspectives sobre l’acolliment familiar\nLa jornada vol ser un espai de reflexió sobre el treball dels equips de professionals implicats en el procés d’acollida d’infants i joves per part d’una família. Alberto Rodríguez oferirà la ponència marc ’20 anys d’acolliment familiar: experiència, aprenentatges i nous reptes’. La taula rodona ‘Per una societat més acollidora’ comptarà amb la participació d’Àngels Missé, responsable Territorial de l’ICAA a Lleida, Neus Cucó, de la DGAIA, Teresa Batista, de l’EAIA Municipal de Lleida i d’una família acollidora.\nDurant l’acte també es presentarà la campanya ‘Deixa’t acollir per un nen/a!’. La inscripció està oberta fins dilluns 7 de novembre a través del correu electrònic comunicacion@intress.org. El programa complet ja està disponible.\nEtiquetes: acollida, entitats socials, famílies, infància, infants, jornada, joves


Inici > detall del relat: Alba\nElla ansiejava un fill que colmàs l'amor que la unia a la seua parella. Volia que del seu reducte d'amor nasqués un brancam que perpetuàs aquell oasi de felicitat enmig d'una nit no molt comprensiva. Però la intuïció tan poderosa d'Estela li deia que aquesta seria el moment idoni per gestar el fruit que allotjaria al ventre durant nou mesos.\nEs deixà acaronar pels herculis membres de Manel. Mentre sentia l'espasa unflada de luxúria fényer-se a través de les entranyes, ella mirava adelitada les estrelles amb la perspectiva que un nou estel començàs a fulgir a mode de guiny profètic. Panteixava més d'anhel que de plaer perquè sentia que a la fi s'incubaba dins d'ella allò que tanto delirava. En acabar, Manel caigué damunt d'ella com un pes mort. Estela s'apressà a esmunyir-se sota aquell cos pesant que ja roncava com un desaforat. Amb prou feines reisqué en la maniobra de lliurar-se d'aquella mole tan feixuga. Es vestí corrents perquè sabia que Lluna l'aguardava al carrer tal com havien acordat.\n-Lluna, Lluna. -Un pressentiment molt punxegut se m'ha clavat molt endins. Aquesta nit el nostre desig començarà a materialitzar-se.-digué llançant-li dels ulls una espurna de l'estel que havia vist nàixer.\nLluna i Estel no se sentien heroïnes, ni volien desafiar la societat ni la Natura, sinó que seguiren les passes que aquesta darrera els havia marcat. Sols deixaren que l'amor evolucionàs amb la mateixa espontaneïtat que havia sorgit. I fruit de tot açò, un matí de primavera, nasqué una filla: Alba.


Etno Chata Topolej Ustron Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nEtno Chata TopolejWiejska 22a, Wiejska, Ustron, Polònia - Veure al mapaExcepcional10,0Basada en 2 comentarisEtno Chata TopolejVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosUbicació excepcional 10,0Veure el mapaVeure totes les 24 fotos10,0Ubicació\nOpcions d'habitacióMés fotos i detallsHabitació Triple (Triple Room)...18 m2plat de dutxa3 llits individualsFixa les dates per veure preusMés fotos i detallsHabitació Doble o 2 llits (Double or Twin Room)...12 m2plat de dutxa2 llits individuals o 1 lli...Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Etno Chata Topolej és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Ustron. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Etno Chata Topolej, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna, piscina exterior, spa, massatge, parc infantil. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Etno Chata Topolej.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Consumidors del País Basc adverteixen de "ofertes enganyoses" telefòniques sobre el sorteig Euromillones | Consumer\nConsumidors del País Basc adverteixen de “ofertes enganyoses” telefòniques sobre el sorteig Euromillones\nAconsellen no facilitar cap dada personal o bancari i desconfiar dels premis que toquen sense haver jugat a res\nL’Organització de Consumidors i Usuaris del País Basc (EKA/OCUV) ha alertat de la presència d’ofertes “enganyoses” telefòniques sobre el sorteig Euromillones. EKA/OCUV recomana als ciutadans no facilitar per telèfon cap dada personal o bancari i desconfiar dels premis que toquen sense haver jugat a res i a més havent de pagar una quantitat determinada per endavant.\nAquesta associació explica que mitjançant una trucada telefònica s’assegura al titular de la línia que li ha tocat, mitjançant sorteig, 40 bitllets del sorteig Euromillones, que se celebra tots els divendres. Per poder aconseguir-los, s’informa que cal contestar a unes senzilles preguntes, que es realitzen en aquest moment, i abonar 48 euros. Així mateix, es demana un número de compte bancària per realitzar un primer pagament i l’ingrés posterior en el cas de ser premiat en el sorteig.\nEKA/OCUV diu que la seva oficina de Vitòria va rebre una d’aquestes trucades i, davant la sospita que pogués tractar-se d’una presumpta estafa o de publicitat enganyosa, va sol·licitar les dades de l’empresa, amb seu a Palma de Mallorca, per efectuar les pertinents comprovacions.\nSegons l’associació basca, aquesta empresa el que pretén és captar participants per a una penya de jugadors mitjançant unes pràctiques “totalment desafortunades, confuses i èticament reprovables”. “No qüestionem la legalitat de l’empresa, però sí exigim que realitzi la seva gestió de forma totalment contraria a la practicada”, apunta.\nRecorda a l’empresa que és ella la que ha de donar “informació detallada i fefaent de la seva activitat”, així com facilitar un número de compte corrent “per dipositar les quantitats que les persones lliurement ho desitgin” i “especificar les condicions en les quals es va a desenvolupar el conveni entre les parts, com són les condicions generals amb la clàusula de desistiment, terminis del contracte, imports, garanties, etc.”.\nenganyoses euromillones ofertas-ca


Malgrat i Blanes celebren la Setmana per la Mobilitat Sostenible i Segura amb una pedalada popular | Ràdio Palafolls\nHome Medi Ambient Malgrat i Blanes celebren la Setmana per la Mobilitat Sostenible i Segura amb una pedalada popular\nMarc Ferri , setembre 21, 2012\t / 474 0\nAquest diumenge a les 10 del matí molts pobles catalans organitzen una pedalada popular i simultània que sota el lema de “Mou-te en la direcció correcta” vol que els ciutadans apreguin a no dependre dels vehicles a l’hora de desplaçar-se.\nEntre els pobles participants d’aquesta iniciativa, inclosa dins la celebració de la Setmana per la Mobilitat Sostenible i Segura, hi la Blanes i Malgrat. La pedalada de la Selva sortirà del passeig de Pau Casals a partir de les 10 del matí. D’una banda els nens i nenes podran fer un circuit habilitat, mentre que els més gran faran un circuit urbà que també passarà per camins dels afores de la ciutat.\nA Malgrat la sortida de la pedalada es farà des del carrer del Carme, just davant del consistori, també a les 10. El recorrgut de la bicicletada passarà pel pla de grau, la zona de la platja i fins a retornar a l’Ajuntament.\nPer completar les activitats de la Setmana per la Mobilitat Sostenible i Segura, Blanes ha preparat un taller d’inspecció de bicicletes a càrrec dels clubs ciclistes de la ciutat.\nA Malgrat el proper dissabte dia 29 es farà la tradicional subhasta de bicicletes que es troben en dipòsit de la Policia Local al matí, mentre que a la tarda es farà una passejada urbana sota el nom de “Ratpenats de les mines de Can Palomeres”.\nLa Setmana per la Mobilitat Sostenible i Segura vol estimular la conscienciació ciutadana per aconseguir un desenvolupament sostenible de les ciutats a partir de l’ús racional dels mitjans de transport amb l’impuls del transport públic i dels vehicles no contaminants.


Sant Boi Notícies – Leroy Merlin distribuirà bosses de plàstic reciclat\nLeroy Merlin distribuirà bosses de plàstic reciclat\nmay 23, 2012 Ajuntament, Comerç i empresa, Medi ambient Comentarios desactivados en Leroy Merlin distribuirà bosses de plàstic reciclat\nL’empresa ha signat un acord amb l’Ajuntament per a distribuir bosses fabricades al Centre Especial de Treball Igualssom en la seva botiga situada a Sant Boi.\nEl projecte Plàstic Laminat permet la reconversió de residus plàstics en diversos productes, com ara les bosses que es distribuiran a la botiga Leroy Merlin situada a la ciutat.\nEl conveni ha estat signat per l’alcalde de Sant Boi, Jaume Bosch, la tinent d”alcade de Benestar i Ciutadania, Lluïssa Moret, el director de la botiga de Leroy Merlin a Sant Boi, Edgar Martínez i la creadora i impulsora de la idea, Mercè Badia.\nA través d’aquest acord, l’empresa Leroy Merlin comprarà 1500 bosses de plàstic, que es distribuiran sense ànim de lucre entre els clients interessats. Aquesta iniciativa té un doble objectiu: aconseguir un impacte positiu en el medi ambient, recliclant materials plàstics i creant bosses gràcies a la patent cedida per Mercè Badia, impulsora de la idea, i alhora fomentar la creació de llocs de treball per a persones amb risc d’exclusió social a través de la contractació dels serveis del Centre Especial de Treball Igualssom, amb seu a Sant Boi, que compta actualment amb 38 treballadors amb discapaciat.\n– Leroy Merlin Sant Boi\nAjuntament, Comerç, Medi ambient\nDia internacional de la Família: Juguem en família Capvuitada de Festa Major


01/04/2012 – PUSA\nFestes d’ hivern a SAV i concentració de Clàssics.\nEls propers dies 13,14,15 i 17 de gener d’ enguany es celebraran les festes majors d’ hivern a Sant Antoni. Amb ocasió d’ aquest esdeveniment, la Associació Clan del Clàssic organitzarà una concentració de cotxes antics al mercat del poble el dia 14 a les 12:00h.\nEn aquesta direcció, la Junta Directiva estem treballant per tal de poder reunir un nombre important de cotxes clàssics per tal de col·laborar en la mesura de les nostres possibilitats i fer de les festes de SAV un referent en el món del vehicle antic i d’ època.\nEl neixament de l’ associació va tenir lloc arrel de la trobada de cotxes feta a Les Pungoles i Alfou l’ estiu passat, on una quarantena de vehicles es van reunir per celebrar les festes majors d’ Alfou i Les Pungoles. La intenció de l’ associació no és altra que la de participar en tots els esdeveniments culturals dels municipis del que formem part els mombres del Club, de manera que sempre que tinguem resposta favorable dels ajuntaments dels municipis veïns, tractarem d’ organitzar esdeveniments similars al Vallès Oriental.\nAutor PUSAPublicat el 01/04/2012 Categories PobleDeixa un comentari a Festes d’ hivern a SAV i concentració de Clàssics.


De dissabte 25 de maig de 2013 a divendres 31 de maig de 2013Dissabte 25 de maig de 2013\nPremis: Càtedra d'Empresa Familiar\nLa Càtedra d'Empresa Familiar de la Universitat de València, convoca la I Edició dels Premis Càtedra d'Empresa Familiar en els seus tres modalitats als millors treballs fi de grau, postgrau i investigació que versen sobre problemàtiques relacionades amb les empreses familiars, les famílies empresàries i les relacions entre ambdós.\nPREMIS CÁTEDRA BANCAJA JÓVENES EMPRENDEDORES - UNIVERSITAT DE VALÈNCIA\nPREMIS ALS MILLORS TREBALLS DE FI DE CARRERA RELACIONATS AMB L'EMPRENIMENT I LA CREACIÓ D'EMPRESES\nInscripció 5a edició de l'Escola d'Estiu per a Professors Universitaris Motivadors de l'Esperit Emprenedor\nTermini d'inscripció fins el 6 de juny de 2013\nExposició "Els llibres d'escola"\nInauguració 8 de maig a les 12 h. Pot visitar-se fins al 31 de maig a la Biblioteca d'Educació.\nOberta la inscripció per a la Jornada sobre Cooperativisme\nLa jornada es centrarà en "Propostes per al cooperativisme i el mutualisme"\nExposició campus Tarongers: Parcs Naturals Font Roja i Serra de Mariola\nLa Universitat de València i els seus entorns naturals: el Carrascar de la Font Roja i la Serra de Mariola. A la Facultat d'Economia\nJornades organitzades des de la Universitat de València per un grup de professors solidaris amb l'actual situació del poble sahrauí.\nActe Graduació Ade+Dret 2013


Fes clic a la foto!!!\nENTREVISTA AL CREADOR DE "SEGUEIX EL TEU COR"\nLa Nova Conca, 9 de juny de 2017\nAdolescents.cat recomana el llibre "Segueix el teu cor"\nes fa ressò de la importància del llibre en el món adolescent\nFes clic per veure la notícia\nAdéu a Discos Castelló: recordar el romanticisme de les petites coses (El Periódico, 14/03/16)\nNo ho faci tan bé, sr. Wouk (El Segre, 18/03/15)\nUna conxorxa d’enzes: Goscinny i Uderzo ho sabien molt bé (El Segre, 10/12/14)\nEntrevista a Enric Mas a la revista Global Club de maig 2014\nCliqueu aquí o a la image\nRevista Go&Run de juny (Mèxic):\nVegeu tot l'especial aquí (cliqueu la foto)\nLa revista americana de referència en el món de l'atletisme, en castellà, dedica un ampli especial a la gesta de l'Enric Mas:\n"la presentación de su nuevo libro Segueix el teu cor (Sigue a tu corazón), es una novela ambientada íntegramente en la localidad catalana de Montblanc" [...]\n"no tenemos constancia de que nadie haya corrido más que una maratón y haya presentado seguidamente un libro suyo" [...]\n"A raíz de un accidente a los 14 años, le extirparon el menisco derecho, por tanto, Enric no tiene menisco derecho ni prótesis de ningún tipo desde entonces" [...]\n"El autor dedicó estos 42,810 km y la presentación del libro a Pati Pena Salarich" [...]\nla Nova Conca: "Més que una marató i una presentació" d'Enric Mas\nLa Nova Conca del 21 d'abril de 2011 ha cobert la notícia (cliqueu la foto)\nAmb el lema "Més que 1 Marató i 1 Presentació", el passat dissabte 16 d'abril de 2011, l'Enric Mas va córrer 42,810 km (distància superior a una marató, establerta en 42,195 km) unint, no només metafòricament parlant, tota la Conca de Barberà [...]\nTot seguit, a les 12.00 h, començà la presentació del seu nou llibre Segueix el teu cor, novel·la ambientada íntegrament a Montblanc [...]\nL'autor dedicà els 42,810 km i la presentació a la Pati Pena Salarich, afectada de leucèmia, que ens deixà, als 17 anys, el 17 de setembre de 2008 després d'anys de lluita contra la malaltia. "Molt més que una amiga: una inspiració" són algunes de les paraules que li dedicà l'Enric. [...]\n[...] és el primer en fer-ho a la Conca de Barberà.\nVídeo de la cursa i la presentació (+ q 1 Marató):\n(es recomana posar el volum al màxim)\nPresentació de Nits en blanc al CCCB\nPots veure-hi la notícia de la presentació de Nits en blanc al CCCB clicant aquí o a la imatge.\nPots veure-hi l'avenç de la presentació de Nits en blanc al CCCB clicant aquí.


Notícies – Pàgina 51 – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nAquest diumenge tindrà lloc la segona visita diürna de la temporada a la Torre Campanar de Bétera\nLa Colla de Campaners de Bétera va tornar a posar en marxa, fa unes setmanes, les visites guiades diürnes a la Torre Campanar de l’església de la Puríssima Concepció. Aquest mes d’octubre continuen donant a conéixer la història del campanar i campanes. La primera visita de la temporada va tindre lloc el passat 10 d’octubre, des de…\nTorna la Festa d’Halloween del carrer Goya de Bétera, comptant amb el suport del consistori\nDesprés del parèntesi a causa de la Covid-19, els veïns del carrer Goya tornen a la càrrega amb la seua ja tradicional FESTA D’HALLOWEEN. Amb més ganes que mai, si cap, els residents d’aquesta via conviden als veïns i veïnes de Bétera a celebrar amb ells una vesprada-nit de por. Enguany, el consistori de Bétera…


Hotel Chandra Gupta Ujjain Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nOpposite Railway Station, Malipura, Ujjain, Índia, 456001 - Veure al mapa\nBarri Malipura Dhediya Bagambag Colony\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Hotel Chandra Gupta es troba a la zona de Malipura de la ciutat de Ujjain. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Ujjain. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha servei d'habitacions, restaurant, visites turístiques, servei de bugaderia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, ventilador, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hotel Chandra Gupta és una elecció inteligents per a viatgers a Ujjain, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nDistància des del centre de la ciutat: 02.09Km


Parc Miner del Maestrat | activitats a Castellón\nInici > Parc Miner del Maestrat\nEn el cor de l'Alt Maestrat, entre els termes municipals de Culla i La Torre d'En Besora, es troba el Parc Miner del Maestrat. Un espai privilegiat en el qual conèixer l'antiga indústria minera subterrània, recórrer els seus galeries i saber com vivien i treballaven aquells homes que van deixar aquest extraordinari llegat. Es tracta d'un patrimoni amb gran atractiu turístic i cultural i que constitueix tota una experiència per als sentits. Endinsa't en les entranyes de la terra i descobreix el seu secret!\nEl Parc Miner del Maestrat es troba paratge natural de La Fontanella, a uns 800 metres d'altitud, des d'on contemplar unes magnífiques vistes panoràmiques de la comarca. El Parc Miner del Maestrat compost per un conjunt per un entramat de galeries longitudinals de més de 4 km. Els minerals han estat extrets des de la dècada dels 40 fins a mitjans dels anys 60 del segle passat, essencialment òxids i hidròxids de ferro i goethita .\n651 177 071\nUn espai privilegiat en el qual conèixer l'antiga indústria minera subterrània, recórrer les seues galeries i saber com vivien i treballaven aquells homes que van deixar aquest extraordinari llegat.


Enviado por henyun y clasificado en Filosofía y ética\nEscrito el 22 de Abril de 2014 en catalán con un tamaño de 1,85 KB\nUtilitarisme qualitativo versus utilitarisme quantitativo\nA. La major felicitat per al major nombre\nManté que les accions són correctes en la mesura que tendeixen a promoure la felicitat, i incorrectes en la mesura que tendeixen a produir allò que és contrari a la felicitat. Per felicitat s'entén el plaer i l'absència de dolor; per infelicitat el dolor i la falta de plaer”\nB. La major felicitat per al major nombre\nMill posa l'èmfasi en la noció de bé comú i la identifica amb l'obtenció efectiva d'aquella suma més alta possible de satisfacció i de felicitat per al major nombre de persones.\nPara Bentham la felicitat està vinculada a la quantitat de plaer. És, doncs, una concepció aritmètica, agregativa.\nPara Mill ho important és la qualitat dels plaers, on els plaers de l'esperit són més importants que els del cos. És preferible ésser “un Sócrates insatisfet” abans que un porc satisfet.\nC. Fonament antropològic de la jerarquia de plaers\nParlem de la felicitat humana i els éssers humans són éssers que, a més de les facultats inferiors que comparteixen amb els animals, es caracteritzen per tenir unes facultats superiors específiques. La felicitat del ser humà és inseparable de l'exercici d'aquestes facultats superiors: la intel·ligència, la sensibilitat moral i la sensibilitat estètica. L'exercici d'aquestes reporta a la persona un plaer diferent i superior del que li reporta l'exercici de les facultats inferiors: S’estableix així una jerarquia de plaers que situa les satisfaccions intel·lectuals, l'altruisme i els plaers emocionals per sobre dels més vulgars. I que permet que en els plaers no només podem parlar de quantitat (més o menys quantitat, intensitat o durada) sinó també, i sobretot, de qualitat.\nJerarquia de plaers plaers de qualitat superior Qualitativa Jerarquia en els plaers de Mill Opinio personal de la felicitat de mill Jerarquia de plaers Diferència entre felicitat i satisfacció mill Felicitat general mill


Unió Nacional per la Independència - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nUnió Nacional per la Independència (Union Nationale pour l'indépendance) fou un partit polític del Territori Francès dels Àfars i dels Isses fundat per Ali Aref Bourhan.\nBourhan va assolir la vicepresidència del consell de govern el 1960 i es va presentar a les eleccions de 1963 amb aquest partit. Després de les manifestacions de l'agost del 1966 Bourhan va dimitir i el partit va fer campanya en favor de mantenir la sobirania francesa al referèndum del 19 de març de 1967 i va tenir el suport dels polítics àfars; a l'abril Boruhan va assolir altre cop la vicepresidència del consell (el president era el governador francès), i després de la reforma del 5 de juliol de 1967, va pujar a la presidència i a les eleccions del novembre de 1968 la UNI va obtenir la majoria amb 23 escons (de 32).\nBourhan va perdre el suport francès el 1976, i alguns dels seus diputats es van passar a l'oposició, fins que va haver de dimitir. Djibouti va obtenir la independència el juny del 1977. El 1981 es va establir el sistema de partit únic i el partit de Bourhan va quedar dissolt. El 8 i 9 de gener de 1991 Bourhan va intentar suposadament un cop d'estat i fou detingut i condemnat a deu anys de presó, sent alliberat al desembre del 1994.\nLa bandera del partir era verda sobre negre amb triangle vermell al pal. Dins el triangle un matxet i un martell creuats simbolitzant el lema del partit: ""Lluita i reconstrucció".\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Unió_Nacional_per_la_Independència&oldid=17838762»\nPartits polítics de Djibouti\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 des 2016 a les 00:18.