Cuinant entre llibres: Pastís de formatge (sense forn)\nAvui ens estrenem amb la primera recepta dolça del bloc: un pastís de formatge. Aquesta ha estat una "petició popular", ja que cada cop que el faig em demanen la recepta i el passat cap de setmana vaig prometre que la publicaria en breu, així que aquí la teniu!\nHe volgut començar amb una recepta molt fàcil de fer i que agrada a tothom (de moment!). A més és molt fàcil de fer-la apta per a celíacs, només cal tenir compte amb les galetes.\nIngredients per a 8 persones:\n150 gr. de galetes triturades (sense gluten si és per a celíacs)\n100 gr. de mantega tova\n400 cc. de llet\n3 sobres de quallada (jo he utilitzat Royal, que pot trobar-se a qualsevol supermercat)\n300 gr. de formatge blanc per untar (Philadelphia o qualsevol marca blanca)\nMelmelada de maduixa, fruites del bosc, o qualsevol que tingui una tonalitat vermellosa. Jo us recomano ficar-hi una melmelada de qualitat ja que es nota la diferència. Boníssima la de Fruites i verdures Baldomà de Balaguer, que fa la Cris amb molt d'amor.\nBarrejar les galetes triturades amb la mantega, formar una pasta i ficar al fons del motlle i/o recipient que tingueu a mà (prèviament engrassat amb una mica de mantega) prement-ho una mica amb una cullera o un vas (com veieu a les fotografies, queda genial en un vas). Guardar a la nevera.\nEscalfar la llet en una olla i afegir-hi la resta d'ingredients, batent-ho fins que quedi una crema fina. Quan hagi perdut una mica l'escalfor ficar-ho sobre la base de galetes i deixar-ho a la nevera almenys dos hores perquè agafi la textura correcta. L'últim pas es ficar la melmelada a sobre.\nJo si té trossos la passo per la batedora i la barrejo amb una fulla de gelatina neutra hidratada amb aigua, perquè quedi més homogènia, però no és imprescindible.\nJa veieu que no té cap complicació, així que espero que us animeu a fer-lo i que ens feu arribar els vostres dubtes, comentaris i fotografies ;-)\nL'original d'aquesta recepta l'he vist a: Blog de cuina de la dolorss.\nAnabel i Mekdes\nPublicat per Eva a 15:31\nEtiquetes de comentaris: celíacs, cheesecakes, pastissos, postres\ndolorss 12 de gener de 2013, a les 19:10\nÉs un pastis que sempre queda molt be, és fàcil i sempre et queden ganes de repetir.\nEl got individual, bon encert!\nEva 14 de gener de 2013, a les 10:10\nSi, és un pastís genial! Gràcies per descobrir-me'l! ;-)\nAnònim 15 de gener de 2013, a les 14:39\nFa molt bona pinta! I és molt pràctic la racció individual!\nEva 15 de gener de 2013, a les 15:17\nGràcies pel comentari Montse! i a veure si t'animes a fer-lo ;-)\nAnònim 22 de gener de 2013, a les 13:21\nEl faré aquest cap de setmana. I faré un altra recepta per que l'afegiu!\nEva 22 de gener de 2013, a les 15:34\nDoncs esperem la teva foto i recepta, clar que si!\nEster 22 de gener de 2013, a les 14:52\nAquest el tinc que provar!!\nEster, prova'l que segur que no et decepcionarà!!\nMontse 24 de gener de 2013, a les 22:44\nI a part d'estar boníssim és apte per a celíacs!!!\nTeresa 22 de gener de 2013, a les 23:19\nEs boníssim i facil de fer, la teva germana hem va donar la recepta\nEva 23 de gener de 2013, a les 16:02\nHola Teresa! Gràcies pel teu comentari i també per animar-te a fer el pastís!!\nNocita 16 de març de 2013, a les 20:58\nestà B O N Í S S I M!!\nEva 17 de març de 2013, a les 10:21\nI tant!!! Jo vaig tornar a fer-lo el dimecres i va volar!\nCristina 15 de maig de 2013, a les 15:04\nBoníssim!! Quina bona pinta i la recepta sembla senzilleta, així que ja me l'he anotada!!! ;)\nEva 15 de maig de 2013, a les 15:53\nFes-lo!! no te n'arrepentiràs!! XD\nAnònim 23 de setembre de 2013, a les 11:10\nLa cuallada Royal pot tenir traces de gluten :-((\nEva 23 de setembre de 2013, a les 12:52\nHola anònim, en el cas que no puguis ingerir gluten pots utilitzar altres marques de quallada que no en tenen, com Brullet, Aro... pots trobar-les en botigues de dietètica.\nUnknown 4 de juliol de 2015, a les 15:36\nHola, cuan us referiu a cuallada, que voleu dir, la cuajada o els sobres de la llevadura de tota la vida??\nEva 4 de juliol de 2015, a les 18:02\nHola Judit, el que s'utilitza per a fer el pastís és sobres de quallada (cuajada en castellà), són de la marca Royal i molt similars als de llevat, però posa a la caixa "cuajada". Espero que els trobis i t'agradi el pastís ;)\nUnknown 4 de juliol de 2015, a les 15:37\nAnònim 26 de novembre de 2016, a les 16:14\nAvui ho he provat...hi he posat un polsim de formatge parmesa a la barreja de llet per destacar mes el gust de formatge...ho vaig veure en un programa, pero ells posaven una mica de formatge blau.\nMercie per compartir la recepta\nlymacsau 16 de gener de 2021, a les 18:46\nAlba 20 de maig de 2021, a les 5:44\nDoncs jo el vaig fer ahir a la tarda, i avui encara no m'ha cuallat el pastís.... ha quedat amb textura com de crema catalana, que pot haver passat?\nOrgull i prejudici... 200 anys!!\n"Llonganissa" de xocolata\nPanadons de carabassa salats


Botigues independentistes Ase Martí\nHomeAse Martí\tAse Martí\t0comments\nL’Ase Martí és una empresa familiar dedicada a la comercialització de tot tipus de productes amb aquest personatge. Nascut a Deltebre (Delta de l’Ebre) pretén ser un nou personatge dedicat i identificat a Catalunya. L’Ase Martí és un ase català amb un nou aire més dinàmic i graciós.\nLa idea se’ls va ocórrer de la manera més senzilla possible; tot va començar camí de Cadis quan anaven a una boda d’una amiga, camí del sud, i van veure un enorme ase (de grandària similar al típic bou Osborne) que promocionava algun tipus de beguda i van pensar: per què no crear un personatge graciós i dinàmic identificat i dedicat a Catalunya? Creant així algun símbol típic català el qual la gent (tant l’autòctona com forànea) no només ens identifiqués amb el típic bou i la típica sevillana, sinó identificar Catalunya bàsicament amb l’ase.\nAixí va ser doncs com va començar una pluja d’idees i creacions que va tenir com a producte el que ara ja coneixem com l’Ase Martí, un personatge divertit i senzillament genial que va sempre acompanyat d’una bandera estelada.\nDins del seu catàleg tèxtil disposen de samarretes, dessuadores i jaquetes, entre d’altres, totes elles protagonitzades per l’Ase i la seva senyera estelada. A més, també compten amb productes infantils, com motxilles, i bodys i pitets per a nadons.\nAlhora, per a la llar, també disposen de davantals, tasses i manyoples i, finalment, per al vehicle, un adhesiu, per dur sempre l’Ase amb nosaltres.\nFacebook: facebook.com/asemarti.marti.9Mòbil: 695356126 Contacte: info@asemarti.cat Articles Relacionats


Política de privacitat | Associació de Municipis de l'Eix Riera de Caldes\nResponsable AJUNTAMENT DE SANTA PERPÈTUA DE MOGODA\nFinalitat del tractament Atendre les vostres consultes, peticions, suggeriments, notificacions i queixes.\nLegitimació Les dades poden ser recollides mitjançant formularis web, inscripcions a esdeveniment, sol·licituds d'informació i correus electrònics. Les dades són obligatòries per tramitar la sol·licitud.\nCookies Pel simple fet de navegar pels nostres webs, recollim informació limitada dels usuaris i estadístiques globals anònimes. Aquesta informació la utilitzem per millorar l'accés als continguts i als serveis que us oferim, i per monitoritzar el seu rendiment. Aquesta informació l'obtenim mitjançant les galetes que es desen en els vostres navegadors i els logs que es desen en els nostres servidors web.\nDestinataris de les dades Les dades que recollim son d'ús intern, però en alguns casos és necessari comunicar a terceres parts la informació que ens heu proporcionat, per poder prestar-vos el servei sol·licitat; com a d'altres administracions públiques o empreses subcontractades per realitzar un treball concret en benefici dels Serveis.\nDrets Podeu accedir a les vostres dades, sol·licitar-ne la rectificació o supressió, oposar-vos al tractament i sol·licitar-ne la limitació, enviant la vostra sol·licitud a l’oficina d’atenció ciutadana, Pl.vila num.6\nConservació de les dades Mentre es mantingui l’interès per part de l’usuari de mantenir les dades i no exerciti el seu dret de supressió\nReclamació Te dret a presentar una reclamació davant l’Autoritat Catalana de Protecció de dades.


El Mercat mostra que la dansa no és només ballar\n2 min. Barcelona 30/10/2018 00:00\n651x366 Jorge Dutor i Guillem Mont de Palol en una escena de Gran applause. / MERCAT DE LES FLORS Jorge Dutor i Guillem Mont de Palol en una escena de Gran applause. / MERCAT DE LES FLORS\nDesprés d’haver trepitjat en diverses ocasions el Mercat de les Flors, el tàndem artístic format per Jorge Dutor i Guillem Mont de Palol hi instal·la a partir d’avui les seves peces principals. La sala els dedica una constel·lació “per contextualitzar les seves obres i aconseguir que una audiència més àmplia arribi al seu univers”, explica la directora del Mercat de les Flors, Àngels Margarit. La programació comença avui amb #Losmicrófonos, segueix demà i dijous amb Y por qué John Cage? i culmina el cap de setmana amb Gran applause. “Són tres peces fetes en anys diferents que representen una bona oportunitat per veure la nostra trajectòria”, explica Mont de Palol.\nLes obres s’uneixen per la manera d’entendre la coreografia per part dels artistes, que posen el focus en la semiòtica del llenguatge i el cos. “La dansa no és només ballar. Entenem la coreografia com un moviment físic i també conceptual. A Y por qué John Cage?, per exemple, hi ha una conversa entre nosaltres dos en què les frases s’escurcen fins a convertir-se en sons i, després, en moviment”, assenyala Mont de Palol, i Dutor afegeix: “Ens interessa la fricció de la disciplina i expandir al màxim la idea de coreografia. Cada vegada estem més lluny del centre i treballem més als marges”. A través d’aquest llenguatge, els creadors aprofundeixen en qüestions com la universalitat de la cultura global a #Losmicrófonos i la convivència entre les arts visuals i el teatre als escenaris amb Gran applause. En aquesta última obra converteixen Carmen, de Bizet, en una exposició de quatre sales per parlar de drets d’autors i plagis. “Agafem obres de Norberto Llopis, Luis Úrculo i Bernhard Willhelm i les fem dialogar per formar el drama de Carmen ”, diu Dutor.\nLes seves peces aniran acompanyades de dos espectacles més escollits per Dutor i Mont de Palol: Some significance, d’Eva Meyer-Keller, en què explora la relació entre ciència i art, i TeleVisions, de Marcos Simoes i Sara Manente, una peça sobre telepatia, tarot, atzar i premonicions. Dutor assenyala que han triat convidar aquests artistes a la seva constel·lació perquè comparteixen “l’ús del joc i del sentit de l’humor als escenaris”.


La boia de Port Pelegrí: de febrer 2010\nCrims i càstig.\nAquell home vell i arrugat tenia un passat, com gairebé tothom, malgrat que la seva mediocritat semblava indicar que era un anodí zero a l’esquerra de la societat.\nDiuen que un dia havia estat jove i es movia pels ambients del catolicisme i la política de dretes, aquells anys de la dècada dels trenta, quan encara no havia esclatat la guerra civil. El 19 de juliol del 1936 va romandre esporuguit i neguitós a casa seva, una vegada s’havia fet evident el fracàs del complot feixista a Catalunya. Va malviure, mig amagat, espantat, treballant a la botiga de casa seva, veient com els joves de la seva generació se’n anaven voluntaris a combatre al front. Sentia a dir que les patrulles de control havien executat a l’un o l’altre, i procurava anar disfressat amb granota i mocador al coll, temorenc de que algú es fixés amb ell, però era un paio tant mediocre, que tenia tants pocs amics com enemics i mai ningú es va ficar amb ell ni per bé ni per mal. Ell volia fugir, però ni valor ni esma tenia per afrontar cap mena d’acció que comportés cap mena de risc o d’aventura.\nQuan la República organitzà l’Exèrcit Popular i començà a cridar lleves, es va fer fonedís, amagat a les golfes de casa seva. Allà hi passà dos anys de la seva vida, sense que ningú se’n adonés. L’anaren a buscar i la seva mare va dir als de la Guàrdia Republicana que de ell no en sabien res, que se’n havia anat. Els guàrdies van donar un cop d’ull d’esma – ja estaven acostumats a no trobar els pròfugs i desertors- i el noi es cagava de por, amagat darrera d’unes velles calaixeres, mentre sentia com li deien a la seva mare que si en tenia notícies els avisés o l’aconsellés que es presentés, que no li farien res més que enviar-lo a l’exèrcit, tal com tocava.\nAllà, amagat entre andròmines i mobles vells, hi passà els mesos, entre lectures piadoses i pràctiques onanistes, fins que un 27 de gener del 1939, la mare li va dir que havien entrat “els seus”.\nPàl·lid i desorientat per la claror del sol, va sortir. Es va donar a conèixer i no va tardar a passejar-se carrers amunt i avall, amb camisa blava, corretjam i una pistola, que no hauria pogut fer servir de cara a cara, en cas de necessitat. Aquest va ser el seu zenit social. Es va dedicar a investigar i a denunciar veïns i coneguts. Les seves víctimes eren xicots que arribaven del front, cansats i retuts; una vegada localitzats pel flamant “camisa nueva”, anaven a parar a la policia amb greus acusacions, moltes d’elles inventades; el fosc personatge denunciava a gent que tornava de camps d’internament, sense cap altre responsabilitat que haver anat al front cridat amb la seva lleva, i que sortien gràcies a avals manllevats o comprats a clergues i cacics. Va ser martell d’heretges, com els sants de les seves lectures, denunciant agnòstics i ateus i també sindicalistes i votants d’esquerra en general, als que lliurava sistemàticament a les noves autoritats. Va fer més mal que una pedregada seca, segons deien les iaies.\nEl vaig conèixer quan ja havien passat uns quants anys de tot això. Jo era un marrec de deu o dotze anys. Ell regentava la botiga que havia heretat de la seva mare.\nHom feia córrer que aquell conco malcarat, misogin i reprimit, estava cagat de por; que cada vegada que entrava a la botiga un grup de joves a comprar alguna cosa, empal·lidia i tenia un ensurt; un cert paranoic sentiment d’inseguretat l’envaïa. Deuria imaginar que algun matí plujós, entraria a la seva tronada botiga una víctima de les seves delacions i ressentida, li buidaria un carregador. La quitxalla, molt receptiva i una mica cruel davant d’ aquesta mena de malalties del subconscient, ens dedicàvem a fer-lo emprenyar i treure’l de polleguera. Miràvem per l’aparador, i si estava sol i distret, obríem la porta, per tornar-la a tancar violentament, sense que se’n adonés de qui ho havia fet. Si s’havia d’enfilar a buscar algun article, entravem a la botiga, amb l’excusa de preguntar alguna cosa. Ens feia riure veure’l trontollar, esporuguit, a punt de caure de l’escala, nomes de sentir que s’obria la porta. Si ja havia tancat la botiga, trucàvem insistentment el timbre, i ens amagàvem pels cantons, per veure’l aparèixer, com un conill traient el cap del cau, poruc i desconfiat.\nVan passar els anys, i ja més granadet, vaig passar un dia per la botiga per comprar quelcom. Era molt més lluminosa i endreçada. Em va atendre amablement una bonica dependenta i vaig pensar que aquell paio ja no hi era, però encara el vaig veure aparèixer, pàl·lid i envellit, amb uns ulls desorbitats i un posat encorbat. La seva mirada encara transmetia aquella por cerval que el consumia. La dependenta li va preguntar alguna cosa relativa a l’article pel que jo m’estava interessant, i no va respondre sense abans estudiar-me atentament, segurament repassant tot el seu arxiu mental per si jo tenia alguna relació amb les seva nòmina de víctimes, i, en conseqüència, era un perill per ell. Va respondre a la noia, ignorant-me i sense dir-me ni ase ni bestia, per tornar a recloure’s a la rebotiga.\nNo fa gaire, encara vaig passar per on hi havia hagut el cau d’aquell fosc personatge, del que ja no n’hi ha resta. On hi havia la botiga ara hi ha una moderna empresa de serveis. El vell conco, ben segur que ja no deu estar en quest món.\nDe vegades, penso que tot i que es cert que en Franco i el franquisme van morir al llit, alguns fatxes no ho van passar tant bé com sembla, i no se’n van sortir tant indemnes com ens ha pogut semblar. Dostoievsky ja va escriure sobre aquesta mena de fenòmens.\nPublicat per Alberich a dimarts, de febrer 16, 2010 4 comentaris:\nUn intent de treball antropològic.\nCreia que aquests dies de carnaval eren idonis per fer la feina de camp que feia temps volia fer: colar-me dintre de la Conferència Episcopal Espanyola i veure des de dintre de l’olla com es couen les maquinacions de la principal institució de la Església al nostre malaurat país.\nDesprès de travessar amb l’Ave una Espanya hivernal, blanca i gelada com una novícia, vaig arribar a un Madrid colpejat per la crisis i un ventet fred i punyent que baixa del Guadarrama. El Metro em va deixar a l’estació de Pio XII –tota una premonició- i vaig pujar amunt per l’Avinguda del mateix papa fins a trobar la del Comandante Franco –que deu ser dedicada al germà aviador del general sàtrapa i genocida- travessada la Cuesta del Sagrado Corazón, la M30 i Arturo Soria, i ja era a Añastro 1, davant de la seu de la Conferència Episcopal Espanyola a Madrid.\nQuina emoció!. Pensar que en aquella mena d’edifici funcional i modern, rodejat de jardí, de l’estil de les construccions que a Barcelona hi ha al voltant de la zona universitària de Pedralbes, és on en Rouco Varela i companyia malden per guiar els destins de tot el remat del catolicisme nacional i pugnen per influir arreu de la societat espanyola, em feia venir una mena d’esgarrifances.\nNo em va costar gens entrar-hi, pretextant fer una consulta i una vegada dins, em vaig tancar al servei d’homes – no vaig veure el de dones per enlloc, tot i que potser hi era- on un parell d’ensotanats estaven fent servir els urinaris: uns rentant-se les mans, i uns altres cordant-se l’inacabable botonada, com una enorme bragueta, del seu negre uniforme. Vaig esperar que sortissin i em vaig tancar en una cabina on, entre la tassa i procurant no trepitjar els paper higiènics llençats per terra em vaig posar la meva disfressa de bisbe, prèviament llogada a una botiga de Barcelona. El mirall em va mostrar un bisbe de posat seriós, amb blanca perilla que feia força patxoca amb el seu bonet, l’alçacoll i la faixa vermella. Va entrar un ensotanat amb cara rosada, que es mostrà inhibit davant la meva presència –cosa de galons, vaig pensar- i no gosà utilitzar els serveis dels urinaris i treure la titola , fins que no vaig sortit, tot fent voleiar l’amplada faldilla negra del meu vestit, amb pas decidit i aires de ser de la casa de tota la vida.\nFotos d’en Benet XVI arreu i albirant la porta entreoberta d’algun despatx, la mirada punyent de Sant Josémaria Escribà de Balaguer, presidint la estança.\nMirades curioses, al mig d’altres d’indiferents em feien dubtar de la meva possibilitat de passar desapercebut i satisfer la meva curiositat, quan em barrejava amb un grup de monsenyors que parlaven un llatí que no entenia. D’altres parlaven entre ells un perfecte castellà i pel que sentia, es mostraven emprenyats per què recentment tant la TV estatal com la catalana havien passat “Camino”, una pel•lícula punyent i força crítica amb la Obra i el seu radicalisme fonamentalista. Afegit a la conversa vaig ficar cullerada –no puc evitar-ho- carregant-me, amb cinisme farisaic, el fàcil sentimentalisme que el film explota, amb l’aprovació i l’assentiment dels prelats. Varem entrar junts a una sala de reunions, on de seguida me’n vaig adonar que no hi tenia cap lloc assignat, per la qual cosa, irremissiblement quedaria en evidència. Vaig fer-me fonedís al•legant una urgència fisiològica, tot albirant la documentació escampada per la taula on hi havia els punts de l’ordre del dia: temes referits a l’avortament, la família i un inquietant punt final que deia lacònicament: ”Estratègies per assolir els objectius plantejats”...\nAlguna mirada inquisitiva em neguitejava. Començava a acollonir-me, doncs aquella colla d’ensotanats purpurats es coneixien tots entre ells. M’hauria d’haver disfressat de pixatinters o de supernumerari del Opus, que passen més desapercebuts- pensava tot maleint la meva ingènua imprevisió.\nImmers a les meves pors, el vaig veure. En realitat quasi varem topar. En Rouco Varela en persona se’m va aparèixer davant mateix i em va saludar amb un lleu cop de cap. Vist de la vora, les seves faccions eren encara més dures que les que apareixen a la premsa i a les noticies i jo vaig tenir la sensació d’haver-lo vist molt abans, com quan ets en un museu davant d’una obra d’aquelles que s’han reproduït abastament.\nVa entrar a la sala de reunions i jo, acollonit vaig anar escapolint-me cap a la porta.\nAl carrer, tot entrebancant-me amb les faldilles, degut a les presses per fugir, vaig passar davant d’un quiosc. La premsa madrilenya publicava unes recents i explosives declaracions del Alfonso Guerra i una enorme fotografia del pròcer socialista. Se’m va fer la llum, com quan San Pau va caure del cavall, tocat pel llamp camí de Damasc. En Rouco Varela i l’Alfonso Guerra eren la mateixa persona!.\nAl metro, entre funcionaris taciturns, estudiants enjogassats i algunes màscares carnavalesques, vaig passar totalment desapercebut, mentre un pelut antropoide vestit de meuca, va fer-me tururut amb un espanta-sogres.\nPublicat per Alberich a dissabte, de febrer 13, 2010 3 comentaris:


El Dr. Estivill, un dels clients més especials del Golf La Roca – Golf La Roca Barcelona\nEl Dr. Estivill, un dels clients més especials del Golf La Roca\nFa uns dies vam rebre un vídeo que ens va fer especial il·lusió. Es tracta d’un missatge d’un dels clients, podríem dir simbòlics, del Golf La Roca. Ens referim a l’Eduard Estivill, més conegut com a Doctor Estivill.\n“Tornem de jugar en aquest magnífic camp. Us felicitem de tot cor”\n“Tornem de jugar en aquest magnífic camp”. Així comença el missatge que el Dr. Estivill ha dedicat al Golf La Roca i que mostra la seva satisfacció després d’haver gaudit d’un dia de golf al nostre camp amb quatre amics.\nEstivill, més enllà de ser un excepcional doctor expert especialista europeu en la Medicina del Somni, també és un gran client del Golf La Roca. Per aquest motiu, aprofitem l’ocasió per agrair-li de tot cor aquest missatge que ens ha dedicat. Ens veiem aviat pel camp, doctor!\nIñaki Lamua2018-01-17T10:55:29+00:00gener 17th, 2018|Consells, Notícies|


Bloc de Lourdes Borrell: Premi de Poesia Martí Dot 2011\nEl dijous en el Palau Falguera varem presentar les bases del Premi de Poesia Martí Dot 2011, i la presentació del llibre guanyador de l'edició de l'any passat, titulat “On has deixat la veu?” de Bruna Generoso.\nLi vaig agrair la Joana Raspall, presidenta d’honor de jurat tot el que ha aportat a poesia catalana. La Joana és una de les creadores d’aquest premi de Poesia Martí Dot que convoca l'Ajuntament de Sant Feliu i està dirigit a poetes i poetesses menors de 30 anys, amb l'objectiu de promoure l'obra dels joves autors, i compta amb una extensa llista de guanyadors que en l’actualitat s'han consolidat en el panorama literari català.\nAquesta edició ha valorat 13 treballs rebuts, i el de la Bruna Generoso ha estat el guanyador. La bruna viu a Sant Hipòlit de Voltregà i amb només 25 anys ja ha guanyat diversos premis de poesia i literaris.\nDesprés he escoltat, per part de la Marta Rius i del Guillem Ballaz, poemes musicats de la Joana Raspall i de la Bruna Generoso.\nPublicat per Lourdes Borrell a diumenge, de maig 29, 2011\nEtiquetes de comentaris: bruna generoso, marti dot\nVa ser un acte preciós! Moltes gràcies, una vegada més, i endavant amb el Premi Martí Dot.


Crida a cantar des dels balcons «Escriurem», de Miki Núñez, dijous vinent - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCrida a cantar des dels balcons «Escriurem», de Miki Núñez, dijous vinent\nSerà la sisena acció participativa organitzada per El Bages és un Clam\nredacció | manresa 15.05.2020 | 13:09\nMiki Núñez | IMATGE PROMOCIONAL\n"Escriurem", de Miki Núñez, és la cançó que ha escollit El Bages és un Clam per fer una cantada ciutadana des dels balcons el dijous, 21 de maig al migdia. Serà la sisena acció participativa que organitza aquesta plataforma, formada per 102 entitats.\nEn aquesta ocasió, la idea de cantar "Escriurem" ha sorgit de la taula de tècnics de joventut dels municipis de la comarca del Bages com a resultat d'un procés participatiu per escollir la cançó que tothom, però especialment els joves, cantaran dijous, a les 12.27 h, als balcons. Les altres candidates eren 'Quan caminàvem' d'Aspencat, 'Tusa' de Karol G, 'Caminem lluny' de Doctor Prats, 'Invencibles' de Catarres.\nLa cantada es podrà seguir per Ràdio Manresa, Styl FM, les emissores locals del Bages i també per internet a radiomanresa.cat. La primera acció, que es va portar a terme el dimecres 1 d'abril va ser també musical i es va proposar als manresans sortir als balcons a cantar 'Corren' del grup manresà Gossos. Després es van cantar 'Bon dia' dels Pets i 'Tot Sona' de Dàmaris Gelabert.\nUna quarta iniciativa organitzada per la plataforma va ser proposar als bagencs a enviar fotografies que tinguessin de fons els massís de Montserrat. Amb una selecció feta d'entre les 1.700 fotografies recollides, es van editar i penjar a les xarxes dos Vídeos que a hores d'ara han superat les 10.000 visualitzacions.\nLa cinquena proposta -que encara està en marxa- consisteix en enviar fotografies antigues fetes abans de 1976 des de qualsevol població del Bages al correu elbagesesunclam@gmail.com. Fins aquest moment se n'han rebut prop de 400. Amb aquestes fotografies es farà un vídeo que es penjarà a les xarxes i s'emetrà per Canal Taronja TV. Les més representatives de Manresa, l'Associació Memòria i Història de Manresa, les incorporarà al portal www.memoria.cat, on quedaran guardades i es podran consultar. Hi ha temps per enviar fotografies fins el dilluns dia 18 de maig.\nMiki Núñez omple la sala polivalent en l'actuació més esperada del Carnaval.\nMiki Núñez a Manresa: farà una classe magistral a la Casa de la Música.\nMiki: «La foto amb l'estelada és del 2015, ara represento Espanya a Eurovisió».


Cuina fàcil | Quins fogons! | Pàgina 2\nSuc de remolatxa i espinacs\nPosted by programaquinsfogons on 8 Març 2012\nPosted in: Cuina fàcil, La recepta.\tTagged: espinacs, remolatxa, sucs.\t12 comentaris\nAvui unim dos ingredients súper sans i rics en antioxidants, fibra i ferro en un suc que podem prendre com a aperitiu. Aquest suc és saciant i molt bo, és a dir que és fantàstic per burlar una mica la gana si hem de dinar tard. Si a més l’acompanyem amb unes olivetes arbequines de terres catalanes i unes “banderilles” picants, doncs fantàstic!\n2 remolatxes cuites, un 5 o 6 fulles d’espinacs, aigua al gust, sal, oli i pebre.\nTriturem tots els ingredients i ja ho tenim. Podem colar-lo si volem, però a mi m’agrada amb una mica de textura.\nSorrentini de tomàquet farcits de gorgonzola i poma\nPosted by programaquinsfogons on 4 Març 2012\nPosted in: Cuina fàcil, La recepta.\tTagged: itàlia, pasta, primers.\t6 comentaris\nL’episodi de la pasta casolana pot ser tan i tan llarg… L’altre dia us en donàvem la massa bàsica, avui la “tunejarem” una mica! Si teniu nens que no mengen tomàquet, podeu fer que en tastin una mica barrejat amb la pasta bàsica. També queda moníssima! O sigui que podeu treballar amb els colors afegint a la massa base aliments que la “tenyeixin”. Aquests són uns sorrentini, uns raviolis immensos rodons, fets amb pasta de tomàquet i que podem farcir del que ens vingui de gust. Vaig trobar que el formatge gorgonzola i la poma en farien contrast i hi quedarien de meravella. També vaig fer raviolis, que van quedar prou bé, i els vaig congelar. Espero que us agradin i que els proveu de fer!\n100 gr de farina, 1 ou, 2 cullerades de salsa de tomàquet i sal.\nFormar un volcà amb la farina i un pessic de sal. Al mig hi posem l’ou i el tomàquet i ho pastem bé fins obtenir una massa dura que no s’enganxi a les mans. Si ens cal farina, n’hi afegim. Deixem reposar la pasta una mitja hora. L’estirem perfectament fins que ens quedi d’un parell de milímetres, tallem cercles amb un got, els farcim i els tapem amb altres cercles.\nSi no se us enganxen, podeu sucar-ne les vores amb aigua.\nEls bullim com amb la pasta fresca normal.\nPosted by programaquinsfogons on 24 febrer 2012\nPosted in: Cuina fàcil, La recepta.\t12 comentaris\nAmb aquesta recepta, l’expressió “xocolata a la tassa” pren un nou significat. És un pa de pessic de xocolata que es fa en 5 minuts i al microones. Si tenim ganes de berenar una cosa especial però no tenim temps per fer-nos res, aquest és el “pastís express” ideal per als xocoadictes. També pot ser un coulant express si hi traiem el llevat i hi incorporem un trosset de xocolata dintre. És ideal per fer-la amb nens perquè ja veureu que no es poden fer mal amb res de res!\n1 punteta de llevat\n1 presa de xocolata o bombó (opcional)\nBarregem els ingredients secs a la mateixa tassa i després hi incorporem l’ou, la llet i l’oli. Quan no quedin grumolls hi posem la presa de xocolata o el bombó al mig si volem l’efecte coulant.\nPosem la tassa 3 minuts a potència màxima al microones. Quan s’acabi, ho deixem un momentet al microones apagat i el traiem. No cometeu l’error de treure el pastís de la tassa si us l’heu de menjar vosaltres sols, queda amb una forma de… bé. Que si no l’heu de compartir, mengeu-vos-el directament de la tassa. Vigileu! Que creix molt!!!


Light Beige Light Beige Light Beige\nEl nostre concepte de bessons clàssics continua amb aquestes sabates infantils perfectament desajustades, realment úniques. Modelat per tenir una forma de pocs peus i tenir una flexibilitat extraordinària, aquestes sabates casual per a nens estan dissenyades per donar la sensació de caminar descalç. Amb un punt de 360 ° per a la durabilitat, les sabates de les nenes proporcionen un ajustament fàcil als llaços elàstics que es realitzen amb la sostenibilitat en la ment, que conté un material reciclat del 74%. Equipades amb plantetes extraïbles que es mantenen els peus de coixí i asseguren un ajustament correcte, les soles ofereixen un grapat excepcional per evitar relliscades.\nMaterial principal: Cuir llis\nRevestiment: 45% Polièster 31% Cuir 24% Teixit (60% Niló 40% Pu)\nTraieu la brutícia i la brutícia amb un drap suau.\nProtegiu el cuir de la brutícia i la humitat amb el nostre aerosol de protecció i cura.\nNetejar i hidratar el cuir amb la nostra loció neta i de cura.\nPer a una protecció addicional, apliqueu el nostre aerosol impermeabilitzant Nanopro. Aquest producte es ven exclusivament a les nostres ubicacions de venda al detall. Cerqueu un localitzador de botigues de botigues properes\nCuir nutritiu amb la nostra crema de sabates. Aplicar una capa fina i deixar que s’assequin uns quants minuts.\nA dressinn estem especialitzats en la venda de productes de moda de molt alta qualitat perquè puguis practicar esport de manera segura i confortable. Estàs interessat en comprar Camper Twins? Estàs de sort, ja que al catàleg de Calçat nens i a la categoria de Sabates de dressinn, t’oferim aquest producte i molts d’altres de moda que poden completar la teva compra. Fes la compra avui mateix i rep-ho a casa en molts pocs dies!\n$ 53.15 $42.49


ÉS NOTÍCIA: NOU VIAL A SANT VICENÇ CLUB TIR PRECISIÓ MANRESA AVINENT MANRESA\nEl BAXI Manresa viatja a la pista del Valencia\nAmb 4 victòries i 3 derrotes els del Bages es planten a la pista d’un dels grans equips de la lliga, que ha tingut un inici molt complicat i necessita guanyar. El partit es juga dissabte a les 20:30 a la Font de Sant Lluís, la “Fonteta”.\nEls homes de Joan Peñarroya estan tots disponibles, tret dels lesionats Lukovic i del Águila.\nL'ExpoBages clou l'edició més tecnològica\nNou vial entre el polígon les Vives i la C-55\nBon paper del Club Tir Precisió Manresa\nSense cap tipus de pressió, i amb el repte de seguir invicte fora de casa, aquest cop a la pista del Valencia Basket, campió de lliga fa dos anys, però que ha tingut un inici amb calendari difícil. Els homes de Joan Peñarroya estan tots disponibles, tret dels lesionats Lukovic i del Águila.\nAmb la il·lusió de guanyar a la pista d’un dels grans, però sense perdre el món de vista. D’aquesta manera viatja el BAXI Manresa per jugar aquest dissabte a les 20:30 a la Font de Sant Lluís, la “Fonteta”. Després de la victòria davant el Gran Canària, es respira tranquil·litat i positivisme al Nou Congost. Doellman, que va “debutar” en el darrer partit a casa, torna a la pista d’un ex-equip amb qui va ser NVP de la lliga. Resten lesionats Lukovic i del Águila, que no viatjaran.\nPer la seva banda, el Valencia Basket, entrenat aquesta temporada per Jaume Ponsarnau, és el vuitè classificat, just per darrere del Manresa, amb 3 victòries i 4 derrotes. Els taronges han tingut un calendari amb 4 dels equips “grans” i ho han pagat. Necessiten sumar la victòria més per entrar de ple en la meitat superior de la classificació.\nJoan Peñarroya, tècnic manresà, deia en la prèvia que «sabem que anem a un dels camps difícils de la competició, amb un rival que porta fent les coses molt bé fa anys, però que té la necessitat de guanyar i està amb una situació incòmoda, tot i que ha perdut amb equips importants; és un equip que juga bé, competeix bé a casa i no podrem tenir opcions si no som capaços de fer molt bé les coses; esperem poder jugar amb els seus nervis, però no podem pensar en això».\nArxivat a: BAXI BASQUET MANRESA ESPORTS\nEl BAXI Manresa viu una festa i es guanya una final per als play-off\nPle al Nou Congost per rebre el Montakit Fuenlabrada\nEl C.D'E Manresa juga amb el CF Mollerussa\nC.D'Esports Manresa, orgull blanc i vermell!\nÚltim partit de lliga regular al Nou Congost: encara molt en joc\nToolson i Murphy, descartats per les jornades finals de lliga\nAvinent Manresa, millor club català en les categories de base\nLes urnes i les paperetes tornen als col·legis\nDetall de la trobada de puntaires de l'ExpoBages\n12 alumnes de la Catalunya Central a la final del concurs literari "Ficcions"


Què en queda del 15M? - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nQuè en queda del 15M?\nL'esperit persisteix en moviments socials i noves polítiques quan es compleixen cinc anys de les mobilitzacions dels d'indignats\njudit larios (efe) | barcelona 14.05.2016 | 13:16\nLa Plaça del Sol de Madrid plena durant la mobilització Reuters\nL'esperit del moviment d'indignats del 15M, del sorgiment del qual demà es compleixen cinc anys, persisteix en organitzacions socials, en noves formes polítiques i en l'actitud d'una ciutadania que en aquest lustre de penúries econòmiques s'ha implicat més en l'esfera política i social.\nLa investigadora en moviments socials Esther Vivas ha assegurat que el cicle polític i electoral actual "només es pot entendre, en part, per l'emergència d'aquest moviment d'indignació col·lectiva" i ha destacat l'aparició d'"alternatives polítiques que avui desafien el bipartidisme", com Podem, Barcelona en Comú o les Marees.\nEl professor d'Economia i expresident de Justícia i Pau Arcadi Oliveres, que va ser un dels més aplaudits en les seves conferències a l'ocupada plaça de Catalunya de Barcelona fa cinc anys, ha coincidit amb la investigadora que les candidatures vencedores en les últimes municipals a ciutats com Barcelona, Madrid o Saragossa "s'inspiren en l'esperit del 15M", cosa que Vivas ha definit com un "triomf del municipalisme alternatiu".\nVivas ha assenyalat que "l'èxit d'aquests nous instruments polítics necessita una mobilització activa al carrer que pressioni les alcaldies del canvi i a les noves formacions", cosa que ha considerat que és una de les "debilitats" del que queda del 15M.\nEl moviment dels indignats va contribuir a un canvi de mentalitat dels ciutadans que, segons ha assegurat a Efe l'exmembre del col·lectiu "Iaioflautes" Paco González, "fins aleshores observaven la política a través d'un vidre establert pels partits majoritaris".\nEl 15M va permetre que "la societat veiés que es pot fer política d'una altra manera: des del carrer i amb la participació de la ciutadania", ha argumentat González.\nUn dels resultats del 15M va ser l'aparició dels "Iaioflautes", un col·lectiu de jubilats que van reprendre les protestes antifranquistes i que, segons González, van sorgir arran de "la il·lusió d'un grup de gent gran" que va creure necessari transmetre "la forma de lluita en la clandestinitat contra la dictadura", ja que el 15M "era un moviment jove i amb il·lusió, però amb poca experiència".\nLa Plataforma d'Afectats per la Hipoteca (PAH), malgrat existir amb anterioritat al 15M, va experimentar un impuls gràcies a aquest, afavorit, en part, per no tenir afiliació política, "quan en aquells moments es qüestionava precisament la política", segons ha explicat a Efe l'actual portaveu de la PAH, Carlos Macías, a la qual cosa se suma que "representava el que passava en les places del país".\nArcadi Oliveres ha dit que "la forta efervescència del 15M es va anar apaivagant amb el temps, però no ha desaparegut" i ha destacat la posterior aparició de les denominades "marees", moviments socials reivindicatius en àmbits com la sanitat, l'educació o l'ocupació, que "no són fills directes del 15M però representen la seva essència".\nEl 15M no s'ha traduït únicament en moviments socials, sinó que alguns partits polítics, "sobretot de l'esquerra", inclouen demandes del 15M en els seus programes electorals, encara que "el més representatiu és Podem", segons Oliveres.\nL'expresident de Justícia i Pau ha assenyalat que "Podem no va sorgir directament del 15M, però l'esperit que el caracteritza té relació amb les seves reivindicacions", davant la qual cosa González, que actualment milita en el partit lila, ha assegurat que "sense el 15M, Podem no existiria".\n"La majoria de gent que es va implicar en el partit venia del carrer, de les assemblees en les places", ha asseverat González.\n"El 15M va aconseguir canviar el relat sobre la crisi econòmica -ha afegit Vivas-, ja que al principi es va culpar la ciutadania dient que havia viscut per damunt de les seves possibilitats, però el 15M va aconseguir assenyalar la banca i la classe política com a responsables".\n"El cicle polític que va obrir el 15M segueix obert", ha afirmat Vivas, que ha opinat que a les eleccions del 26J "caldrà veure si la indignació i el malestar social tenen la capacitat de dur a terme un canvi real en el conjunt de l'Estat a través del Congrés".\nVivas, igual que Oliveres, ha assenyalat que "el moviment d'indignats s'emmarca en un cicle de mobilització i indignació global", i tots dos s'han referit a moviments posteriors al 15M com el 'NuitDebout' (Nit dempeus) a França, sorgit el mes de març passat en protesta contra la reforma laboral, que s'inspiren en aquest esperit.


L'operació Tarradellas. Tots els noms, tots els secrets i totes les intrigues del moment clau de la Transició L'operació Tarradellas. Tots els noms, tots els secrets i totes les intrigues del moment clau de la Transició L'operació Tarradellas. Tots els noms, tots els secrets i totes les intrigues del moment clau de la Transició\nL'operació Tarradellas. Tots els noms, tots els secrets i totes les intrigues del moment clau de la Transició\nSàpiens núm. 176. Desembre 2016\nUn document sonor inèdit: aquest mes, la revista inclou un CD en què es pot escoltar Tarradellas explicant tots els detalls de la seva primera trobada amb Suárez\nEl 27 de juny del 1977, Tarradellas es va entrevistar amb el llavors president del Govern espanyol, Adolfo Suárez. Uns dies després, el president de la Generalitat a l'exili va enregistrar amb un magnetòfon les impressions d'aquella reunió, un document que ha romàs custodiat durant gairebé quaranta anys a l'Arxiu Montserrat Tarradellas de Poblet i que ara SÀPIENS t'ofereix en exclusiva.\nLa restauració del temple del Sant Sepulcre de Jerusalem\nLa restauració del Sant Sepulcre està a punt de concloure. Les obres van començar a la primavera passada i en principi està previst que s'acabin ara, a l'inici del 2017. Són les primeres obres que es fan en 200 anys a l'edícula on, segons diu la tradició, es conserva la tomba de Jesús; és a dir, el lloc on se'l va enterrar i d'on hauria ressucitat tres dies després.\nSònia Casas i LLuis Busquets\nEntrevista / Edad Moderna\nDolors Folch: "La Xina és el primer gran imperi burocràtic que hi ha hagut a la història"\nParlem amb una de les sinòlogues més importants del nostre país sobre les grans dinasties de la civilització xinesa, l'evolució històrica i el futur gegant asiàtic\nPionera de l'estudi del món xinès, la professora Folch va fundar l'Escola d'Estudis de l'Àsia Oriental de la Facultat d'Humanitats de la Universitat Pompeu Fabra (UPF). Compagina la docència amb el comissariat de l'exposició sobre la dinastia Ming que es pot visitar al CaixaForum de Barcelona\nInvestigació SÀPIENS / Segle XX\nJa sóc aquí! El retorn de Josep Tarradellas a Catalunya i el restabliment de la Generalitat\nAixí es va gestar l'esdeveniment més important de la transició\nXavier Carmaniu (text) i Enric Pujol (assesorament)\nLlegeix l'acta inèdita dels acords de Perpinyà\nReproduïm a Sapiens.cat el text íntegre de l'última reunió del president a l'exili\nL'1 d'octubre, l'Assemblea de Parlamentaris va aprovar els acords per al restabliment de la Generalitat. Dos dies més tard, els líders dels partits es van reunir amb Tarradellas al Castellet de Perpinyà i van posar fil a l'agulla per organitzar el retorn del president. Tots eren conscients de la transcendència histporica del moment i van debatre extensament com s'havia d'escenificar. En aquest PDF us expliquem qui eren les persones que van participar a la reunió i us n'oferim l'acta.\nOlduvai: el bressol de la humanitat\nAl cor de Tanzània, molt a prop de l'espectacular caràcter del Ngorongoro, hi ha un dels jaciments clau per explicar la història de l'evolució humana: la gorja d'Olduvai. Va ser aquí on es va trobar per primer cop un 'Homo habilis', el primer representant de la nostra espècie, i també va ser aquest el primer lloc on es va documentar un canvi en les eines lítiques i les primeres petjades bípedes. Des d'aleshores han passat força dècades, però les descobertes no s'aturen.\nOriol Margalef (text) i Enrique Baquedano (assesorament)\nLa sinistra estada a Mallorca del 'Conde Rossi'\nEntre l'agost del 1936 i el març del 1937 a Mallorca es devien fer executar unes 1750 persones. Probablament mai se sabrà l'abast de les massacres ni la implicació exacta que hi va tenir Arconovaldo Bonacorsi. Per a alguns, el pseudogeneral italià en va ser un dels màxims responsables. Per d'altres, només un cap de turc.\nDaniela Aronica (text)\nEls desterrats més cèlebres de l'imperi romà\nDes d'Adam i Eva, el desterrament es considerava un càstig tan tamible com la pena de mort. Però a l'antiga Roma, la condemna es va desvirtuar i alguns destins es van convertir en agradables refugis vacacionals.\nSafrà, l'or vermell\nEl cultiu del safrà és un dels més antics de la humanitat\nAbans de sopar, Alexandre el Gran prenia un còctel de vi mesclat amb safrà i mirra, un costum que el conqueridor macedoni va aquirir a Pèrsia. També esbandia amb safrà el seu cabell per mantenir-lo brillant i s'hi banyava per calmar el mal a les articulacions.\nCarme Melià i Valentí Gual\nQuan el tren va arribar al Vallès\nL'arribada del primer tren al Vallès va transformar la vida de l'àrea metropolitana de Barcelona\nSònia Casas (text) i Joan Carles Salmerón (assesorament)\nFosses: els morts oblidats de la guerra civil\nEnguany, les actuacions que s'han fet a la recerca de persones desaparegudes durant la guerra civil i la dictadura han estat essencialment a la zona del Pallars. L'any vinent està previst el desplegament d'un Pla de Fosses amb intervencions a tot el territori català.\nUna dotzena de muntatges fotogràfics de Ricard Martínez relacionats amb la crisi de refugiats\nEl Museu d'Arqueologia de Catalunya interpreta l'edat mitjana a partir d'esquelets\nRuta per les fortaleses i les esglésies que vigilen l'Ebre\nDes de fa mil·lennis, l'Ebre ha estat una frontera natural entre pobles i cultures. Per la seva importància militar, comercial i estratègica, els nostres avantpassats es van esmenar a tenir-lo ben vigilat. En els seus meandres encara trobem vestigis de grans construccions de pedra que segueixen observant l'Ebre de ben a prop.\nEl Museu del Pessebre de Catalunya, a Montblanc, aixeca el teló


La Diputació gestiona l’adquisició de material de protecció pel Covid-19 per als ajuntaments | DiaDia\nHome Els Ports La Diputació gestiona l’adquisició de material de protecció pel Covid-19 per als...\nLa Diputació gestiona l’adquisició de material de protecció pel Covid-19 per als ajuntaments\nRoda de premsa del president de la Diputació\nLa Diputació de Castelló està realitzant les gestions oportunes per a intentar adquirir material de protecció davant el coronavirus (Covid-19) i poder distribuir-ho entre els ajuntaments que ho sol·liciten. La mesura ha sigut comunicada als alcaldes i alcaldesses dels 135 municipis de la província a través d’un escrit remés pel president de la institució, José Martí, qui destaca “l’esforç dels tècnics de la Diputació per fer totes les gestions que estiguen a les nostres mans per a adquirir el material, malgrat les dificultats que existeixen pel desproveïment generalitzat que hi ha de manera global”.\nDes de la Diputació es recorda que, tant les autoritats sanitàries com els experts en prevenció i riscos laborals mantenen que només “els professionals sanitaris i treballadors de serveis socials que estan en contacte directe amb grups de risc” han de fer ús d’aquest material de protecció, així com els operaris encarregats de la neteja viària.\nTambé és important destacar, seguint els mateixos criteris dels experts, que no és necessari que els funcionaris/ries que atenen el públic o estan en oficines porten màscares ni guants, sempre que complisquen amb la distància social d’entre 1 i 2 metres entre persones i que disposen de gel desinfectant en els seus llocs de treball.\nUna vegada rebuda tota la documentació enviada pels ajuntaments, i quan es reba el material sanitari sol·licitat per la Diputació, es distribuirà segons les necessitats de cada consistori. La institució provincial, en aquest sentit, ha reclamat vestimenta d’un sol ús, màscares, gels desinfectants i guants.\nD’altra banda, el president de la Diputació, en la carta remesa als ajuntaments, ha facilitat la documentació oficial del Ministeri de Sanitat perquè “tots els nostres alcaldes i alcaldesses disposen de la millor informació per a aplicar als seus pobles i ciutats les millors pautes de neteja.\nI és que, davant l’alarma sanitària declarada en tot el territori nacional per la pandèmia del Covid-19, “és de vital importància la neteja viària amb l’eliminació de la càrrega viral que puguen contindre les vies públiques dels municipis”, destaca José Martí. El procediment enviat als ajuntaments recull les claus per a l’escombratge de les vies públiques, la neteja amb aigua de carrers i la desinfecció d’espais especialment sensibles, com els punts pròxims a centres sanitaris, residències de tercera edat, supermercats, centres de distribució d’aliments i farmàcies.\nDins d’aquestes recomanacions de neteja, la Diputació ofereix un especial suport als pobles amb menys recursos. En aquest sentit, José Martí anuncia que la institució provincial articularà mecanismes en aquells municipis xicotets que no disposen de mitjans humans i en els quals la Conselleria de Sanitat haja detectat alguna infecció per coronavirus, prèvia sol·licitud per part del municipi.\nPer a concloure, José Martí anima als alcaldes i alcaldesses a “anar de la mà tots amb l’únic objectiu de prendre les millors decisions per a fer front a aquesta pandèmia”. Així mateix, recorda que totes les resolucions, decrets, circulars i informació oficial sobre el virus està a la disposició de la ciutadania en la pàgina web: www.dipcas.es\nRuta guiada a l’Escola del Canto de Benassal


Els Reis Mags d’Orient visitaran Callosa d’en Sarrià el pròxim dia 5 de gener amb una gran cavalcada : Ajuntament Callosa d'en Sarrià\nInici » Festes » Els Reis Mags d’Orient visitaran Callosa d’en Sarrià el pròxim dia 5 de gener amb una gran cavalcada\nEls Reis Mags d’Orient visitaran Callosa d’en Sarrià el pròxim dia 5 de gener amb una gran cavalcada\n*En finalitzar, Ses Majestats lliuraran els regals als xiquets per les cases\nSes Majestats arribaran a la localitat a cavall, acompanyats per un espectacular sèquit que malbaratarà il·lusió i alegria entre els xiquets i xiquetes de Callosa.\nLa tradicional Cavalcada que organitza la Regidoria de Festes partirà del carrer Germanies, a les 17.30 hores, i recorrerà la carretera d’Alacant, Quatre Carreteres, el carrer de Jaume I, Sant Francesc, carrer Major fins a arribar a la plaça d’Espanya. Els tres reis mags seran rebuts a la seua arribada a la plaça amb un castell de focs artificials i la música del ‘Ave María’ de Haendel. A continuació, Les seues Majestats oferiran a l’interior de l’Església els presents al Xiquet Jesús.\nEn finalitzar la Cavalcada, enguany els Reis Mags tornaran a repartir els regals als xiquets per les seues cases. La Regidoria de Festes va recuperar el passat any aquesta tradició callosina, que des de feia diversos anys no se celebrava, amb una gran acceptació entre les famílies.\nLes persones que desitgen que els Reis Mags visiten la seua llar i lliuren els regals als xiquets en primera persona, tan sols han de portar els paquets a la Casa de Cultura a partir del, 26 de desembre, i fins al pròxim 4 de gener (excepte festius), en horari de 08.00 a 15.00 hores.\n« L’Ajuntament adquireix el solar adjacent al Poador de la Font Major\nCallosa d’en Sarrià acull el Campionat Comarcal de Colombicultura de la Marina Baixa »


Instal·lacions esportives municipals: Unes ciutats inverteixen en esport i el promouen molt més que altres [Pàg. 3 de 4] | Revista | EROSKI CONSUMER\nLes pitjors valoracions de l'estudi són per a aquest apartat, que de mitjana només aconsegueix un acceptable. Una de cada quatre instal.lacions visitades suspèn l'anàlisi i el 22% es queda en un exigu aprovat. Entre les mancances principals destaca la falta de personal en recepció (en el 8% de les instal.lacions) per a atendre els usuaris (a Valladolid en la meitat de les instal.lacions i a Alacant en una de cada tres). A més, la senyalització de les instal.lacions va ser deficient en el 13% dels casos (no s'indica on condueixen els corredors o on es troba cada dependència), no hi ha plànols de situació en el 62% de les instal.lacions (cap instal.lació d'Alacant, Bilbao, Còrdova, la Corunya i Granada disposa d'aquest tipus de senyalitzacions) i els cartells indicatius són molt insuficients en el 23% dels casos.\nPel que fa al tipus de cartells i indicacions exposats, la informació a l'usuari és notòriament deficient: en el 40% ni tan sols informen sobre els preus i les tarifes, en el 36% no s'exposen cartells amb l'horari d'obertura i tancament del recinte o dels serveis disponibles (a Granada, Sevilla i Valladolid cap de les instal.lacions informa sobre això) i en el 17% dels recintes no s'informa sobre les normes d'ús generals de la instal.lació.\nEntre els serveis oferts als usuaris, destaca que el 89% de les instal.lacions compten amb taquilles (encara que en la meitat de les visitades a Cadis no n'hi ha, igual com en el 40% de les de Sevilla i Pamplona). En canvi, només en el 9% dels recintes hi ha papereres o contenidors de reciclatge, només el 5% disposen de biblioteca, el 6% de sala de jocs per a xiquets i menys del 3% disposen de guarderia. Els serveis més habituals són els telèfons públics, el bar o la cafeteria (oberta al públic), les màquines expenedores de begudes i la sauna. La necessària dependència sanitària (bé infermeria, bé farmaciola) es va trobar clarament senyalitzada en el 77% de les instal.lacions (en totes les de Sant Sebastià, Oviedo, Bilbao i Alacant, però només en el 20% de les de València i en una de cada tres de les de Còrdova).\nLes 144 instal.lacions visitades mereixen de mitjana un bé en accessibilitat, perquè només en una de cada deu pot qualificar-se l'accés com a deficient. Així i tot, el 17% manquen de lavabos adaptats (dos de cada tres a Alacant i Còrdova). Quant als accessos, en el 13% de les instal.lacions esportives hi ha escales per a accedir a les dependències o estances (hi destaquen negativament les de Cadis: en el 60% no hi ha rampes o ascensors que salven aquests obstacles, i el mateix ocorre en gairebé la meitat de les instal.lacions de Bilbao i en una de cada tres de Valladolid i Còrdova). Quant a l'accés des de l'exterior, només en una de cada deu instal.lacions és necessari pujar escales. Les ciutats que tenen un pitjor accés des de l'exterior són Còrdova (la meitat de les instal.lacions tenen escales a fora no salvades amb rampes), Bilbao (un 43%), Cadis i Madrid (en una de cada quatre).\nFinalment, només el 53% de les instal.lacions esportives reserven aparcaments per a persones amb discapacitats als voltants (a Alacant, Còrdova i Granada cap no compleix aquest requisit, en canvi a València i Sant Sebastià totes les instal.lacions visitades disposen de places d'aparcament reservades als voltants).\nEls ajuntaments consultats inverteixen quantitats ben diferents en esport. En termes absoluts, Madrid (més de 311 milions d'euros) i Barcelona (gairebé 75 milions) són les ciutats que més gasten en esport. Sevilla destina a aquest concepte gairebé 30 milions d'euros, Múrcia 25 i Saragossa poc més de 19 milions. A la cua se situen Cadis (una mica menys de 5 milions d'euros) i la Corunya (a penes cinc milions i mig d'euros).\nTot i això, convé fer una sèrie de matisacions importants: el pes dels pressupostos destinats a l'esport (manteniment, conservació i construcció d'instal.lacions, pagament del personal, oferta de cursos i programes, etc.) en les 18 ciutats és de només el 4,2%, de mitjana dels pressupostos totals de cada ajuntament. Els municipis que més diners van destinar al 2005 a l'esport van ser Oviedo (el 8,4% del pressupost de l'Ajuntament va ser destinat a l'esport l'any passat), Madrid (el 7,2%), Múrcia (el 6,8%) i Valladolid (el 5,5% del pressupost municipal). La resta de ciutats destina menys del 5% dels seus pressupostos anuals a la inversió en matèria esportiva. A la cua se situen Màlaga (el 2%), València i Alacant (menys del 3%).\nQuant a la despesa per habitant, els 18 municipis van gastar al 2005 una mitjana de 42,5 euros per habitant en matèries relacionades amb l'esport. Així i tot, hi ha importants diferències: València, Còrdova, Alacant i la Corunya es van gastar menys de 23 euros en esport per habitant a l'any, enfront de Múrcia (63 euros per habitant a l'any), Oviedo (més de 72 euros per habitant a l'any) i Madrid (100 euros per habitant/any).\n<< Anar a l'anterior pàgina: Netedat i manteniment de les instal·lacions\nAnar a la següent pàgina: Quant costa fer esport? >>


Convocatoria XX Premis AISSA 2018\nXXII PREMIS AISSA 2018\n1.- Podran concórrer als premis tots els professionals sanitaris que treballen al Departament de Salut de Gandia. La meitat dels signants, com a mínim, deuen realitzar la seua activitat professional a l’àmbit comarcal. Els treballs multicèntrics o externs sols podran concórrer quan algun centre del Department de Salut hi participa i el primer signant treballa a l’àmbit sanitari comarcal. Serà imprescindible adjuntar acreditació de la publicació/presentació dels treballs presentats. Cap dels treballs podrà optar a més d´un premi.\n2.- Es convoca un premi i un accèssit al millor article científic mèdic dotats, respectivament, amb 500 i 300 € cadascun. Els treballs que opten a premi, deuran haver-se publicat en revistes mèdiques o d’infermeria, estatals o estrangeres , durant l’any 2018.\n3.- Es convoca un premi a la millor comunicació científica, dotat amb 300 €. Els treballs que opten a premi, deuran haver-se comunicat en congressos o reunions de les diferents societats mèdiques o d’infermeria, estatals o estrangeres, durant l’any 2018.\n4.- Es convoca un premi al millor cas clínic , dotat amb 200 €. Els treballs que opten a premi, deuran haver-se comunicat en congressos o reunions de les diferents societats mèdiques o d’infermeria, estatals o estrangeres o publicats en revistes científiques o mitjans assimilables, durant l’any 2018.\n5.- Els treballs (articles, comunicacions i casos clínics) que concursen es remetran a la secretaria d’AISSA per via telemàtica (aissa_secretaria@yahoo.es) en format PDF acompanyat del certificat o copia de l´índex de la revista i especificant a quina modalitat concòrren.\n6.- L’adjudicació del premi es farà per un jurat format per persones de reconeguda solvència científica, designades per la junta directiva d’AISSA., actuant com a secretari un membre de la junta directiva d’AISSA que presentarà acta de la resolució. Cap membre del jurat podrà ser autor o coautor dels treballs o comunicacions presentades.\n7.- El termini de presentació finalitza a les 14 hores del dia 28 de Desembre de 2018.\n9.- Els premis s’entregaran a l’acte de lliurament que s’organitzarà per a tal fi el 22 de Febrer de 2019.\n10.- La disponibilitat de la quantia del premi es lliurarà al primer signant o persona en la qual delegue.\nGandia a 7 de noviembre de 2018


Platja d'Aro estudiarà canvis en el tancament peatonal de l'Avinguda\nIntervenen: Marta Ibáñez, respresentant comerciants Galeries; Pedro Torres, regidor de Joventut; Montse Rovira, regidora d'urbanisme; Maurici Jiménez, Alcalde\nEls comerciants de les galeries es queixen que el tancament els ha perjudicat i l'equip de govern els emplaça a portar les seves reivindicacions al Consell Econòmic del municipi\nComerciants de les galeries de Platja d'Aro s'han reunit amb l'equip de Govern per mostrar el seu descontentament amb el tancament al trànsit rodat de l'avinguda principal del municipi. Un tancament que asseguren els ha disminuït el flux de gent pels seus locals i per tant també la facturació.\nEnguany l'Ajuntament de Castell-Platja d'Aro ha limitat la circulació a un sentit únic a l'avinguda s'Agaró amb dues rengles de pilones, testos i bancs\nEl principal argument és que quan les voreres de l'avinguda principal estan plenes els carrers de les galeries les espongen. Un fet, que amb el tancament al trànsit rodat ja no succeïx, ja que hi ha espai suficient perquè la gent passegi pel mig de l'avinguda i ja no es desplaça als carrers adjascents.\nPerò també n'hi ha d'altres. Un altre greuge que exposen és que no es senten representats per l'ADEM ni s'han sentit informats de les modificacions viàries. També que hi ha casos particulars d'empresaris que tenen aparcaments llogats a l'avinguda principal i que no els pot donar sortida.\nVehicular les demandes i solucions amb el teixit econòmic\nDes de l'Ajuntament s'han mostrat oberts a dialogar però ho volen vehicular a través del Consell Econòmic del municipi. Ens on es va decidir en el seu dia la peatonalització dels carrers i on hi ha representades les diferents associacions empresarials del municipi, la part política i la part tècnica de l'Ajuntament. En aquest sentit s'ha convocat una reunió extraordinària per aquest dimecres on discutir les propostes d'aquest grup de comerciants.\nLes posicions són divergents entre el tancament total que defensa l'Ajuntament i l'obertura total que defensen aquests comerciants. El punt de trobada pot ser flexibilitzar l'horari de circulació, que ara s'acaba a les 6 i podria allargar-se fins les 10 del vespre.\nEntrant en els arguments, però, des de l'equip de Govern neguen que la caiguda de facturació i flux de visitants sigui per culpa de la peatonalització i esgrimeixen també motius de seguretat per no flexibilitzar la circulació.\nUn procés de peatonalizació fruit d'un treball de mesos i amb diferents actors implicats\nDes de l'equip de govern recorden que el procés de peatonalització arrenca l'estiu passat amb una prova pilot avalada per una enquesta ciutadana i converses amb el sector empresarial del nucli. A partir dels resultats d'aquesta enquesta i conversa es treballa el tancament d'enguany. Des de l'Ajuntament creuen que en el marc d'aquests processos hi ha hagut aquest col·lectiu que no s'hi ha sentit representat.\nAmb el diàleg obert però posicions encara divergents els comerciants no descarten portar les seves queixes a nivell de protesta pública i convocar algun acte si no s'atenen les seves\nPalamós tanca una temporada de creuers històrica amb 46.000 passatgers i 46 escales\nEl Viver d'Empreses Alta Mar augmenta un 150 per cent el nombre d'alumnes\nPere Aragonès entrega els Diplomes al Mèrit Ciutadà 2022\nNova línia de finançament de 150 milions d’euros pels hotels de la Costa BravaCaixaBank i la Unió d’Empresaris d’Hostaleria i Turisme Costa Brava Centre han signat un conveni de col·laboració que posa a l’abast de tots els socis de l’enti\nL'últim cap de setmana abans de Reis omple carrers i botigues del Baix Empordà\nEl Baix Empordà renova la bandera blava a 14 platges i 2 ports esportiusEl Baix Empordà manté aquest 2019 14 banderes blaves a les platges de la comarca. La Fundació d'Educació Ambiental ha fet públics aquests guardons reconeguts a\nSalvem el Golfet denuncia una festa a les cales Massoni i Banyera de la RussaDes de l’associació Salvem el Golfet han denunciat que dissabte es van reunir a les cales d’en Massoni i Banyera de la Russa una quarantena d’embarcacions per c\nEls càmpings gironins solidaris amb el personal sanitari i els pacients de Covid-19Els càmpings gironins regalen 292 estades d’una setmana al personal sanitari en agraïment a l'exemplar comportament dels equips dels hospitals i centres sanitar\nL'Associació Xiringuitos de Catalunya denuncia una situació "inadmissible" al sectorL'Associació Xiringuitos de Catalunya denuncia una situació


Clàssics a la romana.: ELS SIGNES DEL ZODÍAC I LA SEVA HISTÒRIA\nMai t’has preguntat quina és la història del teu signe del zodíac?\nDoncs aquí et deixem una breu explicació de la llegenda de cada signe:\nAquari també era conegut com a “Escanciador”. Ganímedes era fill de Laomedont. Un dia el seu pare li va dir que dones menjar al bestiar i Zeus, pare dels déus, es va enamorar d’ell, així que va anar cap a ell transformat en àliga, el va raptar i se’l va emportar a l'Olimp. Allà, Ganímedes va estar servint als déus. Per aquesta raó se’l representa com un home amb un gerro a la mà.\n- Higini deia que els peixos simbolitzaven Venus i el seu fill Cupido. Aquestes dues figures van ser sorpreses per el monstre Tifó. Venus va voler escapar per l’aigua i perquè no es poguessin separar, es van lligar amb cordes.\nEl seu origen el podem trobar a la llegenda dels argonautes en busca del “Velló d'Oro” (xai volador amb la pell d’or). Hèrcules, Jasó, Càstor i Pòl·lux van viatjar en un vaixell construït per Minerva anomenat Argos. En una tempesta una biga va caure i va matar a un viatger. Aquesta llegenda s’atribueix a Àries perquè el tros de biga cau al cap, el punt dèbil d'Àries.\nHèrcules va voler capturar el toro que Minos (rei de Creta), tenia. Minos va voler-lo amagar en un laberint que va fer construir. Minos l’alimentava amb sacrificis humans. Més tard, Teseu va voler matar al Minotaure i li va demanar a la filla de Minos un fil màgic que el portés fins al Minotaure. Finalment el va matar.\nEls bessons estaven molt units; Càstor domava cavalls i Pòl·lux ensenyava tècniques de combat. Un dia Càstor va morir i a partir d’aquell moment, Zeus va deixar que Pòl·lux anés al cel a veure el seu germà, creant la constel·lació dels bessons.\nHèrcules havia de matar l'Hidra de Lerna. Per això va anar al llac Lerna. Un cop allà es va tapar la boca i el nas amb una tela per tal de protegir-se dels gasos verinosos.\nEn veure que no podria derrotar-la, va demanar ajuda a Iolao, que li va dir que agafés una tela cremant i li tirés al coll del cap tallat. Va donar afecte.\nAquesta llegenda es basa el en gran Lleó de Nemea. Aquest lleó estava abandonat en una illa. Per distreure’s va decidir atacar al poble més proper o coronar-se rei. D’aquesta manera, podia causar el terror amb el seu rugit i menjar-se la gent i els animals que ell volgués.\nMés tard va arribar Hèrcules amb la intenció de matar-lo. Primer va provar-ho amb fletxes, però rebotaven. Després va provar la seva espasa, però el lleó la va partir per la meitat. Fart de provar més armes, va anar a atacar-lo amb les seves pròpies mans. Finalment, va asfixiar-lo. Va treure-li tota la pell i les urpes i se les va posar ell com a senyal de victòria.\nZeus o Juno (no es sap ben bé), van voler homenatjar el lleó i el van convertir en una constel·lació.\nLa imatge d’Astrea representa una dona amb ales que porta una entorxa com a símbol de la deessa de les estrelles.\nHi ha haver una guerra anomenada la Guerra dels Titans on Astrea i Niké van col·laborar-hi i com a signe de la seva lleialtat se’ls va concedir l’honor de ser verges.\nScorpius, era un lluitador que actuava a les ordres de Apol•lo. Tenia com a objectiu matar Orió, però també es dedicava a violar dones i a assassinar bèsties.\nEl pare li va demanar que matés totes les bèsties, Orió va complir la seva part del tracte i ell, no.\nAl veure que es moria li va demanar al seu pare que li donés una constel·lació. Ell va acceptar i li va crear una constel·lació, però també va crear la constel·lació per l’Escorpí. El pare, per tal de que el seu fill i el seu assassí no es trobessin pel cel, va posar una constel·lació a l’estiu i una a l’hivern.\nPublicat per Natàlia Gallego\nOstres, durant el temps que porto seguint aquest blog mai he vist una entrada sobre els signes del zodíac i trobo que és molt interessant tindre aquesta informació, ja que hi ha gent que hi creu en aquestes coses i altre gent que no. Jo, personalment, no hi crec gaire en això pero és clar que sempre que trobo el meu signe en alguna reviste li dono una ullada, sempre m'ha cridat l'atenció.\nEstà bé l'entrada perque a les informacions que ens parla el zodíac sempre parla del diner, l'amor, la família.. pero mai havia llegit les llegendes de cada signe, i és ben interessant.\nPel que fa el meu zodíac, sagitari, sempre m'he imaginat que tindría algo a veure amb una lluita, ja que es representa amb un home meitat cavall amb un arc apunt de disparar. Però sempre m'he preguntat el perquè d'aquest aspecte d'aquest simbol.\nÉs interessant que fins i tot els signes del zodíac tenen una llegenda dadera, no m'ho imaginava!\nMolt original, felicitats!\n5 de març de 2013 a les 17:56\nEls signes del zodíac són un aspecte molt interessant, tot i que no tothom hi cregui. Jo, personalment, no hi crec, però, com ha dit la Irene, sempre que veiem algun article sobre el nostre signe li donem una ullada simplement per curiositat i fins i tot alguns cops han encertat alguna cosa sobre la nostra situació sentimental.\nJa havia sentit a parlar sobre la llegenda del meu signe, Taure, ja que l'havien expressat en un altre mite. Tot i això, no sabia coses de la història com per exemple que va ser Hèrcules el personatge mitològic que es va proposar matar el toro.\nUna entrada molt interessant (:\n5 de març de 2013 a les 19:42\nM'ha sorpés molt aquesta entrada ja que no sabia aquestes histories i d'on provenien els signes del zodíac.\nPer exemple jo que soc el signe dels peixos, mai havia sentit que tingués aquest tipus de historia, m'ha sorprés bastant la primera història ja que és una historia molt dramatica.\n6 de març de 2013 a les 12:01\nCarai, l'únic que sabia del meu signe del zodíac era que era una cabra, però no pas que darrere hi havia una història tant complicada i excèntrica com un Déu fecundant una cabra que es torna boja...\nMolt interessant, però, molt bona entrada, Natàlia.\n6 de març de 2013 a les 12:13\nPenso que ha estat bé que hi hagués una entrada d'aquesta mena, m'ha semblat molt interessant totes les característiques de cadascun. Ha estat molt bé el que has explicat sobre el signe del zodíac de Piscis, sincerament perquè és el meu signe, no tenia constància d'aquest mite. Molt bona entrada Natalia!\n6 de març de 2013 a les 12:24\nMai m'havia parat a pensar sobre els signes zodíacs, molt original l'entrada!\nCom molts dels meus companys jo tampoc és que hi cregui en els signes del zodíac però sempre m'ha interessat aquest tema. Fa uns mesos vaig treballar molt profundament aquest tema, però molt més la personalitat de cada membre i no les seves llegendes.\nPel que fa al meu signe, l'escorpí, ja m'esperava una llegenda una mica catastròfica. I la veritat és que sempre que he llegit informació d'aquest signe, se l'ha considerat molt lluitador. Tot i així, he de dir que se'l representa massa violent en la llegenda! Volia assassinar a tots!\nRealment m'ha sorprès moltíssim la llegenda, i el que més ha estat que el pare d'Orió possés una constel·lació a l'estiu i una altra a l'hivern perquè així no es trobessin al cel.\nMolt bona entrada, molt interessant i original.\n10 de març de 2013 a les 21:25\nM'ha agrada't molt parar-me llegir aquesta entrada, ja que he trobat que és un tema que a tots ens pot aportar alguna cosa.\nJa m'havien dit que cada zoodiac tenia una llegenda, però no les sabia.\n11 de març de 2013 a les 19:55\nM'agaradat molt aquesta entrada ja que com han dit anteriorment mai m'havia preguntat d'on provenien els signes del zodiac, i la veritat es que es molt interesant i original!\nFelicitats noies, m'ha agradat molt!\n18 de març de 2013 a les 16:08\nHola! Sempre m'ha agradat saber coses dels zodíacs, sobretot del meu, el cran, m'ha semblat molt interessant saber la història del cran.\n29 de novembre de 2015 a les 21:13\nFalta el 21 de desembre k son ioo??\n30 de novembre de 2015 a les 19:53\nMolt bona entrada! és super interessant tot això dels signes zodiacs, i tota la seva història també!\n10 de novembre de 2016 a les 10:48


Pepe García: “Encara es discriminen els col·lectius que no responen als cànons imposats per l’església i alguns partits” | elCugatenc\nPepe García: “Encara es discriminen els col·lectius que no responen als cànons imposats per l’església i alguns partits”\nPaisatges del Delta de l’Ebre acompanyats de paisatges emocionals i de coneixements d’arts marcials. Los cerezos del samurái [Editorial Acen, 2020] és el darrer llibre del santcugatenc Pepe García, que entre la seva feina a l’Ajuntament i la tasca sindicat a CCOO troba moments per escriure novel·les. Aquesta darrera, la quarta, pretén fer una crítica a una societat atrapada en una moralitat vella.\n– Un català que viu a França però torna al Delta de l’Ebre, on recorda el seu amic el chino, que era aficionat a les pel·lícules d’arts marcials, i coneix una noia filla d’un català i una japonesa. Com t’ho has fet per barrejar tantes cultures sense cometre errors?\n– Aprofito la meva trajectòria de 45 anys practicant karate i taitxí. Tenia ganes d’encaixar aquest món que visc com a filosofia en una novel·la. És un thriller amb romanticisme i crítica social.\n– Parles de moralitat. Què ens passa a nivell social?\n– Encara hi ha religions i opcions polítiques que es creuen legitimades per dir-nos amb qui podem anar al llit, a qui hem d’estimar, què hem de fer... Al llibre critico aquesta moralitat kafkiana i antiga que sembla dels temps del dictador. Aquesta corrent fa que la democràcia no s’assenti com en altres països.\nAra ens hem adonat del que passava a les residències de gent gran. Que no sabíem que hi havia maltractament, abús i mala praxi? Ara ens adonem de la vulneració de drets de les persones LGTBI. Que no ho sabíem abans?! Tenim lleis però no sempre s’apliquen.\n– Les lluites normalment van tard perquè neixen com a reacció a un fet més o menys normalitzat.\n– D’acord però cal aplicar la llei seguint la filosofia per la qual es va dissenyar. En l’àmbit de la discapacitat, que he treballat abastament, encara ens trobem demanant que no es margini i s’exclogui la gent. El llibre pretén fer una crítica a aquesta part de la societat que encara margina, que mira enrere...\n– Per què ara?\n– Perquè al meu voltant encara hi ha un abús i discriminació cap a uns col·lectius de persones que no responen als cànons imposats per l’església i per alguns determinats partits polítics.\n– El llibre comença amb la tornada del protagonista al Delta de l’Ebre, on s’instal·la a un hostal d’una família que es dedica a fer vi. Al Delta hi ha més arròs que vi!\n– M’agrada barrejar ficció i realitat. La família podria dedicar-se al cultiu de l’arròs però he volgut aprofitar l’aprenentatge de quan he sortit amb els amics a fer tasts de vins. És complex d’explicar i s’ha d’anar amb molta cura.\nL’argument inicial és l’emigració d’una família que va haver de marxar per l’atur i la misèria. El noi deixa al poble tots els records de l’adolescència i ha de començar una nova vida i fer-se adult a França. En un moment de la seva vida rep una carta en què s’explica que la mort per ofegament d’un amic de l’adolescència potser no va ser un accident. Ell creu que li deu alguna cosa i per això torna, per intentar descobrir què va passar.\nEs barregen records, anècdotes, vivències infantils... Vull transmetre aquesta mirada sobre la infància que tenim tothom, una mena de record càlid. Alhora, pretenc mostrar les pors i inseguretats que es prenen a la infància i que ens impedeixen dir que som diferents quan arribem a l’edat adulta.\n– Una barreja cultural, també.\n– Volia aprofitar els meus coneixements d’arts marcials per donar-li una perspectiva més exòtica. Mostrar una família mig catalana i mig japonesa permet jugar amb què ha heretat de cadascuna de les part la filla. Hi introdueixo romanticisme i també la voluntat del protagonista de tornar a la seva terra. He pogut jugar amb el concepte del bushidō, el codi del guerrer samurai que encara segueixen les famílies més tradicionals. Aquesta mirada és indispensable per al desenllaç de la història.\nPerò també faig petites referències a altres coses. Per exemple, a la marxa verda dels anys 70 al Sàhara Occidental. Llavors ens vam endur les mans al cap i ara seguim maltractant aquell poble. També parlo del servei militar. Tot està introduït a través de records del protagonista, de vegades propis i de vegades de la família.\n– Hi ha un moment del llibre en què marxen a Osca.\n– Al Monte Perdido, una zona on he anat molt a pintar, passejar... Volia encaixar-ho al llibre. Només pel nom ja genera intriga. Apareixen llocs coneguts i també de ficció.\n– Sembla que has gaudit molt col·locant els teus coneixements d’arts marcials a la novel·la.\n– Moltíssim. No és el mateix fer-ho per a un assaig que només llegirà la gent interessada en aquest món que a una novel·la. Però no és fàcil, almenys si no tens els coneixements. Per això hi ha llibres que no m’acaben d’agradar, sembla tot molt forçat.\n– Ja l’han llegit companys teus d’arts marcials?\n– Ho estan fent. El que veig és que la pràctica d’arts marcials s’ha centrat molt en la vessant física i s’ha perdut una part de la tradició. Quan mor un general d’un estil, el transmet un coronel... però va perdent-se. Així que les arts marcials esdevenen una competició. Al llibre intento parlar del que no es parla a la classe, que bàsicament se centra en la pràctica esportiva.\n– Com han canviat les arts marcials des que les practiques?\n– Als anys 60 a Espanya només hi havia el judo i les disciplines associades. Als anys 70 les pel·lícules de kung-fu van començar a meravellar-nos i es van crear els primers clubs i gimnasos on practicar alguna cosa més que el judo. Recordo que a Sant Cugat en uns inicis érem una cinquantena de persones.\nVaig ser la primera persona d’Espanya amb una discapacitat que va aconseguir un cinturó negre. Llavors vaig demanar a la Federació Espanyola que canviés els estatuts perquè qualsevol persona amb discapacitat pogués gaudir d’una art marcial sense haver de ser competitiu, és a dir, que es pogués adaptar l’esport.\n– No era així abans?\n– El primer que va arribar a Espanya era el karate coreà, que ara es coneix com a taekwondo. Inicialment no era tan comercial però hi va haver un boom als anys 80 que va obligar a fer una regulació que ha permès evitar fraus i abusos.\n– Com és practicar arts marcials tenint una discapacitat?\n– Abans d’entrar a les arts marcials jugava a tennis taula. També havia participat a l’Organización Juvenil Española (OJE) en temps del franquisme. Els meus inicis esportius van ser aquests: nedar i fer altres esports als campaments de la OJE. Vaig practicar ciclisme, tennis taula i natació. Més tard vaig descobrir els esports de contacte, que m’apassionaven.\nCom que ja tenia un bon nivell físic, no em va costar gaire. L’única cosa que no he pogut practicar a les arts marcials són els salts. I no passa res, ho deixo de banda. La resta ho podia adaptar tot. Per exemple, com que no puc llençar la cama amb musculatura, ho faig amb inèrcia. Avui dia segueixo entrenant.\nLa societat catalana és molt bona no-excloent les persones que tenim alguna discapacitat. S’ha demostrat que quan una persona amb discapacitat comença a practicar un esport, es desenvolupa físicament i emocional. També s’han fet passos en l’àmbit laboral. Tot això és gràcies a la democràcia i a l’estat de dret que alguns volen tirar per terra. Si no el defensem entre tots, els extremismes se’l menjaran i tornarem a un ahora mando yo. Potser la gent jove no n’és conscient.\n– No són conscients de l’esforç que va suposar aconseguir-ho. I ara aparquem els nostres avis a una residència, moltes vegades sense guardar-los respecte ni garantir-los els drets. Sembla que perdem la humanitat. L’altre dia jo mateix ho vaig sofrir: Em vaig caure al carrer i ningú em va ajudar. Després unes persones que eren al costat em van demanar disculpes tot dient que no s’havien apropat per la COVID-19. De debò cau algú i el primer que pensem és que ens podem infectar?!\nAlhora, crec que ara no seria capaç de publicar la meva primera novel·la, Todas las noches oscuras [Editorial Seleer, 2013], on parlava de violacions, abusos i maltractes als sanatoris infantils franquistes.\n– És un llibre molt clar i dur sobre un col·lectiu amb molt poder, el clero. La gent que va viure allò se li ha quedat la por al cos. Publicar ara una cosa així és exposar-se a una denúncia.


El cas Neymar deixa seqüeles al Barça | Esports | EL PAÍS Catalunya\nEl cas Neymar deixa seqüeles al Barça\nEl serial del brasiler ha retardat la posada a punt de l'equip de Valverde\nBarcelona 3 SET 2019 - 13:09\tCEST\nNeymar. En vídeo, Ernesto Valverde, entrenador del Barcelona, expressava el seu cansament pel cas del brasiler tres dies abans del tancament del mercat. FRANCK FIFE (AFP) / VÍDEO: ATLAS\nNeymar ha estat un malson per a Valverde des que va arribar a la banqueta del Camp Nou. El tècnic va haver d'improvisar un equip quan el brasiler va marxar per sorpresa al PSG l'agost del 2017 i ha condicionat ara els plans de l'entrenador a l'inici de LaLiga des que el davanter va anunciar la seva intenció de deixar París i tornar al Camp Nou. Els blaugranes han descomptat cinc punts sobre nou mentre acabava una sèrie que anuncia la seva represa pel gener del 2020.\nAvalades pel desig del nucli dur del planter, i especialment de Messi, les negociacions del Barça amb el PSG han condicionat la política esportiva i les alineacions de Valverde. A canvi del 10 del Brasil, l'entitat blaugrana i la francesa van jugar amb fins a quatre futbolistes possibles de ser canviats: Dembélé, Umtiti, Todibo i Rakitic. El croat va passar sorprenentment de ser el jugador més utilitzat el curs passat amb Busquets –54 partits– a disputar només 45 minuts a Bilbao; Umtiti i Todibo ni s'han estrenat i Dembélé està lesionat, com Messi i Luis Suárez.\nDembélé, a qui el president Bartomeu va qualificar com a “millor que Neymar”, es va negar a ser cedit i, alhora, el club no ha pogut traspassar Rakitic al PSG ni a la Juve tal com tenia intenció de fer per alleugerir la plantilla i rebaixar una massa salarial que es preveu al límit a l'espera de l'informe de LaLiga.\nRafinha, al Cèltic\nL'única sortida que ha funcionat és la de Rafinha, prestat al Celta –assumeix la seva fitxa i el possible pagament d'1,5 milions per variables–, prèvia renovació amb el Barça. La delicada situació econòmica desaconsellava l'operació Neymar de la mateixa manera que la seva incorporació no era una necessitat per Valverde.\nLes seqüeles, però, són importants per a l'entrenador, que haurà de resoldre els dubtes sobre Rakitic i l'excés de migcampistes (set) en un grup ja massa ampli per al seu gust; recuperar Dembélé –va augmentar la seva situació de precarietat després de saltar-se el protocol mèdic–; gestionar la participació d'Umtiti i Todibo; i, a més, decidir-se pel lateral dret entre Semedo i Sergi Roberto. El lusità va ser declarat intransferible al PSG mentre Valverde apostava pel català com a interior fins al descans a El Sadar. Marxa enrere, retorn al principi, amb Sergi Roberto de 2.\nA Semedo, excel·lent en les correccions pel seu bon físic, li costa llegir el partit i entendre el joc de posició del Barça. Tot i que Valverde ha mantingut la mateixa defensa –l'única línia que no ha tocat– no es corregeixen els problemes estructurals, visibles als laterals; l'equip pren rematades fàcils i ha encaixat cinc gols en tres partits: Athletic, Betis i Osasuna. La saga cedeix quan el bloc no pressiona en camp contrari, circumstància per la qual es requereix la complicitat dels mitjans i de la davantera, actualment condicionada per les absències de Messi, Luis Suárez i Dembélé i reactivada per les bones aportacions de Carles Pérez i Ansu Fati, un juvenil de 16 anys beneït per Messi i assessorat per Rodrigo, el germà del 10.\nMés delicat és l'encaix de Griezmann, tan estèril en pista contrària com decisiu al Camp Nou, ara mateix situat com a 9. Al francès li costa encaixar en la formació, i també a l'incorporat De Jong. A l'holandès, que va funcionar com a mig centre a Sant Mamés en absència de Busquets, li costa encara activar-se com a volant mentre s'espera a conèixer el tercer migcampista pel qual apostarà Valverde. La bona actuació d'Arthur a El Sadar durant 40 minuts avala al trio De Jong-Busquets-Arthur. Un tercet que de cap manera va saber tenir la pilota ni tancar el partit després de l'1-2.\nOsasuna i Athletic van saber pressionar el Barça. No és cap novetat si es té en compte que els blaugranes, abatuts a la final de Copa i a Anfield, no guanyen en camp rival a LaLiga des del 23 d'abril a Vitòria (0-2). A l'equip li costa reaccionar, tot i que Valverde ha agitat l'alineació per necessitat o per convicció, mediatitzat també per unes gires de pretemporada que han deixat fora de joc les seves figures, i especialment Messi. L'esperança és que el Barça s'ordeni i recuperi el sentit del joc quan torni Messi contra el València.\nAra ja ha passat per tres estats d'ànim després de tres resultats diferents: preocupat a Bilbao, eufòric amb el Betis i desconcertat a Pamplona. Ha deixat de ser un equip fiable a LaLiga. La brega al vestuari de Pamplona durant el descans i la intervenció final de Piqué, que va demanar “unitat” sense especificar les parts enfrontades, escenifiquen la inestabilitat al Barça provocada, en part, pel serial Neymar.\nEls capritxos del brasiler tornaran a l'hivern després d'alimentar l'estiu a Barcelona, Madrid i París davant la indiferència de Londres. La Premier es mostra curiosament indiferent al sensacionalisme del 10, que cobra 30 milions al PSG i que va ser taxat en 300 milions per l'emir de Qatar. Un pagament impossible per a un club que “va arribar amb les mans gairebé buides” com va escriure Le Parisien en referència al Barça. Caldrà veure el cost del desgast, per desgràcia de Valverde.


General | Escola Bressol Municipal Giravoltes | Pàgina 2\nPublicat el 29 juny 2019 per Escola Bressol Municipal Giravoltes\nProposta de sessió de pintura fluorescent amb llum ultraviolada perquè puguin gaudir al màxim de tota la màgia i color que aquest tipus de proposta genera. La primera reacció dels infants és observar l’espai, la pintura i pintar d’una manera individual. Alguns … Continua llegint →\nFANG AMB EL COS\nPublicat el 26 juny 2019 per Escola Bressol Municipal Giravoltes\nProposem als infants explorar amb el seu cos i que puguin descobrir diferents sensacions com resultat d’experimentar amb el fang. Tenen l’opció de manipular-lo amb les mans i amb d’altres parts del cos. Comencen tenint a l’abast només el fang i mica en … Continua llegint →\nPINTURA AMB EL COS\nPublicat el 20 juny 2019 per Escola Bressol Municipal Giravoltes\nAmb papers de diferents textures i pots de pintura de diferents colors, els infants han anat descobrint la petjada, empremta, colors… Amb ajuda dels altres o de manera individual, també han anat experimentant amb el seu propi cos; sensacions que … Continua llegint →\nOLIS NATURALS (romaní i espígol)\nPublicat el 20 maig 2019 per Escola Bressol Municipal Giravoltes\nCom a part del projecte d’Escola “Espais exteriors” tenim tot el que es refereix a conèixer i plantar algunes herbes aromàtiques… Hem plantat, entre d’altres herbes, romaní i espígol i l es hem deixat assecar i les hem desgranat; ara … Continua llegint →\nPublicat el 23 abril 2019 per Escola Bressol Municipal Giravoltes\nCelebrem aquest dia anant a la plaça de la Joventut de Canovelles a mirar les paradetes de llibres i roses amb els infants de les estances de grans. Aprofitem i comprem alguna rosa, també per les estances de petits.\nGAUDIM DE LA PLUJA\nPublicat el 20 abril 2019 per Escola Bressol Municipal Giravoltes\nQuan plou, l’espai exterior es converteix una vegada més en un entorn ple d’aprenentatges. Possar-se el peto, calçar-se amb les botes d’aigua i sortir fora, no només ofereix als infants una proposta per gaudir-ne d’ella, sinó que a més, mitjançant … Continua llegint →\nDINAR A L’ESPAI CONGOST\nPublicat el 5 març 2019 per Escola Bressol Municipal Giravoltes\nDesprés de gaudir d’un matí ple de joc i moviment a l’Espai congost i d’acomiadar als companys i companyes que marxen a casa, és el moment de fer la preparació per dinar en aquest meravellós espai envoltat de natura. La … Continua llegint →\nSESSIÓ DE ROBES (Colors de tardor)\nPublicat el 17 novembre 2018 per Escola Bressol Municipal Giravoltes\nInfants grans i petits gaudeixen del joc amb robes de colors de tardor; és un moment per gaudir i compartir emocions. Establim vincles afectius a partir de la psicomotricitat relacional. Acompanyem la sessió amb un ambient càlid amb poca llum … Continua llegint →\nPublicat el 23 octubre 2018 per Escola Bressol Municipal Giravoltes\nAvui la Castanyera visita tots infants de l’Escola; porta a cada estança una cistella amb fruits de tardor i unes faldilles i mocadors perquè els infants es disfressin i ballin al ritme de la seva cançó.\nPublicat el 20 setembre 2018 per Escola Bressol Municipal Giravoltes\nAquest mes de setembre iniciem un nou camí amb infants i famílies, que han dipositat la seva confiança en la nostra escola, algunes ja venien el curs passat i d’altres comencen aquest, Són dies d’expectació, de neguit, d’abraçades, de retrobaments, … Continua llegint →


Amics per sempre – Jordi Salvadó Rius\nPublicat perjordisalvadorius 05/11/2017 23/06/2020 Publicat enarticles NW REVISTA DE REUS, general, reusEtiquetes:alzheimer reus, down tarragona, fundació esclerosi múltiple, fundació reddis, gato pérez, marinada, peret, pescaílla, reus, rumba, rumba catalana, rumba reus, teatre bartrina\nLa Rumba Catalana ens mostra el camí, ella té molt poder. El passat mes de setembre va tenir lloc el 1r Festival de Rumba Catalana de Reus, emmarcat dins la Capitalitat Catalana de la Cultura. Sembla que per fi estem fent justícia als nostres tresors musicals d’arrel, malauradament massa amagats de vegades, com si ens n’avergonyíssim. Com si no ens fes massa gràcia que Rumba Catalana sigui sinònim de paios i gitanos agermanats, de Peret i Pescaílla, de “Gitana hechicera” i de “El mig amic”, de cultura catalana i espanyola anant de bracet, marabú!\nAi, ai, ai! Aquella dualitat que vivim els catalans en general i els de Reus en particular. Que ens permet dir el bon dia en una llengüa i renegar en una altra. Gaudir d’un menjablanc després d’un plat de pernil de Guijuelo, saboreando! O la bipolaritat tan ganxeta d’animar al Barça a la Champions de futbol, mentre donem suport al Reus Deportiu d’hoquei en la mateixa competició. La Rumba Catalana, vaja, música tradicional i popular, patrimoni cultural de Catalunya… que s’anomena catalana i que sovint cantem en castellà, aire!\nPer sort, però, ens fan arribar que aquest 1r Festival no quedarà en flor d’un dia i que hi haurà continuïtat, un cop passada la Capitalitat Cultural, ole con ole! Que no ens passi com el primer i únic Festival “Reus és Flamenc”, que el Julio Ponzoa ens va regalar el 2014 i que va quedar en un miratge. Sembla que aquest cop, sí. La Rumba Catalana és a Reus per quedar-se, seguint el camí que ens marquen els incansables activistes del CRAC de la mà d’en Peret Reyes, enguany amb la tercera edició del ja clàssic “Vermut rumbero” del carrer Aleus, marcha, marcha!\nI no acaba aquí la cosa, que Reus és Rumba, tururú! Al concert de 25è Aniversari de la Fundació Reddis, el passat 8 de setembre al Bartrina, una coral amb cantaires d’entitats tan diverses com l’Associació Alzheimer, Down Tarragona, Fundació Esclerosi Múltiple o la residència Marinada, per citar-ne només alguns, tots ells van acabar amb una platea corejant “Amigos para siempre”. Sense complexes, sabor!\nPerquè tots tenim al cap les melodies i lletres de “Sarandonga”, “El meu avi”, “Una lágrima cayó en la arena” o “Volando voy”. Perquè som així, aiguabarreig, i ens diuen nacionalistes, i ens diuen excloents, i ens diuen que estem dividits, però la realitat ens demostra que a Catalunya ho és pel Cat a la matrícula i pel Gato a la ràdio; pels Manel i Los Manolos, per la gralla i pel cajón. I ole, aire, sabor! Si ens acabem separant, si no se pué aguantar… serà perquè ho vol el poble. Lliure i sobirà. I seguirem sent amics, per sempre.


Convivint amb SEGRE\n© Joan Ramon Zeballos\nLa meva vida des que vaig arribar a Lleida i al diari SEGRE van pràcticament de la mà. Enguany se celebren els 35 anys del diari i 20 de la seva edició en català. Jo vaig arribar a Lleida l’octubre de 1987. Arribava a aquesta ciutat per a mi totalment desconeguda i començava a treballar com a professor interí d’alemany a l’EOI. Així vaig començar una nova vida intensa i apassionant. Al cap de pocs anys em vaig trobar amb la grata sorpresa que Santi Roig em convidava a les tertúlies de SEGRE Rà- dio. Aquí va començar la meva relació directa amb el Grup SEGRE, ja que després seria Juan Cal qui em convidava també a escriure al diari amb una columna pròpia: La Talaia.\nEn la meva columna ja he escrit uns 300 articles i aquest aniversari és un bon moment per agrair de tot cor la fidelitat de la gent que em llegeix cada dos diumenges. En aquests 30 anys, aquell noiet que va arribar a Lleida sense conèixer ningú, va passar de professor d’alemany a secretari de l’EOI i després a director del centre durant 17 anys, càrrec que vaig deixar per presentar-me com a cap de llista per CiU a les municipals del 2011.\nEl meu pas per la Paeria va ser una experiència impagable a tots nivells. Van ser difícils i intensos. Però l’objectiu inicial que ens và- rem marcar, el vàrem mantenir fins al final del mandat: intentar que la gent de Lleida patís el menys possible els efectes de la brutal crisi. Però tot i aquest canvi radical en la meva vida professional, la relació amb el SEGRE no només no es va acabar, sinó que es va incrementar per la constant relació que acostuma a haver-hi entre polítics i mitjans de comunicació. Ara he tornat a les aules, però sense oblidar mai el meu compromís amb la ciutat, el país i la seva gent. Els temps que patim crec que així ho exigeixen. Des de la meva Talaia continuaré reflexionant, criticant i opinant sobre tot allò que afecta la ciutadania i també explicant els meus viatges i apropant la cultura alemanya a Lleida. Espero que continuem junts, diari, lectors i jo, molts anys més!


Els centres d'alimentació de Juan Roig adapten una vegada més les seues hores d'obertura i tancament per a les noves necessitats de la desescalada\nLa cadena valenciana Mercadona ha anunciat un nou canvi d’horari dels seus supermercats. Concretament serà una ampliació d’un hora més i aquesta començarà a aplicar-se a partir del pròxim dilluns 1 de juny. La data triada podria coincidir amb el primer dia de la Fase 2 en la Comunitat si ho permet Sanitat.\nSegons el comunicat, el nou horari serà de 09.00 a 21.00 hores. Cal recordar que fins ara Mercadona està obrint de 09.00 a 20.00 hores, un horari reduït a causa de la pandèmia.\nA més, des de l’empresa de Juan Roig ja han assenyalat que l’horari continuarà adaptant-se a les circumstàncies de la crisi del coronavirus. No obstant això, han remarcat que aquests canvis es comunicaran amb antelació a cada moment.\nAPOSTA PER LA PROTECCIÓ DE CLIENTS I TREBALLADORS\nL’adaptació dels horaris és només una de les moltes mesures preses per Mercadona durant la pandèmia. Cal recordar que el passat 23 de març es va procedir a la instal·lació de mampares de metacrilat en les caixes. L’objectiu era reforçar les mesures de seguretat i salut de clients i treballadors.\nAixí mateix, Mercadona va adoptar mesures internes per a reforçar la seguretat dels seus empleats. Entre elles va destacar la lliurament de ulleres de protecció ocular i utensilis d’higiene i prevenció. Igualment, va reforçar els processos de desinfecció i neteja diaris en totes les seues instal·lacions.\nTambé va procedir a la instal·lació de gel desinfectant i paper per als clients. Així mateix, es va adoptar la mesura de ús obligatori de guants que la companyia va posar a la seua disposició en els accessos als supermercats.\nTotes aquestes mesures continuen actives des de Mercadona per a col·laborar i fer front a la crisi sanitària d’Espanya. Des de l’empresa preguen als seus clients la màxima col·laboració en el compliment d’aquestes mesures per a frenar l’avanç del coronavirus.


Casa Rural La Jara La Codosera Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCalle Teniente de Regulares Gerardo Gomez, 16, La Codosera, La Codosera, Espanya, 06518 - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa Rural La Jara\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a La Codosera, no busqui més enllà de Casa Rural La Jara. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCasa Rural La Jara també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a La Codosera. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, sala d'estar per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quina sigui la seva raó per visitar La Codosera, el Casa Rural La Jara és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Casa Rural La Jara de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (7) Parelles (7) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (1)


Pablo Rosal - Sala Beckett\nPablo Rosal va néixer a Barcelona el tres de juny del vuitanta-tres. Es va llicenciar en Humanitats amb molta alegria i tot seguit va estudiar gairebé per sorpresa Direcció i Dramatúrgia a l’Institut del Teatre de Barcelona.\nAllà va fer grans amics que el conviden a actuar en múltiples espectacles: Xavier Martínez (Cabaret Íntim, Les veus en el temps, La sala blanca, etc.), Ferran Dordal (Souvenirs d’egotisme, Memòries del temps de la immaduresa…), Joan Fullana (El paseo de Federico, Pessoa, o que turista debe ver…) i Àlex Serrano i Ferran Dordal (MAD), entre altres.\nEscriu. I hi troba un gran gustet. Ha escrit i dirigit Anita Coliflor, representada amb gresca i xerinola arreu, El día antes de la flor i La Trilogía del Poeta. Ha escrit un llibre titulat Teoría General del Texto i un poemari, Yo no decide. No recorda dates o no vol satisfer el temps cronològic. Tot això que ha fet no és veritat. En aquests moments pensa en tu.\nAl 2020 es troba en gira amb l’espectacle Kingdom i duent a terme la producció de la pel·lícula que ha produït, coescrit i que interpreta anomenada Un trabajo y una película, dirigida per Xavier Martínez, que ha passat pels festivals internacionals de Xangai i El Caire.\nEn aquella altre dimensió, el 29 d’abril de 2020, es disposava a estrenar l’espectacle Los que hablan, del que és autor i director, que produeix el Teatro del Barrio i que compta amb la interpretació d’Andrés Lima i Luis Bermejo.\nCombina la tasca artística amb la pedagògica: és professor de secundària de llengua i literatura castellanes i de teatre a l’escola Aula Escola Europea des del 2012.\nÚltimament ha dut a terme ajudanties de direcció en el Teatro Abadía sota la batuta de Carlos Aladro i Carlota Gaviño i busca la manera de produir diversos dels seus darrers textos: Esperaban los guardas, El ballet de Rocío Ahumada o El Festín de los apartes.\nA la Sala Beckett, d’aquest autor s’hi ha pogut veure Monsieur Apeine quiere hacer amigos (Balada conversacional) el 2013.\nClub de lectura d''Asesinato de un fotógrafo' de Pablo Rosal


VJ1207 - Cultura Visual i Mitjans de Masses\nE17 - Coneixement de la complexitat de la imatge i els seus contextos històrics i socials, que habilite per a la formulació d’interpretacions i anàlisis crítiques en la cultura mediàtica contemporània.\nG08 - Raonament crític.\nE17, G08 - Reconèixer, a través de la reflexió i el debat, el paper de les variables culturals en la construcció de les imatges i la dimensió representacional de les imatges en la societat contemporània, així com el seu caràcter de constructe cultural i el seu estatut convencional.\nE17, G08 - Comprendre la complexitat de la imatge en el seu context social, polític, econòmic, ideològic i estètic, així com les variables culturals i tecnològiques que determinen la seua recepció pels públics actuals.\nE17, G08 - Analitzar críticament imatges i textos audiovisuals, atenent els elements contextuals, d’emissió, de recepció i a les condicions materials dels missatges icònics, amb especial atenció a la forma de l’expressió i a la manera en què es relaciona amb la forma del contingut.\nE17, CG08 - Reconèixer les característiques específiques de les diferents classes d’imatges que conformen la cultura visual contemporània.\nE17 - Conèixer les principals aproximacions a l’estudi de la imatge i a l’anàlisi dels textos audiovisuals des de múltiples perspectives.