Finalitza l’alerta per l’onada de calor però continua el risc d’incendi | Diari Maresme\nFinalitza l’alerta per l’onada de calor però continua el risc d’incendi\nPer Redacció , a Societat 21 d'ag. de 2009\nEl Centre de Coordinació Operativa de Catalunya (Cecat) va desactivar ahir dijous, a última hora de la tarda, la fase d’alerta del Pla de Protecció Civil de Catalunya (Procicat) per l’onada de calor.\nMalgrat que les previsions indiquen aquest lleuger descens tèrmic, continua havent-hi un alt risc d’incendi forestal. Per aquest motiu, Protecció civil manté la fase d’alerta de l’Infocat i ha amplicat la restricció de les activitats a les zones forestals. Per la seva banda, la Direcció General de Medi Natural del Departament de Medi Ambient i Habitatge ha ampliat l’àmbit territorial on s’han denegat les autoritzacions de fer foc i prohibeix les activitats de risc d’incendi, els treballs que generin restes vegetals i les activitats recreatives en zona forestal del Maresme i d’altres comarques catalanes.


Montserrat i Sitges - Busplana\nUna excursió inoblidable per conèixer un dels llocs de culte més destacats de Catalunya. Una vegada haguem arribat a la part superior de la muntanya, visitarem la basílica de la Verge de Montserrat, declarada patrona de Catalunya, on podrem participar de les pregàries i sentir el cor més antic d’Europa. Gaudirem d’una projecció audiovisual en 3D que narra la història del monestir i la vida monàstica. A més, podrem degustar licors de fins a 4 sabors diferents, elaborats segons les antigues receptes dels monjos. Després d’aquesta degustació, podrem passejar entre la natura, visitar la cova on es va trobar la imatge de la Verge, tastar i adquirir productes artesans com ara formatges, fruits secs... Continuarem la visita i ens dirigirem a Sitges, poble costaner del litoral mediterrani conegut per ser el lloc de vacances de l’aristocràcia i l’alta burgesia barcelonina. Avui dia, Sitges ha esdevingut un indret cosmopolita i un referent cultural pels diversos actes culturals que s’hi celebren (festival de cinema, art...). Durant la visita guiada per la part antiga, trobarem muralles antigues, l’església, la casa del pintor Santiago Rusiñol, el Palau Maricel, el museu de la família Bacardí... En acabar la visita, podrem passejar pels carrers de la localitat, comprar o descansar a la vora del mar.\nNIÑO 34.11 €


La CUP de Girona reclama que es revisi el nomenclàtor de la ciutat - Diari de Girona\nLa CUP de Girona reclama que es revisi el nomenclàtor de la ciutat\nEl grup municipal de la CUP- Crida per Girona ha presentat una moció perquè es debati demà al vespre sobre el nomenclàtor de la ciutat. La formació recrimina a l'alcalde, Carles Puigdemont, que hagi "incomplert" en dues ocasions el compromís d'iniciar una revisió del nomenclàtor.\nEl grup municipal apunta que el primer incompliment prové d'un acord verbal fet en el marc del ple municipal del passat juliol, ara fa just un any. La segona vegada correspon a un acord del ple municipal del passat abril, en el marc d'una moció presentada per la Xarxa Dones Girona.\nEn aquesta ocasió, la moció de la formació independentista gironina reclama que com a molt tard durant el mes de setembre s'impulsi una comissió que proposi un revisió del nomenclàtor orientada, almenys, a rectificar el desequilibri actual entre els noms de carrers i places corresponents a homes i dones, i també a eliminar noms i cognoms vinculats al franquisme.


Aiguats de 1982. Una de les pitjors tragèdies que ha viscut el país. Les intenses pluges i el desbordament del riu Valira van destrossar les parròquies\nLa pala d'una excavadora servia per rescatar persones atrapades\nActualitzada 05/11/2018 a les 10:03\nEra diumenge 7 de novembre, un dia més de pluja durant la tardor. “Estava a la Seu i recordo que plovia, però no tenia importància. No pensàvem que allò pogués esdevenir una tragèdia” recorda Joan Massa, secretari general del Copríncep episcopal en aquella època. Ell, com d’altres autoritats, va esdevenir protagonista d’una de les pitjors vivències que ha viscut l’Alt Urgell i Andorra: els aiguats del 1982. “Cinc o sis persones havien quedat atrapades al teulat d’una granja de Montferrer i l’alcalde de la Seu, Amadeu Gallart, em va trucar per si podia contactar amb els serveis del copríncep francès, ja que els helicòpters de la Generalitat i els que hi havia a Saragossa no podien volar perquè era de nit” recorda.\nMentrestant, al Principat les intenses pluges també s’havien convertit en torrencials i, per les contrades d’Escaldes, el riu es va desbordar amb una forta rierada que va baixar per l’avinguda Carlemany. A Andorra la Vella, l’aigua que circulava per la cruïlla entre els carrers Riberaygua, la carretera general i el carrer Camp Babot, s’enduia vehicles i objectes que trobava al seu pas, provocant un aïllament total entre la capital i Escaldes. L’Hiper Andorra es va inundar i va arrossegar les mercaderies que es trobaven a l’interior, mentre els treballadors eren al segon pis de l’edifici. A Encamp, l’aigua es va emportar la seu del comú i el Pas va restar incomunicat tant amb França com amb Andorra. Ordino va patir múltiples destrosses, com el pont d’Ansalonga.\nPerò sens dubte, la Massana va ser la zona que més danys va patir amb l’explosió d’una cisterna de gas de l’empresa Andorgaz, que va provocar la mort d’Amadeu Rossell, qui intentant protegir la parròquia d’un desastre pitjor va ser víctima de les flames al tancar les vàlvules de la instal·lació. “Quan va arribar l’helicòpter a l’aeroport de la Seu de rescatar les persones del teulat ja sabíem que hi havia hagut l’explosió de gas” afirma. El secretari va pujar a l’helicòpter, tot indicant el camí cap a Andorra. Les imatges foren tan impactants que 36 anys després encara les recorda. “Vam arribar molt aviat a Andorra. El panorama era molt trist, la carretera havia desaparegut i només quedaven trossos. Era fosc i l’aigua ocupava una gran amplada. L’helicòpter anava d’esquerra a dreta i recordo anar amb la galta enganxada al vidre. Eren imatges que em van corprendre molt, dantesques. El riu havia anat fins a l’altre costat” lamenta.\nL’helicòpter va aterrar en una inundada Santa Coloma, on estava l’hospital, per tal de poder traslladar Rossell fins a Barcelona. “Amb ell havia de viatjar un metge i una infermera, per tant l’Angelines Tarradelles, dona de l’Amadeu, i jo vam haver de baixar a peu fins a Sant Julià per la carretera nacional, agafats a unes grans cordes que havien posat els bombers i la policia al costat dels edificis, ja que la vorera era molt inestable” rememora el secretari episcopal. Una vegada a l’entrada de la parròquia laurediana, familiars de Rossell els van recollir amb un “jeep”. “Anàvem amb el cotxe per la Rabassa i Bescaran, saltant per la muntanya. A mi em van deixar a la Seu, i ella va baixar fins a Barcelona, on al cap d’uns dies (o l’endemà, no recordo bé) va morir el seu marit” explica Joan Massa.\nLa devastació va deixar diversos morts. El país va trigar una setmana a recuperar la normalitat i es va haver de fer una gran aportació econòmica per a la reconstrucció dels desperfectes. Les mesures que les institucions van haver d’emprendre foren ràpides, destinant les primeres inversions a netejar les runes als carrers, refer la xarxa de carreteres i d’enllumenat públic, i l’apuntalament d’alguns edificis. També fou de gran rellevància l’ajuda de l’exèrcit espanyol, que en contacte amb el cònsol major d’Andorra la Vella, Joan Samarra (ja que el Cap de Govern, Òscar Ribas, era a Suïssa per uns actes) va enviar grans helicòpters com a pont entre la Seu i el camp de futbol de la parròquia per traslladar persones i subministraments. “En aquell moment es va veure la importància que suposa tenir un aeroport” afirma.\nLa canalització del riu va ser un treball secundari que fins a l’any 1984 no es va posar en marxa perquè va comportar la realització d’estudis molt acurats per part d’enginyers i tècnics en el camp de les obres públiques. “Els aiguats són fenòmens que els geòlegs diuen que passen cada 100 o 150 anys. És impressionant la immensitat de l’aigua, les dificultats que crea i la força que té” conclou Massa.


LA CRISI OPIÒDICA ÉS OFICIALMENT UNA EMERGÈNCIA DE SALUT PÚBLICA: AIXÒ ÉS EL QUE SIGNIFICA - QÜESTIONS - 2019\nLes Dones De Moda Del Club Qüestions 2019 La crisi opiòdica és oficialment una emergència de salut pública: això és el que significa\nBluvertigo - La Crisi (videoclip) (Juliol 2019).\nPodeu haver escoltat el terme "crisi opioide" en els últims anys, a mesura que més i més persones a través dels Estats Units es tornen addictes a analgèsics i heroïna que formen hàbits. El New York Times l'ha anomenat la "crisi de les drogues més mortífera de la història americana". "Amb les morts en un fort augment, el president Trump va anunciar avui una emergència de salut pública per tractar de fer front a la crisi a nivell federal.\nAbans d'una audiència a l'East Room de la Casa Blanca, el president va declarar: "Com a nord-americans, no podem permetre que això continuï. És hora d'alliberar les nostres comunitats d'aquest flagell de l'addicció a les drogues. Mai ha estat així. Podem ser la generació que posa fi a l'epidèmia d'opiacis. Podem fer-ho."\nAnunciant que creu que la nostra generació pot ser la de" posar fi "a la creixent marea de l'addicció a opiacis, Trump va dir que dirigirà a totes les agències federals que pugui per a una major execució de drogues i que vinculi la muralla fronterera dels Estats Units i Mèxic s'ha planificat amb els esforços per frenar l'entrada de drogues il·legals als Estats Units.\nEl president suggereix que el major perill que enfronten els nord-americans drogodependents és l'heroïna que es contraban il·legalment a peu a la frontera entre els Estats Units i Mèxic. No obstant això, el principal culpable d'aquesta crisi de l'addicció a les drogues prové de la sobreprestació d'analgèsics narcòtics.\nEls Centres de Control de Malalties informen que mentre que l'heroïna sobrecàrrega continua sent alta (més de 15.000 morts el 2016), els medicaments prescrits naturals i sintètics van matar a més de 14.000 nord-americans en el mateix període de temps. Molts pacients que es tornen addictes als analgèsics opioides prescrits legalment es converteixen en usuaris d'heroïna; el narcòtic il·legal és més econòmic i potent.\nEl CDC també informa que, el 2016, els metges eren tres vegades més propensos a prescriure hàbits que formaven opioides com a medicació per al dolor que el 1999, que ha creat un tren de l'addicció a tot el país.\nEl president va anunciar que, en endavant, les farmàcies hauran de lliurar al màxim els opioids de prescripció de més de set dies. Invocant al seu germà, Fred Trump, que va morir a causa de complicacions per l'addicció al'alcohol, el president va dir: "Si podem ensenyar als joves a no prendre drogues, simplement no per portar-los… per no començar, llavors és molt fàcil no prendre'ls."\nEl pla té la intenció d'utilitzar fons del Fons d'Emergència de Salut Pública, que segons sembla suposen només $ 57,000. A l'agost, Trump va anunciar que havia planejat nomenar aquesta Emergència Nacional, que hauria desencadenat el finançament federal. a les arques estatals per ajudar a aturar aquesta epidèmia.\nEs demana una emergència nacional de salut en intervals de 90 dies, el que significa que aquest serà renovat al gener. Sota aquest pla, els diners que són disponibles actualment es connectaran amb més facilitat a les clíniques per ajudar-los en el tractament.Tot i això, la utilització d'aquests fons recentment publicats pot trigar més enllà dels 90 dies que aquesta declaració cobrirà.\nEls funcionaris de l'Estat parlant amb Polític poc després de l'anunci del president van dir que el pla, tal com es proposa, està molt per sota del que realment es necessita. En el passat, els experts en addicció en el terreny han demanat una major comprensió de exactament per què les persones prenen aquests fàrmacs, així com la manera de protegir-los amb un accés més senzill a la naloxona, un medicament semblant a metadona que no es formen hàbits i poden invertir una sobredosi, impedint que es torni mortal.\n"Hi ha algunes mesures en el paquet que suggereixen que els estats podrien canviar els diners del VIH a la crisi opiáceo, però el fet és que els pacients que pateixen la crisi opioide també tenen altres problemes de salut", Tiffany Kaszuba, diputat director de la Coalició per a la Finançament de la Salut va dir a Polític. "Ni tan sols està robant a Peter perquè pagui a Paul més. Està robant a Peter per pagar a Peter."\nViu vostè en un estat amb una alta instància d'addicció a opiacis? Conta'ns sobre això @FeminineClub.com!


Adrián Candamio, màxim golejador de l’Ok Lliga Plata, tercera incorporació\nDiversos equips del CP Vilafranca han jugat les fases finals\nCP Vilafranca Vilafranca del Penedès 11-06-2019 11:26 Lectures 590\nAdriàn Candamio vestirà la camiseta del Cafès Novell la propera temporada. Eix\nEl Cafès Novell Vilafranca ha incorporat per la propera temporada al jove jugador gallec del Liceo, Adrián Candamio de 23 anys, que enguany ha estat el màxim golejador de l’OKlliga Plata amb 38 gols en 24 partits. L’Andrián és un jugador crescut i fet a les categories base del Liceo, quan va arribar a l’edat sènior, va anar a jugar un any al CP Cerceda a l’Oklliga, posteriorment també va vestir la camiseta del Shum Maçanet ara farà dos anys, però va tornar a casa seva, per jugar la lliga gallega i poder pujar a l’OKlliga Plata amb el Liceo B, on no només va aconseguir l’ascens la temporada 16/17, sinó que també, enguany, ha jugat la Copa de la Princesa i ha estat el màxim golejador de la categoria. Ara l’Adrián, ha acceptat l’oferta dels de la Capital del Vi, per l’ambiciós projecte, ple de cares joves i amb ganes d’aconseguir grans fites. Ara només ens queda veure’l vestit de curt amb la samarreta blava del Patí.\nAquest cap de setmana s’han disputat diverses competicions on diversos equips del CP Vilafranca hi han pres part. Així el FEM 16 va disputar la F4 de la Copa Federació, però va perdre a les semifinals amb el Cerdanyola. El Pre-benjamí Iniciació jugava la Copa Barcelona, però es va trobar amb el Sant Feliu a semifinals que el va eliminar. El tercer equip en disputar una competició era el Benjamí A que jugava pel Campionat de Catalunya i va quedar classificat en setena posició. A tots ells i elles felicitats per haver arribat a les fases finals!\nResultats del 7, 8 i 9 de juny\n1El Club Natació Vilanova arrenca la pretemporada amb nova junta directiva i “energies renovades”\n2El CPA Vilanova organitza un trofeu de patinatge artístic lliure individual\n3Recta final a les obres de la primera fase del pavelló de Canyelles\n4Llorenç del Penedès donarà el tret de sortida de la primera edició de la Volta Ciclista al Penedès\n6El nou annex al pavelló de “la Gamba” estarà enllestit dins el primer semestre de 2020\n7El Vendrell adjudica la redacció del projecte executiu per a la remodelació de la pista d’atletisme\n8La 8a Cursa de Sant Fèlix se celebrarà el diumenge 28 de juliol


Doctor Loscos Oftalmologia - Política de privacitat\nD'acord amb el que estableix la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, l'informem que les dades personals que s'obtinguin com a conseqüència de la recollida a través d'aquesta web, seran incorporades i tractades en els fitxers el titular és Jordi Loscos Arenas.\nL'Usuari garanteix que les Dades Personals facilitades a són veraces i correctes, fent-se responsable de comunicar a aquesta qualsevol modificació en els mateixos. La confidencialitat de les dades aportades pels nostres usuaris, aquesta garantida, i les dades seran emprada per facilitar la tramitació consultes, contactes i enviar informació sobre serveis que puguin resultar del seu interès.\nFinalitat i cessió de dades\nLes dades personals seran tractades amb la finalitat de gestionar, administrar i prestar els serveis que el Dr. Jordi Loscos Arenas ofereix als seus usuaris.\nD'acord amb el que estableix la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, l'informem que les dades personals que s'obtinguin com a conseqüència de la recollida a través d'aquesta web, seran incorporades i tractades en els fitxers el titular és Jordi Loscos Arenas. Tractament de les dades L'Usuari garanteix que les Dades Personals facilitades a són veraces i correctes, fent-se responsable de comunicar a aquesta qualsevol modificació en els mateixos. La confidencialitat de les dades aportades pels nostres usuaris, aquesta garantida, i les dades seran emprada per facilitar la tramitació consultes, contactes i enviar informació sobre serveis que puguin resultar del seu interès. Finalitat i cessió de dades Les dades personals seran tractades amb la finalitat de gestionar, administrar i prestar els serveis que el Dr. Jordi Loscos Arenas ofereix als seus usuaris. Ús de galetes La nostra web utilitza cookies, petits fitxers de dades que es generen en l'ordinador de l'usuari i que ens permeten obtenir la següent informació:\nL'usuari té l'opció d'impedir la generació de cookies, mitjançant la selecció de la corresponent opció al seu programa navegador. No obstant això, no ens responsabilitzem de que la desactivació dels mateixos impedeixi el bon funcionament de la pàgina.


Homenaje de la Falla Luis Lamarca-Velázquez a Paco Borja en su despedida - Cendra Digital.\nHomenaje de la Falla Luis Lamarca-Velázquez a Paco Borja en su despedida\nComunicado de la Falla Luis Lamarca:\nLa Falla Luis Lamarca i Velàzquez va fer la setzena i darrera visita al taller del nostre artista: Francisco Borja Ripollés.\n16 anys consecutius en què tota la Comissió s’ha enamorat de La Falla, la Plantà i d’Ell. Familiar, tranquil, afable, afectuós, perfeccionista, també bromista i… templao i guapet i per damunt de tot: molt bona persona.\nI en l’ombra però amb eixes mateixes qualitats, a més de la temprança, el punt de nervi perfecte i la sensibilitat, la seua dona, Tere, ocupa un lloc molt especial per a esta Falla perquè la coneixem i és adorable. Tants anys…hem vist créixer a les seues filles i en enguany passat, convertir-se en «Iaios».\nPaco Borja, ens ha fet il·lusionar-nos i implicar-nos durant 16 anys, en projectes que amb el seu art i saviesa ens han portat al més alt. No ens oblidem de la seu «colla» i entre ells, Xavi i Héctor, sempre amb un somriure en les seues cares. Gràcies per tots estos anys.\nAmb Paco hem comprés que #VullFalla és més que un hashtag. És «l´essència», un esbós transformat en: volum, color, equilibri, passió i art.\nDesprés d’una vida de treball, plasmada en tantes Falles per a recordar, arriba la seua merescuda Jubilació.\nFRANCISCO BORJA RIPOLLÉS, per sempre, tindràs un lloc privilegiat en la Falla Lluis Lamarca i Velàzquez, «la teua Falla»


Plataforma per la Llengua convoca el 3r Premi Martí Gasull - El Periòdic d'Andorra\nPlataforma per la Llengua convoca el 3r Premi Martí Gasull\nUn reconeixement a les persones o entitats que treballen cada dia en favor de la llengua\nPublicat el Dijous, 28 de gener de 2016 | 02:15 h\nEs diu que hi ha entre 5.000 i 6.000 llengües al món i el català ocupa la posició 88 en la classificació de llengües més parlades a escala mundial. Tot i així, a causa dels embats constants i aquest complex de llengua minoritària que tenen els parlants, cal que tingui certa protecció, d’aquí que sigui de vital importància l’existència d’una ONG del català: la Plataforma per la Llengua.\nLa Plataforma per la Llengua és una entitat que promou la llengua catalana a través de campanyes d’acollida lingüística perquè sigui un vehicle de cohesió social, sobretot per als nouvinguts. La seva tasca s’estén arreu dels territoris de parla catalana, amb una perspectiva transversal que engloba diversos àmbits. En el terreny més institucional, treballa perquè el català tingui un reconeixement internacional. És també fonamental el paper de l’entitat en la conscienciació lingüística dels ciutadans, mitjançant campanyes o bé amb l’edició de materials diversos.\nAixí mateix, intervé en l’àmbit empresarial i universitari, en el primer cas per tal de conscienciar les empreses; i en el marc de l’ensenyament per promoure la llengua als programes d’estudis superiors. Finalment, també actua perquè el català sigui una realitat als jocs i al cinema, dues de les assignatures pendents de la nostra llengua, per l’escassetat de productes que podem trobar al mercat.\nEndemés, la Plataforma per la llengua ofereix serveis de correccions i traduccions, així com també l’elaboració d’eines i materials de sensibilització a mida, en funció de les necessitats. Així mateix, s’imparteixen formacions en temes d’actituds i usos lingüístics en relació amb el marc legal.\nDes del gener del 2013, l’entitat convoca el premi “Martí Gasull i Roig a l’exemplaritat en defensa de la llengua”. La iniciativa vol atorgar un reconeixement a les persones o entitats que treballen cada dia en favor de la llengua catalana.\nUn cop s’obre el termini, els ciutadans poden presentar candidatures per proposar finalistes. Enguany, hi ha hagut 152 candidats, proposats per més de 300 persones. En una segona fase, el jurat, compost per 8 membres pertanyents de diversos àmbits culturals, va escollir els tres finalistes:\nBon Preu-Esclat. Aquesta xarxa de supermercats ha demostrat que és possible fer un ús habitual del català en el món empresarial, un exemple a seguir per les petites i mitjanes empreses del país que sovint aparten el català del món dels negocis.\nGrup Flaix. Des del 1992 amb dues emissores de ràdio (Flaix FM i Ràdio Flaixbac) adreçades a un públic sobretot juvenil, ha demostrat que la nostra llengua també es pot utilitzar amb normalitat de manera distesa, informal i desacomplexada.\nL’Associació de Treballadors Pakistanesos. Aquesta entitat es va crear el 2001 i des de llavors ha treballat per fer del català una llengua d’acollida per a la comunitat pakistanesa.\nFins al 31 de gener serà obert el termini de votació popular per escollir el guanyador a través del web: www.premimartigasull.cat. El dilluns 8 de febrer es coneixerà el guanyador a la cerimònia de lliurament del Premi al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona. El més votat s’endurà 3.000 euros en metàl·lic i un guardó creat per l’orfebre Joaquim Capdevila. En les edicions anteriors, van ser premiats l’Assemblea de Docents de les Illes Balears (primera edició) i Escola Valenciana (segona edició).


El Punt Avui - Gavet de la Conca\nEls resultats de les eleccions al Parlament a Gavet de la Conca\nRegadius en lloc de xalets\nEl Pallars Jussà aparca els somnis immobiliaris i aposta per l'agricultura\nImpulsen un pla de 1912 per estendre el regadiu a la Conca de Tremp\nUn home de 71 anys mor en bolcar el seu tractor al Pallars\nUn home va morir ahir a la tarda quan el seu tractor va bolcar mentre treballava en una parcel·la de la seva propietat a Gavet de la Conca (Pallars Jussà). La víctima tenia 71 anys i era veí de Sant...\nUn home de 71 anys mor en bolcar el seu tractor a Gavet de la Conca\nEl Pla d'Iniciatives de dinamització del Pallars Jussà ajudarà a crear 28 nous llocs de treball i consolidar-ne 162\nEl Pla d'Iniciatives de Dinamització Comarcal del Pallars Jussà ha ajudat a crear 28 nous llocs de treball i ha consolidar-ne 162. Aquest Pla és el segon any que es porta a terme i ha donat ajudes a un total de 14 projectes empresarials. En concepte de subvencions ha concedit 402.339 euros a 12 empreses i 86.206 euros a 3 Ajuntaments. Pel que fa a crèdits el Govern n'ha adjudicat a 10 empreses per valor de 972.112 euros. Les ajudes permetran l'ampliació de les instal·lacions, la modernització i la millora de la producció d'empreses de diversos sectors com l'agroalimentari o el ramader. Aquest Pla es porta a terme a les quatre comarques catalanes amb més necessitat de reactivació econòmica.


Anar a: [ Molí ] [ Molina ] [ Moline ] [ Molinos ] [ Molins d ] [ Moll ]\nTé més força frai Exemple, que deu sermons en el temple. (Antoni Pi)\nMolí, el (Mediona, Alt Penedès) Barri de Sant Joan de Mediona, a l'esquerra de la riera de Mediona.\nMolí, Francesc (Lleida, s XVI - a 1618) Jurista. Catedràtic de cànons a la Universitat de Lleida, on succeí el seu pare. Jutge de l'audiència de Mallorca fins que es retirà a Lleida. Autor, entre altres tractats, de De ratione docendi (Lleida, 1579) i Tractatus celebris et insignis de ritu nuptiarum (Lleida, 1617; Barcelona, 1618).\nMolí, punta del (Palamós, Baix Empordà) Cap de la costa, a l'extrem del promontori on s'asenta la vila, a llevant del port.\nMolí, vénda des (Formentera, Eivissa) Vénda de l'illa, a la parròquia de Sant Ferran de Formentera; comprèn la caseria des Molins i el nucli parroquial.\nMolí de l'Abat, el (la Pobla de Benifassà, Baix Maestrat) Masia i enclavament (2,67 km2), situats al sud del terme del Bellestar de la Tinença, al límit amb el de Rossell.\nMolí d'Espígol (Tornabous, Urgell) Poblat ibèric, que possiblement pertanyia a la tribu dels ilergets. Ocupa una àrea circular, lleugerament el·líptica, envoltada de muralles. Les excavacions arqueològiques hi ha identificat quatre fases: construcció de la muralla (darreries del s V aC), potser sobre un substrat anterior; planificació general del poblat (primera meitat del s IV aC); moment de continuïtat (s III aC); destrucció a causa d'un incendi (entre 218 i 195 aC) i posterior abandonament. Alguns autors creuen que es pot identificar amb Atanagrum', poblat destruït per G. Escipió durant la Segona Guerra Púnica (Liv. 21, 61).\nMolí de Vent, el (Perpinyà, Rosselló) Barri de la ciutat, al sud del nucli urbà, planificat durant el mandant del mere Pau Alduy, prop de la Ciutat Universitària. Té un conjunt de 3.200 pisos, en una àrea de 13 ha, en extensió constant. Als vessants del turó de la ciutadella hi ha edificis de quatre pisos, i als extrems del barri els més alts. L'arquitectura és inspirada sovint en els masos catalans. Hi ha espais verds, equipaments esportius i socio-culturals i hom hi ha instal·lat un annex de la Biblioteca Municipal.\nMolí del Fus, el (Alzira, Ribera Alta) Antiga caseria, al sud del nucli urbà.\nMolí d'Ondara, el (Benimantell, Marina Baixa) Caseria, al sud del poble.\nMolí i Serra, Domènec (Figueres, Alt Empordà, 10/oct/1933 - ) Escriptor, crític d'art, impressor i editor. Resident a Olot des del 1958. Guanyà el premi Olot-Missió de 1964. S'ha dedicat a l'estudi de diversos temes lligats a l'Empordà i, sobretot, a la Garrotxa: Decatrilogia (1970), Un núvol apretat per la tramuntana (1971), Olot, au de tardor (1974), Quatre visions de l'Empordà (1977), La nòria del temps a Olot (1978), Olot art (1980), A la recerca d'una cuina garrotxina (1982), Olot íntim (1985-87). Ha publicat estudis monogràfics d'artistes olotins: Pere Gussinyé (1980), Ramon Barnadas (1981), Josep Pujol (1985) i Xavier Viñolas (1985). Ha recopilat i editat Sis llegendes olotines, de Josep Berga i Boada.\nMolí i Torrelles, Manuel (la Portella, Segrià, 1936 - ) Manyà i pintor. Com a derivació del seu ofici, conreà esporàdicament la pintura fins al 1971, que decidí dedicar-s'hi plenament. Féu pintures i dibuixos de caràcter oníric que en certa manera recorden les composicions de Hieronymus Bosch i que gairebé sempre suggereixen ambients en descomposició.\nMolí Nou, el (Sant Boi de Llobregat, Baix Llobregat) Barri, situat al nord del centre urbà, prop de la carretera de Martorell, abans de la Ciutat Cooperativa. Hi ha l'Institut Psiquiàtric. Format per petites cases d'estiueig (1971), hom hi ha construït blocs d'habitatges.\nMolieres, vall de (Vall d'Aran) Circ glacial, situat a l'est del massís de la Maladeta i a l'oest del port de Viella, al límit amb la Ribagorça. La seva màxima altitud és el tuc de Molieres (3.010 m alt). Hi neix la Noguera Ribagorçana.\nMolig (Conflent) Municipi: 12,96 km2, 640 m alt, 212 hab (2012), (fr: Molitg-les-Bains). Situat a la vall del riu de la Castellana, afluent de la Tet, al límit amb la Fenolleda i al nord-est de Campome. El relleu és força muntanyós, amb clapes de bosc i algunes hectàrees de conreus de secà (cereals i fruiters). Hi ha força extensió de pasturatges, els quals donen suport a la ramaderia bovina, ovina i cabruna. L'economia del municipi és dominada fa anys per l'explotació de l'estació balneària dels Banys de Molig, d'aigües sulfuroses, de fama continental. La població ha sofert tanmateix un notable descens des de la fi del s XIX. Al poble hi ha les restes d'una antiga fortificació, dins les quals es troba l'església parroquial. Àrea comercial de Perpinyà. Ajuntament (en francès) - Turisme (en castellà)\nMolina, Feliu (València, 1660 – 1726) Frare franciscà. Publicà diverses obres religioses i una col·lecció dels seus sermons.\nMolina, la (Alp, Baixa Cerdanya) Estació d'hivern, a 7 km de la vila, situat a la capçalera del riu Alp, afluent del Segre, als vessants de la Tosa d'Alp i del Puigllançada, a l'oest del Puigmal. Té una notable infraestructura tant pel que fa a les instal·lacions com a la xarxa de comunicacions. Les pistes d'esquí es remunten fins als dos cims esmentats i el poble compta amb una destacada indústria hotelera i nombrosos apartaments i xalets.\nMolina, Pere Joan (Onil, Alcoià, 1694 - País Valencià, 1775) Frare franciscà. Exercí alguns càrrecs dins el seu orde. Sobresortí com a predicador. És autor de diversos escrits.\nMolina de Lletó, la (Alàs i Cerc, Alt Urgell) Important masia i caseria, dins la parròquia d'Artedó, prop de Lletó, a la confluència de diversos torrents que baixen del Cadí i formen el torrent de Vilanova.\nMolina de Ridolaina, la (Montellà i Martinet, Baixa Cerdanya) Masia, dins l'antic terme de Ridolaina.\nMolina i Alberó, Frederic (Barcelona, 1905 - Bunyola, Mallorca, 1981) Pintor. Estudià a l'Escola de Belles Arts. Ha viatjat molt per Europa, Amèrica i el nord d'Àfrica, tot celebrant amb èxit diverses exposicions. Té obres al Museu de Santa Maria de Ripoll.\nMolina i Casamajó, Francesc Daniel (Vic, Osona, 1812 – Barcelona, 1867) Arquitecte. Un dels darrers representants del corrent classicista. Entre altres projectes, féu el de la façana del teatre Principal, el de la plaça de Palau i el de la de Medinaceli, tots a Barcelona. Però la seva obra millor és la plaça Reial de la mateixa ciutat (1848-59).\nMolina i Ciges, Josep Maria (País Valencià, 1938 - ) Pintor. Va residir un quant temps a París i a Nova York. Ha exposat obres seves, tant individualment com col·lectivament, en diverses poblacions de l'estat espanyol. La seva obra, considerada en conjunt, té unes quantes etapes netament diferenciades, en què no solament es poden veure profundes variacions temàtiques, sinó encara canvis totals en la forma d'expressió.\nMolina i Foix, Vicent (Elx, Baix Vinalopó, 18/oct/1946 - ) Escriptor en castellà. Ha destacat principalment com a narrador: Museo provincial de los horrores (1970), La comunión de los atletas (1979), Los padres viudos (1984), La misa de Baroja (1994) i La mujer sin cabeza (1997). També ha conreat la poesia -era un dels novísimos de l'antologia de Castellet (1970)-, el teatre -Los abrazos del pulpo (1985), Juan Último (1192)-, el llibret d'òpera -El viajero indiscreto (1990) i La madre os invita a comer (1994)- i l'assaig cinematogràfic: El cine estilográfico (1993).\nMolina i Mateo, Joan Manuel (Jumilla, Múrcia, 4/ago/1901 – Barcelona, 20/set/1984) Anarquista. Conegut amb el pseudònim de Juanel. Pròfug, arribà a Catalunya el 1921 i s'uní a Lola Iturbe, futura activista de Mujeres Libres. El 1924 s'exilià a França, on fou secretari de la Federació de Grups Anarquistes de Llengua Espanyola (1926) i, com a tal, contribuí decisivament a la formació de la FAI el 1927. Tornà a Barcelona amb la Segona República, i fou secretari del comitè peninsular de la FAI i redactor de "Tierra y Libertad". De nou a l'exili francès després del 1939, fou el secretari general del Moviment Llibertari Espanyol, reconstruït el 1943, i posteriorment milità a la denominada CNT política. Retornà clandestinament a Espanya el 1946 i hi fou empresonat fins el 1952; i des d'aleshores fins el 1978 romangué exiliat a Tolosa, al Llenguadoc. És autor de Noche sobre España. Siete años en las prisiones de Franco (1958), El movimiento clandestino en España. 1939-49 (1976) i El comunismo totalitario (1982), a més de recopilar i traduir ¡España Libre! (1966), d'Albert Camus.\nMolina i Rodríguez, Manuel (Oriola, Baix Segura, 17/oct/1917 - Alacant, 29/des/1990) Escriptor. Ha estat impulsor decidit de les revistes poètiques "Intimidad poética", "Sigüenza", "Verbo", "Ifach" i "Bernia". Ha publicat els llibres de poesia Otoño adolescente (1943), Hombres a la deriva (1950), Camino adelante (1953), Versos en la calle (1955), Poemas (1958), El suceso (1960) i Mar del miedo (1962).\nMolinar (la Jana, Baix Maestrat) Despoblat.\nMolinar, barranc del (Alcoià) Afluent de capçalera del riu d'Alcoi, que neix al vessant septentrional de les serres de la Carrasqueta i dels Plans, corre profundament engorjat i conflueix amb el barranc de Barxell a la ciutat d'Alcoi.\nMolinar, es (Palma de Mallorca, Mallorca Occidental) Barri, vora la mar, a llevant del nucli urbà, al voltant des Portitxol. Comprèn les agrupacions de cases de can Pere Antoni, es Portitxol, es Primer Molinar, es Rotlet, es Segon Molinar i ses Figueres Baixes. El barri sorgí a mitjan s XIX prop dels molins fariners existents en aquest sector de la vila (gairebé desapareguts del tot). L'iniciaren el nucli de cases de pescadors i d'esbarjo des Portitxol, la urbanització des Primer Molinar i unes quantes guinguetes, entre les quals foren famoses Davall Terra i can Pere Antoni. La construcció de fàbriques de gas i d'electricitat i de la carretera de Llucmajor desfigurà el caràcter del barri. La primitiva capella del Remei, fundada el 1850, esdevingué vicaria el 1890 i, construïda una nova església el 1928, fou creada el 1934 la parròquia des Molinar. Al final del s XVIII, quan l'índret encara era despoblat, s'hi establí una ermita de Sant Onofre (o de Sant Nofre). A llevant des Portitxolet, a la raconada d'en Rigo, hi ha les instal·lacions del Club Marítim de Llevant.\nMolinari i Galceran, Joan (Barcelona, 1887 – Madrid, 13/nov/1967) Pedagog musical. Estudià amb Enric Granados i després àmplia coneixements a París i a Ginebra. Fundà a Barcelona l'Escola Musical Molinari, on formà nombrosos pianistes. Publicà mètodes i obres teòriques dedicades a l'estudi del piano i inventà un aparell per millorar la disposició de les mans i l'articulació dels dits.\nMolinars (Colera, Alt Empordà) Llogaret despoblat, a la capçalera de la riera de Molinars, petit curs d'aigua intermitent que neix al vessant meridional del puig de les Guilles i que desemboca al mar a la badia de Colera.\nMolinas i Bellido, Alfred (Barcelona, 1923 - ) Advocat. Exercí l'advocacia entre el 1946 i el 1962. S'especialitzà en dret marítim i el 1970 creà el comitè coordinador dels ports del nord-oest de la Mediterrània. El 1977 participà en la reconstrucció del Foment del Treball Nacional i en la creació de la Confederación Española de Organizaciones Empresariales. Entre el 1978 i el des/1994 fou president del Foment del Treball Nacional.\nMolinas i Sicart, Joan Francesc (Catalunya, s XVIII) Militar. Era governador del castell de Montjuïc de Girona. Publicà unes Memorias de Juan Brick, hijo natural de Oliverio Cromwell... (1780) i un discurs, encarregat per l'Acadèmia de Bones Lletres, sobre l'anada de Carlemany a Catalunya.\nMolinas i Soler, Joan A. (Barcelona, 1842 – s XIX) Enginyer industrial. Tingué càrrecs professionals d'importància. Dirigí la "Revista Mecánica" de l'associació de maquinistes navals. És autor de llibres tècnics remarcables.\nMoliné, Josep Maria (Barcelona, 1819 – 1883) Músic. Deixeble de Ramon Aleix i de Francesco Beroni. Actuà com a violinista a Cuba i al Liceu de Barcelona. Dirigí l'orquestra dels concerts corals de Clavé als jardins d'Euterpe (1859-60).\nMoliné i Brasés, Ernest (Barcelona, 28/ago/1868 – 12/feb/1940) Advocat i historiador. Redactor de "La Veu de Catalunya" (1891) i de "La Renaixença" (1895). Del 1906 al 1912 publicà i dirigí la col·lecció "Recull de Textos Catalans Antics", juntament amb Lluís Faraudo de Saint Germain. L'any 1908 ingressà a l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona, on s'especialitzà en notícies biogràfiques d'antics membres de l'Acadèmia. Col·laborà en diverses revistes ("Lo Catalanista", de Sabadell, "L'Arc de Sant Martí", "Joventut", etc). Entre la seva nombrosa producció historiogràfica figuren Resum sintètic de la història de Catalunya, La lletra de reials costums de Petrarca (1909), Notes per a la biografia de Bruniquer (1912), Textos catalans i provençals dels segles XIII i XIV, la continuació de la Història de Catalunya d'Aulèstia i Pijoan (1922) i l'edició en facsímil de la Descripción de las excelencias de la muy insigne Ciudad de Barcelona (1928), de Dionís Jeroni Jorba.\nMoliné i Muns, Manuel (Barcelona, 1833 – 26/abr/1901) Pintor i dibuixant. Publicà els primers dibuixos, gravats al boix per Abadal, a la Guía satírica de Barcelona (1854), de M. Angelon. Destacà en la il·luminació de retrats, però sobretot com a dibuixant caricaturista. En aquest camp treballà en moltes publicacions periòdiques ("El Café", "El Pájaro Verde", etc), i col·laborà intensament a "La Campana de Gràcia" i a "L'Esquella de la Torratxa", on publicà sense interrupció des del 1879 i guanyà popularitat. Satiritzà la majoria de polítics de la seva època, així com els personatges més coneguts de Barcelona. Il·lustrà els Singlots poètics de Pitarra i altres obres populars. Com a pintor destacà en escenes marítimes i camperoles.\nMoliné i Roca, Miquel (Guissona, Segarra, 1857 – Barcelona, 1918) Escriptor. Fou un dels professionals més coneguts de la crítica taurina, que exercí en diverses publicacions periòdiques, sota el pseudònim de Caricias. Del 1878 al 1890 dirigí la revista "La Pica", que havia fundat. És autor de tres llibres sobre la seva especialitat.\nMolinell, el (Dénia, Marina Alta) Balneari, al sector costaner dit la Sort de la Mar, al límit amb el terme d'Oliva (pla del Molinell), a la dreta del riu del Molinell, que es forma per la unió de diversos barrancs que davallen de la serra del Migdia i que desguassa a la mar després de rebre per l'esquerra un dels braços del riu Bullent (o Calapatar) i formar, des d'aquest punt, el límit entre els termes d'Oliva i Dénia, en una extensa zona de marjals, regades per les aigües d'aquests rius.\nMolinell, el (Culla, Alt Maestrat) Poble (o el Molinell del Maestrat), situat uns 4 km a llevant de la vila, prop de la capçalera del barranc del Molinell, afluent de la rambla Carbonera per l'esquerra. Depengué del castell de Culla i formà part de la seva setena.\nMoliner, Guillem (Lleida, s XIV) Cavaller. El 1322 fou nomenat per l'infant Alfons àrbitre dels conflictes suscitats pels bàndols de Terol. L'any següent anà amb el príncep a l'expedició per sotmetre l'illa de Sardenya. Fou nomenat capità de Sàsser.\nMoliner, María (Paniza, Aragó, 30/mar/1900 - Madrid, 22/gen/1981) Filòloga i lexicògrafa. Pertanyent al cos d'Arxivers, Bibliotecaris i Arqueòlegs, durant la seva estada a València participà activament en les tasques pedagògiques de la Institución Libre de Enseñanza, i fou molt important la seva acció a favor de la cultura durant la guerra civil. La seva obra fonamental, a la qual dedicà pràcticament tota la vida, és el Diccionario de uso del español (1966-67), en dos volums.\nMoliner, Pere (Urgell, s XII) Cavaller. Amb les forces del comte Ermengol VI que ajudaren les de Ramon Berenguer IV, participà el 1149 a la presa de Lleida. Contribuí a la repoblació de la ciutat. Anys després hi rebé un hospital que existia al carrer major.\nMoliner, Ramon (Catalunya, s XIV) Cavaller. Anà amb el seu germà Guillem a l'expedició de Sardenya (1323) organitzada per l'infant Alfons.\nMoliner i Nicolàs, Francesc (València, 1851 – Madrid, 1915) Metge i polític. Fou catedràtic a les universitats de Saragossa, Granada i València. Estudià a Alemanya les investigacions de Koch sobre la tuberculosis. Fou nomenat l'any 1893 rector de la Universitat de València, però dimití quatre anys després. Fou diputat per València. Treballà activament a favor del sanatori de Portaceli per a tuberculosos. Fundà també un periòdic titulat de primer "Porta-Coeli" i després "El Noticiero Valenciano". Autor de diverses obres mèdiques.\nMoliner i Rau, Francesc (Catalunya, s XVII – 17/mai/1714) Militar. Més conegut al seu temps pel segon cognom. Se sumà el 1705 a l'alçament de la zona de Vic a favor de Carles d'Àustria. Després de participar activament i eficaçment tot al llarg d'aquests anys (1705-14) en la guerra contra Felip V, fou mort per una granada de canó.\nMolinero i Ruiz, Carme (Badalona, Barcelonès, 1955 - ) Historiadora. Especialista en el període de la dictadura franquista, professora d'història contemporània a la Universitat Autònoma de Barcelona i membre de la Junta de la Societat Catalana d'Estudis Històrics. Conjuntament amb Pere Ysàs i Solanes ha publicat diversos llibres. També ha participat en obres col·lectives.\nMolinés i Casadevalls, Josep (Catalunya, 1645 – Milà, Itàlia, 1719) Eclesiàstic. Fou rector de l'església del Pi de Barcelona, regent de la Sagrada Penitenciaria, i auditor de la Rota, a Roma, on defensà la difícil causa de Felip V amb la Santa Seu; algunes de les seves gestions foren desaprovades pel rei. Ocupà el deganat del Tribunal de la Rota i, del 1713 al 1719, fou inquisidor general. Refusà diversos bisbats. Algunes de les seves sentències a la Rota foren recollides i publicades per Francesc Carazza, a Roma, l'any 1728.\nMolino, Editorial (Barcelona, 1933 - ) Editorial. Fundada per Pau i Lluís del Molino i Mateus. S'ha especialitzat en col·leccions, en castellà, de literatura de tipus popular (Biblioteca Oro), per a infants i joves (Richmal Crompton, Aventuras de Guillermo, Enid Blyton, etc) i novel·les policíaques, especialment d'Agatha Christie, de la qual publicà també diverses traduccions al català. Editorial Molino\nMolino, El (Barcelona, s XIX - ) Teatre i cafè concert. Situat al carrer de Vila i Vilà, prop del Paral·lel. Fou construït damunt el sola d'un barracó anomenat La Pajarera on, a la darreria del s XIX, hom oferta espectacles de varietats. Inicialment (v1909) s'anomenà Petit Palais; més tard Petit Moulin Rouge. El 1939 hagué de canviar aquest nom per l'actual. Fou el darrer cafè concert en funcionament al Paral·lel i fou molt popular (a diversos nivells socials) pels seus espectacles de tipus eròtic. El 1957 hom hi filmà El último cuplé, de Juan de Orduña.\nMolino de la Ciudad, El (Oriola, Baix Segura) Caseria, situada a l'esquerra del Segura, aigua amunt de la ciutat.\nMolinos (la Torre de Cabdella, Pallars Jussà) Caseria, a la vall Fosca, a l'esquerra del Flamicell. Hi ha la central hidroelèctrica de Molinos, d'una potència instal·lada de 13.500 kW i una producció mitjana de 35 milions de kWh, construïda el 1916; és alimentada a través d'un canal subterrani procedent de Cabdella.\nMolinot, el (Viladecavalls del Vallès, Vallès Occidental) Caseria, a l'antic camí de Barcelona a Monistrol.\nMolins (Oriola, Baix Segura) Poble, situat a la dreta del Segura, aigua avall de la ciutat, en plena horta d'Oriola. L'església parroquial és dedicada a l'Ecce Homo; des del 1780 fins a mitjan s XIX fou sufragània de la del Salvador d'Oriola.\nMolins (Salses, Rosselló) Despoblat.\nMolins, els (Areny de Noguera, Ribagorça) Llogaret, fins al 1970 del municipi de Betesa, situat a l'aiguabarreig dels torrents d'Aulet i d'Ovís, sota el poble de Sant Orenç.\nMolins, els (Mataró, Maresme) Barri situat al nord de la ciutat, a la primera línia de turons. La seva urbanització començà els anys 1950 amb la construcció de cases unifamiliars al sector més baix (els Molins Baixos) i cases autoconstruïdes per immigrants. Actualment hom construeix cases de pisos que van substituint les anteriors, especialment en l'extensió del barri vers la riera de Cirera, àrea anomenada can Clavell.\nMolins, els (la Cabanassa, Alta Cerdanya) Veïnat (o les Molines) situat entre Montlluís i el riu de Jardó, vora el canal dels Molins, que deriva l'aigua de la Tet, construït pel marquès de Durban juntament amb el molí blader que originà el veïnat l'any 1686.\nMolins, els (Gelida, Alt Penedès) Veure> Carrer dels Molins, el.\nMolins, Jaume (Catalunya, s XVII – s XVIII) Cap de voluntaris a la guerra de Successió. En 1713-14 pertanyia a la guarnició de Barcelona durant el setge borbònic, on participà en diverses accions. Passà després a sostenir la guerra comarcal. El 1714 combaté al costat del general Moragues, el qual l'envià a Barcelona a la darreria de juny, per informar de la seva situació, i després tornà a sortir de la capital. Pel set/1714 fou citat nominalment entre els caps de la lluita exterior acollits a la capitulació de Cardona. Per escapar de la temuda repressió determinà d'entrar a l'exèrcit borbònic. Tanmateix fou empresonat al cap de poc i els seus béns foren confiscats.\nMolins, Jaume (I) (País Valencià, s XVIII – 1781) Escultor. Deixeble de Tomàs Artigues. Fou director d'escultura de l'Acadèmia de Santa Bàrbara, càrrec que mantingué quan la institució es transformà en Acadèmia de Sant Carles (1768). Féu diverses obres a l'església de la Congregació de València, el retaule major de l'església del Salvador de Requena, els retaules del creuer de la parròquia de Dénia i el retaule major de l'església d'Almenara. El seu fill fou Jaume (II) Molins.\nMolins, Jaume (II) (País Valencià, s XVIII - València, 1782) Escultor. Fill i deixeble de Jaume (I) Molins, esdevingué director de l'Acadèmia de Sant Carles de València i macer de la ciutat. És autor de les escultures de la façana de l'església de Montesa i del retaule major de l'església del Col·legi de Sant Tomàs de Villanueva, a València.\nMolins, Josep (Palamós, Baix Empordà, s XIX - Catalunya, s XX) Compositor. Fou director de la cobla de Santa Coloma de Farners. És autor de sardanes com les titulades L'escut emporità, La cançó enfadosa, Cercant donzella, Himne a l'Empordà i La triomfadora.\nMolins, marquesat de (Catalunya) Títol, concedit el 1848 a Marià Roca de Togores i Carrasco. El 1863 li fou annexada la grandesa d'Espanya. Continua en la mateixa família.\nMolins, puig des (Eivissa, Eivissa) Puig de la ciutat (53 m alt), on hi ha una necròpolis punicoromana. Utilitzada entre els s -VII i -III, amb més de tres mil hipogeus, és, juntament amb el santuari dedicat a la deesa Tanit, a la cova des Cuieram, al nord de l'illa, l'establiment púnic més famós de la Ibusim de l'època. L'estructura de quasi tots els hipogeus consta d'un pou estret d'uns quants metres de profunditat que dóna a una sala funerària oberta a la roca viva. A cada tomba hi havia d'un a sis sarcòfags llisos, amb nombrosos objectes, com àmfores, petites estàtues, joies, etc, que es conserven als museus arqueològics d'Eivissa, Madrid i Barcelona.\nMolins, sèquia dels (Tarragonès) Sèquia del riu Francolí, dins de la comarca. Deriva l'aigua del curs baix del riu, per la seva riba dreta. Té la presa dins el terme de la Pobla de Mafumet, rega el de Constantí i desguassa dins del de Tarragona.\nMolins de Dalt (el Pont de Molins, Alt Empordà) Nucli antic del poble (o Molins), situat a l'esquerra de la Muga, aigua amunt del pont de la carretera de Barcelona a Perpinyà que ha donat origen al nou nucli, que és el cap del municipi.\nMolins de Llobregat (Molins de Rei, Baix Llobregat) Nom adoptat el 1937 per al municipi.\nMolins de Rei (Baix Llobregat) Municipi: 15,9 km2, 37 m alt, 25.152 hab (2014). Situat entre la riba esquerra del Llobregat i els primers contraforts de la serra de Collserola, on hi ha extenses pinedes. L'agricultura de regadiu, si bé fou molt important gràcies a les sèquies derivades del Llobregat, es reduí considerablement a causa del fort creixement industrial i urbanístic del nucli. La indústria és dominada actualment pel sector metal·lúrgic, seguida pel químic, del de la fusta, les arts gràfiques i de la construcció. L'augment demogràfic ha estat notable durant tot el s XX a causa de la immigració. Aquest creixement va dur a una major urbanització del terme i a un rejoveniment de la població. A la vila, situada entre el riu i el raiguer de la serra, hi ha restes de les antigues muralles i alguns edificis notables; l'església parroquial és dedicada a sant Miquel. Hi ha també un museu d'arqueologia local i diverses entitats culturals i esportives. A inicis del s XV esdevingué centre de la baronia de... Segueix...\nMolins de Rei, baronia de (Catalunya) Jurisdicció senyorial, concedida el 1430 a Galceran de Requesens i de Santacoloma sobre la vila homònima. Passà als Zúñiga, als Fajardo, marquesos de Los Vélez, i als Álvarez de Toledo.\nMolins i Amat, Joaquim (Barcelona, 9/feb/1945 - ) Polític i empresari. Fou secretari del Centre Català (1976) i de la Unió de Centre de Catalunya el 1978. Elegit diputat (1979), amb el seu partit UCC ingressà a Convergència Democràtica de Catalunya (1980) i, de nou, en fou diputat (1982). Diputat al Parlament català (1986-93), fou conseller de Comerç i Turisme i de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat. El 1993 tornà a les corts, on fou portaveu del grup català (des del 1995). El 1999 fou cap de llista a les eleccions per a l'alcaldia de Barcelona.\nMolins i de Lemaur, Wenceslau de (Martorell, Baix Llobregat, 1843 – Madrid, 1928) Militar. Cooperà a sufocar les revoltes federalistes de Barcelona (1869) i Gràcia (1870). Lluità contra els carlins a Navarra (1873-75); passà a Cuba (1876-78) i el 1891 ascendí a general de brigada. El 1893 fou ferit a Barcelona en l'atemptat contra Martínez de Campos. Lluità novament a Cuba (1896-97). Ascendit a tinent general (1910), fou capità general de les Canàries (1911-12), de Mallorca (1912-14) i de València (1914-15).\nMolins i Fàbregas, Narcís (Tortellà, Garrotxa, 1901 – Cuatla, Mèxic, 1962) Sindicalista i periodista. De la Federació Comunista Catalano-Balear, passà al Bloc Obrer i Camperol el 1931 i s'encarregà del servei de premsa; aquest mateix any ingressà a l'Oficina de Premsa de la Generalitat de Catalunya. Membre del Comitè Executiu del POUM (1935), fou redactor en cap de "La Batalla" i exercí les funcions de director. Durant la repressió contra el POUM, després dels fets de mai/1937, s'exilià. És autor de l'obra U.H.P. La Revolució Proletària d'Astúries (1935) i a Mèxic publicà Campos de Concentración (1944) i un estudi antropològic titulat El Códice Mendocino y la economía de Tenochtitlán (1956). També escriví novel·les i contes.\nMolins i Gelada, Antoni (Olot, Garrotxa, 1835 – s XIX) Escriptor. Escriví, en català i en castellà, diverses obres de teatre religiós.\nMolins i Lemaur, Emili de (Maó, Menorca, 1824 - 1889) Militar i arqueòleg. Lluità a Barcelona contra els revoltats de la Jamància (1842), i en retre's la Ciutadella hagué de fugir a França. El 1843 en tornà i participà en la repressió de l'alçament. Fou inspector de la fàbrica de pólvora de Manresa. El 1869 lluità contra els republicans i en 1874-76 contra els carlins. Passà a Manila, on fundà un "Boletín Militar", i en 1883-84 fou capità general de les Filipines. Fou inspector de les obres de restauració de l'aqüeducte de Segòvia i acadèmic de San Fernando (1856).\nMolins i Nubiola, Miquel (Barcelona, 1953 - ) Historiador de l'art. Doctor en història i teoria de l'art per la Universitat Autònoma de Barcelona. La seva activitat se centra en la investigació i la docència a la universitat i en escoles d'art i de disseny de Barcelona o d'àmbit internacional. Entre el 1994 i el 1995 realitzà una estada com a visiting scholar a l'Art Institute de Chicago. Entre el gen/1995 i el gen/1998 dirigí el Museu d'Art Contemporani de Barcelona. Pel que fa a la seva tasca com a curador independent, destaquen el cicle Figuracions de l'Espai, a l'Espai 13 de la Fundació Miró (1989 i 1990), i Formes de la Dissensió, en aquest mateix centre; o l'exposició Al ras. Figures d'Intempèrie, a la Fundació la Caixa.\nMolins i Puig, Josep Pau (Catalunya, s XVIII) Bibliògraf. Fou bibliotecari de l'oratori de Sant Felip Neri de Barcelona. El 1796 publicà un bon catàleg del fons al seu càrrec.\nMolins i Sirera, Antoni (Barcelona, 1838 – 1903) Poeta. Presidí la societat La Jove Catalunya (1871) i participà diverses vegades en els Jocs Florals de Barcelona, on fou premiat el 1867. Col·laborà amb composicions poètiques, especialment de caràcter religiós, a "La Renaixença" i a "Lo Gai Saber", entre altres publicacions.\nMolist i Montaña, Miquel (Manlleu, Osona, 1956 - ) Arqueòleg i prehistoriador. Format a la Universitat de Barcelona, on fou deixeble de J. Maluquer de Motes, l'any 1986 es doctorà a la Universitat de Lió (França). Catedràtic de prehistòria a la Universitat Autònoma de Barcelona, ha centrat la seva recerca en l'origen i la consolidació de les primeres societats agrícoles a la Mediterrània oriental i a Catalunya. Ha dirigit diverses excavacions, entre les quals destaca la de Tell Halula, publicada el 1996 (Tell Halula (Síria): un yacimiento neolítico del valle medio del Eufrates: campañas de 1991 y 1992). Fou director del Museu Arqueològic Nacional de Catalunya entre el jul/2000 i el jun/2004.\nMolist i Pol, Esteve (Vic, Osona, 1923 - ) Periodista, escriptor i advocat. Cursà els estudis de periodisme a Madrid en 1942-45. Fou el primer director de "Revista" i crític literari d'"El Correo Catalán" i de "Diario de Barcelona", del qual fou també sots-director gerent. Administrador general del grup "La Vanguardia". Entre altres obres, ha publicat Discursos políticos de Demóstenes (1955), El "Diario de Barcelona" (1964) i Enciclopedia de la Mitologia (1966).\nMoll, Antoni (Illes Balears, s XVII) Jurista. Fou notari, síndic i arxiver perpetu de Palma. Publicà el llibre Ordinacions i sumari dels privilegis, consuetuds i bons usos del regne de Mallorca (1663), recull molt útil per a ús de notaris i és especialment remarcable per la mentalitat social i els costums de vida que resten ben reflectits a través dels textos transcrits. Comprèn les ordinacions de Pelai Unís, les ordinacions, els capítols i les esmenes de Berenguer Unís, els capítols de règim intern de l'audiència i la pragmàtica de la seva institució i un índex temàtic per ordre alfabètic dels privilegis i les franqueses, la taula de festes, la tarifa dels drets cobrats per notaris i, finalment, un índex alfabètic força extens.\n78 ILLES BALEARS - EMPRESA\nMoll, Editorial (Palma de Mallorca, 1933 - ) Editorial. Fundada per Francesc de B. Moll, com a continuadora de l'editorial Alcover (1930-33). Especialitzada en llibres d'ensenyament d'idiomes i de divulgació, publicà el Diccionari Català-Valencià-Balear i les Rondaies mallorquines d'Antoni M. Alcover, les obres més prestigioses del seu extens catàleg. Editorial Moll\nMoll, el (Morella, Ports) Dena, situada al sud de la ciutat, al pla del Moll, que s'estén a la vall alta del riu de Calders (que neix prop de la masia i església de Sant Pere del Moll). Hi ha nombroses hortes.\nMoll, Josep Lluís (Palma de Mallorca, 13/gen/1895 - Woodland Hills, EUA, 2/abr/1969) Actor i cantant. Conegut per Fortunio Bonanova. De jove es dedicà al periodisme. Format a Barcelona, estudià dret i música. Com a cantant, debutà a l'Òpera de París, i actuà per tot Espanya, Itàlia i Moscou. En el camp del cinema, interpretà a Barcelona el Don Juan Tenorio de Ricard de Baños (1921). Defensor teòric de l'avantguardisme signà a Mallorca el Manifest de l'Ultra (1921). Estrenà a Barcelona el Socrate. El 1923, anà a Buenos Aires, on representà Doña Francisquita, Maruxa i La Canción del olvido. S'establí als EUA per enregistrar-hi discos i intervingué després (1927-32) en diverses produccions als EUA, amb Gloria Swanson, Mary Astor i Joan Bennet; romangué a Nova York, on féu revista. Novament a Barcelona, féu alguns dels primers films sonors del país: El desaparecido (1934) i Poderoso caballero (1935). Tornà a marxar als EUA, on actuà durant un any i mig a Nova York, i després a diverses... Segueix...\nMoll i Camps, Antoni (Ciutadella, Menorca, 29/jul/1926 - ) Escriptor i eclesiàstic. Ha exercit el seu ministeri a Xile. És autor d'un cert nombre de poesies d'aparició esparsa i del recull poètic Serenor (1947).\nMoll i Casasnovas, Francesc de Borja (Ciutadella, Menorca, 10/oct/1903 - Palma de Mallorca, 18/feb/1991) Lingüista i editor. Fou un dels estudiosos més importants de la llengua catalana, tasca a la qual es va dedicar tota la vida. Col·laborà des de l'any 1920 amb Antoni Maria Alcover en la redacció del Diccionari Català-Valencià-Balear, de la direcció del qual es va fer càrrec el 1932, i l'acabà amb la col·laboració de Manuel Sanchis i Guarner. El 1953 va publicar una Gramàtica històrica catalana, la seva obra de més gran erudició. La seva empresa ha estat important no solament com a lexicògraf i filòleg, sinó també com a col·laborador en el desenvolupament de la llengua com a fenomen cultural. Com a editor, Editorial Moll, a part d'obres de text i de bibliòfil, publicà "Les Illes d'Or", dedicada a escriptors balears, i des del 1955 "Raixa", col·lecció que aplega els escriptors catalans en una època de publicació difícil. Entre les obres posteriors destaquen Un home de combat (1962)... Segueix...\nMoll i Marquès, Aina (Ciutadella, Menorca, 14/ago/1930 - ) Lingüista. Es llicencià a Barcelona i amplià estudis de filologia romànica a París, Estrasburg, Frankfurt i Zuric. Col·laborà amb el seu pare Francesc de Borja Moll i Casasnoves en la redacció dels dos darrers volums del Diccionari Català-Valencià-Balear i dirigí les col·leccions "Raixa" i "Les Illes d'Or", de l'editorial Moll. Es doctorà amb una tesi sobre dialectologia eivissenca. Autora de diversos llibres de text de llengua i literatura franceses i d'articles de divulgació. Directora general de Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya (1980-88), des d'on impulsà la campanya a favor de la Llei de Normalització Lingüística. Fou guardonada amb la Creu de Sant Jordi el 1988. Nomenada doctora honoris causa per la UOC (2012).\nMollà (Xàtiva, Costera) Caseria i antiga alqueria, situada al racó de Mollà, petit enclavament (0,75 ha) a la dreta del riu d'Albaida, entre els termes del Genovés i Llocnou d'En Fenollet. Depenia de la Torre d'en Lloris.\nMollà, Eduard (Catalunya, s XIX) Actor. S'especialitzà en papers còmics i en la interpretació de les principals sarsueles catalanes estrenades per la companyia del Tívoli de Barcelona pels anys 1870-75.\nMollà, Jordi (Catalunya, 1968 - ) Actor cinematogràfic. Format a l'Institut del Teatre de Barcelona, debutà al cinema el 1991. Tot i que ja era conegut per la sèrie La granja, la popularitat li arribà amb Jamón, jamón (1992), de Bigas Luna. Entre els films posteriors destaquen Historias del Kronen (1994), La flor de mi secreto (1995), La Celestina (1996), La buena estrella (1997), Los años bárbaros (1998) i Segunda piel (1999).\nMollà, Pere (Catalunya, s XIV – s XV) Escriptor. Li és atribuïda la introducció del Sumari, de Sèneca, dedicada al bisbe de València Hug de Llupià i Bages.\nMollà, Pere (Alcoi, Alcoià, s XVII – 1698) Frare agustí. Ocupà càrrecs d'importància, entre ells el de provincial de l'orde. És autor de Sermón de San Pascual Bailón (1699), Curso de filosofía i altres escrits.\nMollà, Sebastià (Alcoi, Alcoià, s XVI – València, s XVII) Frare franciscà. Escriví unes Lecciones de puntos sobre los cuatro libros del Maestro de las Sentencias.\nMollà, Vicent (País Valencià, s XIX – s XX) Pintor. Destacà com a retratista. És notable el seu retrat del pintor Muñoz Degrain, al Museu de València.\nMollà i Bonet, Benet (Alacant, 1847 – 1919) Escriptor i polític. Contrari a la revolució del 1868, s'afilià després al carlisme, dirigí "El Alicantino" (1889) i "La Libertad Regional" (1897). Presentà a un congrés antimaçònic de Trento la memòria Los funcionarios públicos afiliados a la masonería y su repercusión. Publicà Lucentum (1884), El virrey marqués de Cerralbo (1907) i, en col·laboració amb Milego i Galdó, Alicantinos ilustres (1889). Deixà manuscrit un estudi sobre Escritores y artistas de la provincia de Alicante.\nMollà i Montesinos, Francesc (Petrer, Vinalopó Mitjà, 1/mar/1902 - 22/des/1989) Escriptor. Ha estat publicada, en 1966, una Antología dels seus poemes.\nMollà i Rodrigo, Rafael (Vinalesa, Horta, 1862 – Madrid, 1930) Metge. Fou catedràtic a l'Havana, Granada, Saragossa, València i Madrid. La seva actuació pedagògica resultà molt eficaç. Assolí un gran prestigi, sobretot com a uròleg. Col·laborà a bon nombre de revistes professionals. Les seves monografies sobre temes mèdics resulten molt notables per a l'època.\nMollà i Villanueva, Josep (València, 1728 – 1796) Frare agustí. Era doctor en teologia. Fou provincial d'Aragó i assumí diversos càrrecs d'importància. És autor d'obres religioses i d'un recull de sermons.\nMollar, Josep (Barcelona ?, s XVIII - 1791 ?) Químic. Era apotecari a Barcelona i síndic personer de l'ajuntament. Fou un dels membres fundadors de la Conferència Físico-Matemàtica de Barcelona (1764), esdevinguda després, Acadèmia de Ciències i Arts. Hi dirigí habitualment la secció de química i hi impartí classes d'aquesta matèria. El 1780 presentà una comunicació titulada Memoria sobre el salitre. El seu fill fou Josep Ignasi Mollar.\nMollar, Josep Ignasi (Barcelona, s XVIII - s XIX) Químic. Fill de Josep Mollar. Ingressà a l'Acadèmia de Ciències i Arts el 1786. El 1791 substituí el seu pare en la direcció de la secció de química. Presentà diverses comunicacions, com Origen, esencia y formación del salitre (1789).


Visita el Consolat de Mar i la Llotja-Visites per a grups\n> Visites per a grups\nDes de l'1 de març del 2016 s'estan duent a terme visites institucionals per a grups, entitats i associacions.\nSi hi estau interessats, podeu fer la reserva prèvia mitjançant aquest formulari. La Secretaria d'Atenció Ciutadana es posarà en contacte amb vosaltres al més aviat possible per concertar la visita institucional.\nLes visites es fixaran, preferiblement, en horari de matí de dilluns a dijous. Els divendres no serà possible realitzar la visita atès que, de forma ordinària, a l'edifici es celebra la reunió del Consell de Govern.


El futur del BIC • Federació Cultural Valenciana de Vela Llatina\ndes. 9, 2019 | Noticies | 0 Comentaris\nTaula redona sobre el BIC\nAmb motiu del tercer aniversari de la declaració de BIC de la navegació a vela llatina en l’Albufera es va celebrar una taula redona entorn al present i futur d’esta declaració institucional.\nL’acte va congregar a les associacions de vela llatina, a més d’invitats i amics de la vela que van poder disfrutar d’un dialeg participatiu i actiu, en una jornada dirigida a fixar els objectius comuns de la Federació.\nEn la taula es desenvolupà un constructiu debat sobres accions, idees i propostes de futur per a la vela llatina, amb una visió positiva enfront de la situació de pessimisme actual sobre l’estat i conservació de l’Albufera, amb la participació del professor de la Universitat Catòlica Pablo Vidal i l’exDirector del Parc Natural de l’Albufera Pepe Segarrra.\nLa catalogació de les embarcacions tradicionals que subsistixen en el nostre entorn, la seua protecció i la recuperació del llegat oral dels nostres avantpassats es va fixar com un objectiu fonamental a desenrotllar per la Federació.\nAixí mateix, en l’acte es va presentar els assistents la primera publicació de la Federació, ja que la Junta considera prioritària esta labor de transmissió escrita de la cultura a la societat valenciana.\nA l’acte també va comptar amb la participació de la periodista valenciana, Marta Landete, que ha editat dos publicacions sobre les tradicions valencianes dedicant en la seua última publicació un capítol a la vela llatina, i amb el vicepresident de la Federació Valenciana de Vela, Rafa Xirivella, que va manifestar amb la seua presència el seu compromís i suport en el procés de recuperació de la navegació a vela llatina en el nostre territori.\nLa visita al port del Club Esportiu Saladar, on s’ubicarà la futura Escola de la Federació culmine una jornada participativa i positiva que marcara el futur pròxim de la Federació.\nGràcies a tots per les vostres aportacions i junts som mes.\nTaula redona sobre el BIC / Google Photos


Mª Fernanda Ribes guanya els 1000 € de la campanya ‘Comparteix el teu Nadal’\nJa es coneixen els noms de les persones que han guanyat els premis de la Campanya 'Comparteix el teu Nadal', organitzada per la Regidoria de Comerç, AFIC-CREAMA i l'Associació de Comerciants i Empresaris de Benissa (ACEB). Els guanyadors i guanyadores, acompanyats per la Junta Directiva de l'ACEB i la regidora de Comerç, Carol Ivars, es van reunir ahir dijous 4 a la perruqueria Tendències, comerç on s'havia realitzat la compra de major import, per la guanyadora dels 1.000 euros, premi principal d'enguany.\nEl sorteig es va realitzar, al matí i en directe, a les instal·lacions de Ràdio Litoral Cadena Ser, comptant amb la presència de la reina infantil de les festes de la Puríssima Xiqueta, Laura Balaguer, el vicepresident d'ACEB, Lucas Vicente i la Regidora de comerç, Carol Ivars. Raúl Martínez, l'encarregat de conduir el sorteig, va telefonar a Mª Fernanda Ribes, guanyadora dels 1.000 euros en compres, qui ja li va avançar que volia compartir el premi amb les seues filles. Segons s'ha comentat per part de l'Associació de Comerciants, la participació ha sigut important i a l'espera de fer el recompte, s'estima que s'ha superat, un any més, la participació de la campanya anterior. Per a participar, cada client havia de sumar 50 euros en compres a Benissa, la qual cosa ha suposat un element dinamitzador de les vendes este Nadal en els comerços associats.\nA continuació, es detallen les guanyadores i el guanyador de la campanya d'enguany:\nTots ells podran gastar-se el premi en compres en els comerços associats. L'organització felicita els guanyadors i agraïx a totes les persones que han participat en esta campanya i els anima a continuar confiant en el comerç de Benissa.


04/04/2019 La nova estàtua de Manuel de Pedrolo vora el castell de l’Aranyó. | Castell de Concabella - Plans de Sió, La Segarra. Lleida - Catalunya.\nEl dominical Lectura del Diari Segre dedica el seu reportatge al monument homenatge a Pedrolo, com a cloenda de l’Any on es commemora el centenari del naixement de l’escriptor. Aquest passat mes de març s’instal·lava una estàtua del personatge a l’entrada del nucli de l’Aranyó, presidit pel castell on fa cent anys venia al mon el futur autor de La mà contra l’horitzó, entre altres dotzenes de novel·les. Esculpida per Enric Porta, amb taller al poblet veí d’Hostafrancs, la imatge a mida real dóna l’esquena a l’extensió de sembrats encara verds ara a principis de primavera i presenta la singularitat d’estar descalça, trepitjant la terra amb els peus nus, tal com es recordava el mateix literat, corrent per aquells camps quan era petit.


Mestalla cierra el telón con el derbi de la Comunitat Valenciana\nEl derbi de la Comunitat, que se celebrarà a Mestalla diumenge a les 16:45 h, serà clau sobretot per al conjunt groc.\nEl diumenge Mestalla serà escenari d’una trobada entre el València CF i el Vila-real CF. El derbi de la Comunitat, que arrancarà a les 16:45 h, serà clau sobretot per al conjunt groc.\nEls de Fran Escribá es juguen el bitllet a Europa ja que ocupen la cinquena posició en la taula només un punt per damunt d’Athletic Club i Reial Societat, també candidats a entrar a Europa League.\nEl conjunt local, per la seua banda, aspira a regalar a l’afició una victòria per a deixar bon sabor de boca després d’un altra temporada per a oblidar.\nEls principals al·licients per als jugadors del València CF seran: d’una banda, homenatjar a Voro, qui deixarà d’ocupar la banqueta com a primer entrenador de la nau blanquinegra i, d’altra banda, començar a guanyar-se el lloc per a la temporada 2017-2018. A més, un derbi sempre té el plus de satisfacció de guanyar al rival veí i, en aquest cas, els ‘che’ poden arruïnar-li el somni europeu al club castellonenc.\nL’homenatge a Voro\nSalvador González rebrà un homenatge del club després d’acabar la seua cinquena etapa com a primer entrenador. Les dades parlen per si soles. Des que agafara les regnes del València CF en la jornada 17, després de l’eixida Prandelli, el de l’Alcudia ha aconseguit 40 dels 46 punts que porta l’equip aquesta temporada.\nD’aquesta manera, Voro rebrà un merescut premi després de rescatar a l’equip quan el descens aguaitava. La temporada que ve Marcelino García Toral tindrà la difícil empresa de retornar al club a la competició europea, on s’han escrit les pàgines més brillants de la història del club.\n“Contra la Reial Societat cal puntuar sí o sí”\nVictoria en el derbi per a seguir somiant amb grans objectius\nUn Llevant crescut es mesura a un València en caiguda


Lluna blava: de febrer 2010\nDes de fa uns mesos, tenia un petit compromís per fer de guia en algun indret interessant de Menorca, una cavitat, si pot ser. I encara no havíem decidit el que fer quan ja començam amb els problemes. Primer com definir que és un indret interessant? A més, ha de ser una excursió no molt turística. Han de poder participar-hi un grupet variat de persones en edat, en condicions físiques, en interessos. No sabrem ,fins el darrer moment, quants serem...\nI... podríem anar a la cova dels Tancats, per exemple.\nI quan hi anam? Uf. No ho sé. El primer diumenge lliure no és fins d'aquí a un parell de mesos, concretament dia 28 de febrer. Podríem quedar i si no plou ens hi atracam.\nI dit i fet. I avui, el dia assenyalat al calendari, ens hem trobat. Només érem dotze persones. No ha anat malament si tenim en compte que podíem ser més de vint. Ens hem trobat d'hora a les barreres per entrar al barranc d'Algendar, a cala Galdana.\nQui no coneixia el barranc, ha gaudit del seu paisatge. Qui el coneixia, també.\nEl camí és agradable. No tenim frissera. Anem xano-xano. Travessam les barreres de Son Mestres amb Santa Galdana i prenem camí per amunt fins a l'alzina que ens marca el punt on hem de partir directe coster cap a dalt. És un poc enredós però ho salvam sense cap entrebanc. Algunes bufades pel pendent i poca cosa més. El camí és molt marcat el que ens indica que hi ha bastant de presència humana. Hem arribat a la cova dels Tancats. Qui no la coneix no hi veu res que motivi el perquè hi hem anat. Però és que està un poquet amagat, com quasi tot el que és bo.\nL'accés a la part interior és força llenegadis. Hi ha que anar en compte. Ningú no diu res. Ni cap hoooo, ni cap... que polida, ni res. Potser no hem endevinat l'interès. Només un diu: -m'he de fer una foto aquí, sinó, no es creuran que hi he estat!- Una gran colada ens dona la benvinguda a la part més fonda de la cavitat. Columnes, estalactites excèntriques,... Foto. Foto. I una altra foto. Bé, no hi ha mostres d'avorriment. És el moment de sortir. Hem de refer el mateix camí. Passam el pas de les llenegades, passam el tobogan, passam la pujada del barram, passam el pas de les pedres i ja som fora. Tothom és viu! Una part de l'aventura ha acabat. Ara baixam el coster i, com no, ens trobam amb un altre grupet que també ve a visitar la cova. Així està de marcat el camí!\nJa hem travessat la barrera i tots en tenen ganes de fer-ne més. Estava previst. Pujam altra vegada pel coster i ens apropam a la cova de Son Mestres. Aquesta és diferent. Un camí de baixada ens duu fins l'interior. Aquesta no presenta cap dificultat. Travessam un mur talaiòtic i ja som dins. La portalada és impressionant. Aquesta cavitat només te una sala que presenta, al fons, una paret de concreció calcaria bastant espectacular. Més fotos i cap el cotxe. Mira per on, hem pogut observar una llengua de bou i un peu de Crist. Aquesta temporada micològica no vol veure la seva fi!\nJa als cotxes, el grup es comença a desfer. Nou som qui quedam a dinar a una de les taules que l'ajuntament te distribuïdes per la platja per a ús públic. Hi ha un poc de tot. Tomàtic per escampar al pa, companatge, fruita, braç de gitano, cacauets i cafè. Que més podem demanar? Bé, millor jo no contest que en podria dir massa. Una polisquella ens fa aixecar de la taula més prest i més de presa del que ens hagués agradat. La tertúlia era agradable. Ja al cotxe, més baixes.\nDecidim anar a fer un volt a la pedrera de Binicalsitx. La majoria no la coneix i és per visitar. Només en quedam set. La pedrera és petitona però molt vistosa. L'aljub de Santa Elena que hi ha al devora també és per fotografiar. Per acabar, feim una returada al talaiot de Binicalsitx i a la taula de Binimassó. Un mateix poblat que ara és dividit en diferents propietats. D'aquí, cadascú a casa seva.\nPer ser un dia lliure no ha anat malament. He quedat cruixit. Ara només esper a no tenir-ne un altre fins d'aquí a molt de temps.\nPublicado por Pau Bufoga en 20:37 5 comentaris:\nPropietat del destí\nNo, no. No tenc abandonat el blog. Tenc la mateixa intenció d'escriure que quan el vaig començar però, a vegades un no és del tot propietari del seu propi destí. I així, per circumstàncies diverses, he dedicat el temps a altres menesters. Tot i què, una part d'aquest, ha estat invertit en coses no molt llunyanes d'aquesta intencionalitat.\nAquesta setmana ha començat un nou taller de creació literària, taller al qual tenc intenció d'assistir. No sé si en sabre treure'n profit però la voluntat hi és. Com que també ens dona deures, aprofitaré per practicar el lligar paraules que no tindrien que tenir res a veure, com per exemple tiranya i sentiments, intentant donar-lis vida juntes. A més, com que l'anterior setmana que tampoc vaig dir res era carnaval, potser no vengui malament el disfressar-les per amagar sota aquesta la vertadera intencionalitat de les mateixes. Que cadascú en faci la seva pròpia lectura i si s'hi troba, que les esborri tot d'una.\nEstava assegut, amb els ulls closos, deixant que el raigs de sol m'acaronessin la pell de la cara, meditant. Només era una passa més. La donaria?\nAra per ara, sabia que alguna cosa s'havia trencat. Sabia que res ja no seria com abans. Tot i que no m'havia negat mai a l'evidència, m'era difícil acceptar el moment, però alguna cosa, i aquesta era molt certa, havia canviat. Ho notava. I sabia el que era. I em feia pena. I em feia mal. Però era així.\nEls sentiments cap a la persona amb que havia conviscut els darrers temps s'esvaïen tan ràpidament com ho fa la tiranya a trenc d'alba. I res podia tornar enrera aquesta situació. Ara, un nou camí, ple de dubtes, ple d'il·lusions, s'obria al davant. Només era una passa més. Però, l'havia de donar?\nPublicado por Pau Bufoga en 18:04 Cap comentari:\nSopar de verges\nI tot va començar per un pa. Sí, un pa duit de les mallorques per una de les protagonistes que, ja fos per enyorança, ja fos per ganes, o pel motiu que tingués, havia vingut a passar un dies a la seva illa de sempre. Venia acompanyada d'una altra de les protagonistes, que a la fi, seria l'amfitriona.\nEl tercer en discòrdia no en sabia res de res. Estava tranquil esperant l'hora d'anar a dormir quan les dues joves es presentaren a casa seva. Duien un pa moreno mallorquí. No una ensaïmada, no. Un pa!. -Hola, hola, mira, he pensat que com l'altre dia.. bonu.. mira.. t'he duit un pa..- La cara de sorpresa era gran. -Ei, sí, gràcies- i després les besades i salutacions corresponents. Quatre comentaris, un xafardeig a unes peces de marès i la convidada. Perquè no vens a fer un mos amb nosaltres? Hem quedat amb.. la quarta persona, per rallar d'un possible viatge però.. venga, vine.\nDit i fet. Ja som partits cap a ca l'amfitriona, tot i que abans ens aturam a comprar quatre queviures per arrodonir el sopar. L'amfitriona domina bé la situació. Tu posa la taula, els gots son a l'armari, talla el pa, obre el bòtil de vi. Tu prepara la truita. Tu, uep, que no hi ha ningú més, encara. Ella, mentre, prepara l'amanida. Segur que no s'arniarà, no. Sembla que ho ha fet sempre, açò de menar vull dir, ja que no hi ha cap entrebanc. Tot és apunt. Ara només falta que arribi la persona que falta.\nObren la porta i clar, presentacions. Us coneixeu?. No, no. No ens coneixíem. Hola, hola, tu.. jo.. besadetes i a sopar. Del viatge de moment re de re. Hi ha temes candents. La corrupció. El polítics que gestionen. L'educació. La joventut. El Camí de Cavalls.. I tot entre mos i mos, tot entre glop i glop.\nLa temperatura ambiental és massa. Hi ha també una música que permet la xerrameca però a la vegada tenir aquell so agradable a l'orella. Un pensa que no és la primera vegada que l'amfitriona rep a convidats. Tot és al lloc necessari. El sopar molt bo. Senzill però molt bo. Arriba l'hora dels postres i, uep, ara sí que hi ha una ensaïmada i és de crema!\nJust un boci-net, no sigui que les grasses s'acumulin en algun lloc no desitjat. El debat segueix el seu rumb. Més de política, més de corrupció, més de tot. És l'hora de la infusió. No sé quantes castes n'hi ha per elegir. És calent i passa molt bé.\nEl temps passa sense adonar-nos. Prest vindrà l'alba i començam a replegar. L'amfitriona, una vegada més, agafa el seu paper. -Deixau-lo tot que jo ja ho faré a la meva manera i al meu ritme- Tots assentim, faltaria més!. Al final, no han rallat del possible viatge.\nVerges? I jo que sé. Ningú ha confessat que hagués perdut la virginitat.


Bafarada d’aire fresc | martorellesport.cat - el web esportiu de referència de Martorell\nEl capità David Gimeno va tornar després de superar la lesió © Svetlana Akimova\nEl primer equip del Club Futbol Martorell respira tranquil després de sumar tres punts, dissabte passat, al camp del cuer, el Dinàmic Batlló Esportiu. L’equip d’Íñigo Irisarri s’ha col·locat al bell mig de la classificació del grup tercer de Segona Catalana. A cinc jornades per acabar la primera volta, el CF Martorell és onzè amb 14 punts, empatat amb l’Atlètic Vilafranca i el Moja.\nMalgrat que en números la zona de descens encara està molt a prop -dos punts- la igualtat de la categoria de Segona Catalana provoca que, malgrat que la diferència de punts sigui mínima, un lloc o un altre a la classificació pugui suposar la salvació o per contra el descens.\nÉs per aquest motiu que la victòria a Barcelona aquesta passada jornada és de gran valor, i especialment després d’encaixar dues derrotes seguides, ha de servir al primer equip del club martorellenc de punt d’inflexió de cara als propers partits.\nEls martorellencs són onzens, amb 14 punts, a només dos punts dels llocs de descens a Tercera\nColell, heroi improvisat\nLa victòria davant el Dinàmic Batlló, però, no és casualitat. A diferència d’alguns partits a l’arrancada del campionat on els martorellencs no havien tingut opcions, en els darrers enfrontaments l’equip ha donat una passa endavant sobre el terreny de joc i ha pogut plantar cara al rival.\nMarc Colell, autor del gol de la victòria el passat dissabte (3-4), valorava molt positivament el resultat davant els barcelonins. “En els darrers partits hem competit de tu a tu però no havíem aconseguit guanyar. Aquests tres punts són molt importants per la lliga”.\nEn aquesta campanya, els d’Iñigo Irisarri no han encadenat dues victòries consecutives, fita que si aconseguissin els ajudaria a mantenir-se fora de la zona de descens de la que acaben de sortir. Aquest diumenge (12h, CE Torrent de Llops) rep la visita de l’Atlètic Sant Just, sisè classificat. Una nova prova de foc per als martorellencs en la seva intenció d’assegurar la permanència el més aviat possible.


Hanting Hotel Jinan Daguanyuan No.2 Branch Jinan Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.37 Weer Road, Centre Ciutat, Jinan, Xina - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Hanting Hotel Jinan Daguanyuan No.2 Branch?\nBarri Centre Ciutat Centre Ciutat Districte de Lixia Districte de Lixia Districte de Lixia Districte de Lixia\nMés informació sobre Hanting Hotel Jinan Daguanyuan No.2 Branch\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hanting Hotel Jinan Daguanyuan No.2 Branch està situat idealment a Centre Ciutat; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a . Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Daguanyuan Shopping Centre, Tesco (Jinan Jingsi Wanda), Wanda Plaza (by road).\nHanting Hotel Jinan Daguanyuan No.2 Branch ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nL'ambient de Hanting Hotel Jinan Daguanyuan No.2 Branch es reflexa en cada habitació. accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), aire condicionat, servei de despertador, escriptori són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Hanting Hotel Jinan Daguanyuan No.2 Branch.


El mercat de deute sobirà: la balança a punt de desequilibrar-se – Gabriel Colominas Bigorra\nnoviembre 2, 2012 enero 5, 2016 • Gabriel Colominas Bigorra\nDiuen que els mercats financers són tractats pràcticament de dictadors, de malvats éssers que busquen augmentar el dèficit i el deute dels estats per així aprofitar-se’n. Els mercats tan sols defensen el que es juguen, els estalvis de la gent que inverteix en deute sobirà de gairebé tots els països del món.\nEls compradors de deute solen tenir un comportament molt diferent en funció si són posseïdors domèstics de deute (ciutadans del país que emet el deute que compren) i posseïdors estrangers. El diferent comportament d’aquests demandants és el que determina l’estructura dels mercats de deute sobirà. L’inversor que compra deute no sol ser un inversor professional perquè els actius d’aquest tipus se solen considerar de poc risc. Una inversió el risc es reflexa en el tipus d’interès, com més alt sigui aquest més risc comporta la inversió en sí. Però la renda fixa estatal s’ha tornat un actiu de risc per culpa de les extensions del dèficit que han dut a terme els governs, en comptes d’ajustar la despesa a la caiguda d’ingressos l’han augmentada.\nEl mercat de deute sobirà, dins del que són els bons sense gaire risc, és un mercat bastant tancat, no hi ha la possibilitat que de cop un país que no és “en termes generals” solvent de cop ho sigui. La solvència es mira amb la confiança que els inversors dipositen en un producte financer. Precisament el mercat en què ens fixem és tancat perquè la confiança és molt difícil de guanyar i molt fàcil de perdre.\nEl mercat europeu de deute s’està trencant. De fet, ja està trencat, però l’esquerda s’està fent més gran. Hi ha una gran divergència entre l’oferta i la demanda de bons espanyols i italians. Els diners que aquests bons deixaran d’emportar-se es dirigiran cap a altres bons sobirans com poden ser els asiàtics. El mercat asiàtic de deute és poc conegut pels inversos europeus i americans, i és per aquest motiu que encara no ha despertat el seu interès, però el segur agreujament que es produirà a Europa, amb unes nefastes conseqüències per a les primes de risc de la zona euro, farà que el fràgil equilibri mantingut fins ara es trenqui; i que encara que actuiï el Banc Central Europeu, el més segur és que els inversors habituals obrin les seves opcions cap a mercats encara per explotar com el xinès. Si excloem el deute japonès, la majoria d’opcions del mercat asiàtic són bones.\nEl detonant serà el rescat d’Espanya, perquè quan es demani la crisi del deute ja serà total i acceptada i es desbocarà la destrucció de la demanda del deute europeu i l’augment dels seus tipus d’interès. Per molt que l’FMI i la Unió Europea no paren d’advertir a Rajoy que com més tard demani el rescat pitjor serà per Espanya, ell es nega fins el moment a demanar-lo. Si la decisió del president del Govern triga massa seran els propis inversors els que reaccionaran abans i activaran un rally alcista cap a la renda fixa asiàtica que podria presentar-se com tota oportunitat a hores d’ara. De moment nosaltres estem condemnats als interessos partidistes d’un govern que una vegada rere l’altra es nega a acceptar la realitat, tot decidint allò contrari al que es podria considerar assenyat.


El més prioritari? La veritat (Toni Vall)\nRETRATS DEL NATURAL\nEl més prioritari? La veritat\nXavier Bonell Gra, detectiu privat\nTONI VALL Barcelona 17/10/2015 19:43\nNo porta pistola ni fa dos foradets al diari per espiar infidelitats a la recepció dels hotels. El barret acostuma a deixar-lo a casa i només es posa gavardina -o abric llarg- si està plovent. És discret i parla fluixet. Sap observar i està acostumat a clissar la psicologia del seu interlocutor. No sempre és bon moment per explicar les interioritats de la seva professió. Sobretot quan algú a qui acaba de conèixer li pregunta anècdotes sucoses, l’interroga sobre si l’han enganxat alguna vegada en ple seguiment o, en el cim de la frivolitat, li demana si el pot acompanyar a una vigilància. Molts tòpics s’associen al detectiu privat. En general, tots plegats hem vist massa pel·lícules i ens muntem mons de fantasia per on ens agradaria deixar-nos perdre una estona. El Xavier toca de peus a terra i parla del seu ofici amb passió, coneixement i també uns grams de desmitificació. Li encanta el que fa, gaudeix cada dia de la imprevisibilitat congènita que porta associada l’estil de vida que ha triat. Li agraeixo que vulgui explicar-m’ho.\n“No tens cara de detectiu”, li han dit alguna vegada. I quina cara s’ha de tenir? La de Mike Hammer? La de Magnum? La de Humphrey Bogart? El concepte americà de detectiu privat, pensar-se que és quasi un policia, no té gaire a veure amb la realitat, amb el dia a dia del Xavier. “El que fem, en essència, és ajudar la gent”, concreta. Resoldre problemes, desentrellar situacions complicades, desemmascarar mentides. Una part queda satisfeta i l’altra segurament no tant, però el resultat és clar: s’ha sabut la veritat. Aquesta finalitat, sempre anar a favor de la veritat, és el que engrandeix i dignifica la feina del detectiu: “No puc demostrar res que no estigui passant”. Són faves comptades, no es pot negar.\nPlanificar és impossible\n“Una bogeria”: té claríssima la resposta quan li pregunto com descriuria amb poques paraules el que ell fa. Una bogeria sense horaris, impossible de preveure ni planificar. Un cas que comença, com aquell qui diu, al costat de casa seva pot portar-lo a agafar l’autopista i plantar-se a Lleida, a Saragossa o a Tortosa. Tres dies seguits fora de casa, un judici a centenars de quilòmetres, dormir en un hotel perquè s’ha fet tardíssim... Cal molta paciència i disciplina, és imprescindible estar bé amb un mateix i no tenir por de la solitud. L’adrenalina, l’emoció del moment en què s’obté la foto culminant, compensa amb escreix el sacrifici.\nEl Xavier no sabia què volia estudiar perquè res el motivava prou. Per sort va conèixer un noi que estava fent el graduat en investigació privada i li va semblar que allò podia resultar-li atraient, interessant i engrescador. En efecte, aviat se li va ficar ben endins. Després de dos anys treballant per a empreses d’investigació, es va decidir a establir-se pel seu compte i ara és gerent i director d’Adbdetectives.com. Fa una comparació arriscada però molt gràfica: “Ser detectiu privat té a veure amb ser paparazzi, la diferència és que a ells se’ls veu i a mi no”. Els uneixen els temps morts en aeroports, hotels i tot tipus de racons a l’espera de l’instant oportú per fer la foto decisiva. La foto que val és la frontal, la que denota el petó delator, la pràctica inadequada i l’engany a l’empresa. Les casuístiques són variades. Des dels clàssics assumptes de banyes fins a treballadors que allarguen injustificadament la baixa, un cotxe repetidament ratllat en un pàrquing, un bar on desapareixen diners de la caixa o algú que demana indemnització per un accident de moto i en sortir de la recuperació a la clínica agafa el Bicing per tornar a casa.\nÉs un ofici exigent que requereix dots de psicologia, molta mà esquerra i capacitat d’empatia. Quan explica al client el resultat de la investigació pot ser un cop dur que implica consol i connexió humana, però també suposa un descans, el desfogament de la tensió acumulada, un clic que obre un nou futur, un canvi de vida. Hi ha una lògica estacional que explica els pics d’acumulació de feina. Un és just abans de les vacances d’estiu, quan les empreses tenen especial interès a resoldre conflictes laborals que els inquieten. L’altre és, encara que resulti tòpic, durant la primavera, quan les hormones s’esvaloten i els enamoraments -o capritxos- floreixen d’imprevist i no respecten l’ortodòxia de la fidelitat.\nAmb certa recança destaca que sempre està encarat al vessant menys edificant del comportament humà. No veu persones entusiasmades amb la seva feina ni famílies felices i molt ben avingudes. La picaresca espanyola continua ben present en l’ADN de molts. També la rauxa, manifestada quan li suggereixen saltar-se la llei -punxar un telèfon, espiar un WhatsApp- per resoldre un cas amb més eficiència. “Hi ha qui es pensa que som uns mercenaris i que si ens paguen tot s’hi val”, conclou. ¿Situacions de perill? Dues o tres trucades amenaçadores i algun cotxe parant en sec al mig de l’autopista. La sang no va arribar al riu. Tan sols la veritat, tan necessària i irreductible.\nMoren dues dones en un xoc frontal entre dos cotxes a la B-224 a Piera\nQue sigui la família qui digui qui és amic de la família\nCinema a 2,90 euros\nUn altre gall fer es deixa veure a Arcalís\nBalanç "positiu" dels 'lavabos' per a gossos\nA la recerca dels millors jugadors de videojocs\nThe Guardian recomana visitar l'exposició del Thyssen\nLa molt honorable presidència\nLa conquesta del carrer


Un grupet de persones disposades a cantar i a organitzar una petita vetllada nadalenca pels seus veïns es trobaren al Barri de Vista Alegre ara fa vint anys. Segurament i sense saber-ho, acabava de néixer la futura Coral de Vista Alegre.\nPoc a poc i amb l’ajuda de la Sra. Fina Escandell de l’Associació de Veïns de Vista Alegre-Carme, aquest grup de persones es va plantejar actuar més com a coral que no pas com a grup de cantaires espontanis i esporàdics. I és aquí, que per tal d’organitzar i encaminar a aquest grup a cantar i a actuar com a coral, varen agafar la iniciativa i la direcció el Sr. Jordi Creus i el Sr. Euken Ledesma.\nEl primer concert oficial de la coral constituïda com a tal i amb el Sr. Euken Ledesma com a director, consta amb data del 16 de Desembre del 2001.\nEn un any havien aconseguit fer un pas molt important. Del “podríem cantar per Nadal” a “fem un concert de Nadal amb la Coral”. Varen ser uns anys molt productius on a part de cantar a Girona capital la coral anava a cantar a diferents pobles del voltant de la ciutat, feien trobades amb altres corals, feien aplecs i començaven a tenir ja un repertori, a la vegada que propi, també molt important.\nL’any 2004 agafa la direcció del grup el Sr. Jordi Creus. Durant aquesta nova etapa la coral introdueix l’acompanyament instrumental. A part de l’acompanyament pianístic que ha estat sempre un referent en aquesta coral, hi introdueixen guitarres, flautes, acordions, etc.\nÉs per aquest motiu que ara volem tenir un record especial per tots els professionals de la música que han acompanyat durant aquests 20 anys a la nostra formació. Donem les gràcies a: Joan Sadurní, Claudio Suzin, Cristina Gabilán, Paco Ortega, Fina Sirvent, Renata Estruch, Lluís Tarrús, Xavier Teixidor i Reinalda Blanco. Pianistes, guitarristes, acordionistes, etc. que han dedicat part del seu temps a acompanyar instrumentalment les cançons de la Coral Vista Alegre. Gràcies a tots.\nDurant aquests 20 anys no només ha treballat exclusivament amb músics professionals a nivell d’acompanyants individuals, sinó que també ho ha fet amb escoles de música i altres professionals. Volem agrair la col·laboració de l’Escola Clau de Faula amb en Quim i la Glòria Bonal, i a l’escola Sol de Solfa amb la Pili Sanz al capdavant.\nAnomenar totes les corals amb les quals hem col·laborat i participat en intercanvis i altres concerts se’ns convertiria en una llista molt llarga. Són moltes. A totes elles moltes gràcies per formar part de la nostra historia.\nMés llarga seria encara la llista si haguéssim d’anomenar tots els cantaires que han passat per la nostra formació. És per això que des d’aquestes línies volem fer arribar-los un sincer missatge d’agraïment per haver ajudat a créixer la música coral a Girona i concretament, a Vista Alegre.\nLa vida de la Coral Vista Alegre continuava i al 2006 Jordi Creus fa una parada en la direcció i agafa el relleu Jesús Asenjo. Varen ser un parell d’anys molt intensos.\nA la temporada 2019-2020 agafa el relleu Reinalda Blanco. No només volem tenir un record per músics, cantants i corals. És molta gent la que està implicada durant la vida d’una coral. La llista seria molt llarga però no ens voldríem deixar totes aquelles parròquies, mossens, centres cívics, centres residencials i pobles on hem anat a cantar. Tots ells també han format part dels nostres 20 anys. Potser, i deixeu-nos sortir uns instants de la norma, voldríem agrair especialment l’acollida que ens fa cada Nadal el poble i la gent de Sant Iscle (Baix Empordà).\nPer anar finalitzant aquest resum, i que per gust no acabaríem mai de recordar, no ens agradaria deixar de banda a les institucions que durant tots aquests anys ens han donat suport. Moltes gràcies a l’Associació de Veïns Vista Alegre-Carme, a la Parròquia de Vista Alegre, a la Federació Coral de les Comarques Gironines, a la Federació Catalana d’Entitats Corals, al Bisbat de Girona, a la Diputació de Girona, a la Generalitat de Catalunya, a l’Ajuntament de Girona i a la Casa de Cultura.\nPer últim agrair a la Sra. Carme Trull la col·laboració en la preparacio del concert d’aniversari, així com també la cessió de records i fotografies dels primers anys de la Coral.\nPer molts anys segueixi sonant la música.\nEscrit i programa concert ( versió PDF)\nCategories Associació Navegació per les entrades


Miteny – Quan es treballa amb un bon traductor, tot va bé, però si no es fa una bona tria, la cosa es complica\nTreballar amb traductors\nHome Quan es treballa amb un bon traductor, tot va bé, però si no es fa una bona tria, la cosa es complica\nQuan es treballa amb un bon traductor, tot va bé, però si no es fa una bona tria, la cosa es complica\nNo voleu passar-vos hores i hores revisant traduccions, oi? Hi ha cinc coses molt importants:\n1. Idiomes: Jo treballo amb anglès, francès, portuguès > castellà i català, que són les meves llengües maternes. Treballar cap a les llengües maternes és bàsic.\n2. Especialitat: Jo treballo amb textos econòmics, empresarials, administratius, legals, institucionals, de recursos humans, turisme, publicitat i de temàtica general. Davant del dubte, sempre em podeu preguntar.\n3. Tipus de text: Faig publicacions d’empresa, notes de premsa, webs, blogs, llibres, textos institucionals, manuals d’empresa, presentacions per parlar en públic, informes financers, casos, articles, contractes… Davant el dubte, aquí em teniu.\n4. Experiència i garanties: Porto més de 20 anys traduint per a clients de tota mena: Unió Europea, PwC, Novartis, Organització Mundial del Comerç, ESADE, FCC, Universitat de Barcelona, Agbar… Fa molts anys que tracto directament amb client, sense agències pel mig, de manera que controlo el procés i m’adapto sempre a les seves necessitats, amb rigor, professionalitat, sinceritat i confidencialitat.\n5. Comunicació i confiança: És bàsic donar instruccions i feedback per anar millorant els resultats. Treballar en equip i sempre amb la mateixa persona té els seus avantatges\nSi m’envieu una mostra del text que heu de traduir, us en faré pressupost sense compromís i us diré per quan ho puc tenir. Envieu-me un correu amb tot el que em pugueu dir: tema, nombre de paraules del document, format, per quan ho necessiteu, etc. Si és possible, envieu-me el document a traduir. La confidencialitat està garantida en tot moment.