Reforma de bany al carrer Villarroel de Barcelona - Grupo Inventia\nReforma de bany al carrer Villarroel de Barcelona\nA l’empresa de reformes integrals Grupo Inventia ens encarreguem de projectes de renovació total o parcial d’habitatge. Un dels nostres treballs més recents ens porta fins al carrer Villarroel de Barcelona. Aquí hem dut a terme una completa reforma de bany. Comptem amb els professionals indicats per renovar qualsevol espai de casa teva.\nEn línies generals ens hem encarregat d’adequar aquest bany a les necessitats actuals. Si bé es manté en la ubicació original s’ha canviat tota la seva imatge i s’ha instal·lat un nou equipament sanitari. Els acabats d’aquesta nova reforma de bany a Barcelona els compartim en el següent vídeo.\nPer Grupo Inventia cada projecte de reforma integral a Barcelona és únic i personalitzat en base a les necessitats de cada client. Ens encarreguem de oferir-te les millors opcions a la teva cuina, bany, disseny interior, etc. Per sol·licitar el teu pressupost de reforma truca’ns al 93 209 97 17. T’ho lliurarem de forma gratuïta i sense cap compromís.\nNova imatge del bany\nUn dels primers passos a determinar en aquesta reforma de bany a Barcelona ha estat la seva nova imatge. El nostre departament especialitzat en interiorisme ha treballat en base a un disseny d’estil contemporani. La cambra de bany és un espai d’ús diari i que ha de presentar les millors condicions. L’objectiu és aconseguir una estada lluminosa i amb un ambient acollidor.\nD’aquesta manera s’ha utilitzat un disseny interior en què predominen les tonalitats neutres. Així és molt més senzill aconseguir un espai en el qual la llum arribi a tots els racons. Les parets s’han enrajolat amb rajoles amb un acabat en color beige. Així també s’aconsegueix generar un ambient càlid i tranquil. La superfície d’aquestes rajoles és llisa, un detall que facilita el seu manteniment a l’hora de netejar-lo.\nEl paviment de la cambra de bany també s’ha canviat. En aquest projecte de reforma de bany s’ha escollit un terra amb un acabat tipus hidràulic. Sobre un fons beige es dibuixa una figura en to marró. Es tracta de detalls que aporten personalitat a la cambra de bany i que encaixa perfectament amb la nova imatge pretesa.\nUna de les noves peces sanitàries que s’ha instal·lat en aquesta reforma de bany a Barcelona és el lavabo. Aquest és de si gran i compta amb capacitat d’emmagatzematge a la part inferior. Amb els dos calaixos d’aquest moble de bany es garanteix una organització perfecta de tot tipus de productes de bany i higiene.\nEn acabat d’aquesta nou moble també es presenta d’acord amb el nou interiorisme del bany. El seu acabat és en un to fusta suau. S’adapta perfectament als tons beige de les rajoles de les parets i a el nou paviment. Sobre el lavabo s’ha col·locat un mirall de bany quadrat que compta amb una llum a la part superior. Es tracta d’un elements indispensable i que contribueix a generar un espai més profund i visualment ampli.\nNous sanitaris al bany\nEl lavabo flotant no és l’única nova peça sanitària que s’ha instal·lat. Ara el bany també disposa d’un nou inodor i zona d’aigües. El vàter se situa a la banda esquerra i es presenta amb línies modernes. El seu cos és arrodonit i la cisterna es col·loca a l’esquena. Una peça funcional amb una imatge molt harmònica dins de tot el conjunt.\nLa zona d’aigües ocupa la banda esquerra d’aquesta reforma de bany. S’ha instal·lat un ampli plat de dutxa arran de terra que queda protegit per mampares de portes corredisses. Aquesta pràctica protecció és transparent i no li resta ni un mil·límetre d’espai visual a l’estança. A l’igual que al lavabo, les aixetes de la dutxa es presenta amb acabats metàl·lics.\nEn línies generals aquesta reforma de bany ha donat lloc a un espai molt pràctic i funcional. La nova imatge genera un ambient molt agradable en una estança que s’utilitza diàriament i ha de transmetre calidesa. Sense cap dubte està a punt per oferir les millors prestacions en qualsevol moment.\nA Grupo Inventia comptem amb dos aspectes fonamentals perquè la teva reforma de bany sigui un èxit. D’una banda disposem d’una gran varietat d’acabats, mobiliari i peces sanitàries per la cambra de bany. Al seu torn nostre equip de reformes està compost per professionals experimentats que s’encarregaran que tot quedi perfecte.\nLa nostra versatilitat ens permet abraçar tots els estils decoratius per a qualsevol espai de la casa. De la mateixa manera que gràcies a la nostra varietat d’opcions podem ajustar-nos a tot tipus de pressupostos. Òbviament oferint sempre les millors qualitats i de fabricants contrastats en el sector de les reformes integrals.


Marca MOONIMA a Espanya\nVist 92 cops\nInformació sobre la marca MOONIMA amb el nombre M3702082(X)\nLa marca MOONIMA amb el nombre M3702082(X) va ser sol·licitada el 31/01/2018. Es tracta d'una marca a Espanya pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca MOONIMA amb el nombre M3702082(X) va ser sol·licitada per MAICA CASTELLA DAGA.\nRenovació de la marca MOONIMA amb el nombre M3702082(X)\nAltres marques sol·licitades per MAICA CASTELLA DAGA\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades per MAICA CASTELLA DAGA, entre les quals es troba la marca MOONIMA amb el nombre M3702082(X). Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades per MAICA CASTELLA DAGA clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a Espanya entre les quals es troba la marca MOONIMA. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a Espanya. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a Espanya.


El Palau de la Música aposta fort per la música minimalista\nEl prestigiós compositor John Adams serà el protagonista d’un cap de setmana monogràfic a finals de maig, i Philip Glass serà una de les figures estrelles de la propera temporada que promet ser hipnòtica. Us donem 8 raons per descobrir-los!\nTime Out en col·laboració amb Palau de la Música Catalana dijous 17 de maig 2018\nLa programació del Palau de la Música durant tota una temporada és variadíssima, i precisament per això inclou molt més que els plats forts habituals d’un espai consagrat a la gran música, les veus més poderoses del moment en el repertori líric i els programes simfònics. Si tot el que programessin els auditoris i les sales de concerts fos només el repertori de finals del segle XIX cap a endarrere, aquesta situació no només seria injusta, parcial i incompleta, sinó que a més deixaria de banda absolutes obres capitals de la música més recent. El segle XX acostuma a tenir fama de període musical difícil, abrupte, de vegades incomprensible per al gran públic, i tot i que aquesta apreciació és incerta –no totes les avantguardes són hostils, i no tota la música del segle XX és avantguarda–, el més fàcil per desmuntar l’argument és endinsar-nos en el minimalisme americà, segurament la forma musical hereva del llenguatge occidental que identifiquem com a clàssic i que més acceptació popular ha tingut entre el públic.\nEl Palau de la Música està fent precisament això: sense oblidar Beethoven, Mahler o Brahms, en aquesta temporada que aviat acabarà, i en la 2018/2019 que començarà a la tardor, hi ha molta música minimalista. Aquest any, el compositor convidat ha estat John Adams –el cap de setmana del 26 i el 27 de maig hi haurà programes seus dirigits per Adams en persona–, i la propera temporada el compositor central també és un geni viu, i també americà, Philip Glass. El minimalisme es mereix un espai cada cop més gran en els auditoris i els programes de clàssica. I el Palau de la Música està demostrant, amb fets, que participa d’aquest estat d’opinió. Si encara no esteu convençuts, aquí teniu 8 arguments de pes que us faran córrer a comprar les entrades!\n1. Què és el minimalisme? Els orígens\nEl minimalisme es defineix a partir de l’arrel “mínim”. És música construïda amb pocs elements sonors. No es que sigui breu, sinó que les notes, els acords i les estructures principals en les quals s’estructura el so estan elaborades amb poques unitats que s’allarguen o es repeteixen. El minimalisme musical és un concepte que va identificar el crític anglès, i també compositor, Michael Nyman per fer una analogia entre l’arquitectura i l’art minimalista, que sorgeix de Mies van der Rohe, i la música: una música feta amb pocs elements, però que assoleix una presència gran i important.\n2. Evolució del minimalisme\nEl minimalisme és, en la història de la música del segle XX, un moviment que sorgeix als centres bohemis de San Francisco i Nova York on es treballava amb llenguatges d’avantguarda a principis de la dècada dels seixanta, i que va impulsar un retorn al llenguatge tonal –o sigui, als sistemes harmònics codificats per Bach, en oposició als nous sistemes molt més complicats que van començar a sorgir després de Schönberg–, de tal manera que era un tipus de música “culta” que connectava molt bé amb el pop i el rock de l’època, i també amb els moviments contraculturals, com la cerca d’una espiritualitat basada en la religió oriental i el consum de drogues per aconseguir un estat hipnòtic. El minimalisme s’expressa musicalment com un bucle gegantí, com una constant repetició de patrons harmònics, i canvis subtils, per entrar en una dinàmica que et deixa absort.\n3. Els grans mestres minimalistes\nEls primers artistes van ser LaMonte Young, Terry Riley, Tony Conrad o Charlemagne Palestine, i més tard va prendre cos l’escola de Nova York, amb Steve Reich i Philip Glass al capdavant. Durant els anys 70 i 80 el minimalisme es va desenvolupar també a Anglaterra i l’Europa continental –Michael Nyman, Gavin Bryars, Louis Andrienssen, Henryk Górecki–, i durant les següents dècades es va ramificar en diverses variants, com el minimalisme espiritual –Arvo Pärt, John Tavener– o el post-minimalisme de compositors com John Adams o, actualment, Nico Muhly. És música en moviment, que sempre guanya fans i mai els perd. La veritable avantguarda popular de finals del segle XX.\n4. John Adams: el geni inesperat\nJohn Adams no va ser un compositor de la primera onada, ja que les seves primeres obres les hem de situar a finals dels anys 70 i la seva consagració no va arribar fins els 80, amb l’òpera “Nixon in China” (1986), però el seu paper és important perquè és la figura central del post-minimalisme, del desenvolupament de l’estil cap a regions inesperades. La seva música és orquestral, vibrant, dinàmica, no tant repetitiva com la dels seus predecessors, i molt inspirada en la cultura popular americana: les seves obres tracten sobre conflictes polítics, l’art americà i la vida moderna –hi ha una tendència en la seva música cap a la velocitat–; molts crítics de prestigi el consideren com el principal compositor americà viu, o com a mínim el més gran dels últims anys del segle XX, tot i que al XXI s’han mantingut en forma.\n5. Adams al Palau\nAdams ha estat el compositor convidat del Palau en la temporada 2017/2018, i ara culminarà el seu cicle amb un cap de setmana monogràfic on s’interpretarà, sota la seva direcció, un ventall ampli de peces: el dissabte 26, “Short Ride in a Fast Machine”, “Absolut Jest” i “Harmonium”, una peça coral inspirada en els poemes d’Emily Dickinson; el diumenge 27, l’Attacca Quartet interpretarà l’integral dels seus quartets de corda.\n6. Philip Glass: el mestre dels canvis\nPhilip Glass és, possiblement, la gran figura popular del minimalisme americà. Ho és, entre d’altres motius, per haver estat molt actiu en el camp del cinema –ha composat bandes sonores per Martin Scorsese o Paul Schrader, entre d’altres directors importants–, i també per haver col·laborat activament amb moltes estrelles del pop, de Suzanne Vega a Paul Simon, passant per David Byrne. Ha estat el compositor més proper a l’escena d’avantguarda de Nova York en tots els àmbits –des de la fotografia al cinema, passant pel teatre–, i fruit d’aquestes relacions s’han donat alguns dels treballs més importants de la seva trajectòria, com l’òpera “Einstein on the Beach” –amb el director d’escena Robert Wilson–, o les seves simfonies basades en discos originals de David Bowie, com “Low” o “Heroes”. Glass mai ha deixat de treballar simultàniament en els camps de la música seriosa i la popular, i aquesta doble participació en camps suposadament adversos no li ha repercutit en cap minva en el seu prestigi.\n7. Glass al Palau\nDurant la propera temporada, hi ha diverses cites relacionades amb Glass que cal apuntar ja al calendari: el 15 de gener, el concert del pianista Vikingur Ólaffson (a la foto) amb peces de Glass escrites expressament per a piano (com “Glassworks” o els “Études”), el 11 de maig de 2019 amb el concert d’òrgan protagonitzat per Iveta Apkalna, i el 21 de maig una col·laboració entre Glass i l’Orfeó Català, amb peces per cor i orquestra. I com a traca final, l’òpera sencera “Einstein on the Beach” en versió concert el 27 de maig de 2019, una experiència repetitiva i màntrica de més de quatre hores.\n8. Arvo Pärt: la música de Déu\nArvo Pärt ha estat important en les programacions del Palau de la Música d’aquesta dècada; el compositor estonià és un dels més aclamats de tot el segle XXI i el tram final del XX, gràcies a la seva espiritualitat incontenible en peces senzilles i colpidores com “Spiegel im Spiegel” o “Für Alina”, o en la seva música religiosa per a coral. Aquesta propera temporada la presència de Pärt és testimonial, perquè només hi serà en un programa –el proper 29 de gener–, però alhora important perquè s’interpretaran el seu “Te Deum” i l’obra “Summa” en versió de cordes, juntament amb una cantata de Johann Sebastian Bach i l’obertura de “La Belle et la Bête” de Philip Glass, la seva banda sonora alternativa –en format “òpera dins el cinema”– de la famosa pel·lícula de Jean Cocteau.


Territori anuncia ara que el preu de l'autobús de Berga a Barcelona no s'apujarà el 2020 - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nTerritori anuncia ara que el preu de l'autobús de Berga a Barcelona no s'apujarà el 2020\nL'anunci de noves tarifes a l'ATM ha generat inquietud al Berguedà\njordi morros manresa 07.12.2019 | 20:39\nUsuaris del transport públic d'autobús a Berga ARXIU/DOLORS CLOTET\nUsuaris del transport públic d'autobús a Berga\nEl preu del transport públic en autobús de Berga a Barcelona no es tocarà. Ho ha anunciat ara la conselleria de Territori de la Generalitat després que la setmana passada s'anunciessin canvis de preu i noves modalitats d'abonaments en el transport públic de cara a l'any vinent que van generar alarma al Berguedà. Si els mateixos augments s'apliquessin a la comarca suposaria un increment de l'11,25%.\nTerritori ha assegurat aquest dissabte a Regió7 que el Berguedà, igual que altres comarques catalanes com el Ripollès, no formen part de les 6 zones tarifàries de l'àmbit de l'Autoritat del Transport Metropolità (ATM), sinó que tenen una especificitat pròpia que es regulen per un conveni diferent. Aquest conveni s'ha d'aprovar al consell d'administració de l'ATM de la setmana vinent i la previsió és congelar els preus de cara al 2020. Anar de Berga a Barcelona costarà igual que ara.\nUn abonament de 10 viatges més la T-10 (que desapareixerà per dir-se T-casual) per moure's per Barcelona costa actualment 53,25 euros. El conveni preveu que tot continuï igual. L'augment de preu de la T-10 el compensarà la Generalitat. Sí, però, que l'abonament de 10 viatges serà unipersonal, igual que a tot l'àmbit de l'Autoritat del Transport Metropolità. Això vol dir que no es podrà compartir en el moment de timbrar per fer el viatge.\nL'anunci de les noves tarifes i les noves modalitats d'abonaments va generar inquietud a finals de la setmana passada al Berguedà. El Consell Comarcal, l'Associació Comarcal d'Empresaris del Berguedà i la delegació de la Cambra de Comerç van rebutjar que s'incrementés el preu a la comarca i van anunciar accions per evitar-ho. Ara el neguit s'ha esvaït.\nEl conseller de Territori, Damià Calvet, ha parlat amb el president del Consell Comarcal del Berguedà, Josep Lara, per confirmar que es mantindrà el conveni a través del qual es regula el transport públic amb autobús de la comarca, i també els preus. Segons Territori, no es va informar prèviament a les autoritats del Berguedà o del Ripollès, que es troba amb un cas semblant, perquè les noves tarifes i modalitats no els afectaven, ja que formalment no són de l'ATM.\nAugmentar el preu del transport públic hagués suposat engrandir l'escletxa territorial, ha assegurat el conseller comarcal de Transport i Mobilitat, Abel Garcia. «Des del territori hem fet la nostra feina i hem reclamat el que objectivament és just. No perquè el Berguedà sigui diferent ni millor, sinó perquè teníem tots els arguments», ha afirmat un cop s'ha sabut que els preus es mantindran.\nUn cop es van fer públiques les noves tarifes del transport públic de cara a l'any vinent i que podien suposar un increment de preus al Berguedà «vam posar fil a l'agulla». Segons Garcia l'important és que les tarifes es mantinguin, i també «l'esforç en diversos fronts per evitar l'escletxa territorial».


PAe - CTT - Informació Addicional - Repositori d'expedients electrònics\n> Manipulació d'expedients: disposarà d'assistents per acumular i disgregar expedients, així com establir les seves dades i estat de tramitació. Permetrà també consultar l'històric d'accions realitzades amb l'expedient.\n> Zona d'esborranys: Disposarà d'un àrea on es gestionaran els documents no definitius. Tots els documents nous es generaran en aquesta carpeta. Haurà de permetre l'edició de documents.\n> Gestión de Documentos: Permetrà crear, modificar, esborrar i moure de carpeta els documents definitius o esborranys. En particular, permetrà moure documents de la carpeta d'esborranys a la carpeta de documents definitius.\n> Funcions de signatura: S'integrarà amb la Plataforma d'@signatura amb la finalitat d'enviar els documents a signatura. Una vegada signats els dipositarà en l'arxiu digital.\n> Asistente per a enviament mitjançant la bústia de sortida. D'entrada tot document que s'hagi d'enviar mitjançant el sistema haurà de pertànyer a un expedient. No es permetrà l'ús de la bústia de sortida de manera aïllada. La bústia de sortida donarà tres opcions: enviament en una bústia d'entrada, enviament al ciutadà mitjançant notificació electrònica utilitzant els serveis de SISTRA i impressió dels documents i enviament manual\n> Des de la bústia d'entrada es podrà: crear un expedient nou a partir de l'enviament, acumular els documents arribats a un expedient ja existent o bé remetre l'enviament a un una altra unitat orgànica.\nBase de dades: ORACLE / PostgreSQL\nServidor d'aplicacions: JBoss


Fases del procés participatiu - Procés participatiu PAESC de l'Alt Ter - PAESC - Diputació de Girona\n20-10-2021 - 15-11-2021\n16-11-2021 - 23-12-2021\nSessió de participació telemàtica. "Carregueu-vos d’energia i decidiu el futur del vostre territori". L’objectiu de la sessió és debatre el model energètic que es vol impulsar al territori. S’exposarà un resum dels aspectes més destacables de la diagnosi del PAESC i es treballarà amb la ciutadania i entitats sobre quines propostes es poden dur a terme a nivell supramunicipal per a reduir les emissions. Al finalitzar la sessió es farà una priorització de les accions proposades.\nEspai per a fer propostes. Amb l’objectiu de recollir propostes de cada municipi de l’Alt Ter, s’obrirà un espai virtual al Decidim en un període d'un mes després de la sessió participativa. En aquest espai es publicaran les propostes recollides a les sessions telemàtiques i també se'n podran introduir de noves. Durant aquest període també es podrà donar suport a les propostes per detectar aquelles que tenen un major consens al territori.\n24-12-2021 - 31-03-2022


Inversió en farmacèutiques: és tard per entrar al ral·li borsari? | Ser on siguis\nÉs una de les indústries que sortirà més reforçada de la crisi, però no només serà a causa de la COVID-19. Des de fa anys, és un dels sectors que més inverteix en R+D a tot el món, i això ha generat grans expectatives entre molts inversors.\nMai en el passat recent l'opinió pública mundial havia fixat tant la mirada en els laboratoris i en els centres d'investigació. L'expectativa i l'esperança de trobar, al més aviat possible, una vacuna contra la COVID-19 ha posat el focus en el sector. En un context en què els diners estan barats —a causa principalment dels tipus d'interès baixos—, molts inversors han posat les seves mires en les companyies farmacèutiques; una estratègia que, per exemple, ja està donant grans beneficis a aquells que han confiat en alguns dels laboratoris que recentment han ofert notícies molt positives en relació amb una vacuna eficaç per als propers mesos. No obstant això, per a aquells que encara no s'han palanquejat financerament en la indústria, el principal dubte és si ja ha passat el moment d'invertir-hi, ja que moltes de les accions dels laboratoris que cotitzen en borsa han pujat de manera significativa en les últimes setmanes.\nInversió a l'alça al món i també a Espanya\nAmb les xifres actualitzades a començaments del mes de novembre, FactSet estima que els laboratoris que cotitzen en borsa tancaran el 2020 amb uns beneficis conjunts que superaran els 136.000 milions d'euros, enfront dels 89.000 milions d'euros recollits el 2019. Per al 2021, aquesta mateixa entitat eleva les seves previsions fins als 150.000 milions d'euros.\nLa indústria farmacèutica és la segona del món en inversió en innovació i s'espera que tanqui el 2020 amb un benefici de 136.000 milions d'euros\nD'acord amb les xifres de la Federació Europea d'Associacions i Indústries Farmacèutiques (EFPIA), el 48 % de les vendes de medicaments a tot el món provenen de laboratoris dels Estats Units (EUA) i del Canadà, seguits pels europeus (22 %) i pels del Japó (7 %). El mercat, en el seu conjunt, té un valor que supera els 750.000 milions d'euros. Centrant-se en el Vell Continent, i segons les dades publicades per la Comissió Europea a The 2019 EU Industrial R & D Investment Scoreboard, la indústria comunitària de la salut va invertir 45.300 milions d'euros en R+D el 2019, xifra que la situa en segona en innovació, per darrere de la de l’automòbil.\nA Espanya la inversió del sector farmacèutic en R+D va assolir un rècord històric el 2019; és a dir, abans de l'esclat de la crisi sanitària. En total, la indústria hi va invertir 1.211 milions d'euros; un 5,2 % més que l'any 2018 segons les últimes dades publicades per Farmaindustria. Els projectes de col·laboració entre laboratoris i hospitals i centres de salut, tant públics com privats, van créixer un 3,6 % fins als 528 milions d'euros; mentre que va ser la investigació clínica la fase que més finançament va obtenir i va aconseguir els 714 milions d'euros.\nActualment, al voltant del 20 % de l'R+D industrial a Espanya la desenvolupa la indústria farmacèutica.\nMalgrat algunes vacil·lacions, en general sembla que els mercats financers han iniciat la seva recuperació, esperonats per algunes bones notícies sobre l'activitat econòmica que s'han sumat a unes altres, com les expectatives sobre una pròxima vacuna, la sortida de la crisi de la Xina en forma de V, la possible relaxació del conflicte comercial que enfronta Washington i Pequín després de la victòria del demòcrata Joe Biden a les eleccions presidencials dels EUA o la moderació en la corba mundial de contagis per la COVID-19, que pot ser el preàmbul de la fi de la segona onada.\nPot interessar-te: Com resisteixen les borses europees la segona onada de la COVID-19?\nMolts inversors poden pensar que arriben tard a la possibilitat d’apostar pel sector farmacèutic, ja que, tradicionalment, els mercats solen descomptar amb prou anticipació el que passarà en l'economia durant els mesos vinents. No obstant això, la veritat és que, per a qualsevol estalviador, aquesta indústria ofereix altres motius per confiar-hi a mitjà i llarg termini. D'una banda, les tendències poblacionals a escala global, com l'augment de l'esperança i de la qualitat de vida, se sumen a l’envelliment progressiu de la població, i això provoca que cada vegada s'hagin de consumir més medicaments. En paral·lel, la cronificació de moltes malalties significa que els pacients han de mantenir els seus tractaments tota la vida si volen continuar gaudint de bona salut. Per si fos poc, les millores sanitàries i econòmiques als països en vies de desenvolupament estan contribuint a augmentar el nombre de consumidors en totes les franges d'edat.\nA més de la COVID-19, els laboratoris estan desenvolupant tractaments innovadors en patologies cardiovasculars, en el càncer o en malalties pulmonars\nD'altra banda, a aquests canvis demogràfics s’hi han afegit, des de fa alguns anys, les expectatives que han aixecat molts laboratoris sobre trobar tractaments efectius contra algunes de les patologies més esteses a les societats modernes i, principalment, urbanes, com la diabetis, diversos tipus de càncer, malalties cardiovasculars o altres derivades del mateix envelliment com, per exemple, les relacionades amb el sistema nerviós o cerebral, com l'ictus o la demència senil. Per tot això, informes com el “2020 Global Life Sciences”, elaborat per Deloitte, indiquen que el sector farmacèutic mundial mantindrà un creixement mitjà fins al 2024 d'un 5 % anual, i això que aquest document es va fer unes setmanes abans de l'esclat de la pandèmia global. Segons aquest estudi, la indústria farmacèutica és la desena més important del món quant a facturació i cada any retalla terreny a les tradicionals, com la de la tecnologia, la metal·lúrgia o la de l’alimentació.\nPot interessar-te: Escolta el Podcast de Banc Sabadell Megatendències: les inversions amb més potencial a la nova normalitat.\nCom s’hi ha d’invertir\nHi ha diverses maneres perquè un inversor detallista pugui participar en aquest sector. Potser la manera més ràpida sigui a través d'un fons d'inversió especialitzat, que permetrà diversificar entre un extens portafolis de companyies de tot el món, amb formats, àrees d'especialització i enfocaments estratègics diferents. D'aquesta manera, si alguna té un mal comportament als mercats que la porti a patir una severa correcció en la seva cotització, es podrà compensar amb altres que aconsegueixin un acompliment millor, i això, pensant a llarg termini, fa augmentar significativament la possibilitat d'obtenir rendibilitat. En aquesta línia, un fons d'inversió cotitzat o ETF també pot ser una bona alternativa.\nUna altra possibilitat és adquirir a títol individual accions d'una companyia o d'una amalgama de companyies. El principal problema d'aquesta estratègia és que obligarà, per intentar tenir més possibilitats d'èxit, a fer anàlisis periòdiques de cadascuna i comptar amb l'assessorament sempre recomanat.\nLes principals eines, en aquest sentit, són tant l'anàlisi fonamental com l'anàlisi tècnica, encara que en tots dos casos es requereix un coneixement financer tècnic i la capacitat d'avaluar la informació disponible, i que no es troba a l'abast de qualsevol. Potser apostar per una determinada empresa que tingui vocació d'oferir dividends als seus accionistes és una opció interessant, però sempre que l'inversor tingui present que aquest tipus d'estratègies tenen un risc previ més gran que en el cas dels fons d'inversió.\nFinalment, hi ha la possibilitat d'invertir amb derivats com, per exemple, un contracte per diferència (CFD), intentant aprofitar els vaivens del mercat, que és l'opció que comporta més risc de totes i que, per tant, fa que sigui encara més recomanable comptar amb assessorament professional.\nFotografia de National Cancer Institute a Unsplash\nInversió Tendències Gestió dels estalvis Gestió personal


Nova àrea d'emergència de residus a les Guilleries de Viladrau | Ajuntament de Viladrau\nNova àrea d'emergència de residus a les Guilleries de Viladrau\nNotícies Desplegament de la xarxa mòbil de nova generació 700MHz a Viladrau Oberta la convocatòria d'Ajuts per al pagament del lloguer per a persones grans (+65)\nA partir del proper, 01 de març de 2022, entra en funcionament la nova ÀREA D'EMERGÈNCIA d’ús exclusivament domèstic pels veïns i veïnes de les Guilleries de Viladrau. Recordeu que aquest servei només es pot utilitzar en casos puntuals i justificats ja que el model de recollida selectiva és el porta a porta i cal utilitzar-lo sempre que sigui possible.\nLa NOVA ÀREA, construïda amb fusta de castanyer del Montseny\nHI PODEU PORTAR:\nEstà totalment prohibit dipositar-hi voluminosos, restes vegetals, residus especials, ramaders o agrícoles. Per a aquestes deixalles cal que utilitzeu les vies de gestió de deixalles corresponents.\nUBICACIÓ: Situada a l’entrada de les Guilleries, al costat de les bústies.\nAMB QUINA FREQÜÈNCIA MÀXIMA LA PODEU UTILITZAR?\nHabitatges de les Guilleries amb servei porta a porta, són considerats com a nucli urbà: 1 vegada a la setmana.\nHabitatges disseminats (residents de fora de l'àrea urbana de les Guilleries, sense recollida porta a porta): 3 vegades a la setmana.\nEl procés per començar a utilitzar el servei cal seguir els següents passos:\nRegistreu-vos al sistema KOMTAINER\nAccediu a l'APP de KOMTAINER a través del mòbil (Android o iOS)\nObriu l'àrea d'emergència amb el mòbil. Amb l'app oberta i el Bluetooth activat, acosteu el mòbil a la porta d'entrada de l'àrea i aquesta s'obrirà. Un cop a dins, seleccioneu a la pantalla del mòbil quins residus esteu dipositant.\nPer qualsevol dubte o requeriment, us podeu dirigir a l'Ajuntament de Viladrau. Per correu electrònic, adreçeu-vos a ajuntament@viladrau.cat. Per telèfon, truqueu al 93 884 80 04.\nAquesta renovació s’està realitzant també altres municipis de la Mancomunitat La Plana amb l’objectiu d’incrementar els índex de recollida selectiva i avançar cap a una major sostenibilitat dels nostres municipis.


Els Serveis Municipals d’Atenció Domiciliària de la Paeria arriben a 2.200 famílies de Lleida - elMercadal\n2.191 famílies de Lleida, el que implica 3.271 persones, són usuàries d’un o més Serveis Municipals d’Atenció Domiciliària. El paer en cap, Àngel Ros, ha destacat la qualitat dels programes que la Paeria ofereix a la gent gran i ha remarcat que la teleassistència, l’ajut a domicili o el menjar sobre rodes permeten que aquest col·lectiu mantigui una certa autonomia a casa seva i “milloren la qualitat de vida”. 65 professionals presten a la ciutadania aquests serveis que, segons que ha subratllat el paer en cap, han d’arribar a totes les persones que els poden necessitar.\nL’Ajuntament ha fet públiques les xifres dels usuaris dels Serveis d’Atenció Domiciliària amb l’objectiu de difondre’ls entre els possibles receptors. El Servei d’Ajut a Domicili arriba a 477 famílies que inclouen 864 famílies. Aquest programa preveu una sèries de tasques dutes a terme en el propi domicili de la persona o família, adreçades a donar suport i millorar les situacions generades per la manca d’autonomia física, psíquica o social així com situacions de dependència.\nPel que fa a la Teleassistència, el nombre d’usuaris són 1.889 famílies, que impliquen 2.631 persones, de les quals, el 70 per cent tenen 80 anys o més. Funciona mitjançant un terminal instal·lat al domicili de la persona i una unitat de control remot en format de penjoll o polsera que permet estar connectat de forma permanent amb el centre d'atenció 24 hores del dia, els 365 dies de l’any. Es complementa amb serveis com les Unitats Mòbils, els dispositius de seguretat (detectors de foc, gas, caigudes, mobilitat...) o el reforç en el seguiment de les persones més fràgils.\nEl Menjar sobre Rodes l’utilitzen 29 famílies, xifra que suposa 34 persones. El servei garanteix una alimentació equilibrada a les persones grans que viuen soles, o acompanyades també d’altres persones grans i tenen dificultats de tipus economicosocial i d’estat de salut, que els impedeixen de manera autònoma elaborar els àpats diaris. Permet al beneficiari seguir una dieta adient a les seves necessitats.\nEl 81 per cent dels usuaris dels Serveis Municipals d’Atenció Domiciliària tenen 65 anys o més. El 42 per cent són persones que viuen soles i el 68 per cent, dones. Els interessats a accedir a algun d’aquests programes, poden demanar informació als Serveis Socials de cada barri. L’Ajuntament de Lleida destina 2 milions d’euros als serveis de Teleassistència, d’Ajut a Domicili i de Menjar sobre Rodes. El conjunt dels serveis socials de la ciutat suposa el 10 per cent del pressupost municipal.


17 estudiants de Suècia participen en un intercanvi escolar amb l'IES Alexandre Satorras - Ajuntament de Mataró\n17 estudiants de Suècia participen en un intercanvi escolar amb l'IES Alexandre Satorras\nEl regidor de Participació Ciutadana, Carlos Fernández, i la presidenta de l'Institut Municipal d'Educació (IME), Conxita Calvo, han rebut avui 28 de març al Saló de Sessions de l'Ajuntament, els 17 alumnes i 2 professors del col·legi Samgynmasiet, de la ciutat sueca de Järfalla, que participen en un intercanvi escolar amb l'Institut d'Ensenyament Secundari Alexandre Satorras. L'intercanvi, que té lloc del 27 de març al 3 d'abril, forma part del programa d'agermanaments i intercanvis que promou la secció de Civisme i Cooperació de l'Ajuntament.\nSerà la primera ocasió en què alumnes del centre Samgynmasiet participin en un intercanvi amb l'IES Alexandre Satorras, tot i que ja fa 18 anys que l'institut mataroní participa en intercanvis amb escoles sueques. Durant aquests 18 anys hi han participat centres de les ciutats de Järfalla, Huddinge, Karlshamm, Uppsala i Lycksèle.\nEls objectius de l'intercanvi són:\na) practicar l'anglès i el castellà, llengües que ambdues escoles tenen com a aprenentatge d'idiomes en els seus plans d'estudis.\nb) Iniciar-se en el coneixement de la cultura mútua, els sistemes de valors, la civilització nòrdica i la mediterrània.\nEls estudiants s'allotjaran a les cases de les famílies dels alumnes mataronins. A més de la ciutat de Mataró, durant la seva estança està previst que visitin llocs d'interès com la ciutat de Barcelona, (modernisme, barri gòtic), Blanes (el port, el jardí botànic, les cales) o Figueres (fortalesa militar del Castell de Sant Ferran, el museu Dalí).


Gaudeix d’Ontinyent a l’agost amb aquestes rutes guiades | ARA Multimèdia\nRuta turística a Ontinyent.\nHi ha programades 5 rutes per al mes d'agost.\nDes de l'Ajuntament d'Ontinyent destaquen la ruta teatralitzada 'La duquessa d'Almodòvar, una dona avançada al seu temps'.\nEl calendari de rutes de la regidoria de Turisme inclou una visita als refugis antiaeris i senderisme aquàtic pel riu Clariano, entre altres.\nGaudeix d'Ontinyent amb el calendari de rutes guiades que organitza la regidoria de Turisme de la ciutat, el qual inclourà fins a 5 cites per al mes d’agost. Una de les més destacades és la que tindrà lloc el dissabte, 28 d’agost, dedicada a la Duquesa d’Almodòvar, que dona nom al conegut Palau, on es troba el Saló de Plens Municipal, l’exposició de Gegants i Cabets o la Tourist Info.\nAquesta ruta teatralitzada, amb el nom de ‘La duquessa d’Almodòvar, una dona avançada al seu temps’ serà nocturna, i permetrà conèixer més sobre aquesta dona que va viure en l’època de les guerres napoleòniques. Una dona fascinada per la Il·lustració, amb idees reformistes sobre la igualtat i la llibertat, i una vida plena de llegendes negres i que va suposar una autèntica revolució pel que fa al seu testament, donant-ho tot a orfes i per a construir escoles.\nEl calendari de l’agost va començar el passat diumenge 1, amb una visita als refugis antiaeris de la ciutat. Les pròximes rutes tindran lloc els diumenges 8 i 15, on hi haurà l’activitat de senderisme aquàtic i guiat pel Riu Clariano. I el diumenge 22 es farà una visita cultural al barri medieval de La Vila.\nDes de la regidoria de Turisme destaquen “la bona acollida que està tenint la programació durant tot l’any” i animen al veïnat tant d’Ontinyent com de les comarques veïnes “a gaudir del turisme sostenible i no massiu”. Cal recordar que totes aquestes rutes guiades tenen places limitades, i una durada d’entre 2 i 3 hores, en les que s'hauran de respectar les mesures de seguretat i higiene establides en cada moment. Per inscriure’s o ampliar informació cal telefonar al 962 916 090, enviar un correu electrònic a ontinyent@touristinfo.net o acudint a l’oficina Tourist Info Ontinyent, situada a la plaça de Sant Roc, 2 (Palau de la Vila).


Apartment Sunnstuan 2 Oetz Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTaxegg, Oetz, Àustria - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Oetz, no busqui més enllà de Apartment Sunnstuan 2. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Sunnstuan 2 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Oetz. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, forn microones per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Oetz, el Apartment Sunnstuan 2 és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Consejera Ciudadana del Consejo de la Judicatura de Chihuahua, advocada, teòloga i mare, Luz ha presentat a Barcelona 'La Lucha. La historia de Lucha Castro y los derechos humanos en México', una novel.la gràfica que narra diverses històries de famílies mexicanes trencades per la violència de gènere. Cent pàgines carregades de protestes, investigacions i la valentia ciutadana publicada per Icaria Editorial i el suport documental de Front Line Defenders.\nEl president Andrés Manuel López Obrador (AMLO) subjuga l'atenció dels avis i avies a les filles perquè els fills es desentenen d'ells i d'elles davant la pandèmia. Setmanes abans, va acusar al neoliberalisme dels casos de violència de la menor Fátima i de la publicació de les imatges del cas d' Ingrid. Com lliga amb la idea que anuncia als matins a 'las mañaneras' (roda de premsa presidencial) amb les polítiques d'igualtat de gènere que reclamen les mexicanes?\nLes dues ofertes polítiques que el president feia abans d'arribar al poder, van ser: combatre la corrupció i tornar la pau a Mèxic, violència detonada per la declaració de guerra de Felipe Calderón contra el narcotràfic.\nDurant els discursos de la seva campanya proselitista ja es va advertir que les violències de gènere no era una prioritat. Va haver-hi, una gran expectativa perquè arribava al poder un partit d'esquerdes i s' esperava que les polítiques públiques fossin en concordança amb els supòsits d'aquesta ideologia. Un exemple és el missatge que envia en justificar els estereotips de gènere vers la criança. El problema amb AMLO és que ell és un President que 'no ho entén', i s'assabenta d'això. Normalment, actua més com un pastor d'una església que com un estadista.\nPer què creus que el govern actual, amb més dones que mai en primera línia, no prioritza la violència de gènere?\nSabem que el 'cos de dona no garanteix res'. Tot i així, a Mèxic, dones d'esquerra feministes amb gran lideratge, han aconseguit posicions de poder, especialment, al poder legislatiu, que és on s'està avançant una mica.\nNo obstant, amb un president que no es deixa assessorar i pren les decisions unilateralment amb una dosi de supèrbia, és molt complicat que les dones incideixin.\nTot i així, el paper de les organitzacions socials i de funcionàries compromeses com Olga Sánchez Cordero, Secretària de Governació; Nadine Gasma, directora de l'Instituto Nacional de las Mujeres... van obligar al President a implementar un pla per frenar els feminicidis, després de la polèmica deslligada per limitar l'ajuda dels seus refugis.\nEncara no es coneixen els resultats d'aquest pla que oferia enfocar els esforços en la prevenció, l'atenció a les víctimes i l'accés a la justícia amb la instal·lació de noves cases d'acollida i la revisió d'expedients judicials.\nAra, amb la pandèmia no veiem una estratègia, (més enllà del propagandístic 'no estás sola'), per a les dones que es veuen obligades a viure amb el seu agressor en el marc del confinament.\nCreus que l'oposició no aprofita l'alça que està generant el moviment feminista (en consonància amb altres països) per tal d'assenyalar a l'executiu?\nSi que ho ha fet però ha estat 'satanitzat' fortament pel partit del Movimiento de Regeneración Nacional (MORENA) en considerar que s'ha sumat al moviment feminista per interés, ja que xoca amb la seva ideologia i raó no els n'hi falta. El Partido de Acción Nacional (PAN) és de dretes i rebutja el dret de les dones a decidir sobre el seu cos y condemna el moviment LGTB; per això se li considera un pur oportunisme polític el fet d'estar present ara a les marxes feministes.\nPer altra banda, el Partido Revolucionario Institucional (PRI), es troba totalment capcot i ha perdut credibilitat. El propi feminisme radical els qüestiona i els ha demanat que deixin de lucrar-se políticament amb el moviment.\nDes de 2015 i fins el febrer de 2020, els presumptes delictes de feminicidis només augmenten. Per què es dóna aquesta tendència?\nLa tendència és molt senzilla de comprendre: la impunitat. No hi ha conseqüències per a qui maltracta a una dona. La cultura masclista es viu a Mèxic, com arreu del món, les dones es consideren propietat dels homes. L'embarbussament 'la ropa sucia se lava en casa' és un mandat que s'incrementa pel fàcil accés a les armes que avui tenen els homes del meu país i això col·loca a les dones en un nivell de vulnerabilitat més gran.\nMentre la cultura masclista no es desconstrueixi i no es treballi en la construcció de noves masculinitats, la problemàtica continuarà.\nA Mèxic, no es parlava de feminicidis fins que vam col·locar a l'agenda nacional i internacional la problemàtica de les assassinades de Ciudad Juárez, al 1993. No teníem assumit el feminicidi como concepte acadèmic feminista.\nDins de la 4T, ha anunciat i/o ha executat ja el Consejo Nacional de Seguridad Pública alguna política de seguretat per a les dones?\nEl pla nacional de seguretat del 2018 al 2024 visibilitza com principals problemes delictius els relacionats amb el robatori produït amb una arma, l'assalt a una casa, el segrest, les lesions, l'homicidi, el narcotràfic i la tracta de persones. El catàleg correspon a delictes patrimonials i els de gènere, a excepció de la tracta, que són invisibles.\nPer tant, un problema que no se visibilitza, no existeix i com a conseqüència, no hi ha propostes específiques per fer-hi front. No hi ha estratègies per combatre la violència que s'esdevé portes endins.\nQuè falla perquè la igualtat de gènere (en definitiva, el respecte per la vida) no es desenvolupi? És una idea poc sofisticada, no s'enfoca com una mostra de progrés social o és que les polítiques igualitàries no donen vots?\nUn poble sotmès, amb una violència estructural que amenaça les seves vides per la desnutrició, la pobresa, amb un accés limitat a l'educació, té altres prioritats. La igualtat no es relaciona amb les seves necessitats bàsiques.\nEsperem que les noves generacions ho assumeixin como una necessitat...això si que es pot veure a les grans manifestacions mundials del 8 de març a Mèxic. Falta que aquest moviment s'articuli i no es quedi en una commemoració.\nPer què la disjuntiva jurídica entre homicidi femení dolós i feminicidi?\nJurídicament, hi ha dos tipus de delictes: dolosos i culposos.\nLa diferència radica fonamentalment en la intenció en cometre'ls. Es produeix un delicte dolós si existeix la intenció de cometre'l i culpós quan no hi ha intenció.\nEl problema és que el 98% dels casos de violències de gènere, especialment la domèstica, no arriben davant un jutge i quan hi arriben, els operadors del sistema de justícia s'encarreguen de minimitzar els problemes, negociar els acords o desvirtuar la intencionalitat de l'agressor.\nLa Llei Olimpia i el Banc d'ADN que va anunciar el govern acceleren la investigació de casos de violència de gènere?\nMèxic es conegut a la regió per ser el país que posseeix més instruments jurídics per combatre les violències de gènere. La llei general de les dones a una vida lliure de violència és una llei referent en el continent americà. Mèxic ha signat tots els tractats internacionals sobre drets humans. No parem de signar lleis. El component formal (lleis) està totalment saturat. El problema és la interpretació que fan els operadors d'aquestes lleis (fiscals, perits, policies, jutges i jutgesses).\nCom es treballa l'eradicació de la violència de gènere a les aules?\nEs requereix un procés d'educació amb perspectiva de gènere i aquest és el principal repte.\nL'educació s'ha d'iniciar des del kinder (escola bressol), a la primària i a tots els nivells però primer s'ha d'educar a qui educa: es a dir, al professor, per tal de que aquest ho assumeixi a la seva vida personal més enllà dels continguts del text.\nActualment, els avanços de la dreta s'han enfortit davant d'un govern que s'anomena d'esquerres. Es qüestiona moltíssim el dret que tenen els pares a ensenyar una educació sexual des de casa. Mentre el nivell del debat sigui si un llibre de text pot contenir informació sobre l' ús del condó o no, anirem molt endarrerits.\nQuin assessorament rep una presumpta víctima si truca al número d'atenció per violència de gènere?\nEls 31 estats que conformen Mèxic són autònoms en quant a la seva forma d'operació interna però, en general, es qüestiona allò dit per la víctima. Hi ha estats, com ara Chihuahua, on hi ha grans avanços: el personal que rep la trucada activa una alarma immediatament. Alguns estats disposen de fiscalies especialitzades per atendre a dones que pateixen violència... però en general, el comentari és que no s'ofereix cap mesura de protecció per a qui s'atreveixen a denunciar, que és la etapa de més risc. Remeto a la forma en que actuen els operadors del sistema de justícia.\nEncara és necessari argumentar la igualtat de gènere des del relat religiós?\nI tant: és una assignatura pendent per a l'església catòlica. Hi ha un desensopir molt esperançador impulsat per teòlogues i religioses que han fet una nova hermenèutica dels textos de l'església i qüestionen el Déu venjador, fent-lo des de dins d'una estructura patriarcal que justifica la violència contra les dones amb l'únic objectiu que la creu. És ara quan estem baixant de la creu ensenyant que el patiment no és destí ni redempció.\nQuines són les seves metes com a dona, advocada, mare i mexicana?\nSer feliç, viure i deixar viure a aquells amb qui coincideixo. Vull aprendre cada dia a ser compassiva i espero no tornar a la mare terra amb les mans buides. La meva afirmació és: sóc Luz Estela, Lucha.\nVisites del contingut : 18783778


Entrevista a Paul K. Dayton - Revista Mètode\nEntrevista a Paul K. Dayton\nEl crit del científic compromès\nPaul K. Dayton és professor en un dels centres oceanogràfics de millor reputació del món, la Scripps Institution of Oceanography de Califòrnia. Avui dia li interessen especialment les comunitats bèntiques i els ambients costaners i d’estuari, però durant la seua llarga i fructífera carrera ha participat en nombrosos projectes relacionats amb els boscos de kelp, la pesca i els ecosistemes de l’Antàrtida. Més de 500 immersions en l’oceà d’aquest continent el van fer mereixedor, l’any 2002, del premi que atorga l’Acadèmia Americana de les Ciències Submarines a una vida dedicada al busseig en les condicions més hostils. A més a més, la Comissió Americana de Mamífers Marins i la Fundació per a la Investigació de La Gran Barrera Coral·lina s’enorgulleixen de tenir-lo entre els seus directius més destacats.\nEl professor Dayton em dóna la benvinguda amb un somriure mentre ordena uns papers de damunt la taula del seu despatx, una habitació amb mobles senzills, de color clar, saturada de llibres i papers exceptuant-hi una estreta senda que connecta l’ordinador i l’entrada. El seu gos, una barreja de llaurador i pastor alemany de pèl llarg i daurat, jau al corredor i guarda la porta oberta de bat a bat. Som al tercer pis d’un dels edificis que formen el complex de Scripps, a tan sols uns metres del pendent que voreja la reserva marina de La Jolla-San Diego. Avui, el Pacífic ha despertat emboirat i grisenc. Cap novetat respecte als darrers dies. Maig marca l’inici de la temporada de les boirines matinals a les costes del sud de Califòrnia.\nLa samarreta de colors, la pell bronzejada i els ulls blaus, vius i menuts, vesteixen Dayton d’un aire informal i alegre que contrasta amb el missatge que insisteix a transmetre als lectors abans de donar-me peu a fer-li cap pregunta…\n...Abans el poble americà solia tenir un sentit inherent de justícia, de decència, d’equitat envers tot tipus de gent i religions, i això ho hem perdut. Un corrent polític molt fort i de dreta està en procés de destruir el meu país. Avui dia som una nació d’homòfobs. Som una nació on la gent no creu en l’evolució, no creu que jo compte amb la primera esmena per poder parlar de les coses de les quals vull parlar. A la gent li dóna igual l’extinció de les espècies, li dóna igual la destrucció dels hàbitats… I a mi tot açò em preocupa molt, molt més que les qüestions relacionades amb la pesca. L’escepticisme científic i l’interès i la credibilitat científiques han sofert un col·lapse perquè hi ha uns interessos creats que persegueixen el progrés d’aquest programa polític. I la gent ja no està educada. No tenen sentit de l’escepticisme, ni llegeixen, ni escolten les notícies. Els eduquen els talk shows. Escriuràs tu el reportatge?\nSí, jo escriuré l’entrevista.\nPerquè jo no tindria cap inconvenient de dir als editors que escriguen una història sobre la pèrdua de la credibilitat científica, la desaparició de la compassió i de l’interès en el medi ambient. Crec que aquest seria un missatge just i apropiat sobre el meu país.\nI com és que el seu país ha perdut el sistema de valors tradicional del qual sempre s’ha enorgullit?\nUna de les raons és que les universitats d’ara només ofereixen cursos d’especialització. La gent acaba la carrera sent terriblement ignorant en la seua pròpia cultura, i en el cas de la gent que estudia biologia, terriblement ignorant en biologia. Molt pocs biòlegs poden identificar un fílum quan acaben la carrera, encara menys una espècie. Així, com hem de ser capaços de comunicar a la gent del carrer per què volem protegir les salamandres? Perquè és un judici de valor! Molts ecòlegs adduiran que de tal espècie es pot obtenir una substància farmacèutica determinada, o que si una espècie concreta desapareix, aleshores tot l’ecosistema se n’anirà a terra. Però això no és cert. L’ecosistema s’empobrirà, però el més probable és que sobrevisca.\nVolem les salamandres perquè formen part del sistema natural. Però, avui dia, els estudiants no coneixen el sistema natural. No es fan sortides al camp. I això no passa solament en aquesta universitat. A la resta d’universitats passa el mateix. Estem formant especialistes, idiots savants, en comptes de ciutadans escèptics. Estem davant del col·lapse terrible de la ciutadania i el sistema educatiu.\nI creu que això té alguna cosa a veure amb la dependència dels científics i les universitats dels fons públics?\nSí! Perquè si un professor d’aquest país volguera fer una sèrie de classes sobre, per exemple, l’islam, que durant molt de temps va ser una cultura i una religió de caràcter obert, que durant centenars d’anys va constituir una de les cultures més riques d’Europa, que va protagonitzar els més importants avanços científics del moment… no aconseguiria finançament per engegar el curs, fins i tot es trobaria amb problemes si finalment el posara en marxa.\nI vostè pensa que els científics haurien de ser més actius en la tasca de sensibilització de la població envers els problemes ambientals?\nEn el cap de la gent, si ets ecologista, ets esquerrà, ets un d’aquests tios que perjudiquen l’economia del país, ets un bioterrorista. Això és el que són els ecologistes per a la gent d’aquest país. Si ets ecòleg, llavors existeix la possibilitat que sigues un científic.\n«En el cap de la gent, si ets ecologista, ets un bioterrorista»\nCom pot, aleshores, un científic mantenir la seua credibilitat i alhora defensar la causa ambiental?\nMolts ecòlegs s’han emprenyat amb mi perquè sóc ecologista. Diuen que a més de la meua credibilitat estic destruint la seua. I jo lluite contra aquest pensament, perquè el meu argument és que un ha de guanyar-se la credibilitat i la integritat a la manera antiga, és a dir, un ha d’eixir al camp, investigar, publicar i guanyar-se una reputació. I no deixaré que aquesta gent m’ature.\nQuan vaig començar amb la ciència, jo ja formava part d’un grup ecologista, tenia tretze anys. M’he passat la major part de la meua vida defensant la primera esmena de la Constitució i mai no vaig signar, en cap paper, que el dia que em convertira en científic deixaria de tenir una constitució. Mai no he renunciat voluntàriament a la primera esmena.\nI se sent sol dintre de la comunitat científica?\nÉs interessant… En el meu cas, vaig començar a enutjar-me per qüestions relacionades amb la pesca el 1999, i vaig començar a escriure al respecte, i a preocupar-me. En aquella etapa em vaig trobar molt sol. La NSF (National Science Foundation) ja no va tornar a concedir-me finançament mai més. I em costava horrors que els meus articles es publicaren. Però açò ha canviat, i ara la majoria dels meus col·legues són més agressius i més ecologistes que jo. No crec que jo m’haja mogut cap a la dreta. Jo crec que estic més o menys on sempre he estat. O siga, que percep un gir dels ecòlegs envers la defensa ecologista, a causa de la nostra desesperació; a penes tenim natura per protegir. Què més podem perdre?\nQuin és el seu diagnòstic sobre l’estat dels ecosistemes marins?\nCrec que és extraordinàriament negatiu. La vida als mars té problemes molt greus.\nI què hi ha de l’establiment de reserves marines com a estratègia en favor de la conservació? És tan complicat com s’argumenta escollir adequadament la localització i l’extensió?\nÉs complicat, i alhora molt senzill. A l’oceà tenim moltes àrees protegides, hi ha al voltant de 1.500 parcs a tot el món, però en la majoria la pesca hi és permesa, i és la pesca la que els està destruint, no la contaminació, ni cap altra causa. Ara bé, si vull que el meu nét arribe a veure una mica de natura, necessite apartar una fracció de mar i protegir-la. I aquesta fracció ha de ser suficientment gran per sostenir la majoria de les poblacions d’interès. Açò seria una reserva on no es pot pescar (no-take reserve), una reserva que, d’altra banda, no fa cap promesa als pescadors. La controvèrsia sorgeix quan molts dels meus col·legues prometen que els seus parcs naturals milloren les captures dels pescadors. Llavors, estàs utilitzant les reserves com una eina de gestió pesquera, la qual cosa és fonamental en algunes situacions, però no en la majoria dels casos. És fonamental, per exemple, quan es tracta d’espais on els animals es reuneixen per a reproduir-se i criar, perquè llavors són extremadament vulnerables si algú apareix amb una xarxa enorme i captura la població sencera. O quan es tracta de animals marins que es reuneixen per reproduir-se, però que en general no es mouen massa, com les orelles de mar. Però alguns ecologistes declaren que la gestió tradicional ha fracassat, i que aleshores hem de desmantellar-la. I jo pense que estan equivocats. Perquè hi ha molts peixos que fan distàncies importants, com la tonyina, per exemple. Si tinguérem un govern que estiguera disposat a aplicar correctament la gestió tradicional, aquesta funcionaria en molts casos. Perquè, quan s’aplica correctament, inclou un enfocament precautori, i protegeix tant els peixos menuts com les grans mares, i llavors és poderosa. Però el problema és que la gestió tradicional està polititzada, i necessitaríem un govern més robust que el dels EUA per a executar-la.\nÉs que el govern no sap (o no pot) negociar amb els pescadors?\nBé, el problema és que els pescadors encara tenen molt de poder. I la ironia és que en els darrers anys han anat perdent-lo, perquè la pesca comercial és conscient de la destrucció dels recursos. Però ara són els pescadors d’oci els que són políticament més destructius. Aquests són els que haurien de fer-me costat, però el fet és que no s’hi pot dialogar.\n«La controvèrsia sorgeix quan molts dels meus col·legues prometen que els seus parcs naturals milloren les captures dels pescadors»\nLa majoria dels pescadors pensen que els mamífers marins són els seus principals competidors. És possible una relació harmoniosa entre aquestes dues parts?\nJo no crec que la majoria dels pescadors pense això. El que és cert és que els japonesos han muntat una campanya internacional de desinformació molt agressiva i molt cara que argüeix que ells han protegit les balenes, i com a conseqüència d’això les balenes s’han menjat tot el peix, i que si comencen de nou a matar balenes, llavors recuperaran el seu peix. És una declaració tan deshonesta que no puc pensar que la compartesquen la majoria dels pescadors. Amb açò no estic dient que no hi haja conflictes. Nosaltres en tenim un amb els lleons marins de Califòrnia. Hi ha molts rius que estan perdent els salmònids, el salmó i la truita arc iris, a causa de la sobrepesca i la destrucció dels hàbitats. I les poblacions de salmònids són tan escasses que els lleons marins, n’hi ha centenars, els esperen a les desembocadures dels rius i se’ls mengen tots. Abans, quan els salmònids no eren tan escassos, eren molts els que aconseguien traspassar el tamís dels lleons marins, però ara els lleons marins s’encarreguen de donar el colp de gràcia. Això és un conflicte real. Són casos concrets, però que no es donen a escala mundial.\nEls ecosistemes marins costaners s’han caracteritzat sempre per la fragilitat. Per què són tan importants des del punt de vista humà?\nPerquè són molt productius. Són a prop, i es poden explotar de manera molt eficient. Però no diria que són més importants que els de mar endins. La tonyina pelàgica constitueix també un ecosistema molt productiu, i explotat també de manera molt eficaç, tot i que a mi, per la meua trajectòria professional, m’interessen més els ecosistems costaners.\nEn un món tan globalitzat com el nostre sembla que cap govern està disposat a reduir les seues captures si el veí no ho fa abans. Pensa que un tractat semblant al de Kyoto, però aplicat a la pesca, seria una iniciativa fructífera?\nSí! Un protocol de Kyoto dels mars, dissenyat per a protegir espècies com ara les balenes franques, les tortugues llaüt, i totes les tortugues marines. Si poguérem aconseguir despertar un interès global, semblant al que hi ha respecte al problema de l’escalfament global, sobre les tortugues marines, les balenes franques i els dofins de riu, seria fantàstic. Si poguérem aconseguir que tota la gent acordara que els seus fills necessiten conèixer les tortugues llaüt, i veure els meravellosos corals d’aigües profundes, seria un gran avanç.\nAvui dia no podem tenir reserves pelàgiques enmig de l’oceà. Però si hi haguera voluntat política de crear-ne, és possible tenir-ne. Hi ha punts calents a l’oceà que, igual com a terra, cal protegir. Tot el que necessitem és voluntat política.\nI parlant de Kyoto, és vostè un escèptic o un creient en el canvi climàtic?\nLa manera com funciona aquesta polèmica és la següent. Poses en el cap de la gent la idea que hi ha un veritable conflicte científic, i tan aviat com hi ha un conflicte científic, llavors deixa d’existir una realitat. En el cas de l’escalfament global –que el CO2 augmenta, que la causa és humana i que darrere es troba el consum de combustibles fòssils–, milers de publicacions i tots els científics hi estan d’acord. És un dels pocs consensos que trobaràs dins del món actual de la ciència. I tanmateix, el que tota la dreta d’aquest país –en concret la indústria petroliera– necessita fer per a desbaratar la realitat és fer creure, a la gent responsable de dissenyar polítiques, als presentadors dels talk shows i al públic en general, que hi ha una controvèrsia científica. Aquesta gent que promou la indústria del petroli publica els seus articles, que mai no són objecte de cap revisió científica, al contrari del que ocorre en les revistes serioses, amb finançament de les seues fundacions, i llavors apareix gent com Bjørn Lomberg, que escriu un llibre citant aquests informes, i de sobte ja tens dos grups de científics, un de minoritari i un altre de majoritari, col·locats al mateix nivell.\nCanviant de tema, vostè va ser un dels pioners en la investigació científica feta a l’Antàrtida. Què recorda d’aquella època i d’aquells moments tan emocionants per a la ciència?\nVaig començar l’any 1959 a fer investigació en l’àmbit polar. Volia estudiar arqueologia i vaig decidir anar a Alaska. Allí és on vaig enamorar-me dels hàbitats polars. Més tard, però, els meus interessos van decantar-se cap a l’ecologia, però probablement per la meua experiència a Alaska em van convidar, quan ja em dedicava a l’ecologia, a passar any i mig a l’Antàrtida. Crec que vaig formar part del tercer grup de científics que passava allí l’hivern. Era l’any 1962. I poc després és quan em vaig adonar que podia bussejar. L’equip que utilitzavem era bast, molt rudimentari, però funcionava, eh? L’experiència em va encisar. Però ens sentíem importants, no per les condicions en què treballàvem, que ara han millorat molt, la comunicació amb la resta del món ja no és tan difícil, sinó perquè ningú abans que nosaltres no havia vist les coses que nosaltres estàvem veient. Els exploradors britànics havien col·leccionat molts espècimens sota condicions increïblement difícils. Havien posat nom a la majoria dels animals grossos, però nosaltres estàvem fent ecologia, establint relacions entre poblacions, i tot era nou. Allò va ser tota una experiència. Després, la NSF em va expulsar de l’Antàrtida per raons polítiques, per compartir informació amb científics britànics. Però, bé, d’això ja fa molt de temps i ara la situació i el programa són uns altres.\nVostè té molt bona reputació com a comunicador. Creu que seria bona idea si dins de la formació dels científics es considerara la possibilitat d’aprendre a comunicar-se millor amb la premsa?\nSí, seria molt bona idea tenir una classe on poguérem aprendre com parlar amb els mitjans de comunicació. Perquè jo faig molts errors. M’emocione i faig exageracions. Dic que tots els peixos han desaparegut, quan hauria de dir que la majoria sí, però no tots. Quan m’entrevisten a la televisió o a la premsa i em fan una pregunta estranya, intente contestar, o explique les limitacions científiques que tinc i per les quals no els puc contestar, i llavors perjudique la meua credibilitat. Ja m’han advertit unes quantes vegades que si no vull parlar d’alguna cosa, que no ho faça. Que si no dic res, mai no em podran malinterpretar. Hi ha moltes coses que els nostres estudiants i jo mateix hauríem d’aprendre sobre com interactuar amb els mitjans de comunicació de manera constructiva. T’encarregaràs que ningú no em porte a juí per cap cosa de les que he dit en aquesta entrevista, veritat?\nbiologia marinaentrevistaoceansPaul K. Dayton\nDepartament de les Ciències de la Terra, Atmosfèriques i Planetàries, Institut Tecnològic de Massachusetts, MIT (Boston).


L'AGRÍCOL - Centre Artístic del Penedès: Sant Jordi 21 a l'Agrícol\nLa sala Kirchner de l'Agrícol, va acollir per Sant Jordi dues presentacions i dos tasts de vi.\nLa primera presentació va ser del llibre L'alè de Dionís, del filòleg, musicòleg, escriptor i president de l'entitat, Joan Cuscó Clarassó, acompanyat de Xavier Hernández, escriptor i ex-membre de la secció literària. Us la deixem a continuació.\nLa segona va ser del poemari Estacions elementals, de María Rodríguez Sandía, que va comptar amb Miquel Cartró, membre de la secció literària.\n8:30 per saltar el tast.\nPublicat per L'agrícol a 18:39\nEtiquetes de comentaris: Agrícol, joan cuscó, maría rodríguez, sant Jordi, st jordi, Vilafranca


Juan Alberto Belloch - Any 1994 - Articles\nMora de Rubielos (Terol) (1)\nJuan Alberto Belloch Julbe va néixer a Mora de Rubielos (Terol) l'any 1950. La seva família tenia els orígens a Catalunya. El seu pare era un orteguià d'idees republicanes que en temps de la UCD va arribar a governador civil de Guipúscoa.\nMalgrat la seva afició a la poesia, Belloch va estudiar dret i en llicenciar-se va fer oposicions a jutge. Els primers destins foren Alacant i Catalunya, on va entrar en relació amb el PSUC. En els anys de la transició va ser un dels membres fundadors de Justícia Democràtica, que després es convertiria en Jutges per a la Democràcia.\nEl 1980 va ser traslladat a Bilbao per presidir l'Audiència Provincial, des d'on va portar una tasca de defensa de les garanties constitucionals. Va fundar la secció basca de l'Associació de Drets Humans, i se'l considerava pròxim a Euskadiko Ezkerra, formació on militava la seva dona, Maite. En aquesta època va mantenir una polèmica amb el llavors ministre de l'Interior, José Barrionuevo, per l'anomenat cas Linaza, un cas de tortures policials. A finals dels anys vuitanta era conegut en els ambients polítics com un jutge "simpatitzant" de la causa abertzale.\nLa seva entrada en política va tenir lloc després de la victòria electoral socialista del juny del 1993. Felipe González el va nomenar ministre de Justícia. Però el seu pes polític es va veure enormement incrementat el mes d'abril de 1994 quan, després de la dimissió d'Antoni Asunción pel cas Roldán, va acumular la cartera d'Interior.\nLa seva tasca com a superministre tenia uns objectius ben definits: fer una remodelació en profunditat dels dos ministeris i posar en pràctica la regeneració en els aparells de l'Estat.


Mas admet que el cas Palau l'ha portat a «renunciar políticament a tot» | NacióDigital\nMas admet que el cas Palau l'ha portat a «renunciar políticament a tot»\nL'expresident de la Generalitat i exlíder de CDC assegura que el partit va desaparèixer per les sospites de corrupció i encara no dona per feta la condemna contra Daniel Osàcar\nper Bernat Surroca / Oriol March , 16 de juliol de 2020 a les 15:45 |\nArtur Mas, aquest dijous al Parlament. | Parlament de Catalunya\nArtur Mas, expresident de la Generalitat i exlíder de Convergència, ha comparegut aquest dijous a la tarda a la comissió d'Afers Institucionals del Parlament arran de la condemna -ratificada pel Tribunal Suprem- contra els responsables del cas Palau, en la qual queda acreditat el finançament irregular de la formació que va dirigir fins al 2016. Després d'aquesta data i de la refundació en el PDECat, Mas va assumir la presidència de les noves sigles però la va deixar poques setmanes abans que es fes pública la sentència del cas de la institució cultural, que ha portat els seus principals responsables -Fèlix Millet, Jordi Montull i Daniel Osàcar, extresorer de CDC- a la presó.\nDe fet, l'expresident ha indicat que l'ombra d'aquest cas l'ha portat a "renunciar políticament a tot". "Ja vaig dir el 2017 que prendria les decisions que toqués [quan es tanqués tota la causa del Palau], i crec que ho he fet", ha assenyalat Mas, que també ha indicat que la sospita de la corrupció és el que va portar Convergència a la seva "declaració política". També ha volgut apuntar que ell no apareix en cap document judicial, i que la condemna acredita que les adjudicacions d'obra pública es van fer de manera correcta perquè, ha defensat, no s'han posat en qüestió.\nNo és la primera vegada que Mas compareix al Parlament per respondre les preguntes de l'oposició sobre el cas Palau, però sí que s'estrena a la cambra com a compareixent sense cap "responsabilitat política directa". "Sóc un associat de base del PDECat", ha assenyalat, al mateix temps que indicava que un altre factor substancial és que la condemna és ferma en la mesura que ja s'hi ha pronunciat el Suprem. Pel que fa a CDC i a Osàcar, ha assenyalat, la sentència ha estat recorreguda al Tribunal Constitucional (TC), que encara no s'ha pronunciat sobre l'admissió a tràmit dels dos recursos.\n"Igual que el Suprem ha modificat una part de la sentència per respectar el principi de presumpció d'innocència, aquest mateix principi, per part del senyor Osàcar i de CDC, també ha estat invocat al TC", ha remarcat l'expresident. Sobre l'extresorer del partit, càrrec que va ocupar del 2005 al 2010 -amb Convergència a l'oposició-, Mas ha apuntat que l'alt tribunal l'ha absolt del delicte de tràfic d'influències. En canvi, ha estat condemnat per blanqueig de capitals. "I és pel qual es presenta recurs davant del TC", ha ressaltat l'expresident del PDECat. Si se l'ha absolt de tràfic d'influències, segons Mas, "no hi pot haver" un origen il·lícit dels diners i, per tant, tampoc blanqueig.\nL'expresident, referint-se a CDC, ha recordat que se la condemna com a "partícep a títol lucratiu". "Això, pels que no hi entenem gaire, ve a dir que el partit com a tal no va cometre un delicte, però a criteri del Suprem, va rebre una sèrie de recursos il·lícits que no hauria d'haver rebut. La condemna és decomissar els diners, que es tornin en forma de comís. No hi ha cap altre delicte associat, però s'obliga CDC a tornar els recursos", ha remarcat Mas. CDC ja va veure com se li imposava una fiança per si era condemnada, de manera que els béns que ja es van posar en el seu moment per afiançar el risc penal i econòmic van ser en forma de locals. Si el TC no corregeix la sentència del Suprem, els tribunals poden recuperar els recursos amb la fiança dipositada en el seu moment.\n"Davant la condemna, els béns per retornar els diners ja han estat posats a disposició de la justícia. Ara la justícia ha de decidir com ho executa. Els béns ja hi eren, hi segueixen sent, i les quantitats es poden recuperar. Això pot tenir una certa demora a l'espera de si el TC s'acaba pronunciant sobre el recurs", ha destacat. Mas també ha indicat que el Palau no va ser "perjudicat econòmicament" per CDC i el seu extresorer. Sí que va ser perjudicat pels "delinqüents confessos" Millet i Montull, ha dit.\nLa condemna, sosté Mas, diu que l'acció de Convergència no va provocar cap "perjudici econòmic" en la institució cultural. Quan el 2009 esclata el cas i se sap que hi ha convenis entre la fundació del partit i el Palau -venien dels anys noranta-, l'expresident decideix per "coherència" cancel·lar-los. Es van retornar en set anualitats 600.000 euros, i ara li pertoca al Palau retornar aquests diners a CDC, que es troba en situació de concurs de creditors i camí de la liquidació quatre anys després de refundar-se.\nL'exdirigent va deixar la presidència -un càrrec que no era executiu- del PDECat el gener del 2018, quan la sentència condemnatòria ja era imminent. Des d'aquell moment ha estat en segon terme, i només ha participat puntualment en campanyes electorals de Junts per Catalunya (JxCat), especialment abans de les espanyoles i les municipals dels mesos d'abril i maig de l'any passat. Des del febrer d'aquest any ja no està inhabilitat per la consulta del 9-N, de manera que podria ocupar un càrrec públic.\nDe moment, això sí, no juga un paper protagonista ni tan sols en la reordenació de JxCat, marcada per les contínues tensions entre el seu successor, Carles Puigdemont, i el PDECat. Dirigents del partit li reclamen que es pronunciï, però es manté en silenci. Sí que ha fet saber en privat tant a Puigdemont com a Jordi Sànchez -líder de la Crida- i a David Bonvehí -president del PDECat- que, en cas de trencament, hi hauria d'haver una coalició. Una opció que JxCat descarta perquè suposaria oficialitzar quotes.\nEl Suprem confirma la presó a Millet i el finançament irregular de CDC pel cas Palau\nPolítica, Fèlix Millet, Daniel Osàcar, Artur Mas, Parlament, Parlament de Catalunya, cas Palau, CDC, corrupció, Jordi Montull


Moció de Compromís per les Alqueries per atorgar la denominació geogràfica “LES ALQUERIES” la condició de topònim oficial del municipi – Compromís per les Alqueries\nMoció de Compromís per les Alqueries per atorgar la denominació geogràfica “LES ALQUERIES” la condició de topònim oficial del municipi\nPublicat el 10 Juliol 2014 en\nEl nostre municipi és independent des de l’any 1985, fa ja 29 anys, i es troba a la zona valencianoparlant del territori valencià. Aquest territori es constitueix en comunitat autònoma amb llengua pròpia i oficial des de l’ aprovament de l’ estatut d’ autonomia el 1982 i la de la Llei d’Ús i Ensenyament del Valencià l’any 1983.\nD’aquesta manera, el nostre municipi pateix una anomalia gairebé única als pobles de domini lingüístic valencià, pel fet que únicament el topònim castellà “Alquerías del Niño Perdido” gaudeix a hores d’ara d’oficialitat, en detriment del topònim valencià “les Alqueries”, encara que aquest siga el més usat per la majoria d’habitants del nostre poble, i alhora també siga la denominació que identifica el nostre poble arreu de les comarques valencianes i més enllà.\nL’Ajuntament de les Alqueries va realitzar gestions adreçades a resoldre aquest problema. Un exemple n’és la consulta feta a l’Acadèmia Valenciana de la Llengua en relació a la correcció gramatical de la denominació “les Alqueries” davant de l’altra: “Alqueries”. Aquesta petició va rebre una complida resposta científica i acadèmica el dia 8 de juny de 2004. Així, la institució que, estatutàriament té encomanada la funció de determinar la normativa i correcció filològica de la nostra llengua, determinà que la forma més adient és la de “les Alqueries”.\nCal recordar que l’Institut Interuniversitari de Filologia Valenciana també va ser consultat per l’Ajuntament sobre el mateix assumpte. L’Ajuntament va rebre la corresponent resposta de l’IIFV el dia 1 de juny de 2005, d’acord amb la següent redacció literal:\n“El municipi, nascut a partir d’ una segregació el 1985 de Vila-real, va adoptar el nom oficial d’“Alquerias del Niño Perdido”, no obstant això, la denominació popular, tenint en compte que pertany a una zona valencianoparlant, és sempre “les Alqueries”.\nD’aquesta manera, i tenint coneixement de les resolucions i dictàmens de les màximes institucions lingüístiques valencianes, hi ha constància del fet que la denominació correcta per al nostre municipi, en la nostra llengua és “les Alqueries”. Així, des del Grup Municipal Comprimís per les Alqueries, instem aquest ajuntament a emprendre les mesures oportunes per a què la Generalitat Valenciana inicie els tràmits necessaris per a aconseguir l’oficialitat per al topònim “les Alqueries”; tot tenint en compte que aquesta Administració és competent en la matèria, d’acord amb allò que disposa la Llei d’Ús i Ensenyament del Valencià, del 4 de novembre del 1983, a l’article 15:\n“Correspon al Consell de la Generalitat Valenciana, d’acord amb els procediments legals establerts, determinar els noms oficials dels municipis, territoris, nuclis de població, accidents geogràfics, vies de comunicació interurbanes i topònims de la Comunitat Valenciana. El nom de les vies urbanes serà determinat pels Ajuntaments corresponents.\n1.- L’Ajuntament de les Alqueries, tot tenint a la seua disposició les resolucions acadèmiques i científiques estatutàriament escaients, iniciarà els tràmits necessaris per tal que el topònim “les Alqueries” gaudisca de la condició oficial per a identificar i denominar el nostre municipi.\n2.- Les denominacions adoptades pel Consell, d’acord amb el que es disposa al número anterior, seran legals a tots els efectes i es procedirà a la retolació pública acordada en la forma en què reglamentàriament es determine, amb el respecte degut a les normes internacionals subscrites per l’Estat en aquesta matèria”.\n← Moció de Compromís per les Alqueries sobre el pla de bonificacions i economia fiscal al nostre municipi\nMoció per regular les zones infantils →


"la Caixa" Sala de Premsa - “la Caixa” guanya el Premi Zapping al millor anunci de TV per “Tu ets l’Estrella”\nBarcelona, divendres 16 de març de 2012\n“la Caixa” guanya el Premi Zapping al millor anunci de TV per “Tu ets l’Estrella”\n•\tAquests premis audiovisuals són els únics de votació popular que s’atorguen a Catalunya on es valora la qualitat, per sobre dels índexs d’audiència.\nPremi Zapping al millor anunci de TV per “Tu ets l’Estrella”-Fotògraf Carlus Cardona-TAC jpg (69,3 kB)\n“la Caixa” ha guanyat el Premi Zapping, en la seva XVII edició, al millor anunci de TV per “Tu ets l’Estrella”, creat per l’agència de publicitat DDB, sota la direcció de l’àrea de Comunicació i Marca de l’entitat financera, en un acte que es va celebrar ahir al Palau de Congressos de Catalunya a Barcelona. Aquests guardons que organitza l’Associació de Consumidors de Mitjans Audiovisuals de Catalunya (TAC), determinen els finalistes en base als vots dels més de 17.000 socis del TAC. Finalment, el jurat dels Premis, format per prestigiosos professionals del món dels mitjans de comunicació, universitari i escoles de comunicació, selecciona els guanyadors.\nAmb “la Caixa”, en la categoria de millor anunci, van quedar com a finalistes Coca Cola i Casa Tarradellas. El Premi Zapping és un reconeixement als professionals, als canals, a les distribuïdores i als creadors d’oci audiovisual de qualitat. El director general adjunt de CaixaBank, Jaume Giró, va declarar que aquest guardó “és un reconeixement als valors fundacionals de “la Caixa”, que han guiat sempre i continuaran guiant el creixement de l'entitat en el segle XXI perquè, com diu la campanya, és bo que algunes coses no canviïn mai”.\nEn aquests Premis Zapping també s’han premiat un total d’onze categories com el millor programa d’actualitat informativa i entrevistes, actriu, actor, entreteniment, presentador/a, cultural, sèrie, videojocs i millor iniciativa d’Internet sobre seguretat per a menors.\nEl client, protagonista\n“la Caixa” va estrenar el passat setembre la seva primera gran campanya institucional de publicitat després de la creació de CaixaBank, en la que va llançar un nou posicionament i situava al client com protagonista principal del seu nou lema corporatiu. “Tu ets l’Estrella” és el nou lema de “la Caixa”, deu anys després del naixement de “Parlem?”, un “claim” que ja forma part de l´essència de “la Caixa”, entitat presidida per Isidre Fainé i dirigida per Joan Maria Nin.\nEls clients són els protagonistes, en primera persona, d’aquesta campanya i del nou posicionament que busca transmetre la idea que “la Caixa” no canvia: preservem el que és essencial, els valors fundacionals. Tots els anuncis finalitzen amb el mateix missatge: “és bo que algunes coses no canviïn mai. A “la Caixa”, seguim creient que estar al teu costat ens portarà molt lluny. Ahir. Avui. Sempre. Els nostres valors no canvien”.\nLa campanya es basa en el desenvolupament de quatre històries: la d'una jove que reflexiona sobre una llarga relació; la d'un nou pare que descobreix aquells sentiments que no podia entendre quan era jove; la d'un emprenedor que reflexiona sobre aquell moment en què va decidir iniciar una aventura empresarial; i la d'una dona que acaba de ser àvia.


El Món | Laura Rosel s’acomiada de TV3 amb un tendre missatge | Gent\nLaura Rosel s’acomiada de TV3 amb un tendre missatge\nper Jennifer Navarro 11/01/2019 12:57 | Actualitzat a 11/01/2019 13:12\nL'acomiadament de Laura Rosel va deixar tothom bocabadat. Anunciat de la nit al dia, ningú no s'esperava que 'FAQS' prescindís d'ella tenint en compte les boníssimes dades d'audiència que estava aconseguint. 'El Món' vam poder saber en exclusiva que la substituta seria Cristina Puig i que començaria a conduir el programa aquest mateix dissabte. Totes les mirades estaran posades en l'estrena de la periodista, que arriba amb l'objectiu de reforçar el component d'entreteniment a l'hora d'explicar l'actualitat.\nCristina Puig | ACN\nAra bé, quedava una última qüestió per saber. Com s'havia pres la decisió la principal perjudicada? Molts companys de TV3 han omplert la xarxa de missatges donant-li ànims, però ella s'havia mantingut en silenci fins ara. Aquesta actitud reforçava la idea que feia pensar que estaria enfadada amb la productora per castigar-la d'aquesta manera quan no ha fet res malament, tot el contrari. Però res d'això. Ha decidit donar un cop sobre la taula i compartir un maco missatge de comiat.\nLaura Rosel | TV3\nA través de Twitter i Instagram, la presentadora ha volgut quedar bé amb TV3. Com ha començat? Amb una afirmació potent i sincera: "He presentat i codirigit FAQS durant 42 dissabtes. Ha estat l’aventura més excitant, estimulant, a estones delirant i també, dolorosa que he viscut fins ara. Una etapa frenètica que m’ha permès gaudir com mai d’aquesta professió que adoro".\nHe presentat i codirigit FAQS durant 42 dissabtes. Ha estat l’aventura més excitant, estimulant, a estones delirant i també, dolorosa que he viscut fins ara. Una etapa frenètica que m’ha permès gaudir com mai d’aquesta professió que adoro. Entrevistar convidats de tots els colors, viatjar, descobrir històries apassionants i un repertori de personatges, compartir emocions amb gent a qui admiro, gaudir del talent dels mestres, aprendre, fer equip, endurir la pell. Sentir l’escalf impagable dels espectadors Gràcies per la confiança, TV3. A tots els que feu FAQS, força i encerts. Molta sort, Cris Puig !\nUna publicación compartida de laurarosel (@laurarosel) el 10 Ene, 2019 a las 12:24 PST\nTot enviant un agraïment als seus teleespectadors més fidels i unes maques paraules als convidats que l'han ajudat en aquesta feina: "Entrevistar convidats de tots els colors, viatjar, descobrir històries apassionants i un repertori de personatges, compartir emocions amb gent a qui admiro, gaudir del talent dels mestres, aprendre, fer equip, endurir la pell. Sentir l’escalf impagable dels espectadors".\nDesprés de tres dies de silenci, ha volgut resumir aquesta etapa i ha aprofitat per desitjar sort a la seva substituta sense cap rancor: "A tots els que feu 'FAQS', força i encerts. Molta sort, Cristina Puig".\n— laura_rosel (@laura_rosel) 10 de enero de 2019\nRosel deixa el programa més exitós del cap de setmana de TV3, però ho fa quedant bé i sense retrets. Què li oferirà la seva següent aventura televisiva?\n#Televisió #TV3 #Laura Rosel\nTinc la impressió que la noia guanyava massa audiència i massa rapidament i amb una tv3 amb molt encomiable nivell de qualitat però requereix discreció si vol sobreviure. Va decidir "Delenda est Rosel". Però es feia difícil acomiadar-la. Fins l'últim programa. Sembla que Rosel, perd control. Una imatge seva amb part de cintura i cames separades des d'abaix i al "Pesebre vivent", Un grotesc senyor, travestit de nostra Senyora, va fer 'excusa.\nSra. Laura Rosel vostè com a Bona periodista ha de esser neutral en totes les entrevistesç i no ha estat així. Se li ha vist molt entregade amb els independentistas i això no és bo.\nCom a espectador de TV3 i FAQS, no entenc que la millor presentadora del moment, se la faci fora com una "becària" quan les audiències estan demostrant que és la millor. Molt decebut amb TV3, a mi personalment, em fa molta "pudor" aquest tema. Jo no seguiré més FAQS, el programa ha perdut la meva comfiança. Jordi Jordi.\nAmadeu, això que dius és mentida\nJo no veure mes el programa, sense la "Queen Laura " no es el mateix. Crec que ja algun motiu fosc per haverla tret.\nAmadeu, això que diu és fals. Jo tampoc no sóc gaire independentista, i mai no li he notat "entregada als indepes". De fet, sempre ha fet preguntes crítiques. Però una cosa és ser unionista - que tampoc me'n considero gaire - i una altra cosa molt diferent és ser un fatxa, com ho són els de Vox o aquell xicot mig boig, en Joan Planas. De fet, ha estat una vergonya invitar aquella gentalla. I tot i això, la Laura va intentar no tractar-los com la xusma que són. Visca la Laura Rosel!\nCrec que és Sr Sanchis hauria donar alguna explicació. Ara, sí és del tipus que ha estat la productora que l'ha fet fora, millor que no.\nSra o Srta Cristina.... això de descansa en Pau és de molt mal gust i està clar de quin tipus de persona deu ser vostè.... sort que els demòcrates som més quantitats de persones i els i permetem seguir dient animalades de mala educació.\nJo Laura només puc felicitar-te de la teva professionalitat com has sapigut mediar entre personatges molt diferents enclòs en aquells que no estan acostumats ni toleren sentir-se qüestionats públicament....per això segur tan fent fora....jo com el Josep i el Jordi tampoc em ve de gust mirar un altre programa d'entreteniment....ja ens tenen massa entretinguts a les diferents canals ????\nHa estat un acomiadament "xapusser" i amb mentides pel mig. Que li proposin a la Cristina, gran professional, des del mes passat i a la Laura li diguin el dia 7 de gener, da com a mínim una mica de "pudor". Per descomptat no s'ho mereixia ni de bon tros.\nsempre les mateixas cares , sembla tele 5\nLa Laura Rosel incomodava a qui no havia d'incomodar, i injustament li ha caigut la guillotina. I, prenent per ignorant a l'audiència, ens han dit que el canvi és perquè estem més entretinguts amb la nova presentadora.


Joan Huguet, president de la DO Penedès. FOTO: ACN\n07/10/2019 - 09:48h\nEls cellers del Penedès exporten cada any als Estats Units més de 330.000 ampolles de vi tranquil. La mesura del president nord-americà no afecta el cava\nEls productors de vi del Penedès han calculat que l’afectació pels aranzels que vol aplicar el govern americà els pot afectar en un 1,5 milions d’euros. El president de la DO Penedès, Joan Huguet ha explicat a l’ACN que són “més de 330.000 ampolles les que es veurien afectades”.\nCalcula, però, que aquests no són números exactes ja que a les vinyes del Penedès també es fan vins que surten amb DO Catalunya i aquí “l’afectació seria major”, ha dit Huguet.\nEl president de la DO Penedès també ha explicat que començaran a fer gestions amb la Federació Espanyola del Vi i amb l’Institut Català de la Vinya i el Vi (Incavi) per fer un “front comú” i “evitar” l’aplicació d’aquests aranzels.\nEn la inauguracio del Cavatast de divendres, el vicepresident del Govern, Pere Aragonès, també va fer referència a aquesta polèmica, demanant la implicació de totes les administracions per “evitar una guerra comercial” amb els EUA. Aragonès va apuntar que la Generalitat farà costat als productors en aquesta situació.\nEls Estats Units van anunciar la setmana passada l’aplicació de nous aranzels a les importacions europees que afectaran diversos productes, entre ells el vi, l’oli d’oliva, el formatge o la fruita. L’administració de Donald Trump ha publicat un llistat on detalla que imposarà tarifes del 25% als productes agraris i del 10% als avions.\nWashington prepara aquesta nova ronda d’aranzels just després que l’Organització Mundial del Comerç l’autoritzés. Espanya, França, Alemanya i el Regne Unit són els estats més perjudicats per la mesura. L’OMC permet a Trump imposar aranzels per valor d’uns 7.500 milions de dòlars (uns 6.800 milions d’euros) com a resposta a les subvencions il·legals que la UE ha atorgat al fabricant d’avions Airbus.


Cap Vermell - Sant Bartomeu 2015 /2/ Cinema i ball de bot\nSant Bartomeu 2015 /2/ Cinema i ball de bot\nLa segona jornada de les festes de Sant Bartomeu ha tingut el cinema i el ball de bot d'Aires Gabellins com a protagonistes.\nEls cinema de Capdepera participa de les festes amb un programa especial. Concretament han projectat la pel·lícula "Ahora o nunca", una comèdia molt divertida al voltant del casament dels protagonistes. El teatre era ple i tothom sortí amb un sonriure a la cara. Pels propers dies hi ha programada la pel·lícula infantil de dibuixos "Los minios", que segurament serà del gust dels infants (i dels majors).\nJa de nit, arribà el torn del ball de bot. Enguany, "Aires Gabellins" va ser l'agrupació que sortí a Capdepera. La seva actuació va ser presentada per Climent Crespo, qui va comentar cada un dels balls. Digué que, amb motiu de rebre el premi "Cap Vermell", l'agrupació va aprofitar per a cercar i recuperar alguns balls que ja gairebé no ballaven i per a recuperar també alguns balladors i balladores que s'havien retirat.\nUna vegada més, tant els petits de l'escola de ball com els més grans, mostraren damunt l'escenari el seu bon fer, ballant boleros, jotes, mateixes... La música, el ball i la bona temperatura que vam gaudir van fer que la vetllada fos molt agradosa.\nEnhorabona a tots els components de l'agrupació, cantaires, sonadors i balladors.


Obertura d'un termini per presentar les sol·licituds d'avaluació del complement retributiu d'estímul i reconeixement de l'excel·lència investigadora i la transferència de coneixement - FOU - Seu electrònica - Universitat de les Illes Balears\nNúm. 444 - Any XXXII\t- I. DISPOSICIONS GENERALS Divendres, 24 de febrer de 2017\n12134. ACORD RATIFICATIU del dia 20 de febrer de 2017 pel qual s'obre un termini per presentar les sol·licituds d'avaluació del complement retributiu d'estímul i reconeixement de l'excel·lència investigadora i la transferència de coneixement.\nSer personal docent i investigador funcionari i contractat de la Universitat de les Illes Balears. S’hi considera inclòs:\nTercer. Els requisits generals i específics esmentats s’han de reunir el dia 31 de desembre de 2016 i els efectes del complement seran a partir del dia 1 de gener de 2017.\nQuart. El període avaluable serà, com a mínim, de sis anys naturals consecutius, fins al 31 de desembre de 2016.\nEn el cas de primera avaluació, la persona que faci la sol·licitud ha de seleccionar l’any d’inici del període avaluable, que pot incloure tota la vida professional fins al 31 de desembre de 2016.\nLes sol·licituds de renovació s’avaluaran sobre l’activitat duta a terme des de l’1 de gener de l’any en què es va obtenir l’avaluació positiva anterior fins al 31 de desembre de 2016.\nCinquè. L’imprès de sol·licitud està disponible a l’Oficina de Suport de la Recerca (OSR) i a l’adreça <http://www.uib.cat/recerca/ajuts/>.\nEl termini de presentació de sol·licituds acabarà un mes després d’haver-se publicat la convocatòria al Full Oficial de la Universitat de les Illes Balears. Les sol·licituds han de presentar-se al Registre General de la UIB, Son Lledó, campus universitari (cra. de Valldemossa, km 7.5), o a les unitats de registre en funcionament als distints centres de la UIB, de conformitat amb el que estableix l'article 3 de l’Acord executiu 3727/1997, de 25 de novembre (FOU núm. 141, de 19 de desembre), sobre organització i funcionament del Registre de la Universitat de les Illes Balears.\nLa UIB és la responsable del tractament de les dades i com a tal garanteix els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició quant a les dades facilitades. De la mateixa manera, la UIB es compromet a respectar-ne la confidencialitat i a utilitzar-les d’acord amb la finalitat esmentada.\nUna vegada que es reincorpori com a personal docent i investigador de la UIB en servei actiu i en règim de dedicació a temps complet, es reprendrà el còmput del període d’assignació, el qual acabarà, com a màxim, el 31 de desembre anterior a la data de finalització del període que restava per complir, a fi de poder sol·licitar-ne la renovació en la convocatòria següent amb efectes econòmics des de l’1 de gener.\nVuitè. El personal docent i investigador que a l’entrada en vigor del Decret 7/2017, de 10 de febrer, tingui assignats complements retributius addicionals, de conformitat amb el Decret 19/2008, de 22 de febrer, de complements retributius addicionals del personal docent i investigador de la Universitat de les Illes Balears, en continuarà gaudint fins a la finalització de la seva vigència.\nACORD RATIFICATIU del dia 20 de febrer de 2017 pel qual s'obre un termini per presentar les sol·licituds d'avaluació del complement retributiu d'estímul i reconeixement de l'activitat investigadora.\nRESOLUCIÓ del Rectorat del dia 21 de febrer 2017 per la qual es fa pública la relació d'acords marc ratificats pel Consell de Govern del dia 20 de setembre de 2016.


Referència 1669610.U .697\nMitjons de viscosa - gira-sols - puny roulé\nMitjons de viscosa al turmell. Els gira-sols són sinònims de sol i de felicitat, per això ens transmeten alegria i optimisme. Amb puny roulé per a donar la comoditat i adaptabilitat que tant ens agrada. Amb el detall del logo brodat al peu.\nMitjons de cotó/llana - camuflatge - Mountain\nMitjons de cotó/llana curts. El camuflatge tradicional està dissenyat amb el propòsit de confondre's amb l'entorn, però aquesta temporada l'hem dissenyat amb colors cridaners per donar-li aquest aspecte abstracte que està tan de moda.


Quan viatgen per l'estranger els espanyols pensen que parlant en la seva llengua ja els entendran arreu, i no sempre és així. Més d'una vegada he viatjat amb grups d'espanyols que tenien penes i treballs a fer-se entendre amb recepcionistes d'hotels, cambrers i altres membres del gremi hoteler. Una vegada, viatjant per Flandes, el recepcionista d'un hotel de Gant em va explicar que havia tingut una petita discussió amb un grup d'espanyols perquè no entenia què li deien. Els de la pell de brau només parlaven castellà. El recepcionista, en canvi, parlava anglès i francès, a més a més de flamenc; de castellà, però, l'home no en sabia ni un borrall. "No tinc cap obligació d'aprendre'l!", exclamà, un pèl indignat. Però aquells espanyols devien pensar que sí, que el seu país encara tenia una pica clavada a Flandes.\nMés en aquest número: « "Consulta" La importància d'un museu »


Al llarg de casi 30 anys i amb més de 90 botigues a tot el territori nacional arribant també a Brasil, i recentment a Itàlia, Tea Shop ha consolidat un sistema innovador i atractiu com a model de negoci en ple creixement.\nAquest model diferent atrau a tot aquell que, a més d’identificar-se amb el nostre concepte de negoci, té un caràcter emprenedor i d’autoocupació. Actualment es poden comptar amb casos de franquiciats que arriben a obrir fins a 5 botigues.\nPayback arribant a ser de tan sols 2-3 anys.\nEstoc inicial: 13.000 €\nMobiliari i rótul: 27.000 € depent del local\nDimensió mínima del local: Entre 25 i 30 m2, ampli aparador.\nSi vols descobrir més sobre la nostra franquícia Tea Shop, envia’ns les teves dades i rebràs un email de Benvinguda amb més informació (expansion@eastwestcompany.com). A continuació establirem contacte amb tu com més aviat per ampliar-te tota la informació que necessitis d’aquest món tan fascinant.


Pagesos de ciutat: el llibre ⋆ PicaronaBlog\nInici » Noticies » Pagesos de ciutat: el llibre\nEster Casanovas, 10/03/2014\nUff, per on començo? Em penso que tiraré pel dret, perquè si em veiéssiu ara mateix, no em queden ungles i estic fent saltirons sobre la cadira. Doncs res, família, que he escrit un llibre!!!!\nApa, ja ho he dit, quin descans poder treure-m’ho del pap. Han estat mesos de treballar-hi sense poder dir res, explicant-ho només a la família i als “amics-més-amics”, i demanant que em guardessin el secret fins avui. I ara estic tan nerviosa que no sé ni per on començar!\nI com ha anat, això?\nAbans de l’estiu vaig rebre un correu d’Edicions Viena fent-me la proposta. Em preguntaven si alguna vegada havia pensat en recopilar les entrades del blog per fer un llibre. En llegir-ho vaig pensar: “Doncs si, si que hi havia pensat en recopilar la part de consells per començar, però en un PDF, no en un llibre!!!”.\nHo vaig pensar una mica, vam estar parlant i vet aquí que pel juliol ja hi estava posada. I sobretot, callada. Fins avui. Que difícil és estar-te calladeta quan una cosa et fa tanta il·lusió. I amb el que a mi m’agrada xerrar!! XD\nCom és, Pagesos de ciutat?\nAbans de posar-me a escriure, vaig estar valorant quina havia de ser la estructura que havia de seguir. Em va ajudar molt el consell que em va donar una amiga: “Escriu el llibre que t’hauria agradat trobar quan vas començar”. Va ser sentir-li això i tenir-ho clar, perquè em va traslladar totalment a aquells dies d’ara fa exactament 9 anys, quan després de plantar els primers enciams en unes jardineres que hi havia a casa, vaig començar a informar-me i a fer-me un garbuix per excés d’informació. És per això que al llibre hi trobareu un pas a pas pensat per a que qualsevol persona sense coneixements d’horticultura o de jardineria pugui iniciar el seu hort urbà.\nComença explicant quins són els diferents materials que necessitarem i justificant perquè és millor comprar-ne uns o altres. Trobareu també idees per reciclar al màxim i que la despesa inicial sigui sensiblement inferior. Evidentment, les fitxes de cultiu de les hortalisses més habituals en un hort urbà i també informació sobre la part “lletja”: les plagues. Tot això acompanyat de les fantàstiques il·lustracions de la Mercè Jara a qui vaig conèixer ja fa un temps, gràcies a una infografia de les Nendo Dango que havia publicat a Internet.\nA partir del dia 24 de Març (d’aquí a 15 dies exactes), a totes les llibreries. Hi ha previstes dues presentacions, el dies 1 d’Abril (a Barcelona) i el 3 d’abril (a Sabadell), a més d’altres que poden anar sortint, ja us aniré avisant! I per Sant Jordi estaré signant exemplars a la parada de la editorial! Això em fa una il·lusió tremenda, viure un Sant Jordi, la festa del llibre des de l’altra banda! Qui m’ho hauria de dir! Si us hi acosteu, m’agradarà molt poder-vos saludar personalment, ja sabeu que sempre dic que el millor de tot plegat és poder conèixer les persones que hi ha darrera d’un nick.\nNo sabeu les ganes que tenia de poder-vos-ho explicar! Han estat uns mesos complicats: això de “parir” un llibre no es tracta només d’entregar un original, hi ha molta feina a fer després. Per això avui us el presento molt il·lusionada, feliç i també nerviosa, perquè negar-ho. Espero que us agradi molt!\nEster Casanovas, 21/11/2008\nEster Casanovas, 14/04/2009\nPremio “A pico y pala”\nEster Casanovas, 02/01/2015\nEster Casanovas, 11/12/2013\nEster Casanovas, 22/04/2007\nEster Casanovas, 13/09/2013\nSabadell Verd: Presentació i activitats per aquest cap de setmana\n11/03/2014 a les 8:36 AM\nEnhorabona Ester!!!! això és genial!!! escriure un llibre ha de ser molt gran… i tu tens el contingut i el continent ideal!!! et felicito!!! una abraçada!\nEster Casanovas ha dit:\n11/03/2014 a les 10:02 AM\nMoltes gràcies, Albert! Fa molta, molta il·lusió! Una abraçada 🙂\n11/03/2014 a les 5:30 PM\nFelicitats! ja tinc liibre per Sant Jordi\n11/03/2014 a les 8:48 PM\nOle, ole! Amb tu em penso que ja se n’han venut 2! 😉\n“Pagesos de Ciutat” | Grup de consum ecològic "El Guaret" ha dit:\n13/05/2014 a les 9:04 AM\n[…] info: blog d’Ester Casanovas | Viena […]\nAnna Bruguera ha dit:\n18/05/2014 a les 5:15 PM\nEl teu llibre ens ha enganxat de nou al món de l’hort urbà, ja tenim en ment com muntar-nos el nostre propi hortet. L’enhorabona pel llibre!! Ha estat tot un encert trobar-lo.\n19/05/2014 a les 8:44 PM\nMe n’alegro molt, Anna! Ja has vist que hi ha un concurs en marxa?\nAnimeu-vos a enviar-me una foto, que hi ha premis molt xulos! 😉