Taller d'Escriptura Creativa: de març 2016\nVa engegar el televisor, com cada dia, per veure les notícies. Li va sortir un quadret: “Advertiment. No hi ha senyal”. Que estrany! En aquest canal no li havia sortit mai aquest quadret. La Sònia va canviar de canal. Un altre cop el quadret, amb la resta de la pantalla negra. Canvi de canal altra vegada. Ah, en aquest estan fent propaganda... Què hi farem...! La dona es va anar empassant amb resignació les suggerències per aconseguir un rostre perfecte, sense arrugues, gràcies a una crema que fa meravelles. Després, el menjar que agrada més al gosset de casa. A continuació, els viatges que li pot programar una agència que es diu “Super Travel”...\nPassats ben bé cinc minuts de rellotge, tipa dels anuncis, la Sònia va tornar a canviar de canal. La pantalla li va abocar l'advertiment i l'absència de senyal. El vidre fosc de l'aparell tenia una lluïssor desacostumada. La dona es va fregar els ulls amb els punys, com si estigués enlluernada.\nEls nens van entrar, tot fent xivarri; van fer un petó a sa mare, van deixar les carteres damunt d'un moble i es van asseure a l'estora, davant del televisor. En Marc va reclamar el comandament a distància. La Neus es va avançar i el va enxampar ella. La Sònia els va dir que primer havien de fer els deures i que després ja mirarien els dibuixos animats. Que ara havien de tancar l'aparell. A més, li semblava que la televisió no anava gaire bé, feia coses rares... Així que va prémer l'Off. Però el televisor va continuar emetent les propagandes: la crema facial, les llaunes de conserves per a les mascotes, un viatge a l'Índia amb “Super Travel”... La dona va acostar-se a l'aparell per tancar-lo manualment. La pantalla va emetre alguna cosa estranya. La Sònia va enretirar la mà, com si s'hagués enrampat. El vidre i ella es van mirar com si es desafiessin. “Crema hidratant, suavitzant, amb àloe vera!”, insistia la pantalla. Aleshores va optar per desendollar l'aparell: les imatges es van fer petites i van desaparèixer. Una capa negra va cobrir el vidre. La dona va alçar el cap amb aires d'haver guanyat el combat i se'n va anar a la cuina. En Marc i la Neus ja havien tret els llibres i les llibretes de les carteres i s'havien assegut a la taula del menjador, a fer els deures.\nLa Sònia va posar l'olla al foc i va treure uns talls de pollastre de la nevera. Com que tenia la porta oberta, va sentir la veu que anava dient “...la millor crema per a la regeneració del cutis! Amb nutrients de llet d'ametlla i...” La Sònia va renyar els nens. No volia que endollessin el televisor. Els nens van dir que no havien tocat res, que s'havia engegat tot sol. La dona va sortir de la cuina i es va encarar amb la pantalla. En aquell moment, va tornar a sortir el quadret “Advertiment. No hi ha senyal”. Va comprovar que l'aparell no estava endollat. Els nens es van acostar a sa mare. Què passava? La pantalla s'havia enfosquit i no hi havia so. Ella els va tranquil·litzar i es va tranquil·litzar ella mateixa. Algun fals contacte. Potser els veïns havien provocat alguna interferència. Ja havia passat una vegada.\nEn Marc i la Neus van continuar amb el deures i ella, altre cop cap a la cuina. Però la veu tornava a trasbalsar la Sònia, que amb tot allò ja s'havia posat força nerviosa. La veu, amb una cantarella burleta, anava fent l'article: “...un rostre com de quinze anys, increïble, cent per cent hidratat, amb l'essència més fina dels perfums florals...”. La dona va rebotre el drap de cuina que tenia a les mans i va tornar al menjador apressadament. Va fitar el televisor. La pantalla li va dedicar un somriure sarcàstic. Ella, d'instint, es va posar les mans a la cara. Va resseguir les arrugues incipients, va constatar l'envelliment de la pell. La veu del televisor va reblar el clau: “Tregui's deu anys de sobre amb la crema hidratant d'àloe vera”. “Deu anys de sobre... Deu anys de sobre...”.\nAllò la va fer sortir de polleguera. Va anar a la cuina, va engrapar la mà de morter, va tornar al menjador i va etzibar un cop a la pantalla. El vidre es va esmicolar amb un soroll com de riallades. Els nens es van alçar de cop, astorats. La Sònia va anar rematant, a cops, els bocins de vidre, que no paraven de riure. Oh, com els odiava! La Neus se li va acostar, amb cara d'espantada. “Mare, què et passa? Per què has fet això?”.\nSí. Per què ho havia fet? Estava estressada. Li feia l'efecte que tothom se n'adonava. També les parets, els mobles, sobretot el malèvol televisor... “Per què l'has trencat, mare?” Aquella tensió de tants dies... Després, el divorci... Li feia tanta falta, desfogar-se... La veritat és que després d'haver-ho fet, se sentia molt més bé.\nVa agafar les mans dels nens i els va prometre que l'endemà mateix anirien a comprar un televisor més modern i més bonic. Un televisor que no es burlés de res, que no tingués sentiments ni pensaments. Que un moble havia de ser només un moble, i prou. Calia renovar moltes coses, a casa.\nEtiquetes: 084. Sentiments, 84. Sentiments, Antònia García, Curs 2015-2016\nLa Montserrat surt del Taller d'Escriptura a les vuit i cinc minuts del vespre. Va tan de pressa com pot a agafar el metro a Guinardó/Hospital de Sant Pau, que la portarà fins a Joanic, la parada més a prop de casa seva.\nHa recordat, de cop i volta, que aquest matí ha rentat al safareig les figuretes que guarda des que, als vuit anys, les hi van portar els Reis. Són la Blancaneu i el Príncep i els set nans, tots fets de fusta treballada, i el més alt, el Príncep, fa divuit centímetres i el nan més petit, només set. Tots pintats de coloraines.\nCada setmana els neteja amb el drap de la pols, però, de tant en tant, els renta amb aigua i sabó, perquè per les juntures s'hi fica la pols de mala manera i es veuen bruts. Els nans ja es noten una mica atrotinats. Un cop rentats, ha posat tots els nans al balcó, com fa sempre si fa bon sol, i així no els ha d'eixugar d'un en un, que li roba molt de temps, i ha deixat la parelleta damunt la pedra inclinada del safareig, un al costat de l'altra, i ja no hi ha pensat més, fins ara, quan sortia de la classe. El cor li batega més de pressa del que és normal, li vénen al cap mals auguris.\nNomés fa que posar la clau al pany de la porta del pis, que sent uns crits llastimosos… Tots els nans criden alhora: “Montserrat, vine…! Montserrat, vine…!”. Entra corrents, obre el balcó i troba tots els nans plorant i xisclant, en la foscor. Li diuen que el Príncep ha caigut dins del safareig i que la Blancaneu no pot fer res per salvar-lo i ells no han pogut entrar per culpa d'estar tancats a fora. Ho han sentit malgrat la distància, perquè el safareig és a la galeria, a l'altra banda del pis. I és que ja temien algun mal, tenien un mal presagi. Tot això li ho diuen en un parell de segons.\nLa Montserrat deixa els nans damunt la taula del menjador i corre a la galeria. Obre la porta del safareig i de seguida, la Blancaneu, plorant i gemegant, li assenyala el Príncep dins del safareig, on hi ha dos pams d'aigua sabonosa, surant boca enlaire, pàl·lid com un mort. L'agafa de seguida i, abans que pugui eixugar-lo, ja tornat en sí, s'abraça amb la seva estimada amb deliri i els ha d'eixugar tots dos. Diu que l'ha salvat la capa, tan ampla, d'aquell color blau cel tan bonic i que ara ja sembla més blanquinosa.\nEls posa damunt la taula del menjador, on s'esperaven els nans, i tots corren a abraçar-lo també, plorant d'alegria. La Montserrat diu que ja no els rentarà més amb aigua i sabó i tots ells li contesten, a cor, que sí, que sí, que els renti, però que no ho faci el dia que ha d'anar al Taller...\nEtiquetes: 084. Sentiments, 84. Sentiments, Curs 2015-2016, Montserrat Fortuny\nFeia temps que les olives havien quedat atrapades dins aquella llauna. Segurament com a mecanisme de defensa, el record traumàtic del moment en que hi havien anat a parar havia estat esborrat del cervell de la majoria d’elles. Aquell dia, a l’interior de la llauna d’olives es va sentir de sobte un soroll metàl·lic punxant. Tot seguit, va formar-se un enorme guirigall. Totes parlaven alhora:\n—Mireu, mireu, ja obren!\n—Oh, sí! Mireu! Comença a entrar la llum!\n—Tanqueu els ulls, germanes, sinó la llum us farà mal...\n—Per fi ha arribat el dia, no m’ho puc creure!\n—Jo ja sabia que això no podia durar per sempre més!\nTotes estaven molt contentes... tant, com la seva petita mida d’oliva els ho permetia. Quan la part de dalt de la llauna va desaparèixer del seu damunt tot recargolant-se de forma estranya, la llum les va enlluernar d’una forma difícilment suportable. Superat el tràngol, les més valentes, que havien aconseguit situar-se al capdamunt, van poder mirar una mica més enllà de la llum i veure què passava. Algunes van dir que veien un home amb barba i així van saber de qui eren aquells dos dits rodanxons que es van ficar dins la llauna per agafar-ne dues o tres en un sol viatge.\n—Nooo! —cridaven les desafortunades olives— Deixa’ns anar, galifardeu!\nPerò l’home barbut no semblava escoltar-les i les va deixar caure, impassible, damunt un llit d’enciam per, tot seguit tornar a introduir els dits rodanxons dins la llauna i agafar-ne dues o tres més. Aquestes, però, ja no van cridar tant, perquè feia uns segons havien sentit les primeres “desafortunades” xisclat: “Oh! Sí, això sí! Mmmm què bé! Un llit d’enciam per a nosaltres, què tou, quina meravella...”. I... és clar, això les havia tranquil·litzades.\nA poc a poc, van anar sortint de la llauna unes quinze o vint olives i, menades pels dits rodanxons anaven aterrant amb gran gaudi sobre el llit d’enciam. Tant van exclamar la seva alegria que aquelles olives que es van quedar a la llauna es van sentir molt i molt desgraciades, especialment quan van ser traslladades amb llauna i tot dins un armari que de primer tenia llum però de sobte es va quedar a les fosques i on, de seguida, van començar a notar un fred enorme!\nLes olives de l’enciam estaven tan contentes que poc van pensar més amb les seves germanes de la llauna i seguien xisclant ben animades quan l’home barbut va agafar una ampolla amb un foradet molt petit per on va començar a rajar un líquid grogós.\nAixí que van quedar dutxades per aquest líquid, van sentir una familiaritat tan gran, que moltes no van poder evitar posar-se a plorar de l’emoció...\n—Germanes! Sou vosaltres?\n—Sí, boniques, ho som... —anava dient el líquid groc amb paraules líquides com el seu aspecte.\n—Germanes, què us han fet? Ens costa de reconèixer-vos...\n—Ens han convertit amb oli, no patiu, aviat s’acabarà tot això i acomplirem el nostre objectiu: esdevenir plaer gustatiu per als humans. Gaudiu del moment, boniques...\na 7:24 Cap comentari:\nEtiquetes: 083. L'oli i l'oliva, 83. L'oli i l'oliva, Anna Collado, Curs 2015-2016\nEl nostre és un país mediterrani, o sia que fem servir l'oli d'oliva per a totes les nostres menges. Als nostres paisatges, a més del verd-bosc dels pins, s'hi barreja el verd-gris argentat de les oliveres.\nDiu la llegenda que la deessa Pal·las Atenea (Minerva, pels romans) es disputava l'honor de ser reconeguda com a principal divinitat d'Atenes amb el déu del mar, Posidó (Neptú, pels romans). Estaven discutint entre ells i tots dos es van aïrar molt i van pegar cops a terra, Posidó amb el seu trident i ella amb la seva llança. Del tros de terra que havia colpejat ell, va brollar un doll d'aigua, i del que havia pegat ella, va emergir una olivera, la primera de tota l'Àtica. Els ciutadans van tastar l'aigua i la van trobar salada. És clar, l'havia fet surar el déu del mar. En canvi, l'olivera era coberta d'olives madures, d'un perfum i d'un gust deliciosos. I ja no hi va haver més discussió, més polèmica, els homes van escollir com a sobirana protectora la filla de Zeus (Júpiter), la famosa donzella Pal·las Atenea.\nPer altra banda, la Bíblia, al Llibre del Gènesi, diu que, després del Diluvi Universal, el patriarca Noè va enviar un colom des de la barca on anava amb tota la seva família i una parella de cada animal de la Terra, a veure si baixava o no el nivell de les aigües, que havien cobert tot el món, i al cap de poca estona, l'au va retornar portant al bec una branca verda d'olivera. Noè va comprendre que la còlera de Déu havia passat i que el nivell de les aigües havia baixat i ja no cobriria més la Terra. És per això que el símbol de la pau és un colom amb una branqueta d'olivera al bec.\nL'olivera té una vida molt llarga. Als cinc anys comença a florir i continua creixent fins als trenta-cinc anys, i fins els cinquanta manté la seva plenitud, la mateixa producció. Quan arriba als cent-cinquanta anys ja es pot dir que és vella. Però n'hi ha que sobrepugen aquesta edat. No perd les fulles a la tardor, només les canvia cada dos o tres anys. A la primavera comença la floració. Dels raïmets que formen les flors, se'n diuen “rapa” o “garró”. De cada cent d'aquestes flors, es fan com a màxim cinc olives. Les primeres olives són verdes, però a mesura que arriba el fred, la temporada de novembre a gener, es fan negres.\nUn bon oli és el suc de les olives quan són premsades just després de la collita. S'han de collir en el seu punt òptim de maduració, quan han canviat el color verd pel negre. S'han de collir manualment o directament de l'arbre, encara que també es baten colpejant les branques amb una vara llarga. També s'han de portar el mateix dia al molí, també dit “trull” o “almàssera”, per fer l'oli immediatament. “L'oliva ha de ser premsada així que és arreplegada.” Aquest oli és el que se'n diu “verge extra”.\nA continuació vénen el “verge fi” i “verge corrent” i després ja ve el “refinat”, que no es pot comparar amb els anteriors. Es fa de les olives ja premsades dues vegades. I hi ha l'oli de “sansa”, que és el de menys qualitat. També se'n diu “oli de pinyolada”, perquè es premsen els pinyols.\nLes espècies d'olives més conegudes són:\nARBEQUINA : La més extensa a Catalunya. Aguanta la sequera i el fred i fa fruits més aviat que altres varietats. Són olives petites, arrodonides, de color negre, molt apreciades a taula i que fan un oli d'una gran qualitat.\nMORRUDA : És d'uns arbres de bona copa i branques poderoses, però de producció irregular. Les olives acaben en punta, com un bec o un mugró. Fa un oli més blanc i molt fi.\nVERDIELL : Arbre gran, de color gris-cendra. Aguanta la sequera i les terres sorrenques. Fa unes olives allargades.\nFARGA : Fa una oliva ovalada, de mida semblant a la verdiell. Com l'arbequina, també creix força ràpid. La seva producció és irregular i vol terres bones.\nSEVILLENCA : És la més utilitzada per a olives de taula. Fa uns fruits grans i ovalats. L'arbre és força gran.\nConta la tradició que en el temps dels nostres avis, la compra-venda de les terres on hi havia oliveres s'havia de fer al mateix camp, perquè així l'amo antic podia presentar el nou amo a les oliveres i aquestes es familiaritzaven amb ell. Si no el coneixien, els arbres es negaven a servir al nou propietari, perquè el consideraven desconegut.\nPodria parlar molt més de les olives i de l'oli, però no acabaria mai. Només diré que es pot usar per a fer cremes i ungüents per a embellir el cos, perquè nodreix i suavitza la pell. Amb fregues, dóna calor i llum al cos i calma la tensió i els dolors musculars. Oli balsàmic, amb crema d'ou, oli de bany, condicionador del cabell, la màscara amb mel, l'oli d'herbes, de fonoll, de farigola… I també per a fer sabó. I per a fer les dues salses catalanes més tradicionals: “La maionesa” i “L'allioli”. Antigament es feia servir per a fer llum. “Els llums d'oli”, “oli en un llum, “ja has begut oli”.\nDeien que les òlibes, a la nit, bevien l'oli de les llànties de les esglésies i dels cementiris... A l'Església Catòlica es fa servir per a la unció dels malalts, a l'ordenació dels sacerdots, a la consagració d'esglésies… Es té com un símbol de l'Esperit Sant. La història antiga també parla de la coronació d'alguns reis.\nI encara parlaria de FIRES i FESTES DE L'OLI que hi ha al nostre país. I també dels berenars que fèiem, nens i nenes: pa amb oli i sucre. Pa amb oli i sal. El pa amb tomàquet, amb un bon raig d'oli, les torrades fregades amb un gra d'all i banyades amb oli.\nI la famosa cançó “Volem pa amb oli…”!\nEtiquetes: 083. L'oli i l'oliva, 83. L'oli i l'oliva, Curs 2015-2016, Montserrat Fortuny\na 4:48 Cap comentari:


Foto: Protecció Civil.\nProtecció Civil activa l'Alerta del Pla Inuncat per pluges intenses aquest dijous a qualsevol punt del territori\nA la tarda les pluges s’intensificaran i podran afectar qualsevol punt del litoral, també a Altafulla\nProtecció Civil de la Generalitat ha informat aquest dijous a les 11 del matí que ha activat l’alerta del Pla Especial d’Emergències per Inundacions de Catalunya, l’INUNCAT, per les pluges intenses que ja han començat a descarregar al Maresme.\nEl Servei Meteorològic de Catalunya preveu que a partir d'aquest dijous pugui ploure a qualsevol punt del territori. A la tarda és quan més augmentarà la intensitat i al final del dia les tempestes més intenses es produiran entre el sud de la demarcació de Barcelona i el Camp de Tarragona.\nEls xàfecs aniran acompanyats de tempesta i localment de pedra, i de ratxes fortes de vent. Es podrien superar els 40 l/m2 en 30 minuts i localment acumular-se més de 50 l/m2.\nLa previsió indica que a partir de la mitjanit d’aquest dijous finalitzi l’episodi de fortes pluges i els xàfecs es redueixin localment a algun punt de la costa sud.\nSegons recomana Protecció Civil, abans que comencin les pluges és recomanable revisar la teulada i mantenir nets els baixants i desguassos d'aigua de pluja, especialment als patis o als terrats dels edificis, per evitar inundacions. Cal preveure mesures de protecció en soterranis i locals amb possibilitats d'inundació, i evitar aparcar els vehicles en les rieres, especialment a les zones properes a la desembocadura.\nUn cop comencin les pluges, és aconsellable no romandre a prop de lleres, rius i guals i evitar travessar rieres i torrents. Si les tempestes van acompanyades d’aparell elèctric, cal evitar situar-se sota els arbres o torres elèctriques.\nSobretot, cal extremar les precaucions en les activitats a l’aire lliure en les zones afectades per les pluges i les situades aigües avall dels rius.\nEn cas de conduir amb pluja, el Servei Català de Trànsit recomana: augmentar la distància de seguretat, reduir la velocitat i, en cas de patir aiguaplaning, no frenar ni accelerar i moderar la velocitat.


Després de la venda, l'etapa més important del procés de compra - Dataplanning\nHome Sin categorizar Després de la venda, l’etapa més important del procés de compra\nEl procés de compra d’un producte o servei es divideix en cinc fases diferents: la fase d’informació, la fase de decisió i comparació, la de compra i, finalment, la fase de postvenda. Aquesta última encarna tant el comportament després de la venda com la fidelitat del client, la qual cosa la converteix en la fase més important i decisiva.\nPer a gestionar de la millor manera la postvenda, les empreses han d’assegurar-se primer de mantenir oberts tots els canals de comunicació, ja que la relació entre l’empresa i el consumidor és la clau. Tenir un centre de contacte omnicanal permet als clients donar la seva opinió, expressar les seves preocupacions i pot ajudar les empreses a ocupar-se de les tasques de back office.\nUna altra forma efectiva de garantir una experiència postvenda satisfactòria és que l’empresa es posi en contacte amb els clients després de la compra. Encara que pugui semblar lleugerament invasiu al principi, el 60% de les persones enquestades per a l’Estudi de Màrqueting Relacional de Mediapost, van expressar el seu entusiasme per tal acció. Cadascun d’ells va dir que ser contactat just després de la compra els fa sentir benvolguts i els ajuda amb futures compres.


Adjudicades les obres d’urbanització del recinte esportiu — Ajuntament de Roses\nAdjudicades les obres d’urbanització del recinte esportiu\nAdjudicades les obres d’urbanització del recinte esportiu La Junta de Govern Local va adjudicar ahir a l'empresa Incunart SA els treballs d’urbanització i adequació dels accessos de la zona esportiva del municipi. http://www.roses.cat/noticies/historic/adjudicades-les-obres-daurbanitzacia3-del-recinte http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\nLa Junta de Govern Local va adjudicar ahir a l'empresa Incunart SA els treballs d’urbanització i adequació dels accessos de la zona esportiva del municipi.\n14/03/2006 00:00 - Departament de Comunicació i Premsa\nLes obres consistiran en la construcció d’una gran plataforma d’uns 2.300 m2 a l’esplanada exterior del recinte esportiu, que complirà la funció d’acollir als usuaris que facin ús de la piscina coberta -actualment en construcció- i, al mateix temps, unificarà els accessos amb la zona esportiva i el pavelló existents.\nPel que fa a l’accés al recinte, aquest es resoldrà amb una rampa des de la carretera del Mas Oliva, pensada per adaptar-se als diferents nivells de les instal·lacions esportives, amb un recorregut adaptat a persones amb mobilitat reduïda que articularà i distribuirà totes les circulacions internes del conjunt esportiu.\nEl projecte preveu també la instal·lació de dues pèrgoles metàl·liques. Una d’elles actuarà com a filtre entre els dos edificis (piscina i poliesportiu), i disposarà de portes pivotants que controlaran l’accés a l’interior de la zona esportiva. L’altra se situarà al pavelló, per tal d’unificar la composició de l’espai.\nLa resta de mobiliari comprèn una barrera de vehicles, papereres, bancs, una font i aparcabicicletes. Tota la zona s’enjardinarà amb diferents espècies i es plantaran oliveres a la rampa d’accés.\nEl projecte tindrà un cost total de 222.000 € i, un cop iniciades les obres, es preveu que aquestes tinguin una durada aproximada de tres mesos.


Orchard Brow Selkirk Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nClerklands, Selkirk, Regne Unit - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Selkirk, Orchard Brow és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nOrchard Brow ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, renta vaixelles a cada habitació. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Orchard Brow és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Selkirk.


Experimentant - La trappola\nFrancament divertit l’article d’Almundena Grandes “Experimento“. Tothom es pot equivocar al fer una divisió, és disculpable, i en aquest cas la trampa era fàcil. El que no és comprensible és que no hi hagués ningú al diari que advertís l’error. Fa por pensar que si algun dia algun lector d’aquest diari arribés a president dels Estats Units -cosa poc probable, per no dir impossible-, la recepta per la crisi seria repartir 115 milions de dòlars entre cadascun dels habitants del planeta. Llavors tots seríem rics. I igualment rics, com la millor de les utopies de socialisme autogestionari. Tots podríem gaudir d’un xalet amb piscina, minyona d’uniforme, i comprar-nos un Lamborghini. Ai si no fos pels americans, els del PP, i els jueus, com anirien de bé les coses.\n13 de gener de 2009 a les 12:39 am\nDes d’un punt de vista economic repartir 115 dolars per habitant de forma proporcional és el mateix que repartir-ne 115 milions de dolars per habitant de forma proporcional per que l’efecte de l’inflacció i del poder adquisitiu esdevindria el mateix.\n13 de gener de 2009 a les 3:19 pm\nEl nivell de coneixement de matemàtiques elementals és baixíssim (així que imagina’t el d’economia).\nM’ha vingut al cap el programa “Parlament” de Catalunya Informació on en cada edició entrevisten un diputat. Una de les preguntes és de matemàticques. No et pensis segons què! Acostuma a ser “Quina és l’arrel quadrada de 81” o de 25….Que, teoricament, un nen de 12 anys hauria de saber.\nLa resposta molt sovint és fer una rialleta i dir “És que sóc de lletres…”. Dons quina gràcia!.\nAlguns dels que han contestat això són gent amb responsabilitat de govern.\nEncara ens passa poc!.


#trinxat – 2-3-18 #trinxat+9 presa 143, amb Josep M. Fonalleras\n#trinxat - 2-3-18 #trinxat+9 presa 143, amb Josep M. Fonalleras\n2-3-18 #trinxat+9 presa 143, amb Josep M. Fonalleras\nJosep M. Fonalleras (Girona, 1959) va recollir la seva obra narrativa a Llarga Vista. Amb els relats Sis homes va guanyar el premi de la crítica Serra d’Or l’any 2005, un guardó que va rebre de nou l’any 2014 amb la novel·la Climent. Ha publicat les novel·les La millor guerra del món, August i Gustau i La sala d’estar és un camp de futbol, la seva última publicació. També ha escrit recopilacions d’articles, literatura gastronòmica (El Celler de can Roca) i narrativa infantil i juvenil. És columnista d’El Periódico i el Punt/Avui.


«La impugnació a Carles Puigdemont no tendria cap recorregut jurídic»\n25 juny 2019 14:43\nEl lletrat major del Parlament, Antoni Bayona, ha assegurat que la decisió del Govern espanyol d'impugnar en aquest moment la candidatura de Carles Puigdemont a president de la Generalitat «no té cap recorregut jurídic», atès que es tracta d'una mesura «preventiva» contra algú que «no està inhabilitat» per exercir aquest càrrec.\nBayona ha plantejat aquesta reflexió en un seminari del Parlament Basc, en el qual ha ofert una conferència titulada 'La reforma dels reglaments parlamentaris i la protecció dels drets de les minories'. Una vegada conclosa la seva conferència, el lletrat major del Parlament ha respost a una pregunta sobre la decisió de l'Executiu espanyol d'impugnar davant el Tribunal Constitucional la candidatura de Carles Puigdemont a la Presidència de la Generalitat.\nEl lletrat major del Parlament ha recordat que el Consell d'Estat «no ha donat el seu suport» a la decisió del gabinet de Mariano Rajoy. Baiona ha assegurat que, si es confirma que la mesura per la qual opta l'Executiu espanyol és impugnar la proposta de Puigdemont com a candidat a president del Govern català, aquesta via no tendrà «cap recorregut jurídic». Segons ha recordat, malgrat la seva situació, Puigdemont «no està inhabilitat per al càrrec» de president.\nPer aquest motiu, ha explicat que «teòricament podria anar» el dimarts a la sessió d'investidura, ja que encara que tornés a Espanya i s'executés l'ordre de detenció que pesa contra ell, es podria donar el cas que el jutge li permetés acudir al ple d'investidura. En referència al cas de l'antic candidat d'HB a lehendakari Juan Carlos Yoldi, que el 1987 va acudir a una sessió d'investidura al Parlament basc malgrat que es trobava a la presó preventiva, ha recordat que existeixen «precedents».\nEl lletrat major del Parlament ha subratllat que «jurídicament» és possible que Puigdemont participi de forma presencial i legal en la sessió d'investidura el dimarts, per la qual cosa la impugnació de la seva candidatura és «un recurs preventiu». Al seu judici, seria «més lògic» que el Govern espanyol o els mateixos grups de l'oposició de la Càmera catalana esperessin al ple del pròxim dimarts per adoptar una decisió.


Tinta xinesa: Anna Miralpeix i Llobet. Inèdit.\nAnna Miralpeix i Llobet. Inèdit.\n“Sang d’exili en llavor de solstici”\nLa tardor és un to crepuscle\nque no admet cap alternativa.\nEl Ter s’endú amb resignació\ntots els petons que ens hem estalviat\nposant l’excusa de la boira.\nSón unes altres mans, ara,\nque es beuen el meu jo\ni l’èxtasi em sorprèn\nEtiquetes de comentaris: Anna Miralpeix\nFantàstica. És una d'aquelles tardors gèlides i emboirades.\n08 de desembre, 2008 22:58\nm´agrada l´encapçalement de la gran Maria Mercè Marçal.\nLa tardor amb els seus clarobscurs, els passatges del Ter.\nGràcies per donar veu a poesies com aquesta.\nem fa flipar aquesta dona!!!! un petonas....\n09 de desembre, 2008 09:58\nLlegint aquesta poesia, he acabat amb un llarg sospir, la tardor es l'estació que mes prefereixo. Un petonet.\n09 de desembre, 2008 10:11\nExquisida. No puc parar de llegir-la. Potser és perquè avui jo també vaig a la deriva...\n09 de desembre, 2008 10:26\nCom el bon cafè.\nTots els colors de l'estació passats per la màgia del teu pensament.Una amalgama que no et deixa mai indiferent.\n09 de desembre, 2008 11:45\nEn paraules, la calidesa emocional de la tardor. Simplement genial.\n09 de desembre, 2008 16:21\nAnna Miralpeix said...\nEm fa feliç saber que el que escric us arriba i commou. Diuen que l'art consisteix en fer sentir als altres allò que nosaltres sentim i compartir-ho d'aquesta manera tan especial, amb aquesta complicitat misteriosa i, fins i tot, miraculosa...\n10 de desembre, 2008 17:01\nQuina meravella que les paraules es puguin encadenar per donar forma a un pensament, una sensació, un sentiment. Un petit tresor....\n10 de desembre, 2008 21:38\nGràcies pels vostres comentaris. Aquest blog el feu més vosaltres que no pas jo.\nI gràcies també a l'autora de la poesia per prendre la paraula; espero que a partir d'ara s'animi a fer-ho més sovint.\n11 de desembre, 2008 06:55\nBé, admetem que la tardor aclapara, això és possible, les estadístiques diuen que el major nombre de suïcidis són justament en aquesta estació. Admetem també que la boira t'ha servit per esquivar el pesat de torn. El que em sorpren és que t'hagis deixat ensarronar per un altre pesat que et duu a la deriva.\n12 de desembre, 2008 11:30\nAnònim, a la deriva, com a tot arreu, hi anem sols, no ens hi porta ningú. El teu comentari em sembla bastant extraliterari, és a dir, poc adequat per al Tinta Xinesa. Si vols, m'escrius a mi i n'acabem de parlar.\nAra bé, si em permeteu la reflexió, potser tot és mentida, la poesia també pot ser ficció i el/la poeta imaginar-se que sent tot això que escriu...\nSalut per tothom i molta poesia!\n12 de desembre, 2008 13:54\nQue potser Tinta Xinesa no forma part del món normal?\nLes poesies no es poden construir només amb belles paraules.Si fos així qualsevol amb un mínim domini del dicccionari podria fer poesia\n12 de desembre, 2008 14:16\nEi, per què us amagueu o t'amagues darrera d'anònims? Dit això que cadascú s'amagui on vulgui.\nInteressants els conceptes que heu posat sobre la taula: la poesia és ficció? És no-ficció? I, "Les poesies no es poden construir només amb belles paraules".\nGràcies per prendre la paraula, que és tota vostra.\n13 de desembre, 2008 03:05\nM'ha encantat el poema, Anna.\nGràcies pel regal!!!\n14 de desembre, 2008 01:42\nCom diu anònim, les poesies, la poesia, no es construeix només amb belles paraules,això seria pur esteticisme. Per mi la poesia, la literatura en general, la que m´interessa i incita per seguir llegint, ha de tenir glapit de vida i, amb tot i ser ficció, perquè l´envoltura és ficcional, ha de parlar de coses vives, amb vísceres i sentiments.De tota manera, hi ha moltes maneres d´entendre la poesia i el tema té tela per tallar.\nSalutacions a tots, Biel.\n17 de desembre, 2008 01:30\nSempre he pensat que la poesia és un gènere de no-ficció però no descarto que molts poetes s'inventin, s'imaginin, allò que escriuen. Hi tenen tot el dret, com si diguéssim.\nM'interessa poc si allò que diuen és cert o no, això ho deixo per la premsa del cor o pels covards que s'amaguen darrera d'anònims.\nLa poesia és molt més complicada -o molt més senzilla- que tot això.\nQuè en penseu? Va, que aquesta conversa multitudinària permanent no té perquè acabar-se mai ;)\n17 de desembre, 2008 14:46\nA veure si ens entenem, no cal que sigui veritat, vull dir que no cal que allò que expliques t'hagi hagut de passar de debó, però sí que cal que sigui creïble. Què passa amb la poesia que estem comentant,doncs\nque no és creïoble, no transmet res des del punt de vista conceptual. Hi ha peixos de colors com hi haguessin pogut haver tulipes foforescents ....\n21 de desembre, 2008 16:52\nM'he colat, el comentari anava per una altra poesia d'aquest mateix blog. Tot i així el comentari també val per aquesta (la del Ter)obviant l'últim punt i seguit(la referència a peixos de colors)\n21 de desembre, 2008 16:57\nAquest poema em transmet penediment per allò que no em pogut fer o perque no hem volgut fer.\n14 de gener, 2009 19:35\nHola Anònim(s), el mateix poema transmet coses diferents a cadascú, no valen doncs els ortodoxes ni les veritats absolutes.\nA mi aquesta poesia sí que em transmet coses. Però no la idea de penediment. Sí la de punt i a part, la de desenllaç inevitable, la de canvi de pell.\n15 de gener, 2009 07:48


HARRY POTTER I LES ULLERES VIOLETES: PART I – Maig\nHome /HARRY POTTER I LES ULLERES VIOLETES: PART I\nHavent nascut l’any 1993, formo part d’aquesta generació que va créixer acompanyada per la saga Harry Potter. Tant els llibres com les pel·lícules són part indiscutible de les nostres primeres experiències literàries i audiovisuals i, a mesura que complíem anys, vèiem com els temes tractats en la saga anaven guanyant una major complexitat (o potser nosaltres érem més capaces de veure-la) i les moralitats sociopolítiques que es podien extreure de les històries d’aquest univers no faltaven. Paga la pena ara, més de vint anys després de la publicació del primer llibre de la sèrie, Harry Potter i la pedra filosofal, donar-li un cop d’ull a la saga creada per J. K. Rowling posant-nos les ulleres violetes, en una sèrie d’articles en la qual analitzarem a diversos personatges femenins rellevants en la saga.\nQuan parlem de personatges femenins de Harry Potter, a gairebé tothom la primera persona que li ve al cap és Hermione Granger, que juntament amb Ron Weasley és la millor amiga de Harry i coprotagonista indiscutible de moltes de les peripècies del jove mag. Hermione és filla de muggles (gent no màgica), pel que, ja d’entrada, en el món màgic és tractada amb prejudicis: existeixen creences racistes sobre la “puresa” dels mags i les bruixes i aquells amb pares muggles són objecte de persecucions sota els règims feixistes de Lord Voldemort, i en el període de “pau” entre ells els “sang de fang” com Hermione continuen sofrint molts estigmes per part dels estrats més reaccionaris de la societat màgica. Hermione és una noia molt intel·ligent, treballadora i amb ànsies de justícia social, la qual cosa la porta a fundar una plataforma de defensa dels drets dels elfs domèstics, que en la societat tradicional màgica són tractats com a esclaus. Cada vegada que Hermione denuncia aquest fet, se li respon amb una condescendència que ens recorda molt al to dels “però no t’enfadis, dona” o “estàs exagerant” que moltes hem d’aguantar en la vida real quan manifestem opinions i crítiques socials. Hermione sofreix burles pels seus projectes de justícia social, pel seu interès en el món acadèmic, pel seu aspecte físic, pel seu origen no màgic: tots aquests elements condueixen al tracte misogin que sofreix, perquè és una persona (una dona, i una dona jove) “incòmoda” al sistema.\nSegons molts memes (que, al cap i a la fi, són els refranys d’avui dia), Harry no hagués sobreviscut al primer llibre sense la presència d’Hermione, i això és totalment cert. Tant Harry com Ron necessiten constantment l’ajuda d’Hermione: amb les tasques escolars, amb els seus empipaments adolescents, amb els perillosos misteris als quals s’enfronten. Moltes vegades, aquesta ajuda no es valora prou, i Hermione sembla que “sempre està allí” per a resoldre el que sigui que calgui resoldre, sense tenir en compte (atès que la narració és a través dels ulls del jove Harry) els problemes interns que ella pugui estar vivint.\nEn els llibres, a Hermione se la descriu com una bruixa extremadament hàbil i valenta, però, en última instància, amb els seus defectes i errors adolescents. Això fa que sigui molt fàcil identificar-se amb ella, sobretot si vas llegir els llibres quan transitaves una edat similar a la seva. No obstant això, en les pel·lícules se’ns ofereix una imatge molt més idealitzada d’Hermione: sempre sap com actuar, no comet fallades fàcilment evitables, s’ajusta molt més als cànons estètics femenins, els seus al·legats a favor de la justícia social no tenen tanta rellevància en les trames. És, en definitiva, l’Hermione que permet Hollywood.\nUn altre personatge femení molt important en la vida d’en Harry és Ginny Weasley, la germana petita de Ron. Ginny comença sent una nena alegre i simpàtica que està molt enamorada de Harry i això fa que actuï de forma molt maldestra quan està ell a prop. Després de viure una traumàtica experiència sent posseïda (i gairebé assassinada) per Lord Voldemort en el seu primer any a Hogwarts, la seva relació amb Harry va evolucionant a poc a poc, convertint-se en amics i, posteriorment, en parella, arribant a casar-se i tenir fills. El seu interès en el quidditch (l’esport màgic per excel·lència), el seu sentit de l’humor i la seva personalitat combativa són punts en comú que acaben unint-los. Ginny és molt més que la germana petita de Ron o la parella de Harry, és una noia lluitadora, enginyosa i divertida a la qual veiem participar activament en el derrocament del règim de Voldemort i els seus lacais en Hogwarts. No obstant això, igual que passa amb Hermione, en les pel·lícules el seu personatge és molt diferent: a penes té profunditat; només cobra importància quan és víctima de Voldemort i quan Harry comença a interessar-se romànticament en ella. El que és un exemple de personatge tridimensional i ben plantejat en els llibres es converteix en la pantalla en una simple caricatura del clàssic “interès amorós” del protagonista.\nPer a finalitzar (ara com ara), la nostra anàlisi, tenim a Luna Lovegood, una altra integrant del grup d’amics d’en Harry. Luna és una alumna de l’any de Ginny. El seu caràcter excèntric i la seva tendència a albergar creences estrafolàries i fora del comú fan que sofreixi discriminació per part de la resta de l’alumnat (com es pot observar al llarg d’aquest article, la màgia no fa que les persones siguin més tolerants). Una vegada superats els prejudicis inicials, Harry i els altres descobreixen en ella a una noia molt llesta, empàtica i lleial. Harry entaula amb ella una relació d’amistat basada en la comprensió i suport mutus: dolgut per les morts dels seus pares, del seu company i rival en el Torneig dels Tres Bruixots, Cedric Diggory, i del seu padrí, Sirius Black, troba en Luna a una persona que va passar per una experiència similar (la defunció de la seva mare quan Luna era una nena) i que per tant pot entendre-ho de formes que la resta dels seus amics no. Les pel·lícules, encara que reflecteixen bé el caràcter entranyable i dolç de Luna, pequen a vegades de tractar-la com a un simple recurs còmic, en lloc de la noia comprensiva i amable que coneixem en els llibres.\nCom veiem, a pesar que Harry sigui el protagonista i per tant la història se centri en la seva visió del món (la d’un home que viu “el viatge de l’heroi” de Joseph Campbell, que expliquem en la saga d’articles “La ideologia en Star Wars” en relació amb Luke i Anakin Skywalker), paga la pena analitzar als personatges femenins, en els seus punts positius i negatius. Estigueu atentes als següents articles: McGonagall, Molly, Lily i més ens esperen!\nTAGS: CulturaFeminismeHarry PotterLiteraturaPopTrilogies i Sagues\nbuy careprost in the usa free shipping ha dit:\n15 de novembre de 2020 a les 14:58\nebay ivermectin ha dit:\n26 de novembre de 2020 a les 23:31


Tarradellas ja no és aquí - Les aigües turbulentes\nTarradellas ja no és aquí\nAvui fa vint-i-cinc anys que morí el president Tarradellas. Qui va popularitzar la frase “ja sóc aquí!” al moment de la seva tornada a Catalunya és avui una figura bastant oblidada: sembla que hagi deixat de ser-hi, aquí. I això que va ser una personalitat controvertida, sense dubte. Abans que res, he de dir que jo sóc anti-tarradellista: mai no vaig estar d’acord amb el seu estil personalista que, al cap i a la fi, el va dur a enfrontar-se a tot quisque, l’Assemblea de Catalunya, Jordi Pujol, Montserrat, l’Òmnium, Josep Benet…\nDit això, el procés del seu retorn a Catalunya com a president d’una Generalitat (re)instaurada, ha de ser jutjat a la llum del que va significar aquell discutible (però necessari) exercici de tripijocs a moltes bandes que convenim en denominar “transició”. Efectivament, mirat des d’aquesta òptica, la jugada suarista-tarradellista va ser perfecta: el govern de la UCD, com avui recordava Pere Portabella, protagonista d’aquells fets, desactivava la possibilitat de que la restauració d’algun tipus d’autogovern fos liderada per l’esquerra catalana, guanyadora de les eleccions, cedint el protagonisrme a un Tarradellas que formaria el govern d’unitat nacional que no havia estat capaç de fer (millor dit, que no va voler mai fer) mentre era l’exiliat de Saint-Martin-le-Beau. De l’altra banda, Catalunya aconseguia, via Tarradellas, que una institució de la legalitat democràtico-republicana fos reconeguda abans de l’aprovació de la Constitució, pel camí d’aplicar imaginativament la legislació franquista: poca gent recorda ara que Tarradellas, en realitat, va ser nomenat president de la Diputació de Barcelona, cosa que li permetria tenir sota les seves ordres a un grapat de mossos d’esquadra. Mossos i més coses: secretàries, departaments, presència institucional, protocol… poder?\nTarradellas és el protagonista d’una curiosa anècdota personal. El dia que el president visità de manera oficial Tarragona jo em trobava al balcó principal de l’Ajuntament mentre l’alcalde el rebia i li feia els honors a la porta principal, just sota meu. Encara no sé com vaig poder accedir a un lloc tan privilegiat, perquè no tenia cap “contacte” a la casa gran ni ningú m’ho va impedir. El cas és que em vaig trobar dalt del balcó i, a sota meu, el principal mandatari de Catalunya. Només que hagués deixat caure el paraigües que duïa (aquell dia pluvisquejava) i, amb una mica de punteria, hagués malferit Tarradellas. Potser hagués canviat el curs de la història; la meva, segur.\n[Imatge: el president Tarradellas i l’alcalde Recasens, recentment traspassat, el dia de l’anècdota a què faig referència; www.tarragona.cat]\n9 de juliol de 2013 a les 10:54 pm\n“t’apressures“…???? això teu, és un elogi o una dèria pel barbarisme?\njordicc ha dit:\n26 de setembre de 2013 a les 5:05 pm\n[Comentari sobre l’apunt envat al meu correu personal]\nBenvolgut Jordi, crec que no ens coneixem. Però acabo de llegir el teu\ncomentari "Tarradellas ja no és aquí" i l'he trobat sucós i amb grapa.\nNo sóc del parer d'intercanviar massa comentaris per la xarxa. La\npossibilitat d'acabar interlocutant amb persones irrespectuoses em\ncarrega. Sens dubte, discrepem (resulta que jo sóc tarradellista!), però\nvaja, també crec que molt menys del que es pot discrepar entorn\nTarradellas. Un personatge que, com dius molt bé, sembla restar al marge.\nSi em permets una petita provocació, diria que jo em considero\ntarradellista perquè vull un Estat català. I, retòrica a banda, i\ncomplicacions a banda que oferia el personatge, ell tenia una certa idea\ndel que havia de ser un Estat.\nPerò, vaja, t'he importunat amb la meva irrupció. Disposa pel que calgui,


Centpeus: Sortida de la Terra\nL’altre dia van fer un reportatge sobre una de les missions Apol·lo. I pensant-hi una mica, al final crec que va ser la més important de totes les del programa. I no, no parlo del llegendari Apol·lo 11 que va arribar a la Lluna. Una de les missions va fer una cosa extraordinària i que va tenir un impacte molt més gran en la història de la humanitat.\nVa ser l’Apol·lo 8. La primera nau tripulada que va abandonar l’òrbita terrestre i va arribar fins l’òrbita lunar. Allà van estar donant fins a deu voltes al nostre satèl·lit i després van tornar sans i estalvis. El canvi va ser radical. Fins aleshores, els humans s’havien allunyat uns tres-cents quilòmetres de la superfície de la Terra, però l’Apol·lo 8 va anar fins als 372.800 quilòmetres de distància. Mai ningú havia anat tant lluny.\nPerò no va ser aquesta gesta el més important.\nEls homes de l’Apol·lo 8 finalment van poder observar la cara oculta de la Lluna. La superfície perennement amagada als nostres ulls. Van poder veure paisatges mai vistos abans per ningú.\nPerò tampoc això va ser el fet determinant.\nDe vegades, els moments més importants passen desapercebuts. Seguim la rutina sense donar-hi més importància, com sempre, però després, mica a mica, ens adonem que aquella vegada va ser diferent, que alguna cosa va marcar una diferència. Un instant que, temps després podem marcar amb una “X” i dir: Va ser a partir d’aquell moment que tot va canviar.\nDoncs això és el que va passar amb l’Apol·lo 8. Un gest repetit milers de vegades a la Terra i que els astronautes també havien fet ja en moltes ocasions va resultar determinant. Va ser quan sortien de la cara oculta de la Lluna en completar la tercera de les deu revolucions que havien de fer. En un moment donat van mirar per la finestra de la nau i van veure una cosa extraordinària. I aleshores va passar:\nVan fer una fotografia.\nLa imatge de la Terra apareixent des de l’horitzó de la Lluna.\nEstem acostumats a veure sortides de Sol o de Lluna, però aquella va ser la primera “sortida de la Terra”. I si es pensa un moment, aquella imatge marca un abans i un després en la història de la humanitat. Finalment podíem veure el nostre planeta des d’un altre món. Per primera vegada els humans van tenir consciència de com de petit i meravellós és l’indret on hem tingut la sort d’anar a aparèixer. Perquè una cosa és comprendre-ho i una altra de molt diferent és poder veure-ho.\nL’Al Gore, a “Una veritat incòmoda” explica que aquella imatge “va esclatar a la consciència de la humanitat”. I certament va ser a partir d’aquella imatge que va començar a florir la idea que calia conservar aquell indret tant fràgil.\nAra ja disposem de moltes més fotografies de la Terra vista des de l’espai. Fins i tot alguna del sistema Terra–Lluna obtinguda des de distàncies molt més grans. Però la “Earth rise" o "Sortida de la Terra” ens va posar al davant la petita llar que ens porta a través de l’Univers. És la imatge que ens recorda quina és la nostra autèntica dimensió.\nCom deia en Carl Sagan: “Hem arribat lluny en 3,6 milions d’anys... comencem a contemplar els nostres orígens: matèria estel·lar que medita sobre les estrelles... i rastregem el llarg camí a través del qual va arribar a sorgir la consciència, al menys aquí. Nosaltres parlem en nom de la Terra. Devem la nostra obligació de sobreviure no sols a nosaltres sinó també a aquest Cosmos, antic i vast, del qual procedim”.\nUn planeta tan bònic i únic ( de moment ja que no conéixem cap altre d'igual ) i que en comptes de respectar-lo i gaudir-lo com es mereix ens dediquem a destruir-lo, no tenim vergonya com a espècie.\nFa feredar veure eixir el nostre planeta d'aquest blau tant viu i pensar que els que hi vivim no sóm capaços de posar-nos d'acord ni per conservar-lo, ni per conservar-nos. Planeta!\nDe fet van veure la part oculta de la Lluna que no havia vist ningú.. i la cara que veiem la van veure també com mai ningú no la havia vista!!\nÉs realment preciosa la fotografia... amb aquell blau intens i la massa de núvols envoltant-la com si fos cotó fluix jejeje. Envejo els marcianets que poden gaudir d'aquesta vista més sovint que nosaltres!\nFins aviat dan!\nEs curiós Dan però jo també vaig veure aquest documental i vaig pensar coses molt semblants a les que t'han fet escriure sobre el tema. Em va fer pensar, com a tu, que de fet va ser gaire bé més important que l'Apol·lo 11. Va ser un documental molt interessant. L'Apol·lo 11 va ser pot ser la culminació d'aquells viatges.\nUna altra frase que recordo del Sagan és a la portada del seu llibre "Cosmos" que diu:\n"Una evolució de 15.000 milions d'anys que ha transformat la matèria en vida i consciència"\nDona tant què pensar ...


Mesures de suport als emprenedors i d’estímul del creixement i de la creació d’ocupació « Jesus Feliu Consultors\nUrbanística i Immobiliària\nAutonoms i Particulars\nJesus Feliu Consultors > Noticies > Blog > Noticies > Mesures de suport als emprenedors i d’estímul del creixement i de la creació d’ocupació\nMesures de suport als emprenedors i d’estímul del creixement i de la creació d’ocupació\nEls treballadors autònoms menors de 30 anys si són homes, o menors de 35 anys si són dones, s’aplicarà una reducció del 30% del tipus mínim de cotització vigent sobre la base mínima de cotització per contingències comuns durant 15 mesos i una bonificació durant els 15 mesos següents de la mateixa quantia.De forma alternativa, els autònoms menors de 30 anys que causin una alta inicial o que no haguessin estat en situació d’alta en els últims 5 anys anteriors sempre i quan NO tinguin treballadors per compte aliena, podran acollir-se a les següents reduccions i bonificacions sobre la quota per contingències comuns:\nReducció 80% durant els 6 mesos posteriors a l’alta.\nReducció 50% durant els 6 mesos posteriors citats anteriorment.\nReducció 30% durant els 3 mesos següents al període citat anteriorment. -Bonificació 30% durant els 15 mesos següents a la finalització del període de reducció.\nAutònoms amb Discapacitat:\nEn el cas de les persones amb una discapacitat del 33% o superior i es donin d’alta com a autònoms, tindran una bonificació durant 5 anys del 50% de la quota que correspongui aplicar sobre la base mínima per contingències comuns.\nSi la persona discapacitada té menys de 35 anys i causa una alta o bé no ha estat d’alta en els 5 anys anteriors, es podrà aplicar les següents reduccions i bonificacions sobre la quota de contingències comuns:\nReducció 80% durant els 12 mesos posteriors a l’alta.\nBonificació 50% durant els 4 anys següents.\nPer aplicar aquestes reduccions i bonificacions, els autònoms NO han de tenir contractats treballadors per compte aliena.\nCompatibilitat prestació d’atur i treball per compte propi:\nEls menors de 30 anys podran compatibilitzar la prestació d’atur amb el treball per compte aliena fins a un període de 270 dies, sempre i quan no tingui treballadors al seu càrrec i es sol·liciti al SPOE durant els 15 dies següents al inici de l’activitat per compte pròpia.\nEn quant a la capitalització de l’atur, podrà ésser de fins el 100% del import de la prestació d’atur si el beneficiari és un home menor de 30 anys o una dona menor de 35 anys. Així mateix, hauran de mantenir l’activitat, com a mínim, durant 18 mesos.\nSuspensió i represa de la prestació de desocupació\nEls menors de 30 anys que es donin d’alta com a autònoms podran reprendre la prestació de desocupació quan la duració del treball per compte pròpia hagi estat inferior a 60 mesos.\nContractació a temps parcial amb vinculació formativa:\nLes empreses i els autònoms que celebrin contractes a temps parcial (per temps indefinit o per durada determinada) amb vinculació formativa amb joves desocupats menors de 30 anys, tindran dret a una reducció de la quota empresarial per contingències comuns del 100% si l’empresa té menys de 250 treballadors o del 75% si en té 250 o més. Aquesta reducció tindrà una durada màxima de 12 mesos.\nPer tal de beneficiar-se d’aquesta reducció, els treballadors no han de tenir experiència laboral o que aquesta sigui inferior a 3 mesos, han de procedir d’un altre sector d’activitat i estar desocupats durant un mínim de 12 mesos dins dels 18 mesos anteriors a la contractació.\nEls treballadors han de compatibilitzar el treball amb la formació o bé justificar que l’han cursat en els 6 mesos previs a la contractació. Aquesta formació podrà ésser una formació oficial o promoguda pels Serveis Públics d’Ocupació, o una formació en idiomes i tecnologies de la informació i la comunicació d’una duració mínima de 90 hores en còmput anual.\nLa jornada pactada no podrà excedir del 50% que li correspondria a un treballador a temps complert comparable.\nS’ha de tenir en compte que per adoptar aquesta mesures no s‘hauran d’haver realitzat acomiadaments improcedents en el 6 mesos anteriors al inici del contracte.\nContractació indefinida de joves per autònoms o microempreses:\nSi es contracta a un jove desocupat menor de 30 anys, es tindrà una reducció del 100% en la quota empresarial per contingències comuns durant el primer any, sempre i quan el nombre de treballadors contractats sigui igual o inferior a 9, no hi hagi hagut un vincle laboral anterior, no s’hagin realitzat acomiadaments improcedents durant els 6 mesos anteriors a la celebració del contracte.\nEl contracte s’haurà de mantenir durant al menys 18 mesos.\nIncentius a la contractació en nous projectes:\nReducció del 100% de la quota empresarial durant els 12 mesos següents a la contractació dels treballadors per compte propi menors de 30 anys, i sense treballadors assalariats, que contractin per primer cop a persones desocupades de 45 anys o més inscrites com a demandants d’ocupació durant 12 mesos en els 18 mesos anteriors a la contractació o siguin beneficiaris del programa de requalificació professional.\nPer tal d’aplicar-se aquest benefici, s’haurà de mantenir al treballador contractat com a mínim 18 mesos i aquest incentiu és incompatible amb altres bonificacions.\nPrimer treball jove:\nEs preveu la possibilitat que les empreses contractin temporalment a joves desocupats menors de 30 anys que no tinguin experiència laboral o aquesta sigui inferior a 3 mesos. La causa del contracte serà l’adquisició d’una primera experiència professional, la duració mínima del contracte serà de 3 mesos i la màxima de 6 mesos (excepte que el conveni col·lectiu d’aplicació estableixi una altre, en tot cas no podrà excedir de 12 mesos).\nAixí mateix, el contracte podrà ser a jornada completa o parcial, en aquest cas haurà de ser superior al 75% de la corresponent a un treballador a temps complert comparable.\nSi un cop transcorreguts el termini mínim dels 3 mesos i el contracte es transforma a indefinit, hi haurà una bonificació en les quotes empresarials de 41,67€/mes (500€/any) durant 3 anys, sempre i quan la jornada pactada sigui de com a mínim del 50%. Si el contracte s’hagués celebrat amb una dona, la bonificació serà de 58,33€/mes (700€/any).\nContracte en pràctiques pel primer treball:\nEs poden celebrar contractes en pràctiques amb joves menors de 30 anys encara que hagin transcorregut 5 o més anys des de la finalització dels estudis, en aquests supòsits l’empresa tindrà una reducció del 50% de la quota empresarial per contingències comuns. En els casos en què el treballador estigués realitzant pràctiques no laborals, la reducció serà del 75%.\nRespecte al Impost de Societat, estableix un tipus de gravamen del 15% per als primers 300 mil euros de base imposable i del 20% per a l’excés sobre aquest import. Aquesta tarifa s’aplica per a les societats creades a partir del 1 de gener de 2013 i únicament per al primer exercici fiscal en que la base imposable sigui positiva i el següent aquest.\nAquesta mesura no s’aplica quan es transmeti una activitat a la nova societat des d’una part vinculada a aquesta o bé s’hagi exercit l’activitat com a persona física i ara es posseeixi més del 50% de les participacions/accions de la societat creada. Tampoc s’aplica a les societats que es creïn i formin part d’un grup.\nEn quant al impost sobre la renta, l’exempció de les prestacions per desocupació percebudes en pagament únic ja no queda limitada als 15.500€. No obstant, aquesta exempció està condicionada a que es mantingui l’activitat durant 5 anys.\nS’estableix una reducció del 20% sobre el rendiment net d’aquells contribuents que iniciïn noves activitats econòmiques a partir de 2013 mitjançant el mètode d’estimació directe. Aquesta reducció s’aplicarà únicament en el primer exercici fiscal en que el rendiment net sigui positiu i en el següent a aquest. Es limita la base de la reducció a 100.000 euros. No obstant, aquesta reducció no serà aplicable en el cas que més del 50% dels ingressos del contribuent procedeixin d’un empresari/professional amb el que, l’any anterior al inici de l’activitat, havia mantingut una relació de caràcter laboral.\nPlanifiqui i avanci’s als canvis dels “Mòduls”\t-- 25/09/2015\nCampanya de Renda i Patrimoni 2014\t-- 20/04/2015\n14a Jornada de Formació del Gremi d’Hoteleria i Turisme del Bages\t-- 17/04/2015\nSistema de liquidació directa de cotitzacions “Projecte CRET@”\t-- 25/11/2014\nAvís: Concessió d’ajuts reintegrables o “microcrèdits” per afavorir la creació i modernització d’empreses (Any 2014)\t-- 20/10/2014\nButlletí Informatiu núm. 53 – Setembre 2014\nButlletí Informatiu núm. 52 – Juny 2014\nButlletí Informatiu núm. 51 – Abril 2014\nButlletí Informatiu núm. 50 – Febrer 2014\nButlletí Informatiu núm. 49 – Gener 2014\nButlletí Informatiu núm. 48 – Novembre 2013\nButlletí Informatiu núm. 47 – Setembre 2013\nButlletí Informatiu núm. 46 – Juny 2013\nButlletí Informatiu núm. 45 – Abril 2013\nButlletí Informatiu núm. 44 – Febrer 2013\nButlletí Informatiu núm. 43 – Gener 2013\n93 875 35 20 – 93 875 35 23\nEspai per la nota legal & Copyright WEB


Delàs comença la Pro League puntuant\nEl capità de la selecció espanyola, així com del Barça, ha sumat avui el primer punt a la lliga de seleccions organitzada per la IHF, després de perdre als “shootouts” davant Alemanya\nDerrota d’Espanya per 3-4 a la tanda de “shootouts” (2-2 al final del temps reglamentari) davant Alemanya, en la primera jornada de la Pro Leageu. Aquesta competició, que arriba enguany a la segona edició, enfronta en format de lliga a les millors seleccions del món de l’hockey herba.\nDecideixen els “shootouts”\nEspanya ha patit un ensurt en els primers instants de joc quan els alemanys, en la primera ocasió del duel, han pogut descarregar un bon “flick” i culminar l’acció de contracop amb el gol que ha significat el 0-1.\nInstants més tard, la selecció de Fred Soyez ha pogut superar la bona pressió defensiva dels germànics i ha aconseguit, amb una bona sortida de pilota, arribar amb facilitat a camp contrari. D’aquesta dinàmica, Espanya s’ha pogut instal·lar en la zona pròxima a l'àrea visitant per generar ocasions de perill que han permès treure més d’un penal córner favorable (dos en el primer període, fins a 6 al llarg de tot el partit).\nLa reacció espanyol arribaria precisament en dues accions de penal córner: la primera, en el segon penal local, David Alegre situava l’empat, mentre que Pau Quemada, ja després del pas pels vestidors, situava el 2-1.\nLa selecció capitanejada pel blaugrana Miki Delàs tindria el partit controlat fins als últims 5 minuts. Espanya, que havia estat capaç de frenar a Alemanya -incapaç d’acostar-se a la porteria de Quico Cortès sinó era rifant la pilota amb sortides aèries-, ha vist com els visitants empataven el duel a dos, a poc més de tres minuts pel final.\nAmb el poc marge de reacció, el partit s’ha acabat decidint a la tanda de “shootouts”, en la qual els de Kais Al Saadi s’han imposat després que Álvaro Iglesias i Josep Romeu topessin amb Mark Appel, porter alemany.\nTot i la derrota, Espanya suma el seu primer punt en aquesta Pro League, gràcies a l’empat en el temps reglamentari. Demà dissabte, ambdues seleccions es tornaran a veure, abans que, la setmana vinent, Holanda visiti València en un cap de setmana en el qual es disputaran dos duels més.


Mil i un colors: arriba la primavera a les zones d’aparcament | Higini Herrero .cat\nMil i un colors: arriba la primavera a les zones d’aparcament\nAra que vénen les vacances molta gent aprofita per visitar alguns pobles, viles o ciutats i fer turisme interior. Però si abans només calia buscar un forat entre dos cotxes i aparcar, ara ja no. Ara sembla que s’hagi d’haver fet un màster en seguretat vial per entendre com va! Han aparegut mil zones de colors diferents per deixar el cotxe pagant poc, molt o gens, durant 15 minuts, 30, 90 o fins que et sembli bé. La moda dels colors dels contenidors d’escombraries s’està estenent a les vies públiques. Amb aquesta paleta de colors, sembla que el temps no és l’únic que es pensa que encara estem de primavera: també ho semblen els carrers dels pobles catalans.\nI, com diu la dita, “cada poble fa sa guerra”. Per alguns pobles, una gestió ràpida són 15 minuts però al poble del costat en són 30… En uns pobles, la zona d’aparcament gratuït és blava mentre que en d’altres és vermella. L’espai destinat als residents és la zona verda. O és taronja?…\nAquí tenim un recull de les zones més comunes:\nTipus estàndard de zones d’aparcament:\n➡ Zona blanca: És la més comuna en zones perifèriques de grans ciutats i gairebé homnipresent en pobles petits. Al ser aquesta el tipus de zona estàndard, si no s’assenyala expressament que està prohibit estacionar i no se la identifica com pertanyent a un altre tipus de zona d’aparcament, entendrem que és zona blanca. És a dir, si no se’n diu res, és blanca.\nSenyalització: Es marca amb senyalització hortitzontal blanca.\nQui hi pot estacionar: Estacionament lliure.\nLimitació horària: Sense limitació horària.\n➡ Zona groga: Zona d’estacionament gratuït per a càrrega i descàrrega. En algunes ocasions es permet l’estacionament de vehicles per a gestions ràpides no superiors a 15 minuts. En aquest darrer cas, cal comprovant horari (disc horari). Aquestes zones acostumen a ser cèntriques, en cantonades o a prop de comerços, indústries o equipaments.\nSenyalització: Es marca amb senyalització hortitzontal groga amb líníes en ziga-zaga. La senyalització vertical és una senyal de prohibició d’aparcament amb una llegenda que especifica les condicions permeses.\nQui hi pot estacionar: Generalment vehicles de repartiment (camions, furgonetes…)\nLimitació horària: Generalment són 15 minuts.\n➡ Zona vermella: Zona d’estacionament gratuït de temps limitat, generalment 90 minuts. Aquestes zones es troben al centre dels pobles o viles i tenen l’objectiu de permetre fer-hi gestions i, alhora, garantir la rotació dels vehicles per evitar els estacionaments de llarga durada. En alguns llocs, com per exemple Llinars del Vallès o Sant Antoni de Vilamajor, trobem zones vermelles senyalitzades com a “zona blava gratuïta”…\nSenyalització: Es marca amb senyalització hortitzontal vermella. La senyalització vertical és una senyal de d’aparcament vermella amb una llegenda que especifica les condicions permeses.\nLimitació horària: Generalment són 90 minuts. Cal comprovant horari.\n➡ Zona blava: Zona d’estacionament de pagament de temps limitat. Aquestes zones es troben al centre dels pobles, viles i ciutats. Permeten fer gestions al centre i, alhora, garantir una rotació dels vehicles per evitar els estacionaments de llarga durada.\nSenyalització: Es marca amb senyalització horitzontal blava. La senyalització vertical és una senyal de d’aparcament blava amb un distintiu de pagament.\nLimitació horària: Variable segons el que es vulgui pagar. Cal comprovant horari.\nPreu: Tarifa lineal.\n➡ Zona verda: Zona d’estacionament de pagament de temps limitat amb condicions preferents per a residents. Aquestes zones es troben als centres de les ciutats. La tarifa és més avantatjosa pels residents però més cara pels forans. Algunes ciutats com València marquen les zones verdes com a zones taronja.\nSenyalització: Es marca amb senyalització horitzontal verda. La senyalització vertical és una senyal de d’aparcament verda amb un distintiu de pagament.\nQui hi pot estacionar: Estacionament lliure, preferent per a residents.\nLimitació horària: Variable segons el que es vulgui pagar. Cal comprovant horari o de residència.\n➡ Zona taronja: Aquesta zona té les mateixes característiques que la zona blava però té una tarifa diferent. Més cara durant les primeres hores però moltíssim més econòmica per períodes més llargs. L’objectiu d’aquestes zones és acollir els vehicles estacionats durant períodes de temps prolongats (més de 2 o tres hores). Aquesta tipologia és nova i es troba a poques ciutats.\nSenyalització: Es marca amb senyalització horitzontal taronja. La senyalització vertical és una senyal de d’aparcament taronja amb un distintiu de pagament.\nPreu: Tarifa exponencial inversa.\n2 Agost 2011 Higini\nAquesta entrada s'ha publicat en Uncategorized i etiquetada amb aparcament, via pública. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nSolució a on es troba el racó número 022\n2 thoughts on “Mil i un colors: arriba la primavera a les zones d’aparcament”\n2 Agost 2011 at 18:18\nLaia S –> Higini el comparteixo, gràcies és molt bo\n4 Agost 2011 at 20:33\nPotser alguna persona se sorprendrà per aquesta entrada… ¿¿Com és que aquest marrec, que sempre parla de torres i castells i gegants i eleccions… ara, de cop i volta, es posa a parlar de senyals de trànsit?? 😉 Però jo, que et conec una mica, sé que aquest post ets tu, per dir-ho així. Té la teva cara. És un tema 100% Higini! 😉 Molt bé, maco! Hauria de fer una “xuleta” per recordar-me’n, però… molt bé! 😀


21 octubre, 2017 21 octubre, 2017 Sin Concesiones 1 comentario\nLeo Messi va aconseguir dimecres passat contra l’Olympiacos, el seu gol 100 en competició europea. El crac argentí, ha marcat 97 gols en Champions i 3 en Supercopa d’Europa. Es va estrenar a Europa el 2 de novembre de l’any 2005. Va ser curiosament contra un altre equip grec i el gran rival de l’Olympiacos, el Panathinaikos. Messi va ser l’autor del tercer dels 5 gols que els blaugranes van marcar al seu rival aquella nit.\nDes d’aleshores, la llegenda de Messi no ha fet res més que créixer i créixer i ha estat l’element decisiu pels èxits del Barça a Europa els darrers 12 anys. Sense anar més lluny, Messi ha marcat en dues de les quatre finals de la Champions que ha guanyat el Barça, les dels anys 2009 i 2011, totes dues contra el Manchester United.\nDels 100 gols marcats per Messi en competicions europees, la xifra s’amplia a un total de 105 en competicions internacionals, si afegim els 5 que ha aconseguit en les 3 edicions del Mundial de Clubs que ha disputat (els anys 2009, 2011 i 2015). Qualsevol dada que es pugui donar de Messi va sempre acompanyada de la paraula «rècord», i és que l’astre argentí queda fora de tota comparació possible.\nEl cas és que aquest dilluns, el gran rival de Messi, Cristiano Ronaldo, té tots els números de sumar el seu segon premi The Best, com a millor Jugador de la FIFA de l’any 2017. Recordem que el vencedor d’aquest premi es decideix per votació, de seleccionadors nacionals, capitans de la seleccions nacionals, un grup selecte de premsa i el vot popular d’aficionats registrats a la web de la FIFA. A banda d’això, el proper mes de gener, Cristiano també partirà com a clar favorit per endur-se la seva cinquena Pilota d’Or i igualar d’aquesta manera Leo Messi.\nHome, no dic que no se la mereixi, aquí podríem tenir un bon debat, però si que crida l’atenció que molt probablement, d’aquí a tres mesos, tots dos jugadors tindran el mateix número de Pilotes d’Or. Doncs què voleu que us digui, jo ho tinc molt clar, Messi és el millor. El millor amb diferència. Però no d’aquesta temporada o dels últims anys, sinó de tota la història. M’és igual si Cristiano l’iguala, o si Leo no ha guanyat mai un Mundial. Cada dia ens demostra a tots que no n’hi ha cap com ell.\n← Sin Concesiones 20.10.2017\nSin Concesiones 23.10.2017 →\nBen dit, es ridícul que CR tingui les mateixes botes d’or que Messi. Tot i això si el Madrid fa una bona temporada y Portugal arriba a semis del mundial no t’extranyi que li caigui un altre.


VIDEO: Un agent de la Policia Local de Viladecans redueix al mig del carrer a un home armat amb un matxet – Actualitat Penal\nUn agent de la Policia Local de Viladecans ha desarmat a un home que es trobava al mig del carrer armat amb un matxet amb el que amenaçava amb autolesionar-se. Prèviament, havia protagonitzat aldarulls en un altre punt de la ciutat. Finalment, es va dirigir al mercat exigint que li donessin diners i en passar per una de les parades de peixateria, es va fer amb el ganivet. El policia actua amb rapidesa per reduir-li, tal com es veu en un vídeo gravat per una veïna.\nEl Tribunal Suprem ha elevat a set la condemna de quatre anys i mig de presó que va imposar l’Audiència Provincial de Barcelona per abusar sexualment d’una pacient que havia estat operada a l’hospital del […segueix llegint]


REINALDO RIBEIRO ESTRENA SAMBA A LA SALA HIROSHIMA - La Costa\nLa sala Hiroshima presenta aquest cap de setmana el coreògraf brasiler Reinaldo Ribeiro, que estrena l’espectacle Samba, coproduït per Hiroshima i que prén com a punt de partida el carnaval, un dels espectacles a l’aire lliure més grans del món, per acabar dibuixant un inesperat autoretrat.\nSamba, el nou projecte del creador Reinaldo Ribeiro (cofundador del col·lectiu Lamajara de Barcelona) va prendre com a punt de partida i com a teló de fons un dels espectacles a l’aire lliure més grans del món, el carnaval de Rio de Janeiro, buscant mostrar, amb una visió contemporània, cossos submergits en un context contradictori.\nSamba volia jugar amb l’imaginari col·lectiu i el paral·lelisme d’una festa lliberal i plena de contradiccions, impulsada, sense voler-ho, per l’església. Volia qüestionar el gènere i el culte al cos, analitzar els rols socials i com aquests es trenquen durant el carnaval. El Brasil és interpretat en l’imaginari col·lectiu com un paradís tropical, festiu però violent, i el carnaval brasiler, d’alguna manera, democratitza, durant quatre dies de febrer, una de les societats més desiguals del món. El carnaval oblida, durant cent hores, tots els prejudicis patents la resta de l’any i és llença al carrer sense discriminació sexual o de classe.\nPerò en el camí d’investigació Samba es va anar convertint en alguna cosa molt personal del creador, quasi un autoretrat i, alhora, en una reflexió ballada sobre el vincle emocional i la separació espai-temporal del coreògraf amb aquest carnaval i les seves contradiccions.\nREINALDO RIBEIRO ESTRENA SAMBA A LA SALA HIROSHIMA was last modified: abril 11th, 2018 by lacosta\nFIRATÀRREGA PRESENTA EL SEU PROGRAMA SUPORT A LA CREACIÓ 2018 →\n← 3 ANYS D’ESCENA INDEPENDENT A LA SALA HIROSHIMA


De campament a la Valldigna | Sense Límits Aventura\nHome » + MUNTANYA » De campament a la Valldigna\nEscrit Per Josep Rodríguez en Mar 23, 2017\nBarxeta acull el Campament Territorial 2017\nActivitats, projeccions i rutes amb el segell de la FEMECV\nFoto: Ajuntament Barxeta\nBarxeta, a la comarca de la Costera, serà la seu enguany del Campament Territorial de la província de València.\nUna activitat que reunirà més de 200 muntanyencs i 30 clubs, organitzat per la FEMECV i el Grup Muntanya Valldigna, on els participants podran visitar alguns dels paratges més emblemàtics de la zona i fer grup en un cap de setmana de pura muntanya.\nDissabte, amb protagonisme fluvial\nEl campament s’inicia dissabte a les 10:00 amb la recepció dels participants. Desprès de dinar, a les 16:00, es farà la primera de les visites guiades. Els participants recorreran el paratge natural municipal Riu Barxeta, una zona humida de gran valor amb una important presència de fauna en les 80 ha que comprèn.\nDesprès de sopar arribarà el torn de les projeccions audiovisuals, que seran de temàtica muntanyenca i posaran especial èmfasi en els senders i rutes de Barxeta.\nUna bona ruta i cloenda\nJa per a diumenge, de bon matí començarà una excursió per la Serra de Requena i la Corsa. Aquest massís és la prolongació de la Serra Grossa i té com a cims més destacats l’Alt del Vedat de Requena (433m) i el de la Malladeta (458m).\nCom cada any, es farà també un lliurament de trofeus i recordatoris per als clubs i al voltant de les 14:00 se celebrarà la cloenda oficial i s’oferirà un vi d’honor.\nTambé a Alacant i Castelló\nEl Campament Territorial de la FEMECV és una activitat que se celebra a tot el territori i que enguany tindrà la seua primera parada a la província de València.\nLa següent cita serà al Campament de Caprala, els dies 1 i 2 d’abril, amb l’organització del Centre Excursionista Petrer. El cap setmana del 13 i 14 de maig se celebrarà el Campament Territorial de Castelló a La Plana.\nUna setmana d’aventura | SLA - […] De campament a la Valldigna […]\nTorn per a Alacant al Campament Territorial | SLA - […] De campament a la Valldigna […]


Entorn » Port Segur-Calafell\nCalafell gaudeix de cinc quilòmetres de platges (Platja de Calafell, Platja de Segur i Platja del Llac-Mas Mel) guardonades amb Bandera Blava.\nLes seves aigües tenen propietats per a la salut, ja que la seva concentració de iode és cinc vegades superior a la normal en el mar. La seva sorra és famosa per ser tan fina. La regeneració del litoral durant els anys 1993 i 1994 amb aportacions de sorra de l’antic port de Segur ha permès recuperar la fisonomia i qualitat originals.\nLes platges de Calafell són idònies per al turisme familiar, per la qualitat de la sorra i de l’aigua, per la tranquil·litat del mar i per la suavitat dels pendents quan s’entra en el mar. Disposen d’una gran quantitat de serveis, i permeten gaudir d’activitats de tot tipus, tant esportives, com a aquàtiques, d’animació, festives i fins i tot musicals.\nLes platges de Calafell estan dotades amb:\nServei de socorrisme i primers auxilis\nLloguer d’hamaques i ombrel·les\nEls seus accessos són fàcils, tant a peu o amb cotxe, ja que disposa d’un Passeig Marítim paral·lel a la platja, amb aparcaments propers. Així mateix, disposa d’estacions de tren i parades d’autobús tant a Calafell com en Segurde Calafell, ambdues a pocs metres del mar.\nLes platges disposen de llocs de vigilància, lavabos, dutxes, lloguer d’ombrel·les, hamaques i tumbones, zona de jocs infantils, esports aquàtics, abalisament de la zona de bany amb canals nàutics per a l’entrada i la sortida d’embarcacions, etc.\nEn temporada estival disposa d’un tren turístic que comunica amb les tendes, hotels, bars, restaurants i quiosquets que ofereix la zona.\nEl municipi de Calafell, ha estat un poble amb economia tradicional que es basava en l’agricultura de secà i en la pesca, i la seva cuina actual es caracteritza per la seva varietat de productes típics del Mediterrani.\nEn Port Segur-Calafell i voltants, vostè pot trobar un gran nombre de tendes, bars i restaurants que ofereixen els plats típics de Calafell com el “arrossejat”, el “xató” i els “cossetans”.\nEl “arrossejat” consisteix en un plat de patates amb rap i un plat de fideus daurats. És un plat d’origen molt humil, d’èpoques de gana en la qual els pescadors i els agricultors s’intercanviaven patates i rap (no era un peix tan valorat com ara). Ara com ara, en canvi, és un plat selecte que pot trobar en els millors restaurants de Calafell.\nEl xató consisteix en una amanida amb escarola, anxoves o aladrocs, bacallà, tonyina i olives arbequines, condimentada amb una rica salsa casolana, i se sol servir acompanyat de molts tipus de menjars però sempre de costat amb els vins blancs i negres de la DO Penedès.\nEls cossetans, són les postres típiques, i consisteixen en uns dolços que porten el nom d’una tribu íbera que va habitar a Calafell. L’habitual en aquest poble costaner, és celebrar la ruta del xató a la primavera, sardinades populars, o les jornades gastronòmiques de el “arrossejat” en la temporada estival, i en moltes ocasions aquestes festes, sobretot la ruta del xató, té lloc cada any a la Plaça del Port, on multitud de veïns acudeixen a degustar aquest producte català elaborat pels Restaurants de la zona, en una fira gastronòmica que uneix turisme i gastronomia a les comarques de l’AltPenedés, Baix Penedés i Garraf.\nTambé són famosos els peixos i mariscs frescos d’aquesta zona, amb els quals s’elaboren riquíssims plats com la paella, la fideuá, o “suquets” de mariscs, o uns senzills i extraordinaris mariscs a la planxa.\nPodrà trobar una gran varietat de Restaurants molt propers als quals podrà arribar caminant des del nostre Port, on podrà degustar aquests plats exquisits.\nTemps lliure i Oci\nUn ric patrimoni amb segles d’antiguitat ofereix un àmplia oferta turística disponible durant tot l’any.\nA tan sols 2 minuts de Port Segur-Calafell pot visitar la Ciutadella Ibèrica, el Museu Casa Barral, el “Bot” Salvavides, l’Església de SantMiquel o el Castell de la Santa Creu.\nAl llarg dels 5km de la costa de Calafell podrà practicar tot tipus d’esports aquàtics com el windsurf, paddlesurf, kitesurf, etc., així com activitats durant tot l’any, de rutes en marxa nòrdica, senderisme, BTT, camps de golf (a 5 mn.) tobogans de Calafell Slide, piscines, multicines, passejos amb tren turístic, Karting, etc.\nEl parc temàtic de Port Aventura es troba a tan sols mitja hora de trajecte.\nConvocatòria Junta General 2022.


Diseño, fabricación y distribución de cajas de madera - Packaging SOLÀ\nPackaging SOLÀ som una empresa familiar que s’ha consolidat com una de les principals companyies en la fabricació de caixes per a tot tipus de productes partint de l’essència de la fusta com a principal element.\nPackaging SOLÀ hem heretat dels nostres predecessors el més absolut respecte per la tradició artesanal i l’afany de superació: dia rere dia millorem els nostres productes i innovem amb altres de nous, orientats en la satisfacció dels nostres clients oferint la major qualitat i el millor servei.\nLa nostra oficina tècnica es posa a disposició dels clients per millorar les solucions existents i desenvolpuar nous tipus de productes incorporant les últimes aplicacions tecnològiques.\nPackaging SOLÀ som una empresa que dissenya, fabrica i distribueix les seves pròpies caixes de fusta des del 1971. Ubicats el bell mig de les Guilleries, Sant Hilari Sacalm pren com a punt de trobada el seu entorn natural i els boscos com a protagonistes del municipi.\nLa filosofia que sintetitza Packaging SOLÀ es resumeix en l’essència de la fusta i es concreta en la creació de caixes tècniques adaptades a cada sector per tal que, d’una manera molt senzilla, cada client trobi la resposta que millor s’adapta a les seves necessitats.\nDissenyar, fabricar i comercialitzar caixes tècniques, embalatges i productes de fusta per a ús industrial i/o comercial de qualsevol sector d’activitats adaptats a les necessitats del client, amb la qualitat requerida i el millor servei possible.\nSer identificats com el proveïdor de referència en el subministrament de caixes tècniques, embalatges, productes de fusta i serveis complementaris, sent els clients l’aval de la qualitat i garantia dels nostres productes i serveis.\nCompromís i honestedat.\nProximitat i vocació de servei.\nCertifica que la fusta esta tractada per evitar el risc de plagues.\nCertifica que la fusta i altres productes forestals utilitzats per la indústria de transformació i distribució procedeixen de boscos gestionats d’acord amb criteris ecològics, socials i econòmics, basats en requisits internacionals.\nCertifica que els materials i objectes fabricats estan destinats a estar en contacte directe amb productes alimentaris pel consum humà.\nÚnicament treballem amb fusta provinent de cultius sostenibles i exempta de compostos clortas\nEls vernissos i tinys sempre en base aigua per aconseguir acabats ecològics i de màxima qualitat\nComplim i apliquem tota la normativa fitosanitària vigent sobre la fusta\nEls nostres proveïdors tenen els permisos necessaris per l’explotació forestal i compleixen amb els programes de reforestació d’acord amb la normativa fomentant un desenvolupament sostenible.


Inici > Notícies > Cambrils Park Resort iniciem nova temporada amb moltes millores\nA Cambrils Park Resort iniciem el 15 de maig la nostra 22a temporada. Enguany encetem les vacances amb “La volta al món”, una màgica festa de benvinguda en la qual hem preparat moltes activitats perquè tant petits com grans gaudeixin al Resort. El primer dia de festa s’iniciarà amb l’obertura del Miniclub, on els petits de la casa es convertiran en artistes gràcies als tallers que ha preparat l’equip d’animació.\nA la tarda la màquina no descansa i les activitats continuen. Tallers de creativitat, jocs amb plastilina, mercadets culturals de treballs manuals, globoflèxia, face painting, bingo o unes olimpíades familiars i inflables a la pista americana amenitzaran els vespres. A més, els més petits podran jugar al nou parc infantil de la Zona Esportiva.\nI, durant la nit... el show ha de continuar! El dijous, primer dia de la festa, s’iniciarà amb el musical “Pirates”. El show “Beijing Acrobat” amenitzarà la nit de divendres. El dissabte es representarà, per primera vegada al Resort, el musical “Alice” i, per acabar, la nit de diumenge acabarà amb el millor ritme del show “Brasil”. Tots els espectacles es podran gaudir tant des de la terrassa del Fòrum com des de la de la La Masia.\nL’any 2018 ja el vam començar treballant en un pla de millores en el Resort, les quals hem implantat gràcies a les opinions dels nostres clients. Una de les reformes més importants d'aquesta temporada és la de l'emblemàtica piscina Polynesian Sea. Aquest 2018 sorprendrà a tots els nostres clients amb un nou paviment i una zona de tobogans renovada, amb elements decoratius que ens transporten a les exòtiques illes del Pacífic. A més, aquesta piscina se suma a la Caribbean Port i la Mediterrània Pool en l'aplicació de tractaments de sal en substitució dels habituals. Una alternativa que cada cop guanya més terreny per les persones sensibles al clor.\nLa zona comercial del Cambrils Park guanyarà ambient aquest any amb la remodelació de la fleca. Un espai ampli i actual amb una terrassa en què no sols canvia el mobiliari i la imatge, sinó que també incorporarà nous productes per gaudir d'un esmorzar o berenar.\nQuant als allotjaments, hem treballat en el canvi de teulades dels bungalows Aloha. Substituïm el clàssic bruc per nous materials que milloren l'aïllament de les cabanes i mantenen l'estil exòtic dels nostres bungalows. A més, afegim nou mobiliari a la terrassa, un racó confortable per gaudir del bon temps.\nTambé s’han reformat els lavabos dels apartaments de la Mediterrània. En bona part d'ells, s’ha remodelat tot el bany i les dutxes.\nUna altra novetat seran les TV's amb sistema IP que substitueixen els anteriors televisors de plasma de la sala d'estar. Amb aquest nou sistema, a més de veure els seus programes preferits, els nostres clients podran estar més informats sobre l'activitat del Resort, a través del menú inicial.\nEls àpats al Restaurant la Masia tindran un ambient més fresc i confortable, gràcies a la nova pèrgola que donarà ombra a bona part de la terrassa; i al nou mobiliari, amb el qual els nostres clients podran gaudir còmodament de la nostra carta i de la millor vista pels espectacles nocturns. De la mateixa manera, hem millorat el programa informàtic de gestió per tal d'oferir als nostres clients una millor experiència d'usuari tant durant el procés de reserva com al llarg de la seva estada.\nEn definitiva, un conjunt de millores que s’estrenen fent la Volta al Món sense sortir de Cambrils Park Resort i amb les quals seguim sent una destinació de referència a la Costa Daurada.


Fins a 10.000 euros per ajudar una persona immigrada en situació irregular - Notícies - Coordinadora d'ONG Solidàries\nFins a 10.000 euros per ajudar una persona immigrada en situació irregular\nEl desembre de l'any passat, i poc després que ho fes el PP, el govern espanyol va presentar el seu Avantprojecte de Reforma de la Llei d'Estrangeria. Aquesta llei s'hauria d'haver modificat fa 3 anys per incorporar diverses directives europees i d'altres sentències del Tribunal Constitucional que insten a anul·lar la retallada de drets laborals i socials de les persones immigrades, aprovada pel govern d'Aznar a la reforma de l'any 2000. Però quins són els principals canvis recollits a l'Avantprojecte que haurà de debatre el Congrés?\n-Ampliació del termini màxim d'internament de 40 a 60 dies per a les persones en situació administrativa no regular. A més de l'augment en 20 dies, en el còmput total dels dies d'internament, i si la persona requereix hospitalització (és el cas de moltes de les persones que arriben en pastera), es començarà a comptar un cop rebin l'alta. També es poden sumar més dies en funció d'un seguit de "causes no imputables a l'Administració" que no s'han definit. Segons el nou text, les ONG podran entrar als Centres d'Internament si ho sol·liciten els interns. Fins ara, això no era possible.\n-Reagrupaments familiars. Les persones immigrades amb més d'un any de residència legal a l'Estat espanyol podran reagrupar el seu cònjuge o parella de fet i els fills d'ambdós, si són menors de 18 anys. Tant els fills majors de 16 anys i el cònjuge o la parella de fet reagrupats tindran permís de treball automàtic. Per contra, en la reforma si es vol reagrupar els pares, aquests hauran de ser majors de 65 anys i caldrà disposar d'un permís de residència de llarga durada (5 anys de residència legal). En el cas dels pares reagrupats, no podran reagrupar més fills amb posterioritat.\n- Augment de les sancions econòmiques. S'augmenten els imports de les sancions en totes les infraccions. Aquesta mesura ha estat molt criticada per les ONG ja que ha estat acompanyada d'un canvi en la tipificació de faltes. Així, es podrà posar una multa de fins a 10.000 euros a aquelles persones que mantinguin econòmicament les persones estrangeres en situació irregular. I és que en l'Avantprojecte del govern espanyol es considera una infracció greu «promoure la permanència irregular a l'Estat espanyol, d'un estranger». Per tant, si es demostra que algú sosté econòmicament una persona en situació no regular, es consideraria una falta greu. Els matrimonis de conveniència (ja siguin amb ànim de lucre o per propocionar papers) serà considerat molt greu i per tant, podrà ser castigat amb multes d'entre 10.000 i 100.000 euros. És el cas, també, d'aquells empresaris que contractin persones immigrades en situació no regular o d'aquelles persones que simulin una relació laboral amb un/a estranger/a per aconseguir la seva regularització.\n-Restabliment d'alguns drets retallats a l'època Aznar. Les persones immigrades no regulars recuperen el dret a l'associació, la sindicació, la vaga, la reunió i la manifestació. Aquest restabliment de drets fonamentals respon a unes quantes sentències del Tribunal Constitucional i al seguiment de diverses directives europees. Un altre aspecte positiu és la garantia de l'assistència jurídica gratuïta per a les persones immigrades no regulars.\n-Dret a l'Educació. Es garanteix l'educació per a tots els menors de 18 anys (en situació regular o no). Ara bé, l'Avantprojecte no inclou l'educació post-obligatòria per als no residents, els quals també queden exclosos dels ajuts i beques per a estudiants.\n-Reducció de l'accés als sistemes públics d'ajuts per la vivenda. Només podran accedir a aquests ajuts, les persones nouvingudes amb residència de llarga durada (5 anys o més). Aquest punt també ha aixecat polèmica ja que, segons alguns entitats socials, podria estar en contra del «principi de no discriminació», ja que tants els immigrants de llarga durada com els que porten menys temps al país, paguen els seus impostos.\n-Les persones nouvingudes en situació irregular tindran dret a assistència jurídica gratuïta, igual que les persones immigrades regularitzades. Ara bé, l'Avant projecte no garanteix l'assistència jurídica als menors estrangers que es trobin en procés de repatriació.\nNo ajudaràs el veí. Opinió al diari El Punt >>


Jo faig el que vull | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDc., 18/08/2021 - 02:25\nFa dies que volia escriure sobre un concepte que està molt de moda darrerament i del qual qui més qui menys s’omple la boca utilitzant-lo cap a un sentit o cap a un altre: llibertat. Em feia respecte dedicar-li un article perquè ni soc filòsof ni tinc massa clar, de fet, de què es tracta. Per això anava donant llargues a la idea. Però aquest matí, consultant les xarxes socials, he vist que un amic meu, ell sí filòsof, havia penjat una frase de Nietzsche que deia que només hi ha un dret humà bàsic, el dret de fer el que et vingui de gust. Però que amb aquell dret, ve també l’únic deure humà, el d’acceptar les conseqüències. Després de llegir el post m’he quedat rumiant i, entre línies, he identificat també el concepte de llibertat. Ho he interpretat com un senyal i ara escric, per fi, aquell article que em feia mandra. Aviso, però que no serà un escrit filosòfic, ho sento Richard, sinó una simple anàlisi del concepte, en relació amb certs esdeveniments que estan succeint a casa nostra.\nDeia que aquest concepte està tristament de moda, ara que alguns apel·len a la seva llibertat per no vacunar-se contra la Covid-19. Cert és que estan en tot el seu dret de no fer-ho pel sol fet de ser éssers humans. La seva llibertat és tan legítima com la de qui decideix fer-ho. Ara bé, està demostrat que els vaccins, tot i no ser infal·libles, han reduït moltíssim la mortalitat en aquesta cinquena onada. Negar-ho és de negacionistes, si em permeteu l’expressió. Vacunar-se ha d’acabar servint també per anar reduint la capacitat de reacció del virus. Vacunar-se, almenys fins ara, és sinònim de protecció del dret a la vida, individual i col·lectiu, i el contrari no.\nÉs com quan els veïns de la casa del costat decideixen fer vida a la terrassa més enllà de les deu de la nit, com si fossin les tres de la tarda, i t’obliguen a tu, per no sentir-los i poder dormir, a tancar les finestres i a passar calor, privant-te en la teva pròpia casa del teu dret a descansar com tu voldries. Així, aquells veïns gaudeixen de la seva llibertat però en detriment de la teva. Sovint s’apel·la al famós i injust concepte de llibertat, dient-te que a casa teva tens el dret de fer el que vulguis. Però més enllà de si la llibertat de l’un és més important o més legítima que la llibertat de l’altre, crec que també entra en joc el respecte mutu.\nEm ve al cap ara la proliferació de vehicles d’alta gamma amb sorollosos motors, dels quals moltíssima gent de tota la geografia andorrana es queixa. Són lliures de conduir-los si els agrada, però dins dels límits establerts per la llei. Conduir de dia o fins i tot de nit, fent rugir els motors, impedint la tranquil·litat o el descans nocturn de la gent, és anul·lar una llibertat amb una altra. I una flagrant manca de respecte, també.\nCom veiem, la línia que separa els drets o les llibertats d’uns i altres és molt prima i sovint massa permeable. El que sembla clar és que la llibertat d’un mateix quasi sempre acaba on comença la de l’altre. Molt maquiavèl·lic tot plegat. Ara bé, hi ha un mecanisme acceptat per tothom que estableix que un dret canvia de categoria i passa a ser, per exemple, un deure o una prohibició. M’explico. Davant d’aquella línia tan fràgil que no aconsegueix legitimar una llibertat més que una altra, la llei intervé en aquelles situacions en les quals hi ha, per exemple, un risc, un perill. La llei estableix una sèrie de prohibicions, amb les quals les persones amb dos dits de front estem d’acord i acceptem que se’ns eliminin certes llibertats pel bé comú. Una d’elles és la de conduir a velocitats inacceptables, perilloses i fora de la llei, tant de nit com de dia, per una carretera secundària freqüentada a més per una gran quantitat de vianants i ciclistes. Al quart de Nagol, des de fa uns mesos, se’ns està privant de la nostra llibertat de passejar, conduir o fer esport amb tota tranquil·litat. El conductor d’un esportiu vermell, de marca ben coneguda i matrícula atípica, circula per aquesta carretera de manera temerària, derrapant en tots els revolts i fent xisclar les rodes, anul·lant el nostre dret a la seguretat, del qual sempre havíem gaudit, per cert. Ell al·lega literalment que fa el que vol. Però deixeu-me-li dir una cosa: el dret a conduir posant en risc els altres ha quedat eliminat per una llei que ens protegirà a tots, tard o d’hora. O així ho esperem de debò els habitants del quart de Nagol.\nEscrit per Joan C. el Dc., 18/08/2021 - 06:36 Enllaç permanent\nEls ciclistes també fan el que volen, però com som territori ciclista, ni una paraula, si tal això ja ho deixem per un altre dia.\nEscrit per El soroll viari... el Dc., 18/08/2021 - 07:33 Enllaç permanent\nGràcies per la teva reflexió sobre els cotxes i motos amb el tub d'escapament manipulat per fer el màxim soroll possible. Si aquests dies es fan controls, és gràcies als articles d'opinió, editorials i comentaristes dels articles.\nEscrit per ordinenc el Dc., 18/08/2021 - 09:53 Enllaç permanent\nA nosaltres ens ha tocat un veí que quan arriba per guardar el cotxe al pàrquing ho fa amb les finestres obertes i el reggaetón a tope no...el següent (jo crec que el deuen sentir a la Massana). I es clar tot el vecindari s'assebenta de quan ha arribat aquest individu (impossible no fer-ho). Però la veritat si encara fos rock o jazz o qualsevol altra, pero no senyori senyores.... REGGAETON!!!!! Un suplici total\nEscrit per Volem dormir el Dl., 30/08/2021 - 01:30 Enllaç permanent\nVosaltres no sabeu que es viure al costat del Juventus, un bar conegut pel seu horari non Stop, es un bé comú, pero la gent no enten de respecte!! Això es la ciutat sense llei en ple centre... i ningú fa res!! Es un dret poguer dormir vivim families! Un suplici total!!!


El Sant Julià s’acosta al lideratge d’un Inter que s’assegura plaça europea - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEls lauredians derroten l’Atlètic al Nacional (0-1) mentre que els escaldencs no passen de l’empat (1-1) contra un FC Santa Coloma que ha anat de menys a més\n09/05/2021 (18:48 CET)\nEl Sant Julià derrota l'Atlètic Escaldes i s'acosta a Europa i al lideratge. FAF\nLa UE Sant Julià, que ha derrotat aquesta tarda l’Atlètic Escaldes (0-1) a l’Estadi Nacional, pot assaltar dimecres el lideratge que manté l’Inter Escaldes i, de retruc, assegurar-se plaça europea per a la temporada que ve. Els ‘interistes’, tot i no passar de l’empat (1-1) contra l’FC Santa Coloma, s’han garantit bitllet per a Europa.\nPer a lauredians i escaldencs encara queden tres jornades. Justament, dimecres se les hauran en un partit ajornat al seu dia per contagis de coronavirus. Hores d’ara, i després dels partits d’aquest diumenge, els separen dos punts. L’Inter té 33 punts i el Sant Julià, 31. Més lluny queden ja els seus rivals d’aquesta jornada.\nEls jugadors de l'Inter d'Escaldes celebren el gol de Genís.\nEls lauredians han aconseguit el triomf gràcies a un gran gol de Virgili a l’inici de la segona part. L’Atlètic no ha mostrat gaire rèplica. Mentrestant, l’Inter, que ha dominat el tram inicial del seu partit però ha semblat reservar forces per al matx de dimecres en què es pot aclarir el lideratge, s’ha avançat gràcies a un gol de penal de Genís Soldevila.\nEl ‘pistoler’ ha provocat un claríssim penal de Juanma Miranda, a qui segurament li ha estalviat l’expulsió. Era el minut 63 quan Soldevila ha marcat. Un quart d’hora després, però, i quan l’FC Santa Coloma dominava, Hamza ha aprofitat des de l’interior de l’àrea una reclamació col·lectiva dels ‘interistes’ per driblar José Antonio i anotar el que seria el gol de la igualada definitiva.\nEl Carroi ha derrotat la UE Santa Coloma i eludeix el descens directe.\nAmb aquests resultats, l’Inter s’assegura plaça europea perquè l’Atlètic ja no el pot atrapar. I el Sant Julià queda molt a prop d’Europa -que també podria aconseguir via Copa- i del lideratge que podria assolir, almenys momentàniament, dimecres que ve. Mentrestant, la Penya Andorra ha consumat el descens de categoria.\nTot i que durant molts minuts la Penya ha estat dominant l’UE Engordany, finalment aquest s’ha imposat (4-3). I aquest resultat, combinat amb el triomf del Carroi contra la UE Santa Coloma, els ha enviat a la Segona Divisió de manera directa, mentre que el Carroi eludeix momentàniament el descens i ara haurà de buscar la salvació definitiva en la promoció.


Vermuts i posta de sol, per gaudir dels camps d'ametllers florits a les Garrigues | Les Borges TV\nLes Borges TV / Notícies / Cultura / Vermuts i posta de sol, per gaudir dels camps d’ametllers florits a les Garrigues\nCoincidint amb l’inici de la floració de l’ametller, el Consell Comarcal de les Garrigues, la Diputació de Lleida i els ajuntaments d’Arbeca, Castelldans, l’Albi i la Floresta, promouen del 16 de febrer i fins que acabi la floració, unes zones senyalitzades per gaudir dels camps d’ametllers florits.\nEnguany com a novetat s’organitza a Arbeca i Castelldans dos vermuts i una cita per gaudir d’una posta de sol. Els visitants que gaudeixin d’aquestes propostes turístiques podran degustar els productes i plats de productors agroalimentaris i restauradors de la zona.\nEls vermuts tindran lloc el 16 de febrer a Arbeca i el 8 de març a Castelldans. La trobada per la posta de sol serà el 22 de febrer a Arbeca.\nA Castelldans, el Consell Esportiu de les Garrigues, organitza el 23 de febrer una caminada entre ametllers florits d’uns 10 km. I a la Granadella, el dia 1 de març, Olea Soul, organitza un taller de cuina, un esmorzar al camp, un dinar gastronòmic i una visita a una trencadora d’ametlles.\nEtiquetes: ametllers, ametllers florits, Arbeca, consell comarcal, turisme, turisme garrigues, vermut