Copa Catalunya 17-18 (3a eliminatòria): UE CASTELLDEFELS - UE CORNELLÀ: 0-4. Sense opcions contra un potent Cornellà\nLa UE Castelldefels ha posat aquesta tarda-vespre el punt i final a la seva participació a la Copa Catalunya 17-18 en caure de manera contundent davant la UE Cornellà. Els verds, que han demostrat la seva condició d'equip que vol aspirar a llocs de privilegi al grup 3 de Segona B, no han donat opció en un matx que han dominat amb autoritat del minut 1 al 90. Dos gols al primer temps i dos més a la represa han confegit el resultat definitiu. Imatges: Álex Gallardo\nEl Cornellà adquireix avantatge per la via ràpida. El Castelldefels ho intenta però els de Roger repeteixen i només Manu i les fustes eviten un resultat més ampli al descans\nTres anys després la UE Cornellà ha tornat aquesta tarda-vespre en partit oficial al Municipal d'Els Canyars, i de la mateixa manera que en els dos immediats precedents, n'ha marxat amb el triomf al sarró, sent el d'avui el més contundent dels obtinguts pels baixllobregatins en les 10 visites efectuades al Carrer Església.\nMiki Carrillo ha format avui amb Manu Martín sota pals, una línia defensiva conformada per Juanito, Joan Castillo, Kilian i Alegre, una medul.lar amb Bermúdez i Kevin manegant el joc, amb Pedro Bilbao i Joel Lasso a les bandes ofensives, i Aumatell i Santi Triguero com a homes més avançats. Al davant, un onze de Jordi Roger 'intimidant', ja que un somer repàs dels 11 escollits pel tècnic establert a Castelldefels 'feia por', amb noms consolidats a l'elit del futbol català de Segona B de fa anys com els nostres estimats ex jugadors Craviotto i Sascha, a banda d'altres com Valentín, Maureta, Pep Caballé o Enric Gallego. Qualitat contrastadíssima i valors segurs.\nPràcticament des del cop de xiulet inicial de Luceño Soriano, la gran majoria dels presents hem tingut clar que el Cornellà fugiria d'especulacions i 'aniria per feina', ja que a còpia d'una forta pressió en totes les línies i una ràpida circulació de bimba per a traslladar-la a dos atacants 'insaciables' com són Enric Gallego i Sascha, dos autèntics panthers de les àrees i el gol, ha donat poca opció. I pràcticament 'a la primera' ha fet diana. Corria el 6' quan una passada frontal buscant Enric Gallego ha trobat l'espigat davanter verd, qui amb absoluta facilitat -potser massa-, s'ha trobat amb una pilota franca, i botant, que ha transformat en una suau i senzilla vaselina per a un jugador del seu nivell. Massa fàcil tot plegat. Joel Lasso (7'), pràcticament en l'acció següent, ha intentat respondre amb un xut que acabat en córner, però la realitat és que el Cornellà manava amb i sense pilota, i tot i que Pedro Bilbao i el mateix Joel no deixaven d'intentar-ho i el Castelldefels cercava porta des de la llarga distància -sense inquietar Craviotto-, cada cop que els forasters superaven la divisòria la sensació de perill era 'tremenda'. Mig gol com deien els clàssics. Curiosament, però, i quan semblava que la UEC començava a trepitjar amb una mica més de sentit les rodalies de Craviotto ha 'caigut' el 0-2. Una 'contra' que ha derivat en una falta lateral ha acabat amb servei de Sergio Cortés i rematada de cap al pal d'Enric Gallego. L'acció ha continuat i la pilota ha acabat a peus de Sergio Gómez, qui ha assajat un xut de fora de l'àrea que Manu no ha pogut atrapar. El refús l'ha aprofitat Sascha, oportunista, per fer el 0-2, tot i que alguns defensors grocs han protestat posició antirreglamentària del davanter barceloní (24')\nAquest gol ha deixat més 'tocat' encara el Castelldefels, raó per la qual d'ençà el descans els visitants han rondat i 'fregat' el 0-3 en diverses clares ocasions: Enric Gallego (28') ha enviat un xut ajustat ben a prop del pal dret de Manu; el mateix Enric (40'), ha vist com el col.legiat li anul.lava un gol de cap per pressumpta posició de fora de joc, també molt protestada, i al 42', en una doble ocasió espectacular, primer Sascha de cap, i posteriorment Sergio Cortés amb una plàstica 'mitja xilena' han fet trontollar el travesser. Paradoxalment, i en un dels últims atacs del primer temps, la UEC ha disposat de la seva millor opció (44'), en una cursa individual de Pedro Bilbao -segurament el millor groc del partit juntament amb Joan Castillo-, closa amb un potent xut creuat que no s'ha perdut massa lluny del pal dret de Craviotto. Sense més hem arribat al descans.\nDos gols en minut i mig ho han sentenciat tot. Última mitja hora llarga de tràmit\nLluny de disminuir el ritme, el Cornellà ha sortit amb ganes d'esvair qualsevol mena de 'dubte' que pogués generar un possible 1-2 groc, i tot i que el primer intent de la represa ha estat local, en les botes de Joel Lasso (47'), qui després d'una talentosa acció individual -superant dos contraris- ha acabat etzibant un xut molt desviat, el Cornellà ha tret a relluir ben aviat tot el seu arsenal.\nAl 50', i en una acció aparentment menys perillosa del que ha acabat sent, una centrada des de la dreta ha comptat amb la sortida a destemps de Manu, una pilota solta dins l'àrea, una certa passivitat defensiva i l'olfacte d'un Sascha, qui aprofitant les facilitats ha posat el cap, mig en planxa, per a establir el 0-3 amb el porter groc fora de lloc. I si no vols 'caldo, dues tasses'. Quan la parròquia concitada encara era comentant el 0-3, ha caigut el quart, en una acció prou ben resolta per Enric Gallego (52'), qui amb un bon xut creuat amb l'esquerra, des de dins l'àrea i a la mitja volta, ha convertit en estèril l'estirada de Manu.\nAmb 0-4 i 38' per disputar el partit es podia fer llarg en clau castelldefelenca, i de fet el Cornellà ha rondat el 5è en sengles rematades de Valentin (55') i Sergio Cortés (57'), però als volts de l'hora d'encontre ha començat el 'carrussel' de canvis, dinàmica que ha beneficiat el Castelldefels, ja que ha facilitat que els visitants aixequéssin una mica el peu de l'accelerador i que en definitiva el ritme del duel baixés. Els canvis grocs, amb molta presència jove sortint des de la banqueta -han disposat de minuts Sergi Cabré, Adri Guica i Carlos García-, i l'aparició del potent Óscar Uroz, han dotat si més no d'una mica més d'espurna el joc atacant groc, i de fet dos d'aquests protagonistes -Sergi Cabré i Uroz- han generat la millor opció local de la represa, amb deixada del primer i rematada per sobre del travesser de l'ex del Júpiter (62'). D'ençà al final, i tret d'una nova rematada d'Enric Gallego (63'), ben resposta per Manu, poc a dir. El matx, amb tot dat i beneït ja no ha tingut cap mena d'història, quedant-se això sí els de Jordi Roger a les portes del 0-5 en sengles xuts de Ricard (81') i Borja (87') -aquest últim de falta-.\nEn definitiva, doncs, clara derrota d'un Castelldefels que a una setmana de començar la competició no ha pogut plantar cara, tot val a dir-ho, a un gran equip com el Cornellà que enguany vol ser un dels animadors del grup 3 de Segona B. I pel que s'ha vist durant tota la pretemporada, inclòs el partit d'avui, té arguments per ser-ho. Un Castelldefels amb absències, especialment en la zona de contenció, no ha pogut fer front la gran varietat argumental -física i futbolística- d'una esquadra superior. Tanmateix, bona participació del Castelldefels a la Copa Catalunya 17-18, ja que després de superar dues rondes ha caigut contra un rival de categoria superior. Dimarts, últim encontre de pretemporada, Partit Festa Major 2017, contra la UD Vista Alegre a Can Vinader. #SomHiGrocs\nUE CASTELLDEFELS: Manu Martín; Juanito, Joan Castillo, Kilian, Alegre, Bermúdez, Kevin (Adri Guica, 75'), Pedro Bilbao (Carlos García, 75'), Joel Lasso (Toti, 57'), Aumatell (Sergi Cabré, 57') i Santi Triguero (Óscar Uroz, 57')\nUE CORNELLÀ: Craviotto; Montoro (Pere, 70'), Maureta (Edgar, 70'), Borja, Valentín (Ricard, 78'), Fall, Sergio Gómez, Sergio Cortés (Jaume Batista, 70'), Pep Caballé, Sascha (Aks, 53') i Enric Gallego (Gibert, 78')\nÀrbitre: LUCEÑO SORIANO\nGols: 0-1: ENRIC GALLEGO (6'); 0-2: SASCHA (24'); 0-3: SASCHA (50'); 0-4: ENRIC GALLEGO (52')\nMIKI CARRILLO: Entrenador UE Castelldefels. "El Cornellà ha sigut molt superior i a sobre ha tingut l'encert de marcar molt aviat, cosa que ha encarrilat encara més les coses. Si haguéssim aguantat el 0-0 més minuts igual podríem haver plantat cara una mica més, però després d'encaixar un gol massa fàcil, en una pilota a l'espai, no hem pogut contrarestar el seu joc. És un rival completíssim, amb jugadors de gran nivell tècnic, fort físicament i amb dos puntes molt difícils de subjectar per la seva vàlua futbolística i per la seva corpulència, i la realitat és que avui no hem tingut cap mena d'opció de poder subjectar-los, ja que físicament érem inferiors. Cada pilota que enganxaven a prop de l'àrea era mig gol. Era un partit complicat, de molt de desgast, sobretot tenint en compte les alçades de pretemporades en què estem. Es feia complicat arribar a dalt, i tret d'algunes accions aïllades no hem pogut generar gairebé res. També és veritat que en els últims dies estem tenint moltes baixes i avui, per tot plegat, les coses se'ns han complicat encara més. Faig un bon balanç de la pretemporada, a manca de l'últim partit, però la realitat és que afrontarem l'estrena contra l'Espanyol B amb baixes importants, quelcom que no deixa de generar cert neguit. Intentarem competir contra l'Espanyol B, tot i que sabem que juguem contra un gran equip, dels millors d'aquesta lliga. Donarem tot el que tenim per a intentar sumar els 3 punts"\nJORDI ROGER: Entrenador UE Cornellà. "Content, a banda del resultat, perquè anem acumulant minuts i assimilant conceptes i hem fet una pretemporada clarament creixent. El repte que teníem era gran, perquè enguany comptem amb una plantilla bastant nova, amb molts jugadors que no hi eren la temporada passada, i en aquest sentit l'evolució del bloc ha estat prou bona. Guanyar i superar rondes a la Copa Catalunya ens il.lusiona, tot i que a partir de diumenge comença el que tots volem, que és la competició de lliga, i aquí és on començarem a mesurar-ho tot com pertoca. Les proves s'acaben. Volem un estil de joc molt definit, però sempre a còpia de ser un equip seriós i competitiu en tots els camps. Hem d'estar preparats per competir i guanyar en qualsevol camp, i per aconseguir-ho el que hem de ser, per sobre de tot, és compactes i sòlids. La plantilla presenta una bona barreja de joventut i veterania. A Segona B necessites jugadors d'experiència però també joventut amb il.lusió i nivell, i la realitat és que no ens podem queixar ja que tenim una mica de tot. Sempre és satisfactori per a un entrenador comptar amb una parella com la que formen Enric Gallego i Sascha. S'entenen molt bé, tenen una gran relació dins i fora del terreny de joc, i tot plegat ens farà sumar, ja que quan estiguem ofegats segur que ens donaran 'oxigen'. La Tercera 17-18 és duríssima, amb uns pressupostos que feia temps que no es veien, però estic segur que el Castelldefels demostrarà que és un equip competitiu i que lluitarà al màxim per obtenir la permanència, que està clar que és també el que jo vull com a ex jugador del club i veí de la ciutat. Vull el Castelldefels el més amunt possible"\nVisto 1661 veces\tModificado por última vez en Lunes, 14 Agosto 2017 06:51\nMás en esta categoría: « LA UE CASTELLDEFELS GUANYA LA COPA BAIX LLOBREGAT 2017\tPartit Festa Major 2017. UD VISTA ALEGRE - UE CASTELLDEFELS: 4-1. El Castelldefels tanca la pretemporada amb derrota »


'Men in Black' i 'Tolkien' estrenes destacades a Tarragona\nTornen els mítics Men in Black a la cartellera d'Ocine Tarragona\ndimecres, 12 de juny 2019 - 11:00h\nRepassem les estrenes de cinema que podreu veure a partir d'aquest divendres 14 de juny a les sales de cinema d'Ocine Tarragona. La calor ja comença a apretar així que una bona opció per les xafogoses tardes que ens esperen és tancar-se al cinema, amb aire condicionat, un gran pot de crispetes, un refresc i una bona pel·lícula. Aquí en teniu unes quantes:\nHistòria de ciència-ficció amb aires, estètica i esperit retro (l'estètica 'Blade Runner' o 'Terminator' és constant a la pel·lícula), 'Kin' ens explica la història d'un nen que descobreix en una nau abandonada uns soldats del futur i unes poderoses armes que ningú sap d'on ha sortit. La troballa coincideix amb la sortida del seu germà de la presó i servirà per ajudar-lo amb els seus problemes i deutes pendents amb el món de la delinqüència. Acció i ciència-ficció a parts iguals.\n2 'Men in Black: International'\nHi ha pel·lícules que han marcat èpoques i estètiques. És el cas de Men In Black, pel·lícula que tots tenim a la memòria i que va catapultar Will Smith i recuperar Tommy Lee Jones a l'univers de les superestrelles caça alienígenes amb vestit i ulleres de sòl. La pel·lícula manté el rècord de ser la buddy movie més taquillera de la història. La segona i la tercera part no van aconseguir l'impacte de la primera però han mantingut la saga bategant fins ara que busca la complicitat de les noves generacions amb un dels actors de moda, Chris Hemwsworth, i amb Tessa Thompson com a nova incorporació al duet i interpretant a una noia que de petita va veure els agents en acció però no li van esborrar la memòria. Hi apareix també Liam Neeson i Emma Thompson. Nous i impecables efectes, estètica cuidada i icònica i la incògnita de si les aventures dels caça fantasmes del segle XXI passaran amb nota l'examen de l'audiència post-millenial.\n3 'La biblioteca de los libros rechazados'\nDrama francès que combina el misteri, l'humor i el suspens amb l'emotivitat i que dirigeix Rémi Bezançon ('El primer día del resto de tu vida') a partir d'un best-seller sobre una jove editora que descobreix una novel·la magistral escrita per Henri Pick, un cuiner mort dos anys abans. L'autoria de l'obra i la passió per la literatura són el fil conductor d'aquesta pel·lícula de la qual la crítica n'ha destacat que fomenta les ganes de llegir.\nAra que està de moda fixar-se en els autors i creadors de les grans ficcions del segle XX, arriba al cinema 'Tolkien', la pel·lícula -que no compta amb l'aprovació dels hereus de l'autor- centrada en la infantesa i joventut de l'escriptor de la trilogia d'El señor dels anells'. Des de molt jove, John Ronald Reuel Tolkien (Nicholas Hoult) va demostrar molt d'interès pels idiomes fins al punt d'inventar-ne un, que després va utilitzar als llibres que han passat a la història. Tolkien va tenir una vida bastant normal i avorrida, heus aquí el repte de passar-la al cinema i que funcionés.\nEl director finlandès Dome Karukovski ho ha centrat en la història d'amor amb la seva dona (Lily Collins) i amb la sòlida amistat de Tolkien amb la seva colla. El conjunt, grandiloquent i més emocional que dinàmic desvetlla algunes curiositats com que els amics de Tolkien van ser la inspiració per crear els quatre hòbbits d''El senyor dels anells' o que el foc del drac Smaug és el reflex dels llançaflames de l'exèrcit alemany durant la primera guerra mundial.


Edición del miércoles, 12 septiembre 2012, página 5 - Hemeroteca - Lavanguardia.es\nEdición del miércoles, 12 septiembre 2012, página 5\nta-cinc anys. El 1949, Ayala publi- caelsseusprimersllibresdenarra- tiva després del final de la Guerra Civil: Los usurpadores i La cabeza delcordero.Deuanysdedistancia- mentfeienpossiblelagènesidedu- es de les seves millors obres. Prou tempsper apaivagar “un solitari impuls brollatdedins (…) una ne- cessitatinternad’aclarirlesmeves pròpies circumstàncies vitals”. Per part seva, Ferrater Mora fina- litzavalaterceraediciódelseuDic- cionariodeFilosofía,laque havia de proporcionar-li una projecció internacional definitiva. Laseva correspondència creua- da inclou un ampligresol de te- mes, que permet fer-se una idea precisadel món dels exiliats en el context acadèmic nord-americà. Comparteixen opinions sobre les sevespublicacionsrespectives,en- viades puntualment icomentades en la majoria dels casos. Es donen aconèixerelsseusprojectes.Enel casd’Ayala,per exemple,l’inici de la revista La Torre:impresa aMè- xic,distribuïda des de Puerto Ri- co,segonselparerdeFerraterMo- ra “la millor revista del món”. O les sevescol·laboracions respecti- vesalaRevista de Occidente,on Ayala havia col·laborat abans de la guerra ique després va ser la gran porta d’entrada al públic espanyol per aFerrater Mora des de l’exili. De fet, la correspondència dóna compte de l’extensíssima presèn- cia dels dos autors en l’ampli ven- tall de revistes del moment, tant a l’exili com al’interior. Les xafarderies ilaironia for- menpart del to compartit, una ve- gadasuperadalafaseinicialdefor- malitats.Nosónpocselspersonat- gesqueacabensent objectedepu- lles:EduardoNicol,JuliánMarías, Max Aub…Editors incompetents, críticsdesinformats oestudiants desmotivats són el blanc preferit dels seus atacs. Tots dossemblen gaudir en mostrar un distancia- ment iròniccompartit davant el queés,enelfons,unagranexigèn- cia de rigor intel·lectual iètic que, en ocasions, esdevé exercici de prudènciadavant de riscos de ma- nipulacióadistància.Totsdosdes- confien, per exemple, de la invita- ció cursada per Dionisio Ridruejo el 1963 per formar part d’un comi- tè espanyol de personalitatsamb projeccióinternacional que donés visibilitat al’oposició intel·lectual al franquisme. “Jo no penso con- testar-los fins que hagi intercanvi- atimpressionsambtu”,liconfessa Ayala aFerrater Mora, per acabar finalment declinant la invitació: “En definitiva, ells volen fer el que sempre han fet els polítics, que és utilitzar el nom iprestigi possible dels intel·lectuals per anar ala seva”. Els viatges iniciàtics d’intel·lec- tuals de l’exili interior cap als Es- tatsUnitsquedenregistrats:Aran- guren, Tierno Galván,Javier Pra- dera,etcètera, buscaran el contac- tedirecteambtotsdosperanarre- construint ponts que, no obstant això, el franquismemai no havia aconseguit destruir completa- ment.Aquestsviatgesd’anadaavi- athoseran de tornadaielretorna Espanya,gradual en els dos casos, és potser la part més emotiva de l’epistolari. Així, el 1952, Ferrater MoratornaperunsdiesaBarcelo- na iesretroba amb família iamics (Joan Oliver, Josep Maria Cruzet, CarlesRiba…).Aquestesbreusvisi- tes es faran cada vegada més fre- qüents ianiran enfortint la seva presènciaal’interior. El país que Ferrater Mora es troba ja és un al- tre, com no podia ser de cap altra maneradesprésdelasevamarxaa peu el gener del 1939, creuant la frontera francesa junt amb seu mestre, mentor iamic íntim, Her- minio Almendros.Però aquest país fa els seus primers passos en la recerca d’espais de llibertat. Hi contribuiran els dos autors nor- malitzant progressivament amb la sevapresènciaunarealitatqueavi- at va canviar de manera irreversi- ble idelaqual ells van ser refe- rents ineludibles. | FERRATER MORA CINEASTA Potser ésanacrònic catalogar Josep Ferrater Mora com un humanista, però ésuna definició que podria resultar útil. Essencialment filòsof, va estar atent, tanmateix, a les formes d’exploració de la realitat pròpies del seu temps, des de la ciència passant per la fotografia fins al cinema. Propietari d’una important videoteca, analista perspicaç del setè art (destaca una valuosa sèrie d’articles publicats a ‘LaVanguardia’), a finals dels seixanta va començar a experimentar amb una càmera de super-8 ides d’aleshores va filmar diverses pel·lícules de cinema amateur SETMANA DEL LLIBRE CATALÀ Av. de la Catedral (Barcelona). Fins al 16 de setembre. www.lasetmana.cat Des de l’exili,Ayala i Ferrater comparteixen complicitats, com l’exigència de rigor intel·lectual iètic


Races autòctones de les Illes Balears-Cavall menorquí - Dades generals\n> Cavall menorquí\n> Cavall menorquí - Dades generals\nLa cria de cavalls menorquins no ha estat fins ara una activitat productiva per ella mateixa, sinó complementària de les altres activitats ramaderes de l’illa.\nLa creació del Registre Matrícula, obert l’any 1988, per la Prefectura de Cría Caballar del Ministerio de Defensa, fou una passa decisiva per al cavall de raça menorquina.\nPer Ordre del Conseller d’Agricultura i Pesca, de data 12 de juny de 2003 es varen establir les normes zootècniques del cavall de pura raça menorquina, que determinen l’estàndard racial i el funcionament del Llibre genealògic, el qual es gestiona a l’actualitat, mitjançant conveni, pel Servicio de Cría Caballar y Remonta, malgrat la previsió és que en un proper futur se gestionará per la pròpia Associació de Criadors.\nLa progressiva demanda d’aquests animals, tant en l’àmbit interior com forà, motivada per la gran promoció de la raça que les festes populars han suposat, ha ocasionat que, actualment, l’objectiu principal de les ramaderies de cavall menorquí sigui la venda de cries.\nL’Associació de Criadors i Propietaris de Cavalls de Raça Menorquina és molt activa i organitza anualment, el mes de maig, el concurs morfològic de la raça en Es Mercadal, lloc i punt de referència per a la seva millora i control de qualitat.


espurnes: de juliol 2009\nLes cabines UVA són cancerígenes\nLlegeixo a 3cat24.cat la noticia que copio integrament a sota. Es veu que l'OMS ha declarat, després fer un estudi, que les cabines UVA són tant cancerígenes com el tabac o l'arsenic.\nInterrogants sobre les cabines d'UVA\nActualitzat a les 22:15 h 29/07/2009\nL'Organització Mundial de la Salut ha conclòs que els raigs UVA de les cabines de bronzejat artificial són tan cancerígenes com el tabac o l'arsènic. El departament d'estudis sobre el càncer de l'OMS, amb seu a la ciutat francesa de Lió, acaba d'elevar fins al màxim nivell el risc sanitari per a la pell que suposa la utilització d'aquestes cabines.\nenllaç de la noticia: http://www.3cat24.cat/video/1399089\nnoticia a elPais aquí\nnoticia a Fox8Live [en] aquí\nEscrit per espurnes a les 9:15:00\nPicassa: reconeixement facial\nFa uns mesos en Porras em comentava que google estava a punt de llançar una funcionalitat per a Picassa, el seu servei d'emmagatzematge de fotos, que permetria reconèixer les persones que apareixen en les fotografies a partir d'un etiquetatge previ.\nDoncs bé, avui (i des de no se quan) aquesta funcionalitat ja està disponible. Ara mateix l'estic provant i la cosa funciona així:\nPrimer, un cop que decideixes que vols activar el reconeixement facial, google es pren uns minuts en trobar totes les cares que apareixen en les fotografies que tens pujades als teus àlbums.\nEl següent pas és etiquetar les cares. Així que picasa les agrupa per persona. Es a dir, ell considera que una persona apareix en més d'una fotografia i llavors les agrupa. Val a dir que ho fa amb força encert. De tant en tant es cola alguna persona, però força bé. (se m'ha colat una foto del natxo entre les que suposadament eren meves).\nUn cop has etiquetat una o més cares, quan has d'etiquetar més cares se't suggereixen persones ja etiquetades en funció de la similitud.\nEn l'etiquetatge pots afegir, Alias, nom i correu electrònic.\nUn cop fet això, a la pestanya "Persones" podem veure les persones llistades. Clicant en la imatge de la persona ens mostra totes les imatges on aquella persona apareix. Força útil.Ara bé, tot té la seva part negativa, o si més no potencialment perillosa en el sentit de privacitat. Mirem pros i contres.\nPodem organitzar les nostres fotos de manera senzilla agrupant-les per persones. Això ens permet trobar aquella foto del Joan que no sabem ben bé en quin àlbum estava dels 136 que tenim.\nSi s'habilita l'opció de cercar en àlbums d'altre gent (no se si existeix) podrem trobar fotos on surt en Joan que desconeixíem.\nUn punt més a favor del control total que google té sobre les nostres vides. Google sap que pensem (blogger), que enviem (gmail), quines fotos tenim (picasa), que tenim planejat (calendar), en què treballem (docs)... ara a més amb aquesta nova funcionalitat ens podrà trobar arreu.\nNosaltres no, però google podrà aplicar aquest etiquetatge als resultats de cerca de google. Podent etiquetar qualsevol fotografia de la xarxa.\nAquest dos punts són negatius pel que respecta a la privacitat. És un pas més enllà de facebook. Facebook permet etiquetar, però no processa les cares. Google sap on hi ha cares i amb la informació que li donem sap a qui corresponen potencialment.\nLa funcionalitat és molt potent i útil, però és una gota més al got de la psicosis.\nEscrit per espurnes a les 19:09:00\nEtiquetes fotografia, google\nAvui llegeixo a LaFlecha.net que el MIT ha desenvolupat un texit que permet prendre fotografies.\nAquest texit es pot aplicar a roba o parets. Sense necessitat de cap mena de lent aquest texit pot fotografiar des de tota la seva extensió. A més, si una part del material es malmet la resta segueix sent funcional.\nAixí prepareu-vos per veure tota mena d'articles que aprofitin aquesta tecnologia, segur que abans de 10 anys en tenim alguns al mercat.\nLaFlecha.net: Tejidos que toman fotos\nNeoFronteras.com: Tejidos que toman fotos\nMIT news: A fabric with vision\nScience: Futuristic Fibers Could Replace Camera Lenses\nPhysics World: Flexible fabric that 'takes pictures'\nEscrit per espurnes a les 12:18:00\nEtiquetes noticia, tecnologia\nPer fi una visita\nAra que se m'acaba l'estada a Alemanya, em queden uns 26 dies, he tingut la primera visita (i ultima) per part de gent de Catalunya. El meu germà Oriol, l'Eduard i el Xavier m'han fet una visita per recollir tots els trastos que amb l'ajud d'en Porras vaig pujar al setembre.\nEn total s'han estat dos dies i mig. Hem vist Magdeburg i Berlin acompanyats de bon temps. Dimecres ja van marxar i ara estaràn a Polònia, Austria o per Monaco, ves a saber.\nVaig fer poques fotos (amb la reflex en vam fer més), però en poso algunes, ja que segur s'agraeixen. ^^\nMarina i Marc\nMarc i Xavier\nSara i Juan\nEscrit per espurnes a les 23:39:00\nRecuperar dades d'un disc dur 2,5"\nAvui m'han fet una consulta sobre com recuperar les dades d'un disc dur (HDD) d'un portàtil força antic que té intal·lat win98. No disposa de gravadora de CDs i els USBs no funcionen.\nresulta que tinc un portàtil força vell (funciona, crec amb windows 98!) on tinc molta info emmagatzemada que m'agradaria recuperar. El problema és que no la puc treure, ja que no grava cds, ( ja no li funcionen ni els disquettes!) i no em reconeix els usb (tot i que va haver-hi una època que sí ho feia, tot i que al principi tampoc els reconeixia) AIxí que no sé com fer-ho per poder treure la info.\nSabries donar-me alguna solució senzilla?\nHi ha diferents maneres de recuperar les dades, jo en proposo dues de senzilles.\nLa primera opció que proposo seria utilitzar un Live CD de Linux (per exemple d'ubuntu). Aquest CD ens permetrà carregar linux (sense intal·lar-lo) en el nostre pc. Des d'ell podrem veure les dades del disc dur que volem recuperar i salvar-les en un altre disc USB, CD (si disposem de gravador), una carpeta de xarxa o un altre medi.\nEl portatil en qüestió no té gravador i els ports USB no funcionen. Bé, mentre que no tenir gravador no es pot solucionar utilitzant linux, potser si soluciona el problema amb els USBs. No crec q sigui un problema de hardware, segurament windows està massa fotut per utilitzar-los però amb Linux funcionaran perfectament. Al ser un ordinador antic els USB seran de versió 1.0 i per tant més lents que els actuals, però si funcionen podrem salvar les dades, tard o dora.\nAixí que només us cal aconseguir el Live-CD, introduir-lo al iniciar l'ordinador* i un cop a Linux buscar les carpetes que vulgueu desar i fer-ho.\n*: si el CD no arrenca haureu de canviar l'ordre d'arrencada de dispositius a la BIOS.\nSi en comptes de win98, teniu XP o Vista possiblement us costi una mica més, pq aquests sistemes utilitzen formatació NTFS (en comptes de FAT) i tenen en compte privilegis d'usuari. Però de totes maneres es pot fer.\ndescarrega el Live CD d'ubuntu des de http://www.ubuntu.com/\nExtreure el disc dur\nPer aquesta opció necessitem una carcassa de disc dur portàtil (HDD 2.5") amb connexió USB.\nHem d'extreure el disc dur i posar-lo a la carcassa que després connectarem a un altre ordinador on transferirem les dades.\nPosteriorment podem formatar el disc i utilitza-lo com a disc dur extern.\nExtreure el disc dur és més o menys fàcil depenent del model de portàtil, però mai és massa complicat. El disc dur pot ser accessible des de:\nel forat de la bateria. A vegades podem extreure l'HDD des d'allà, simplement estirant sense necessitat de descargolar res ni d'eines especials.\nla part inferior del portàtil, descargolant alguns cargols.\nla part lateral del portàtil, descargolant cargols.\nEscrit per espurnes a les 14:54:00\nEtiquetes How_to, linux\nCom curar una bota de vi\nQuan es compra una bota de vi s'ha de seguir un procediment de curació per mantenir la bota i el vi que contindrà en bon estat. Si es segueixen aquests passos conseguirem que la bota duri força temps, en cas contrari, efecte contrari.\nvinyeta extreta d'aquí i traduïda per un servidor.\nAccediu a l'enllaç ja que hi ha recomanacions de conservació de la bota que no he afegit en aquest post.\nEscrit per espurnes a les 15:36:00\nEtiquetes diables, festa, How_to\nThe Good Bye is close\nTo say good bye is not easy. In the next 13 days most of the people will leave Magdeburg, the Erasmus is almost over. Farewell parties and barbecues have been organizing every week. Good bye my friends. It has been a year in Magdeburg (well 10 months) and in this time I met a lot of people. Some of them have already left at the end of the first semester and others have spend 6 months here.\nI hope I don't lose the contact with everyone, I wish meet some of them during the next years. Many things happen in 10 months. I don't wanna forget them. Luckily Facebook is there, although its many dilemmas , to help me in this wish, letting me know what's new in their lives.\nThanks to all for this experience. :)\nEscrit per espurnes a les 17:22:00\nAixò ja s'acaba.\nAvui he comprat els bitllets per tornar a Barcelona. I dic bitllets en plural pq faig una escala a eivissa a visitar ma germana. :)\nEl 19 d'agost surto de Berlín i arribo a Eivissa per tornar cap a Barcelona el 29 d'agost. Això implica certes coses:\nla més evident es que estaré a Eivissa uns dies. Així que si esteu a Eivissa o Mallorca podrem quedar.\nuna altra es que no aniré a Banyoles. Nois ho sento. M'agradaria estar al correfoc i la festa que fareu a Banyoles, més després de perdre'm la ultima tabalada, però no podrà ser. :(\nAl setembre estaré a Barcelona amb tots vosaltres.\ndoncs això, una abraçada.\nEscrit per espurnes a les 0:42:00


Enviat per: george85 | 28 Octubre 2007\nDonades les circumstàncies, em veig obligat a reprendre aquest blog.\nAquesta última setmana l’arribada de la Línia d’Alta Velocitat a Barcelona ha fet història. Si fins fa poc la gent o creia que arribava o no ho creia, a dia d’avui pocs son els que s’atreveixen a dir que el dia 21 de desembre entrarà a Sants un tren d’alta velocitat amb la Ministra Alvarez a bord.\nDonat que aquí s’estan tirant ganivets tots els uns als altres, vull aclarir algunes coses.\nLes obres de la LAV s’han adjudicat per trams i cada tram a una UTE. El tram causant de tot aquest desgavell havia estat adjudicat a una UTE, la principal empresa de la qual és OHL. Aquest tram tot i que anava amb retràs respecte la data que fixava el contracte d’adjudicació no era el coll d’ampolla que fixava la data del 21 de desembre.\nLes obres d’aquest tram s’havien de trobar a la recta final. El túnel ja era acabat i tocava estar posant vies, catenària i tot d’elements d’aquest tipus. Resulta, però, que degut a que no s’havia impermeabilitzat correctament el túnel les parets d’aquest no deixaven d’expulsar aigua i fang cosa que impossibilitava seguir amb les obres. Al mateix temps, aquesta aigua i aquest fang eren els causants dels esvorancs a la superfície ja que al traspassar la paret del túnel de la LAV deixaven un forat buit a l’altra costat. Per a solucionar el problema de les filtracions, i donat que segurament ja era massa tard per impermeabilitzar les parets, van procedit a injectar formigó al subsòl adjacent a les parets del túnel de la LAV per tal d’aconseguir solidificar una mica la zona. Si la zona deixava de filtrar aigua i podrien procedir a impermeabilitzar-ne les parets correctament. La mala fortuna va fer que una d’aquestes injeccions de formigó a pressió es fes just al costat d’uns dels murs del túnel d’FGC i la forta pressió exercida al costat del mur va provocar que aquest es desplacés uns 40cm quedant en una situació força delicada.\nCom que per sobre del túnel d’FGC hi passen les vies de rodalies, es va haver de tallar la circulació, no per el perill d’aparició d’esvorancs sota el traçat de les vies, si no per el perill que suposaven les vibracions i el pes dels combois que hi circulaven per el túnel d’FGC.\nA hores d’ara, s’estan duent a terme auscultacions del terreny per tal de identificar zones en les que properament hi poden aparèixer nous esvorancs per tractar-se adequadament i evitar-los. El túnel d’FGC s’està apuntalant per tal de que es pugui tirar a terra la paret malmesa i reconstruir-la i al mateix temps puguin tornar a circular els trens de Renfe per la superfície. ADIF s’ha posat les piles i s’ha posat a tutelar les obres del tram d’OHL i ha contractar a dues noves empreses expertes en evitar filtracions i treballar en terrenys argilosos per tal que arreglin el tram del túnel i es pugui seguir amb les obres.\nLa resta de trams de la LAV segueixen amb les obres en marxa. I un d’aquests trams és o era el del coll d’ampolla que marcava la data de 21 de desembre. Aquest tram s’està executant en mina, o més col·loquialment a mà i és un petit tram de túnel que passa per sota la ronda del mig.\nTot i que políticament no és correcte dir-ho; la LAV podria estar llesta abans de les eleccions. Dubto que ho estigui per al 21 de desembre, doncs la cosa s’ha endarrerit força en el tram d’OHL i , crec, aquest és a hores d’ara el nou coll d’ampolla.\nPel que fa a les declaracions fetes per alguns que tenen complex de Nostradamus,dir-los-hi que la situació del túnel Sants-Sagrera és completament diferent a del túnel responsable de tot aquest desgavell i que s’assemblen el que un ou a una castanya. El túnel pel centre de Barcelona es farà amb tuneladora i el terreny amb que es trobarà aquesta serà mooooolt més apte per a un túnel que el del delta del Llobregat. Així que no hi ha cap perill, ni per la Sagrada Família, ni per a la Pedrera, ni per l’Hospital Clínic, ni pels túnels del metro, ni per les mil i una vivendes dels carrers Provença i Mallorca. Hi ha moltíssim túnels ferroviaris sota de monuments històrics i encara és hora de que algun en causi l’esfondrament.\nTambé recalcar que els problemes al passadís entre andanes de l’estació del metro Sants Estació de la L5 no son culpa de les obres de l’Estació de Sants d’ADIF si no que per culpa de la mala impermeabilització del forat del ascensor resen instal·lat, unes obres dutes a terme per a la generalitat. La mala impermeabilització ha fet que quan s’han començat a treballar el terrenya de la zona hi hagi hagut les filtracions considerables. Que les obres de l’estació de sants ha accelerat el procés? Clar que si. Però que si no hi haguessin hagut aquestes obres la cosa hagués acabat igual, també. Així que cadascú carregui amb els seus morts.\nLa nova estació subterrània del Prat ja disposa de l’espai per a una estació de la LAV, ja que s’hi preveu la parada de trens regionals d’AV i de llançadores. Donat que la prioritat era arribar a Sants no s’hi ha fet re més que les vies i s’ha deixat per a després l’edifici i la resta de “detalls”. A més a més, és la Generalitat qui ha de construir l’edifici exterior i el que serà d’intercanviador del metro (L1, L2/L9), rodalies i trens d’AV. Ara se’ls ha encès la llumeta, o els hi han encès, de fer del Prat una estació provisional per tal que el TAV arribi a Barcelona aquest desembre. Que es pot fer? Clar que sí. Es una idea descabellada? Si Rodalies funciona com cal, no. Però donades les circumstàncies, als ciutadans a hora d’ara els importa un bledo que l’alta velocitat arribi. Fer del Prat una estació provisional demostraria que l’únic que els importa als polítics és fer arribar el tren.\nArxivat a Opinió | Etiquetes: ADIF, AVE, Barcelona, Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya, FGC, LAV, Magdalena Àlvarez, OHL, TAV, Túnel Sants-Sagrera\n« La gran sorpresa…\nVine amb bus! (si t’atreveixes…) »


Proposta de bonificació de l'ICIO per construcció de nau industrial\nEs bonifica el 50% de l'ICIO per l'impost a una comunitat de béns per la realització d'una nau en el polígon industrial "Els dos pins", una vegada s'ha obert la nau industrial amb l'activitat econòmica que li pertoca.\nProposta de no autorització de compatibilitat per a activitat en el sector públic i privat de l’Enginyer Tècnic\nA l'arribar una proposta per registre tot just el mateix dia del plenari es decideix per part de l'Equip de Govern deixar damunt la taula la proposta. L'entrada per registre demana que no es passe avant ja que s'estan estudiant jurídicament altres alternatives. Per part del Grup Socialista, en veu d'Asun Gregori com a portaveu, es demana que es devatisca el punt, tot i això i amb el vot a favor del Grup Popular s'aprova no procedir al debat i votació de la proposta, mentre que per part de Compromís es vota abstenció i les tres edils socialistes voten en contra de deixar damunt la taula la proposta fins al proper plenari.\nBonificació d'ICIO per a l'establimenet d'una casa rural ubicada en el carrer Major\nS'aprova el tràmit de la bonificació del 90% del que tocaria pagar per l'ICIO per començar activitat econòmica i del 50% per ser obra del centre històric de bonificació per la llicència d'obres a l'estar en el centre històric. La iniciativa s'aprova per unanimitat.\nBiar ha de tramitar la modificació per a que des del consorci de residus es puga fer càrrec del servici d'educador ambiental per a Biar, que ha de compartir amb altres municipis. La suma ascendeix a poc més de 8.900 €. També pel que fa a la subvenció que es demana a l'IVACE -Institut Valencià de Competitivitat Empresarial, depenent de la Generalitat Valenciana-, de 165.000 €, mentre que l'Ajuntament ha d'assumir una suma de 162.000 €, per a les millores en el polígon industrial, concretament la seua segona fase de millora. Es pot fer gràcies a un canvi en la partida de festes, pel que fa a l'educador mediambiental i pel que fa al polígon industrial els diners eixiran del remanent de tresoreria. El punt s'aprova per unanimitat dels tres grups.\nDonar compte de les inversions financerament sostenibles\nLa reparació de la xarxa de clavegueram, la substitució tubs i al·lògens en edificis públics, la reparació d'infraestructures afectades per temporal, pavimentació a El Navarro o l'acondicionament del camí entre Biar i El Camp de Mirra, així com el reacondicionament del carrer Olleries, i alguns altres, la zona verda de l'sky-parc o la rehabilitació del dipòsit d'aigua de la Mare de Déu, des de 2015 fins a l'actualitat són algunes de les inversions que es notifiquen a la Diputació d'Alacant.\nDonar compte també del període mitjà de pagament del 4t trimestre de l'any 2020\nEl període mitjà són sis dies, tot i que segons el regidor d'Hisenda una de les factures de primers d'anys fa que la mitjana puge, tot i això una vegada s'aprova la factura s'abona en menys de dos dies.\nEntre altres s'informa sobre el treball de les brigades contractades a través dels plans de la Generalitat, també que ja s'ha procedit a la substitució del rellotge del campanar. Sobre les activitats realitzades amb motiu del 8 de Març. També sobre la programació d'un concurs de marcallibres per celebrar el Dia del llibre. També de l'entrega dels segells de Compromís Turística, pel que fa a les ajudes del Pla Resistir de la Generalitat s'ha recordat que fins al dia 6 encara està dins de termini, hi ha 20 sol·licituds i de moment hi ha set aprovades per Junta de Govern. S'està estudiant una nova promoció conjuntament amb AEBI de foment del comerç local similar a la de maig. També sobre l'obertura de diferents bosses de treball pròximament per cobrir algunes places.\nResolució PAI "El Figueral 2"\nEs desestimen algunes al·legacions, i es notifica a cada una de les persones afectades. Es passa a resoldre el PAI i es notificarà, així com es publicarà oficialment. Per part del Grup Socialista es comenta que com no ha hi hagut temps d'estudiar l'informe el seu vot serà d'abstenció. Per part de Compromís s'avança el seu vot a favor. La moció ix avant amb els vots a favor de PP i Compromís i l'abstenció del PSPV-PSOE.\nEntre altres assumptes es va preguntar sobre una concessió a un particular en l'hostaleria si es canviarà el contracte ja que és una concessió municipal perquè estava tancat per les restriccions, segons Roberto Díez es deixaran de cobrar dos mesos a l'estar tancats. Sobre la cessió de la Casa de Cultura per fer una assemblea per part d'una associació local que se li respon que "són dies de vacances per a tots" per ser Setmana Santa, s'indica per part de la regidora de Cultura Amparo Albero que el permís estarà condicionat per l'evolució de la pandèmia. Sobre el manteniment dels contenidors soterrats s'afirma per part d'Ana Campos que s'aniran canviant poc a poc, ja que tenen uns 13 o 14 anys. Per la situació de l'hotel per traure a concurs que alguna empresa es puga fer càrrec s'indica per part de Roberto Díez que s'espera a que la situació sanitària millore. Pel que fa a les fotovoltaiques s'afirma que és competència de la Generalitat i de que la subestació de Beneixama ho accepte, comentant que hi hauria dos plantes que sembla que sí que van avant. Pel que fa al rellotge del campanar es comenta per part de Pepe Soler que sempre s'ha mantingut per part de l'Ajuntament tot i estar ubicat en la parròquia. Pel que fa a la celebració del Dia de l'arbre es va comentar que per la situació sanitària no s'havia fet.\nSobre perq què no s'ha celebrat el Dia de la Llengua materna es indicar que es va recordar en el Facebook de la Regidoria, per part d'Amparo Albero es va afirmar que no és moment de fer cap celebració. Sobre una persona acomiadada en un pla d'ocupació de la Generalitat i no està conforme es comenta que davant d'un informe mèdic es va fer la liquidació i la baixa d'eixa persona i que va passar la següent persona de la llista. També es va preguntar pels cursos de l'EPA i valencià, pel seu desenvolupament per la pandèmia i segons Amparo Albero es comenta que fins ara eren online, però al millorar la situació de la pandèmia ara seran presencials. Sobre la utilització de l'hotel i la proposta de fer un Centre de Dia a l'hotel per part d'una plataforma local, segons Roberto Díez s'afirma que la destinació de l'hotel és que s'utilitze per crear llocs de treball i tinga destinació turística, i que no ha hi hagut canvis respecte a eixe tema perquè es va aprovar per unanimitat una proposta diferent durant la legislatura passada.\nPreguntes del ple del mes de març\nEntre altres es va preguntar quan es faran presencials els plens de l'Ajuntament. Sobre algunes millores en l'asfalt del carrer Maisonnave de Biar, i algunes queixes pel que fa a la neteja i manteniment dels contenidors de la brossa. També es va preguntar per l'ús de l'alberg juvenil de Biar, per saber quin futur tindrà o quina utilitat vol donar Conselleria. Per part del Grup Socialista es va demanar trellat en estos dies de vacances de Setmana Santa.\nPer part del Grup de Compromís es va manifestar l'alegria perquè es realitze un Pla d'Igualtat a Biar, tot i que per part de Compromís no es van realitzar preguntes per part de l'edil Tere Román al no disposar d'elles.


En Paulí Fernández\nNo hauria de tenir cap importància, però la té. Avui en Paulí Fernández ha visitat el Centre Ocupacional i de Recursos "Pere Llonch" de Vilafant. La té perquè en Paulí n'era l'alcalde en el moment que ens varem presentar a l'Ajuntament d'aquell municipi per veure si volien col·laborar aportant algun terreny. En Paulí va dir-nos que disposava d'un lloc que podria ser magnífic i així va començar la història. Han passat uns quatre anys -més o menys- i avui ha visitat les instal·lacions que ja estan en marxa. Ell ja no és alcalde, però al President de MIFAS i un servidor ens feia especial il·lusió que vingués a veure'ns. Ha marxat content i em penso que és de justícia fer saber que la seva aportació canviarà la vida a unes quantes persones. El felicito i aprofito per dir que amb gent així el país avança, a pesar de que darrerament en política no hi ha massa estil.\nEm miro la crisi econòmica amb força preocupació; en general aquestes coses fan poca gràcia i l’ambient econòmic s’està enrarint a gran velocitat. Hi ha una certa cridòria en els mitjans. Esvalotament general. No acabo d’entendre del tot el desori que ha provocat la frenada general, sobretot aquells que queden una mica sorpresos. No és veia a venir tot això o què?\nEn escena un món més complicat. Polítiques socials que s’aturen i debats estranys que surten de tant en tant, bàsicament quan convenen; copagament de les prestacions sanitàries, taxes que s’apugen més del normal, etc. Tot el color que hem viscut darrerament va quedant esmorteït, grisós, sense el suc d’alegria que s’hi veia. Els responsables governamentals fan avisos tot dient que algunes coses no podran fer-se; la Llei de la dependència s’haurà d’endarrerir un temps, i ningú gosa parlar-ne, o –per exemple- de la nova cartera de serveis perquè jo diria que tothom té bastant clar que vindrà bastant buida, escassa, per no dir qu…\nNo cal dir res, JAP del Punt\nLes ametlles de la Trini\nLa retratadora oficial de les expedicions que fem a Tarragona i comarques s'ha deixat la màquina i ha tirat del meu mòbil. De manera que de la jornada castellera d'avui a Valls no tinc gaire res per ensenyar, exceptuant la foto d'aquest castell de la Colla Jove i que ha fet la Mamen. Després de veure la jornada de Santa Úrsula a Valls ens hem traslladat fins a Rodonyà, on la Trini ens ha preparat un dinar esplèndid. Les ametlles torrades d'avui mateix tenien un gust especial així com tot el que ens ha ofert. Rodonyà, la Trini i la bona companyia de la seva família i de tota la tropa.\nAbans d’ahir van convidar-me a sopar a Barcelona i va aparèixer una noia jove que es diu Laura i que ara mateix treballa per Nacions Unides a Brasil. Es dedica a diferents programes i un dels que ella explicava anava de discapacitat i sida, i al revés. Parlar amb gent així dóna gust perquè tenen una visió de la vida i del món que fa enveja. La noia ha viscut a Brussel·les (va dir que era avorrida); a Namíbia, Marroc, Israel i Palestina. Va dir-nos que havia estat una temporada a Londres i també a Madrid. Ara se’n va o vol anar a Jordània, on sembla que treballarà amb el nostre gremi. La Laura té una mirada llarga sobre les coses i propera sobre les persones. És la Laura Mundis. M’havien dit abans que en cinc minuts em conqueriria, van fallar, va tardar bastant menys.\nMadrid sempre ha estat una ciutat molt complicada per la gent que va amb cadira de rodes. Ho vaig poder comprovar ahir. Tot i viure-hi durant 10 anys, he de dir que mai m’hi havia mogut assegut. Aquí s’ha d'esmentar que les ciutats catalanes, en general són una bassa d’oli (si fem una comparació), tot i que no convé –i a Girona encara menys- baixar la guàrdia.\nAmb Maria José Vázquez, -Presidenta d’ECOM- l’Antoni Guillén i un servidor varem fer una passejada per la coneguda “Puerta del Sol” i no ens varem trencar el nas de miracle, tot i que va faltar molt poc per ser víctima d'una entrebancada que hauria estat aplaudida. L’estranya eliminació de barreres de la capital d’Espanya és poc exportable, molt difícil d’explicar. Està plena de sots, forats, obstacles, desnivells, rampes mal fetes, pedretes i tota mena d’esquerdes imprevistes que segurament és la conseqüència de la feina no feta durant els darrers trenta anys.\nDesprés, la incansable presidenta va voler baixar al Metro –no…\nLa vaca que va a peu coix\nEns fan arribar per diversos mitjans la informació que diu que no hi ha, i no hi haurà pressupost per atendre la Llei de la Dependència i de l’Autonomia Personal, per motius econòmics, polítics, etc.. No sé, la veritat, no acabo d’entendre de què estem parlant, de quines quantitats fan falta per donar atenció a la gent que van dir que atendrien. La propaganda té repercussions importants. Confusió.\nQuè retallen. A qui retallen? –Sembla ser –això ens diuen- que l’època de vaques grasses s’ha acabat i per tant ens haurem d’estrènyer el cinturó. De quines vaques parlen? El sector de la discapacitat ha vist vaques grasses? Quan i a on? -Quin cinturó ens haurem d’estrènyer? Nosaltres que no n’hem vist mai cap.\nI què diu la gran confederació espanyola de discapacitats? Doncs, res, què voleu que diguin. La grandària d’algunes vaques els impedeix veure bé el paisatge, n’hi ha que fa massa temps que pasturen i els preocupa poc el que passi realment a la resta de la “cabanya”\nEns han tret l'aj…\nL'holandès de Blanes\nDesprés d’un cap de setmana grisós avui m’he decidit a fer un tomb per Blanes i poder esmorzar amb la colla de MIFAS de la Selva. Quan el dia s’ha acomodat i el sol no feia cap nosa, hem anat a fer un tomb a la platja del Pins, a tocar amb la frontera del Tordera. En Julio, en Xavi i un servidor, ens hem parat el sol al capdavall del passeig mig ensorrat per les sotragades del mar abans de començar l’estiu. No hi havia gaire ningú i la delegació de MIFAS està gairebé arran de mar. Blanes en aquesta època és molt recomanable\nPassejant per un d’aquells carrers, hem pogut veure un cotxe holandès amb targeta de minusvàlid i l’hem retratada perquè sent igual que les d’aquí, que les nostres, són més difícils de falsificar, ja que porten un “holograma” igual que els bitllets d’euro. No és mala idea. Potser avançaríem una mica si féssim igual. Haurem de fer un pic a Holanda que ens ho acabin d’explicar, i després procurarem que algú d’aquí que ens vulgui entendre i sàpiga de què va.\nDIARI DE GIRONA. -El passat dissabte, mentre es disputava el partit entre el Girona F.C. i la Reial Societat, com és habitual en dies així, un furgó dels Mossos d'Esquadra es va desplaçar fins a l'estadi de Montilivi per vetllar per l'ordre. El vehicle policial va estacionar en una de les places reservades als minusvàlids, a l'aparcament de la Universitat de Girona. La foto ha estat enviada per una lectora que va ser testimoni dels fets. La pregunta que jo faig després de llegir la notícia, és; s'havia d'haver telefonat a la policia municipal, a la nacional, a la guàrdia civil? Què s'ha de fer en aquests casos?\nQuatre gotes i mil cotxes\ndijous, d’octubre 16, 2008\nLa ciutat de Girona amb això de l'AVE (versió hispànica del TGV) està sotmesa a una colonoscòpia digestiva que ha obligat a tallar uns quants carrers, modificar el transit d'altres i també suprimir uns quants aparcaments. És més difícil que mai passejar-s'hi amb el vehicle. De cop s'ha tornat una ciutat més ortopèdica, més incòmode, entenent que tot plegat serà perquè tot estigui més decent, més fàcil de viure-hi, encara que sigui dintre d'uns anys.\nAquesta tarda han caigut quatre gotes i la gent en lloc d'agafar el paraigua han tret el cotxe al carrer. Un buturam impressionant. He fet una foto des del balcó de casa després d'haver-hi estat al mig una bona estona.\nAquí la tropa del Centre Ocupacional de MIFAS a Riudellots de la Selva que també s'han apuntat a fer vela adaptada. En concret a l'Escala i per les imatges que m'han enviat sembla que l'activitat és interessant i divertida. De tota manera, hem començat tard. Per tant l'estiu del 2009 hem penso que serà més mogut.\nAquest matí amb el President de MIFAS hem fet una escapada fins el Centre de Recursos i Ocupacional “Pere Llonch” a Vilafant (Alt Empordà) per veure com va tirant el centre. De moment hi ha 8 usuaris i estem a l’espera de rebre’n 4 més en poques setmanes. Ja va agafant arrancada –l’entrada de la gent no depèn absolutament de nosaltres- però tot fa pensar que l’any vinent el centre volarà a velocitat de creuer.\nDintre de la parcel·la de MIFAS hi ha una olivera que ja hi surten les olives. La directora m’ha preguntat; “de què en farem?” En Pere ha dit que era una llàstima que no fossin nostres les oliveres que estan al terreny del costat, del veí. Jo l’hi he dit que les oliveres no tenen propietari, perquè viuen més que els seus presumptes amos. És un consol.\nEl quilòmetre 32\nPluja emprenyadora avui diumenge a Amer. Ens ha enganxat baixant i una mica xops hem desmuntat la parada. Esperem que no hi hagi conseqüències reumàtiques a molt curt termini. L’Albert –a la foto- ha fet el cim, arribant al 32, fins el Pont d’en Rius o dit també –per nosaltres- “el pont de la dona que cau”. En arribar-hi s’ha fet tirar una foto del moment, per després enviar-la al meu mòbil en “plan Vendetta” cansat de que jo li faci el mateix cada vegada que passo per aquell punt. El 32 és un quilòmetre molt discutit. Ah, la foto de dalt l'ha feta en Xavi, que pujant és una màquina i la de baix, hi surt l'Albert arribant al 32\nDissabte i tarda de clausura\nEls socialistes de Girona han fet el sisè congrés del seu partit i ens han convidat a assistir a la clausura d’avui dissabte, com a representants d’una de les entitats del tercer sector social –això que es diu ara- i res, a quarts de cinc he anat juntament amb el Pere cap al Palau de Congressos de Girona. Entrant a la sala he pogut escoltar la Marina Geli que és la presidenta del socialistes gironins, i m’ha agradat especialment perquè parla de les comarques senceres, les actuals, les d’ara i de sempre. Ha parlat de la Cerdanya i també de les comarques de muntanya. No puc pas dir que sigui un especial seguidor de la Marina, però he d’admetre que és una dona que políticament té la capacitat que altres polítics en l’exercici del seu càrrec no tenen. Accepta la crítica i l’aprofita per millorar les coses. D’altres conselleres no ho fan; aniria bé que la seguissin, segurament viurien la política més intensament i també s’estalviarien ressentiments que sempre són poc saludables. Després en…\nDe mica en mica i sense preses MIFAS va canviant i millorant la seva imatge corporativa; les samarretes que han fet la gent de la delegació de la Selva n'és un exemple, i que s'estan eixugant a l'estenedor de casa meva i també la rotulació dels vehicles de l'entitat. Poc a poc, ja va sortint.\nNo s'hi val\nPer què ara surt la Consellera Capdevila dient que no té diners per la posta en marxa de la Llei de la Dependència? No ho sabia abans de votar-hi a favor o què? La meva percepció personal és que per amagar el desori organitzatiu intern i la manca de capacitat per tirar la llei endavant, s'estan utilitzant els col•lectius vulnerables –com el nostre- per pressionar el govern central amb la problemàtica del finançament de Catalunya. No sabria què dir, però em penso que no s’hi val. No és just. Posar la gent del nostre sector i altres (gent gran) a peu de carretera és un gest de poca categoria, sincerament. Podria haver-hi alguna altra estratègia? Una mica més elegant, diguem-ne?\nL'Erli i el meu mòbil artrític\nAhir diumenge varen pujar a fer la via verda una colla d’amics de Barcelona, encapçalats per la meva amiga Anna. La resta era gent que no coneixia, tot i que he d’admetre que alguns d’ells i elles feien cara com de ser una mica meus de tota la vida. Són –lògicament- impressions, sempre favorables que sovint em passen quan conec gent nova.\nLa meitat de la tropa va fer la baixada amb handbike i la resta amb bicicletes normals. No hi havia cap diferència, perquè ens estiràvem els uns als altres; gestos de complicitat que a mi m’agraden especialment i que solen funcionar quan hi ha bona sintonia.\nHe de dir que el meu mòbil va caure a mig camí, i l’Erli –a la foto- va passar-hi per sobre. L’artefacte, que ha tingut un recorregut més aviat curt, ha quedat amb un teclat artrític i la pantalla ha tingut un derrame digital greu, tirant a irreversible. El tècnic de Telefónica aquest matí m’ha confessat la gravetat de la situació i m’ha suggerit que m’oblidi d’ell i traspassi el meu afecte a un te…\nEls meus de la Selva\nLa gent de Blanes i Lloret porten la delegació de MIFAS a la Selva. Una colla d’intrèpids, molt pendents de tot allò que és mou en un lloc que ha doblat la població en molt pocs anys. Entre Blanes i Lloret sumen tanta gent com la ciutat de Girona, sense comptar l’estiu que són forces més. En Xavi Terradasestà al capdamunt de la delegació i és l’home que rastreja Lloret de Mar pam a pam, el municipi de la província de Girona que més creix en tots els aspectes.\nAquest cap de setmana la tropa de MIFAS ha participat a la Fira d’entitats que s’ha fet a Blanes, com una més, aportant tot allò que té la nostra gent i que és molt. Sovint convé ensenyar que sent diferents som iguals i que per ser-ho s’ha de pregonar i dir en veu alta cada cop que ens ho deixen fer. El dissabte al vespre va haver-hi un sopar amb tota aquella gent que hi havia participat. Varen convidar-me a ser-hi i ens van retratar. Arran de mar feia fred, però l’ambient era càlid i la companyia esplèndida.\nPer cert, han fet cam…\nL'amiga Sandra Ferrer m'ha deixat uns quants CD's de la Dulce Pontes després de descobrir que n'erem especials admiradors. Entre les peces -totes molt bones- he escoltat la cançó que la Pontes dedica a l'Amalia Rodríguez, la primera dama del fado portuguès. Es diu Amàlia por Amor i l'he trobada a Youtube. No sé, potser en faig un gra massa, però jo m'hi he quedat enganxat. Ja se'm passarà..\ndissabte, d’octubre 04, 2008\nDivendres a la tarda de Pla Estratègic de MIFAS. Déu n’hi do quin sarau! Era com un joc on hi havia 183 peces per anar posant en unes cartolines a la paret, tantes que va fer falta una escala d’aquelles d’estar per casa per arribar a enganxar-les. La directora d’orquestra va ser la Marta de Neòpolis, molt efectiva, contundent i professional. A la foto surt la Pita que mira el president de la casa per veure que hi diu. Em penso que a MIFAS tenim sort amb la gent que ens envolta i a mi m’agrada molt mirar la gent que mira.\nLa volada, tercera part, en vídeo\nTres vídeos de la jornada de vol a vela, a l'aeròdrom de la Cerdanya, gravada amb la càmara d'en Manu. La resta de vídeos estan penjats al canal de youtube de MIFAS. Clicleu el títol d'aquest post, anireu directes al menú de Vídeos.\ndijous, d’octubre 02, 2008\nEl passat dissabte 28 de setembre, la Consellera d'Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila publicava un article al Diari de Girona on parlava de la Llei de la Dependència i els seus processos de participació. Aquesta qüestió no és el que més preocupa a la gent. Jo penjo aquí una petita reflexió, amb la poca esperança -ho admeto- de què la cosa millori o s'hi pugui fer alguna cosa.\nVeiem en el teu article del Diari de Gironadel passat dissabte que fas una explicació del seguiment que la gent del teu Departament fa sobre la qüestió de la dependència i com s’està gestionant actualment. En el teu escrit fas un resum dels processos de participació que existeixen i ens recordes que la Federació ECOMestà present en aquestes taules informatives i consultives. MIFAS, lògicament pertany a la Federació i per tant hi estem representats de forma indirecta.\nQuan MIFAS planteja la seva decepció sobre la Llei de la dependència i la seva aplicació a Catalunya no qüestiona tant els canals de r…


Jaume Santandreu i Sureda: d’octubre 2015\nELS DOLENTS SÓN ELS QUI JUGUEN NET\nMonsenyor Krysztof Olat Charamsa, fins ara curial del Vaticà, com a oficial del Dicasteri de la Fe i professor de la Gregoriana i de l’Ateneu Pontifici, tot proclamant la seva homosexualitat just unes hores abans de començar a Roma el Sínode de la Família, ha aixecat un terbolí mediàtic. La postura i el missatge del jove i esvelt sacerdot polonès, acompanyat del seu company sentimental català, ha despert dins mi una llau de sentiments i de pensaments que voldria compartir amb vosaltres, amics, malgrat sigui d’una forma esquemàtica.\n1.- La sortida de l’armari d’aquest membre de la Cúria vaticana em sembla un acte valent, àdhuc heroic. Monsenyor Charamsa ha pagat com a preu de la seva coherència una carrera brillant i prometedora. Segur que hauria arribat a cardenal. El primer cardenal de la república catalana.\n2.- La seva valentia, un xic provocativa i desafiant, ha estat un bàlsam per als pobres i desgraciats gais marginals com som jo i quatre capellanetxos escainadors que formam el “lobby gall de la misèria”. Als qui vivim exposats a les escopinades de tothom ens dóna coratge la presència d’un cosí “Zumosol” de tan alta categoria.\n3.- En les seves insinuacions, el monsenyor de la Cúria deixa entreveure que les persones de la nostra nissaga, malgrat vagin de “tapades”, són multitud al Vaticà fins de ser el lobby gai el factor determinat de la marxa de l’església universal.\n4.- Al costat de la clamorosa realitat, el meu llibre de “Catedral amb armaris” i la novel·la a punt de sortir a llum, titulada “ Operació Tiara” , tot situant els armaris a Sant Pere de Roma, resulten, eixos dos evangelis meus, simple fum d’estampa. M’ho feia avinent la meva germana monja:”Si ho dius tu ho troben exagerat, mentre que la veritat és mil pics més coent”, I roent!\n5.- La revelació que resulta de les manifestacions de monsenyor Charamsa constitueix una de les acusacions més patètiques contra el sarcasme de la hipocresia de l’església. D’una església que es mostra homòfoba quan molts -moltíssims!- de capellans, canonges, prelats, bisbes, arquebisbes, cardenals i fins i tot papes són uns reprimits i sàdics maricons de la gran mare. Em sent víctima d’un repugnant calfred només d’imaginar-me com el vell doctor de la llei que firma sentències d’extermini contra els valents eclesiàstics que surten de l’armari descansa la seva lasciva mà sobre el genoll del seu esvelt i bell secretari.\n6.- La conclusió que regalimen els actes de valentia com el d’aquest prelat polonès no pot ser més trista i desesperant: “ Dins l’església, els dolents som els qui intentam jugar net”.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 8:04 Cap comentari:


Dues campiones al Molinet que segueixen la tradició colomenca\nPublicat 8 de gener de 2020. 10.32 hores -Webmaster-.\nCada tres / quatre temporades representants del basquetbol colomenc escriuen el seu nom com vencedors del Torneig de minibàsquet de El Molinet.\nEn aquesta edició, amb representació de la ciutat per part del mini “A” del CB Santa Coloma, i de les germanes Alba i Rocio Heredia (a la fotografia), com jugadores del mini “A” del Femení Sant Adrià, han estat aquest últimes les que han arribat al primer lloc en la seva categoria.\nA les adrianenques, les tres victòries li han estat suficients per ser campiones del torneig, ja que van entrar en els quarts de final davant de l’equip vencedor de la fase prèvia que no va ser un altre que el mini “B” també del Femení Sant Adrià.\n"En aquesta edició, amb representació de la ciutat per part del mini “A” del CB Santa Coloma, i de les germanes Alba i Rocio Heredia, com jugadores del mini “A” del Femení Sant Adrià, han estat aquest últimes les que han arribat al primer lloc en la seva categoria.”\nFotografia: Manuel Heredia\nLa victòria per 86 a 36, va emportar a l’equip de les jugadores colomenques a un patit partit de semifinals davant del Basket Almeda, de Cornellà de Llobregat, guanyant per 56 a 54.\nA la final, partit més tranquil davant del Barça CBS “A” per 66 a 49, on en el descans ja guanyaven per 44 a 11.\nPer part masculina, el CB Santa Coloma “A” va guanyar el seu primer partit, en els 16ens. de final davant del CB Grup Barna 1 per 90 a 69 però a la mateixa tarda va ser superat en els vuitens de final per el Maresme 3V 2008 amb el resultat de 79 a 60.\nEl campió del quadre masculí va ser el CB Joventut de Badalona “A” que va superar al FC Barcelona “A” per 83 a 75.


Josep Font i Cierco - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJosep Font i Cierco (Barcelona, 19 de novembre de 1938) és un químic català.\n19 novembre 1938 (81 anys)\nEl 1960 es llicencià en química a la Universitat de Barcelona, on el 1965 es doctorà en Ciències i assolí els premis extraordinaris de llicenciatura i doctorat Ciutat de Barcelona. Del 1966 al 1968, becat per la Fundació Juan March, va realitzar estudis de postgrau sobre els mecanismes de reaccions fotoquímiques a la Universitat d'Alberta a Edmonton (Canadà). El 1969 retornà a Barcelona i s'incorporà al CSIC com a col·laborador numerari fins al 1971 que passà a investigador numerari. Entre 1974-76 fou professor agregat numerari de la Universitat Autònoma de Barcelona, (UAB). El 1976 fou nomenat catedràtic de la Facultat de Farmàcia de la Universitat de Granada i poc després de química orgànica de la Universitat Autònoma de Barcelona. De 1978 a 1982 i de 1990 a 1994 fou vicerector de recerca i afers acadèmics de la UAB, i de 1983 a 1987 fou degà de la Facultat de Ciències de la UAB. De 1995 a 1997 fou Director General d'Universitats del Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya. També va ser secretari del Departament de Química de la Fundació Juan March i conseller general de la Caixa de Barcelona en representació de la UAB. Des de 2009 és Síndic de Greuges de la UAB. També forma part de la Comissió Catalana de Coordinació de l'Any Internacional de la Química 2011.\nVa treballar inicialment en la detecció d'intermedis de reacció i va introduir la metodologia fotoquímica a Espanya. El seu àmbit de recerca és la síntesi estereoselectiva i la fotoquímica sintètica, així com la síntesi en fase sòlida dels polímers solubles funcionalitzats; també ha fet estudis exhaustius de la química de les [alfa], [beta]-butenolides, de les feromones, alcaloides, ciclohexans polifuncionalitzats, dels carbohidrats i de les molècules amb simetria C2.\nEl 1998 ingressà a la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona i va rebre la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic de la Generalitat de Catalunya i el 2003 va rebre la Medalla del Instituto de Bio-orgánica Antonio González del Cabildo Insular de Tenerife.\nQuímica de los estados excitados (1973)\nAspectes químics en l'aprofitament de l'energia solar (1981)\nSíntesis estereoselectives en Química Orgànica i l'origen de l'homoquiralitat (1998)\nÚs de molècules quirals amb Simetria C2 en Síntesi Orgànica (2002)\n↑ Josep Font és el nou síndic de greuges de la UAB al web de l'UAB, 23 de març de 2009\n↑ Any Internacional de la Química al bloc de l'IEC\nCurrículum al web de l'ANECA\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Josep_Font_i_Cierco&oldid=24096622»\nDarrera modificació: 14 jul 2020 a les 22:53


Youngstown (Pennsilvània) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n40° 16′ 51″ N, 79° 21′ 56″ O / 40.2808°N,79.3656°O / 40.2808; -79.3656\n400 hab. (2000)\nYoungstown és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia una població de 400 habitants.\nSegons el cens del 2000, Youngstown tenia 400 habitants, 177 habitatges, i 98 famílies. La densitat de població era de 1.544,4 habitants per km².\nDels 177 habitatges en un 24,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,7% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 44,6% no eren unitats familiars. En el 37,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 31.029$ i la renda mediana per família de 34.167$. Els homes tenien una renda mediana de 26.964$ mentre que les dones 22.188$. La renda per capita de la població era de 14.677$. Entorn del 16,1% de les famílies i el 20,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nMcChesneytown-Loyalhanna (4 km)\nLatrobe (4 km)\nLigonier (12 km)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Youngstown_(Pennsilvània)&oldid=19042652»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 oct 2017 a les 22:58.


Com tenir presència als mitjans de comunicació? Notes de premsa i molt més! | laiabenaigesmonne\nExperta en Comunicació, coworking i continguts\ndt., 18 de gen.\nCom tenir presència als mitjans de comunicació? Notes de premsa i molt més!\nCom redactar notes i dossiers de premsa, com i quan convocar als mitjans de comunicació, estratègies per generar notícia, com ens adaptem a les rutines dels periodistes, nous formats digitals...\n18 de gen., 18:00 – 20:00\nValls, 43800 Valls, Tarragona, España\nCom fer que el teu negoci o entitat sigui d’interès pels mitjans de comunicació i, per tant, publiquin una notícia al respecte? Com aconseguir que pensin en tu quan necessitin una declaració, un article d’opinió o una notícia? En aquest taller parlarem de mitjans de comunicació, de com construir relacions on totes dues bandes hi guanyeu, de com adaptar-nos a les seves rutines periodístiques, de com redactar bones notes de premsa, així com dels passos i les claus per organitzar una roda de premsa i convocar als periodistes per propiciar la seva assistència. Però també parlarem de tu com a mitjà generador de contingut d’interès i font d’informació rellevant. Un taller pràctic que t’aportarà guies, estratègies i eines per posicionar, augmentar i diversificar la presència de la teva marca.\n2 hores de formació\n1 plantilla per redactar notes de premsa\n1 plantilla per redactar convocatòries de premsa\nLaia Benaiges. Llicenciada en Publicitat i Relacions Públiques (UB). Màster en Comunicació Política i Institucional (UAB) Postgrau en SEO i Social Media per a comunicadors (UPF) i Especialització en Narrativa (Laboratori de Lletres). És la fundadora del coworking Espai La Magrana i treballa en el món de la comunicació creativa i corporativa per a empreses i institucions com la Federació d’Empresaris d’Hostaleria de la Província de Tarragona, l’Hotel Hostal Sport, el Festival TarracoViva o el Festival Vadefoodies, entre altres.\nParlarem de conceptes clau, sabrem si totes les marques poden ser notíciables (ja t’avanço que sí) i tindrem clar quin benefici ens aportarà a nosaltres i a ells aquesta relació mútua que després d’aquest curs començaràs a generar!\nMitjans genèrics, especialitzats, agències… Coneixerem els tipus de mitjans a qui dirigir-nos, com arribar-hi i com construir una bona base de dades\nLes rutines periodístiques\nTimmings, necessitats, rols… Coneix-los per a que sigui més fàcil relacionar-t’hi\nLa nota de premsa. La mare dels ous\nQuè és i per a què serveix? Format, estructura i continguts. Com redactar-la per a que generi notícia. Com enviar-la i fer-ne seguimen. Consells i errors que us recomano seguir i evitar.\nLa nota de premsa. Nous formats i narratives\nCom redactar una nota de premsa atractiva que faciliti la vida al periodista. Potser no només es tracta de redactar, sinó que hem de començar a grabar i enregistrar…\nPresencial o digital? Formats i canals. Com organitzar-la i fer una convocatòria perquè els mitjans hi assistèixin. Farem quatre pinzellades de protocol i sabrem què fer un cop hagi finalitzat la sessió perquè els mitjans que no hi han assistit disposin de tota la informació necessària.\nEls mitjans també som nosaltres\nLa web, el blog, les newsletters, les xarxes socials… són una part fonamental de la nostra comunicació corporativa. Si habitualment generem informació noticiable i automatitzem el seu enviament, matarem "dos pájaros de un tiro": Generarem contingut propi i farem que els mitjans hi arribin fàcilment.\nCasos pràctics i preguntes\nSi el temps no se’ns menja, repassarem alguns casos pràctics d’empreses i entitats com les vostres i donarem espai a possibles preguntes.\n*45€ si treballes a La Magrana


Coses de pac » Arxiu del blog » Setmana de la pantomima sostenible\nPau Beneit ha comentat:\ndimarts 15 de setembre de 2009 a les 8:09\nL’altre dia vaig passar per l’avinguda del Cid precisament pensant con viu la gent en eixe “carrer”, la veritat es que es una autopista dins la ciutat, un riu d’asfalt, que no permet creuar-lo a peu. Cal buscar els seus ponts peatonals per poder creuar-lo amb la dificultat que suposa, però sempre pots cridar un taxi per passar a l’altra vorera.\nEnric Martí ha comentat:\ndimarts 15 de setembre de 2009 a les 8:59\nGent tant concienciada com tú en conec molt poqueta. Si de cas també una tal Consol que també va a la feina amb bici. Sembla que sigau família i tot. Les administracions tenen gran part de la culpa de no concienciar al ciutadà en l’ús de la bici. Però, i el ciutadà ? no cregueu que també te la seua responsabilitat ?. Jo estic cansat de veure actes incívics de moltíssima gent, inclús en temes que les administracions sí que han actuat correctament.\nBayolet ha comentat:\ndimarts 15 de setembre de 2009 a les 15:03\nTotalment d’acord amb l’odissea que suposa eixe curtet tram de carretera. Una vegada estiguí a punt d’ésser atropellada, i encara que aleshores anava de vianant, li agarrí por. La meu opció per salvar la vida ha sigut anar en bus amb la Toneta (que es plegable) fins a la primera parada a l’altra banda i una vegada allà moure’m en ella. L’inconvenient és l’euro amb vint que he de pagar, però m’ho prenc com el meu segur de vida.\nLUIS BONAFE ha comentat:\ndijous 17 de setembre de 2009 a les 11:35\nLo que escribes es completamente cierto. Yo utilizo la bicicleta diariamente para ir desde donde resido (Av del Cid), hasta Alaquàs, y el tramo “suicida” es el puente de Xirivella.\nSetmana de la Mobilitat Sostenible « In wrong place ha comentat:\ndijous 17 de setembre de 2009 a les 15:45\n[…] cosa d’uns dies Paco comentava al seu blog les dificultats que té per arribar viu a treballar, ja que ell és una […]\ndivendres 18 de setembre de 2009 a les 18:26\nA mi m’agrada molt anar a la feina en bici i encara que està a 10 minuts a vegades m’emporte algun que altre esglai. Mai faria el que tu fas (pel perill que comporta) i pense que t’arrisques massa per defensar un model de vida. Sí ja se que ser coherent a vegades és dur…\nRespecte que els polítics no utilitzen de manera habitual el transport públic, per desgràcia es així, però també, per desgràcia, com la majoria dels no-polítics.


Gîtes de la Barnerie Juèsa França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 129 allotjaments a Juèsa.\n170, Montee de la Barnerie, 170, Montee De La Barnerie, Saint-Alban-Auriolles, Juèsa, França, 07120 - Veure al mapa\nMés informació sobre Gîtes de la Barnerie\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Auriolles, Gîtes de la Barnerie és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nGîtes de la Barnerie ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen biblioteca.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, reproductor de DVD/CD, nevera per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com piscina exterior, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Gîtes de la Barnerie és una selecció idònia per a la vostra estada a Auriolles.\nCal que informeu Gîtes de la Barnerie de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 305 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nTots els tipus de viatgers (157)Parelles (119)Viatgers en solitari (10)Famílies amb infants petits (11)Famílies amb infants grans (1)Grups (17)


Pasta farcida d’espinacs i ricotta amb salsa de tomata i all | Tramussos d'Àfrica\nPasta farcida d’espinacs i ricotta amb salsa de tomata i all\nSer guionista d’un programa de ràdio de vesprada vol dir, entre moltes d’altres coses, que no hi ha temps per dinar fora de la feina = és obligat menjar de tupper. Per ser correctes hauria de dir ‘carmanyola’ però a mi m’agrada moltíssim més dir de ‘tupper’, pronunciat ‘tàper’. Fa uns anys, amb quatre companyes de feina, vam proposar-nos intentar tirar endavant una idea pràctica, però que requeria molt compromís: cada dia de la setmana cuinaria una, però ho faria per cinc. Al principi ningú va confiar en nosaltres: ‘això ho fareu dos dies!’, ‘però menjar per cinc pesa molt, en un tupper!’, ‘ui, no durareu ni una setmana…’. Jo ja he perdut el compte. Se que vam començar un mes de novembre, però no se si ara ha fet tres o quatre anys. Ara bé, us asseguro que és la millor iniciativa de grup que s’ha portat a terme a la ràdio, amb diferència.\nFa temps que amb les meues companyes volíem escriure un bloc, per explicar les nostres ‘receptes de tupper’, però aquesta part de l’operatiu, mai s’ha arribat a materialitzar. Aprofitant l’avinentesa que tinc el meu bloc de menjars, he decidit fer un apartat amb les meues receptes carmanyoleres. Aviso que la majoria de dies seran plats no senzills, sinó senzillíssims. No els explico aquí per que els aprengueu a fer vosaltres (que segurament són tan fàcils que ja en sabeu) sinó simplement perquè potser podeu agafar alguna idea pels vostres propis àpats de tupper.\nPer demà dimecres he preparat a les meues companyes…\nPasta farcida d’espinacs i ricotta amb salsa de tomata i all.\n500 gr. de pasta fresca farcida (sempre millor si fem servir bones marques, ja que mengem de tupper, mengem de qualitat!), oli, alls, un pot de tomates senceres en conserva (intenteu que siguen de bona qualitat, tipus marca ‘Rosara’ o ‘Ferrer’), sal, sucre, orenga.\nBulliu la pasta fresca (aquesta és d’espinacs i ricotta però podeu triar la varietat que més us agrade) el temps exacte que pose a la bossa i reserveu (cada marca de pasta té un tipus de gra, i per tant, heu de seguir les recomanacions que vos apunten, és important). Truc per que els raviolis o tortellinis no queden enganxats com una pilota de bàsquet: una vegada bullits, els escorreu, els passeu per aigua freda (això està prohibit en casos normals, però com que ho menjarem al dia següent, re-escalfat, és important que no quede una pasterada massa cuita) i hi afegiu un raig d’oli d’oliva. Ho remeneu, i no quedarà enganxat!!\nPer fer la salsa: talleu quatre alls a talls fins, i daureu amb un bon raig d’ oli d’oliva verge en una paella. Esteu alerta que no es cremen els alls: alls cremats és igual a ‘tot el plat fa gust a all cremat’. Amb uns minutets n’hi haurà prou! A continuació, afegiu les tomates tallades a trossets petits (amb ganivet i forquilla, si són en conserva). Poseu-hi sal i sucre (per treure l’acidesa). Deixeu fer xup-xup una estoneta (uns 7 o 8 minuts), i abans d’apagar el foc, afegiu-hi orenga (si pot ser casolà, d’hort propi vostre, d’amics o familiars, millor, perquè tindrà 1000 milions de vegades més gust).\nAfegiu la salsa a la pasta, i deixeu reposar. En aquest punt, la pasta queda més o menys així… (l’he acabada de preparar ara)\nL’endemà ho podeu col·locar al tupper. Si no fa molta calor a casa, deixeu-ho fora de la nevera. Així hi ha menys possibilitats que s’apegue.\nUna vegada transportat a la feina, ho servirem amb plats i li posarem formatge ratllat al damunt (pel meu gust els millors són l’emmental o el parmesà si NO és en pols o de mala qualitat, ja que si és parmesà dolent queden grumolls estranys en la barreja final). Escalfem al micro i… llestos!\nI recordeu: en un tupper hi pot haver un dinar infame o un dinar deliciós, només depèn de vosaltres.\n5 responses to “Pasta farcida d’espinacs i ricotta amb salsa de tomata i all”\nana maría torra says : 31 gener 2012 a les 7:54 pm\nCaray! Quina idea més bona! M’ha recordat el què fèia jo quan tenía els nanos petits i no volía deixar-los a dinar a l’escola. Ens repartíem amb altres mares i en teníem a 4 o 5 dinant cada día a una casa (que sempre era millor que la cantina de l’escola) 🙂\nL'hora del tupper says : 2 febrer 2012 a les 10:30 am\nQuè bona idea aquesta de fer un@ el dinar per company@s de feina de manera rotatòria…..!!! Jo no crec que l’arribi a materialitzar, però quan estaven en l’altre edifici de la meva feina si que feiem el dinar per vàris al moment (llavors teniem fogons….). El que si que hem fet és portar un postre per tots cada dilluns. Seguiré amb interès la teva cuina de carmanyola o tupper (a mi també m’agrada més) perquè les idees sempre són bones i d’agraïr. Jo si que he fet el blog amb les receptes de tupper.\ntramussosdafrica says : 2 febrer 2012 a les 1:32 pm\nOstres, gràcies per respondre, et seguiré!\nMontse says : 14 febrer 2012 a les 2:00 pm\nAixò del club del tupper és un fenomen! genial!! M’agrada molt!!!\nPETONS I ENDAVANT! que això està molt bé Rous!!\ntramussosdafrica says : 14 febrer 2012 a les 3:38 pm\nMerci, Montse! Gràcies MIL!


7.2 – EL CARGOL POMA I L’ENTRAMAT INSTITUCIONAL AGRARI | NotICEA\n—7.2 – EL CARGOL POMA I L’ENTRAMAT INSTITUCIONAL AGRARI\n7.2 – EL CARGOL POMA I L’ENTRAMAT INSTITUCIONAL AGRARI\nEl cargol poma i l’ entramat institucional agrari\nLa secció de Protecció Vegetal i Seguretat Alimentaria del ICEA va organitzar una jornada el 15 d’abril de 2015 sobre el cargol poma. Del tema sabia molt poc, però vaig trobar les presentacions tant interessants que vull fer arribar els interrogants que em van sorgir arran de la jornada, especialment als socis de la secció d’Estudis Rurals de la qual formo part. En dos hores varen poder conèixer el tema des de la visió de la recerca biològica a la universitat, els diferents serveis de la Generalitat, la Comunitat de regants, la empresa Ingenieria Analitica i des de la vocació de persones que són avui els grans coneixedors del tema a Catalunya.\nEl cargol poma es una espècie invasora que es va detectar al Delta de l’Ebre al 2009. És originaria d’Amèrica llatina a on gracies als cocodrils el seu avanç estava tradicionalment controlat. Es va estendre a Àsia. A Europa l’ únic punt detectat fins avui dia és a Catalunya. El cargol poma té conseqüències catastròfiques en el conreu de l’arròs, ja que mata la planta. L’arròs com sabem és la base de la dieta alimentaria d’una part de la població mundial. A alguns països molt afectats per aquest cargol la producció d’arròs ha disminuït sensiblement com és el cas d’Equador i en altres com el Japó la superfície colonitzada ha avançat molt ràpidament. Però el cargol poma no solament acaba amb l’arròs sinó que impacta en la totalitat del ecosistema tenint uns efectes nocius en el medi ambient.\nÉs un cargol vistós i molt possiblement va arribar a Espanya de forma imprudent com una espècie més per mascota d’ aquari. Des de que es va detectar a l’Aldea, les hectàrees afectades s’han anat incrementant essent de 576 ha al 2010, 847 ha al 2011, 1.576 al 2012 , 2.300 al 2013 i 1600ha al 2014.\nEn tres anys ha recorregut cinc kilòmetres riu Ebre amunt i hi ha alt risc de la seva expansió en molts canals de rec si puja uns kilòmetres més, infectant aleshores la quasi totalitat del Delta. Europa està molt interessada que el focus català es controli i no es propagui.\nDos vies d’ intervenció s’estan aplicant. Les primeres s’orienten a eradicar la plaga, les segones a controlar-la. L’eradicació és pertinent en les etapes més incipients i per els nous focus. L’actuació és més dràstica. La mesura més espectacular que s’ha aplicat per l’eradicació es inundar els camps infectats amb aigua de mar, deixar-la durant uns dies i posteriorment reomplir amb aigua dolça. És una solució molt qüestionada actualment i que només es apropiada per realitzar una vegada. Encara que sigui un bany conjuntural d’aigua salada sembla que té impacte sobre la salinització amb la corresponent pèrdua de collita i qualitat de l’arròs. El protagonisme de l’Administració pública en les mesures d’eradicació és crucial.\nLes mesures per el control son més variades i s’està treballant amb una multitud d’elles. Destaca per la seva eficàcia eixugar el terreny i practicar el guaret fins a aconseguir que el cargols morin de gana. També cal citar l’ús de saponines que si bé han tingut resultats positius son desiguals i no permeten la total eradicació de la plaga. Els agricultors tenen un paper fonamental en el control dia a dia.\nPerò, qui esta assumint la factura de la plaga del cargol poma? Com interactuen les mesures de política agrària comú? Com contribueix la Unió europea a fer front a una catàstrofe d’aquesta magnitud?\nAlguns elements apuntats a la sessió donen resposta molt parcial a aquestes preguntes. Del que vaig entendre a les exposicions, la factura de despeses directes per controlar la plaga es situa en un mínim de 2 milions d’euros anys , sense considerar els mitjans en personal desplegats per les administracions publiques i col·lectius afectats\nLa Generalitat de Catalunya és i ha estat al davant d’una crisi que potser en un primer moment es va considerar més fàcil d’eradicar del que ha resultat. Tot el cost de les solucions que s’han anat experimentant han recaigut fonamentalment en aquesta institució. El tractament amb aigua de mar ha costat entre 200 i 400 euros/ha. i aquesta solució resulta cada vegada més cara a mida que cal bombardejar aigua a més altura i la distancia al mar creix. El tractament amb saponines entre 150 i 200 euros ha. Aquest cost en els anys més recents es comparteix amb els agricultors.\nLa Comunitat de regants del marge esquerra que es l’ afectada per la plaga diu gastar uns 80.000 euros a l’any per controlar la plaga netejant canals.\nEl cost de la recerca aplicada sobre l’ús de les saponines sembla ser assumit per l’empresa que esta apostant per aquesta solució.\nPel que conec a nivell europeu el cargol poma no ha estat acceptat ni en el marc d’un projecte LIFE ( que es va desestimar ja que es va considerar que no complia amb el plantejament), ni com una mesura especifica del actual PDR, si bé s´està plantejant en el PDR del nou període. Igualment cal assenyalar que els agricultors que eixuguen les parcel·les per controlar la plaga perden els ajuts agro-ambientals que són de 54 euros per ha., es a dir els agricultors que lluiten per controlar una plaga que és un desastre ecològic queden expulsats dels beneficis agroambientals de la PAC.\nPer als agricultors a part de la pèrdua o reducció de la collita, cal considerar el temps que estan dedicant a controlar l’avanç de la plaga i a provar petites solucions, els danys que sobre les seves superfícies produeixen les solucions que s’experimenten i la pèrdua de valor dels terrenys.\nEn la gestió del riu Ebre sembla que la diversitat de entre la Confederació Hidrogràfica de l’ Ebre, el Ministeri, Costas, Capitania Marítima i la Generalitat en el que fa referència al Delta no ajuda a una col·laboració àgil.\nPer la UE i el MAGRAMA, la gran preocupació és evitar la propagació de la plaga, però avui per avui la plaga del cargol poma no és una preocupació fonamental ja que no hi ha alarma social. Però, i si el cargol poma fos font de meningitis, com és va apuntar en la jornada…..\nEn resum, fora de gran interès fer un estudi sobre com s’afronta una plaga com la del cargol poma en el marc de les institucions agràries i de les seves politiques i com responen els instruments financers dels que és disposa actualment en el marc de la política agrària.\nPublicat dins de 7.2 - EL CARGOL POMA I L'ENTRAMAT INSTITUCIONAL AGRARI | Envia un comentari


Ciutadans responsabilitza Torrent del bloqueig al Parlament | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nCiutadans responsabilitza Torrent del bloqueig al Parlament\nCatalunya en Comú-Podem plantejarà als altres grups que es faci un ple que analitzi el moment polític a Catalunya\nBarcelona 13 FEB 2018 - 17:25\tCET\nLa líder de Ciutadans, Inés Arrimadas, aquest dimarts al Parlament. Massimiliano Minocri\nLa discussió entre Junts per Catalunya i Esquerra Republicana per desencallar el futur de Carles Puigdemont com a president de la Generalitat manté en suspens el futur de la legislatura. Per aquest motiu els grups de l'oposició han expressat aquest dimarts la seva preocupació per la paràlisi de la Cambra. Tots els partits insisteixen en la necessitat de tancar ja un acord de Govern, però les fórmules que proposen són diferents. Ciutadans, el grup amb més escons al Parlament, ha culpat el president del Parlament, Roger Torrent, de la situació i l'ha instat a "ser valent" i a dir a l'expresident que no el poden investir. Els comuns proposaran un ple de política general per debatre la situació política. El PSC, per la seva banda, vol que Torrent obri una ronda de contactes perquè eventualment comenci a córrer el rellotge d'unes noves eleccions.\n"L'informe dels lletrats ho deixa clar: el Parlament seguirà paralitzat i no tornarem a parlar ni d'educació ni de sanitat fins que Torrent desbloquegi la situació. Si ell diu que no pot, nosaltres buscarem una alternativa", ha assegurat el portaveu de la formació taronja, Carlos Carrizosa. No obstant això, Ciutadans, la formació que té més escons, descarta plantejar un debat d'investidura amb Inés Arrimadas com a candidata. "L'aritmètica és la que és", s'ha justificat Carrizosa.\nEs tracta d'una idea en la qual el PP ha insistit en repetides ocasions, en considerar que Ciutadans hauria de fer un exercici de responsabilitat en ser la força més votada. El diputat popular Alejandro Fernández ha considerat que cal enviar un missatge que "el constitucionalisme s'està movent". "Ciutadans s'hauria de sotmetre al debat, tot i saber que les possibilitats són mínimes. Així traslladaríem a la societat un missatge molt important: que hi ha una alternativa. Però cal construir-la", ha explicat Fernández.\nEn la legislatura passada, Ciutadans va plantejar fer una moció de censura malgrat que tampoc tenia els vots necessaris. Carrizosa ha assegurat que ara la situació és diferent i que l'únic efecte que tindria un debat d'investidura sense tenir assegurats els suports seria "unir l'independentisme perquè voti en contra i solucionar-los la paràlisi". La celebració del debat, no obstant això, faria córrer el rellotge per convocar unes noves eleccions.\nEl PSC ha insistit en la seva proposta que Torrent comenci una nova ronda de contactes per trobar un candidat alternatiu. "És evident que amb Puigdemont no podrem tenir una candidatura efectiva”, ha assegurat la portaveu, Eva Granados. Els socialistes també han criticat la proposta d'un ple alternatiu, formulada pels comuns. "El que necessitem és una sessió d'investidura".\n"El Parlament no pot estar externalitzat en cap lloc ni comandat per Soraya Sáenz de Santamaría. La sortida al bloqueig actual o és participada, pública i transparent o té dèficits democràtics", ha assegurat la portaveu dels comuns, Elisenda Alamany.


En poques setmanes s'inaugurarà el mal anomenat projecte d'interconnexió per als vianants i ciclistes de la plaça de l'Hipòdrom\nper Aldo Ciprián Portaveu del Grup Municipal de C’s Sant Cugat 10 de setembre de 2019\nEn poques setmanes s'inaugurarà el mal anomenat projecte d'interconnexió per als vianants i ciclistes de la plaça de l'Hipòdrom que té com a finalitat unir a peu o amb bicicleta el nostre municipi i Rubí; així se'ns va vendre inicialment el projecte des del PDeCAT que, després, va ser comprat per la totalitat de partits de l'oposició menys el que represento, Cs St. Cugat.\nQualsevol que conegui la zona sap que ja existeixen dues "vies verdes" actives que passen per Can Mates i per Volpelleres i que uneixen el centre de la ciutat amb la plaça de l'Eroski (ara Carrefour). També hauria de conèixer que creuar a peu sota el pont de l'autopista en direcció a la veïna Rubí, no ja amb bicicleta, és jugar-se la vida vista la nul·la voluntat de posar ordre ni il·luminació a aquesta zona de Sant Cugat, menystinguda per l'antic i el nou equip de govern.\nFinalment, tampoc fa falta ser enginyer per a saber que la presència de 4 nous semàfors en la plaça, on abans no hi havia cap, alentirà dràsticament el pas dels vehicles en la seva sortida i accés pels túnels o des de Rubí.\nTotes les proves que s'han fet fins al moment, en cap de setmana, han provocat un caos circulatori important amb cues d'automòbils que, en la direcció provinent de Rubí, arribaven fins a la rodalia del centre comercial.\nEn fi, espera el millor i prepara't per al pitjor que, el dilluns, comencen els col·legis.