El temps a Palamós: d’agost 2009\nAquest divendres al migdia es podia veure des de Palamós, el creixement de grans cúmuls mirant cap a l'oest, a la comarca del Gironès, els quals anaven evolucionant ràpidament i es convertien en cúmulus congestus i cumulunimbus.\nAquestes nuvolades deixaven caure alguns ruixats, com són els 14 mm recollits a Girona o el litre recollit a Cassà de la Selva.\nCom a curiositat, aquests potents cúmuls tenien un complement annex que encara no havia conseguit fotografiar, es tracta del "pileus"., en aquest cas, tot i trobar-se entre 20/40 km de distància de Palamós ho vaig poder fotografiar.\nUn "pileus"(en llatí vol dir barret o casc) segons definició de la wikipedia és:\n"Un petit núvol horitzontal que pot aparèixer a la part superior d'un cúmulus o d'un cumulonimbus, donant l'aparença de portar una caputxa. Els pileus tendeixen a canviar de forma ràpidament. Aquests canvis es produeixen per l'acció de l'aire humit a baixes alçades, fent que aquest arribi al punt de rosada, ple de grans gotes en suspensió. Acostumen a ser indicadors de futur mal temps. Un pileus situat a la part alta d'un cúmulus sovint indica que aviat es transformarà en un cumulonimbus, amb un espectacular increment de la massa del núvol original.\nEls núvols que van juntament amb un pileus se'ls acostuma a afegir el sufix "pileus" o "amb pileus". Per exemple, un cumulonimbus amb un pileus al damunt se'l pot perfectament anomenar com a "cumulonimbus amb pileus".\nTot seguit podreu veure un parell més de fotografies d'aquest pileus.\nCom es pot observar té l'aparença d'un petit núvol lenticular enganxat al cim del Cumulus:\nAcumulacions de posidònia oceànica arrencada pels temporals. Fotografia realitzada per jo mateix en una platja de Sicília.\nFa pocs dies l'entitat Salvem el Crit-Aritjol, en un article aparegut al Diari de Girona, denunciava la manca de protecció real dels prats de posidònia oceànica.\nSobretot es feia émfasi en l'ancoratge massificat d'embarcacions sense control a sobre de nombrosos prats de posidònia, amb l'efecte negatiu sobre aquests indrets que aquesta acció representava.\nÉs fàcil d'observar com des d'algunes cales, abans podies observar el mar blau amb tota la seva bellesa, actualment degut a la massificació d'embarcacions, molts cops només veus una gran extensió de taques blanques, donant la impressió que l'instal.lació d'un semàfor al mig del mar no seria mala idea.\nAl següent enllaç trobareu la denúncia que Salvem el Crit-Aritjol fa d'aquesta situació:\nPosidònia oceànica. Font:http://es.wikipedia.org/wiki/Posidonia_oceanica\nUna altre entitat que intenta preservar els prats de posidònia oceànica, és la fundació CRAM, la qual de l'any 2002 al 2007 va ser l'encarregada de dur a terme el control i seguiment de les praderies, per ordre de la DGPAM del Departament d'Agricultura, Alimentació i Acció Rural de la Generalitat de Catalunya. Per fer aquest seguiment, es van crear 41 punts de mostreig al litoral català.\nPalamós té tres punts de control, un es troba situat al mig de la badia, un a prop del Port i l'altre a la zona de la Cala dels Pots.\nAl següent vídeo, molt divulgatiu, veureu un bona explicació sobre els prats de posidònia oceànica, l'important funció que desenvolupen i l'estat en què es troba als tres punts de mostreig palamosins:\nPer més informació sobre aquestes activitats us deixo el següent enllaç de la Fundació CRAM:\nmàxima d'ahir 29.6 ºC\nmínima d'avui 20.4 ºC\ncel encalitjat, amb algun núvol baix 1/8\nEtiquetes de comentaris: Mar, Medi ambient, Plantes, Vídeos\nFoto d'aquesta tarda on s'observen cirrus i núvols baixos, indicatiu del canvi de temps.\nTot i la indecisió que encara mantenen alguns models, sembla que aquest proper dimarts a Palamós, vindrà marcat pel pas d'un front suficientment actiu com per portar-nos algun ruixat i una lleugera baixada de les temperatures.\nLa jornada començarà amb abundants núvols baixos i vent de llevant d'uns 10 nusos, que podria alterar l'estat de la mar, amb àrees de maror., sobretot caldrà parar atenció a la platja de la Fosca, on el corrent i l'onatge pot fer molt perillós el bany.\nModel WAM ., observeu els vents de llevant que tindrem.\nLa pluja podria fer acte de presència a primera hora de la tarda, en forma d'algun ruixat de curta durada, però de forta intensitat.\nModel GFS de precipitacions, on es veu que aquestes ens poden afectar.\nEls vents de llevant ens acompanyaran fins a la tarda, on ràpidament el vent giraria a gregal d'uns 20 nusos i faria baixar el grau d'humitat i també la temperatura, al mateix temps que disminuiria la probabilitat de precipitacions.\nModel WAM ., observeu el gir dels vents a gregal a la tarda.\nDimecres a la tarda es preveu que encara es mantingui l'inestabilitat en forma de ruixats a l'interior de la província.\nIndependentment del que passi demà, serà interessant poder veure el butlletí climàtic del mes d'agost, de ben segur que les anomalies pel que fa a temperatures elevades i la falta de precipitacions a la nostra zona i en altres punts del país seran més que destacables.\nmàxima de 31.2 ºC\nFa poc vaig poder tornar a Beget, un indret meravellós on feia molts anys que no hi estava. Per sort, vaig tenir l'agradable sorpresa que es conservava tal i com era, talment com si no haguéssin passat els anys.\nA Beget si pot arribar per la carretera que va de Camprodon fins a Molló o bé per la nova carretera que surt d'Oix (Garrotxa). Cal dir que aquestes carreteres són molt estretes i sinuoses, no aptes per a gent propensa al mareig., la recompensa que hi trobem al final fa oblidar tots els revolts passats.\nBeget es troba situat en una bonica vall, a 541 m d'alçada i envoltat d'esplendorosos boscos, el municipi fóu annexionat a Camprodon a l'any 1969.\nTot i pertànyer administrativament al Ripollès, geogràficament pertany a l'Alta Garrotxa., el seu terme municipal abraça la vall de Salarsa, Rocabruna i la Serra de Bestracà.\nEl poble és un punt de partida o de pas de nombroses rutes a peu, que ens portaran a llocs d'una gran bellesa natural i si ens volem banyar res millor que les populars gorgues de Beget.\nUn altre tret característic d'aquesta població són les típiques balconades de fusta de les seves cases que podem veure a la següent imatge:\nAl passejar pels seus carrers empedrats, podrem veure tota l'estona un bonic riu, el qual és atravessat per un parell de ponts com el que podem veure a la foto:\nL'edificació més representativa de Beget és la seva església romànica (sg.XII), dedicada a Sant Cristòfol, la qual presideix tot el poble., es tracta d'un dels millors temples romànics que podem trobar al país, tant per la seva arquitectura, pel seu estat de conservació, com pels elements que hi podem trobar a l'interior, tals com la famosa majestat, una pica baptismal romànica, un retaule gòtic d'alabastre del taller de Sant Joan de les Abadesses, que representa diverses escenes del cicle nadalenc i de la vida de la Verge, la imatge gòtica de la Mare de Déu de la Salut (segle XIV), a més d'un conjunt de retaules barrocs.\nTots aquest elements van ser salvats de la destrucció irracional de la Guerra Civil, gràcies als veïns de la població que oposaren ressistència a la seva destrucció.\nLa seva torre campanar amb 22 m d'alçada i quatre pisos diferenciats, és d'una gran bellesa, refermada pels bonics capitells esculturats amb motius animals i vegetals, que hi han als seus finestrals.\nLa famosa Majestat de Beget, venerada a l'interior de l'església, és una de les talles romàniques més importants del país, no només per la seva gran qualitat artística i excel.lent estat de conservació, sinó perqué és de les poques que es troba al seu lloc original, cal recordar que la majoria de talles romàniques d'aquest tipus es troben en museus.\nOriginàriament la Majestat estava en un convent de monges situat al cim del Bestracà. Un dia les monges van ofendre la Majestat i aquesta va decidir marxar del convent. Un matí la varen trobar a la porta de l'ermita del Remei, però des d'allà, la Majestat encara podia veure el convent de Bestracà i va tornar a marxar fins arribar al riu de Beget. Un traginer de Beget que passava per allí, la va trobar i va decidir carregar-la sobre el seu burro i tornar-la a Bestracà.\nFoto del retaule de l'altar major, amb la famosa talla romànica del Crist en majestat a la part inferior. Sant Cristòfol el podem veure a la part superior.\nEtiquetes de comentaris: Fotos, Llegendes, Paisatges, Patrimoni històric\nEn l'anterior article, vaig fer esment al punt de rosada.\nEl punt de rosada, és la temperatura a la qual ha de baixar una massa d'aire perquè la humitat relativa arribi al 100%, és a dir, perquè aquesta massa d'aire quedi saturada.\nEl poder que té l'aire de contenir vapor d'aigua no és constant, sinó que depèn de la temperatura. Com més calent és l'aire, més quantitat de vapor d'aigua pot contenir. Si una massa d'aire a una determinada temperatura té, per exemple, la meitat del vapor d'aigua que pot contenir a aquesta temperatura, podem dir que la humitat relativa és del 50%. Si ara baixem progressivament la temperatura d'aquest aire, la quantitat de vapor d'aigua que podrà contenir serà cada vegada menor, i per tant la humitat relativa puja. Quan la humitat relativa arriba al 100%, la temperatura de l'aire coincideix amb el punt de rosada. Es parla de "punt de rosada" a la temperatura en la que, si es manté l'actual nivell d'aigua en aire, la humitat passaria a ser d'un 100% i, per tant, provocaria rosada (o boira, o plugims) per eliminació de l'aigua sobrant.\nPer calcular el punt de rosada es pot utilitzar la següent fòrmula:\nPr = Punt de rosada\nT = Temperatura en graus Celsius\nH = Humitat relativa\nmínima de 20.4 ºC\nEn segon pla, bancs de boira a la zona de Platja d'Aro, els quals no ens deixen veure el massís de l'Ardenya.\nAquest passat dissabte, es van formar nombrosos bancs de boira damunt el mar, els quals entraven a la costa del Baix Empordà i la Selva.\nDes de Palamós eren fàcilment observables, arribant a impedir la visió del Massís de l'Ardenya.\nLes boires més freqüents a Palamós, com les d'aquest dissabte, són del tipus "boira d'advecció".\nUna boira d'advecció es forma quant una massa d'aire càlid es mou per sobre d'una superfície més freda, com és l'aigua del mar, aquest fet provoca que l'aire càlid es vagi refredant i el vapor d'aigua que conté es condensi en arribar al punt de rosada.\nAquests tipus de situacions, molts cops venen propiciades per situacions de pantà baromètric, les quals faciliten la irrupció de masses d'aire càlid africà, juntament amb vents poc destacables i d'orígen marítim, tal i com estem tenint aquest dies.\nCuriosament, les boires d'aquesta classe només afecten els primers metres de la línia costanera, degut a què la zona interior no reuneix les condicions necessàries, pel manteniment del fenòmen., la diferència de temperatures que la boira pot provocar entre la línia de la costa i l'interior pot ser notable.\nCom totes les boires la boira d'advecció no és res més que un núvol tipus estrat, el qual té la base arran de terra.\nAl fons de la imatge el massís de l'Ardenya sobresortint d'entre de la boira.\nA part de la boira marítima, aquests dies Palamós ha rebut novament la visita del vaixell escola Palinuro, pertanyent a l'Armada Italiana, el qual s'ha pogut visitar i ha estat un bon atractiu turístic per milers de persones:\nAl següent enllaç del Diari de Girona : http://comunitat.diaridegirona.cat/galeria-multimedia/Actualitat/Palinuro-marina-italiana-arriba-Palamos/6931/1.html trobareu un reportatge fotogràfic d'aquest vaixell.\nmàxima de 31.5 ºC\nmínima de 22 ºC\ncel amb cirrus 4/8 i calitja\nLa monotonia meteorològica en la que ens trobem immersos, en forma de sol, calor i sequera persistent, sembla que ens continuarà acompanyant la setmana que acabem de començar.\nEn altres zones de Catalunya i de l'estat espanyol, aquesta monotonia va ser trencada la setmana passada pel pas d'un solc d'aire fred en alçada, amb posterior formació d'una DANA (gota freda) d'uns -14 ºC a 500 hPa.\nAquest fet va provocar forts aigüats en molts punts, ocasionant problemes d'inundacions en zones d'Andalusia, Múrcia o del centre d'Espanya, com Toledo o Ciudad Real.\nEn alguns llocs, com a Avilés (Principat d'Astúries) el 10 d'agost vàren tenir una pedregada monumental, la qual va provocar greus destrosses.\nAl següent vídeo, veureu aquesta gran pedregada:\nAquest cap de setmana, a part de les aglomeracions que hauran de suportar la gent que es desplaci, també disfrutarem/patirem d'un temps plenament estiuenc.\nPer aquest dissabte, es preveu un temps assolellat a tot el país, amb notable sensació de xafogor a la costa.\nL'únic lloc on podran respirar una mica serà al Pirineu, sobretot el sector comprès entre el nord del Ripollès i la Cerdanya, on es preveu que pugui caure algun ruixat típic d'aquella zona.\nLes temperatures màximes es mouran entre els 34/36 ºC a l'interior, arribant als 40 ºC al Pla de Lleida, entre 29/31 ºC a la costa, al Pirineu es mouran entre els 25/30 ºC.\nEl vent en tots els sectors marítims, serà de component sud/est fins a migdia, passant a garbí a partir de la tarda, tampoc seran gaire forts, arribant als 10/15 km/h.\nPer diumenge es preveu un temps calcat al de dissabte.\nBastó de pluja. Foto extreta de la wikipedia.\nUn bastó de pluja és un instrument musical utilitzat per moltes tribus nadiues de diferentes parts del món. La seva funció a part de la purament musical, també era la d'invocar els esperits per tal de fer ploure, en les típiques dances de la pluja.\nEstà format per un tub de bambú o de diferentes espècies de cactus., la seva fabricació és força senzilla:\nAl tub només cal clavar-hi pals de bambú, de fusta o les mateixes espines del cactus, formant una espiral, llavors el tub és omplert amb llavors o pedretes i es tanquen els dos extrems.\nQuant el tub s'inclina suaument, les llavors cauen i els cops que van donant fan un soroll semblant a la pluja.\nSi voleu utilitzar un sistema de fabricació, més a l'abast de tothom, tot i que no queda tan bé, els tubs de bambú o de cactus, es poden substituir per tubs de cartró o plàstic i els pals de bambú o les espines, només cal substituir-les per claus o filferro.\nEl tamany dels tubs també pot ser variable i com no, el seu efecte serà diferent.\nEn el següent vídeo expliquen com fer-lo:\nAl següent vídeo es veu el soroll que fa un bastó de pluja fet amb el tronc d'un cactus:\nAnimo a la gent que en faci algun a veure si sorgeix efecte i ens plou !\nmàxima de 30,5 ºC,\nPublicat per tempspalamos a 22:14:00\nLa Roca Fosca.\nLa Platja de la Fosca deu el seu nom a la roca que divideix aquesta platja en dues meitats.\nAquesta roca ha creat algunes llegendes, com la del famós remolí xuclador que es creu que existeix als seus peus, aquesta llegenda pot tenir fonament en els perillosos corrents que s'hi creen amb mar de fons de llevant.\nAvui, però, us parlaré de la llegenda que relaciona aquesta roca de colors foscos amb el palau de la princesa Pirene, la qual donà nom als Pirineus.\nL'escrit que veureu a continuació, data del 1922 i és un extracte literal de la llegenda, publicada a la desapareguda revista "Marinada":\nQuan Pirene, la filla dels Pirineus, després que fou lliberada de l'incendi per Alcides,decidí deixar la muntanya per conèixer les delícies del mar, manà a ses serventes que li cerquessin una platja xica, xica, per a establir-hi la seva morada i al mateix temps, el niu dels seus amors.\nRecorregueren tota la costa des del golf de Roses, el qual consideraren massa gran per un senzill refugi.En el Promontori Celebàndic, avui cap de Begur i en la cala anomenada d'Aigua Blava, cregueren que seria el redós desitjat per la princesa, més ella el refusà per massa pedregós i perquè temè que la serralada altíssima li recordaria massa la llar pairal que acabava de deixar.\nLes cales de Calella i de Llafranc ja la temptaven en principi, però no es decidí fins que havent passat les Formigues, per una averia en la nau que la menava, se veié obligada a saltar a terra,a una platjeta del peu de Cap Gros. Sos peus nusos, en enfonsar-se en la sorra finíssima de la platja, li produïren una sensació de tal dolcesa, que en restà meravellada.\nAquí- digué a ses servents-, aquí m'hi bastireu un palau mig en mar i mig en terra, perquè pugui copsar al ensems les carícies de les ones i el pessigolleig del fí sorral. Els pins m'hi serviran de dosser, i les ones ajogassades m'adormiran amb llurs cançons.\nLa platja abans quieta i solitària, amb l'estatge de la pinceseta fou transformada en un petit paradís, amb jardins, horts i conreus.Els pescadors li regalaven els millors peixos de la mar i ella, en compensació, amb sa jovenesa omplia de cançons i d'alegria aquest bocí de costa llevantina.\nQui primer s'adonà del canvi, fou un veí molt proper que tenia el seu estatge amb honors de castell en la penya rocosa d'aquest nom. Tant per mar com per terra, era quasi bé una fortalesa inexpugnable, en la manera d'èsser d'aquell temps. Ullprès per les gràcies de la princesa i per tot quan d'ella sentia contar per sos servents, decidí entrar-hi en coneixença, més ella, qui cobava en son cor quelcom més que agraïment envers son salvador quan l'incendi dels Pirineus, no feu cap mena de cas dels oferiments del seu veí; ni súpliques, ni ambaixades, ni presents foren prou per a interressar el seu cor de dona.\nDe la negativa en resta molt desconortat el senyor de Castell; i prenent-la com a menyspreu, veient el seu amor propi humiliat, li trameté un missatger de la seva confiança, per veure si amb amenaces podria aconseguir el que no havia pogut amb súpliques.\nTot fou en và, i una nit, quan en el palau de la princesa tots dormien, fou traïdorament assaltat i posant en pràctica l'amenaça, hi calaren foc reduint a cendres el palau i sos habitants.\nAquesta tradició no l'aneu a cercar en els veïns de la contrada, perquè s'és esborrada de la memòria dels presents. En ma joventut, vareig llegir-la en un vell pergamí de la rectoria del meu poble, únic exemplar tal vegada que havia escapat de la mà destructora del temps, quan encara no coneixia el mar més que de nom.\nDel palau de la princesa no en restà més que un munt de runes, que llepades per les ones de dia i de nit, amb el transcurs dels segles quedaren reduides a una sola roca que s'alça encara al mig la platja, negre i recremada, per a record dels mortals. El color de la roca, que fou palau de la princesa, donà nom a la platja de La Fosca per qual la coneix tothom; i en quant a Castell, encara el curiós visitant podrà veure-hi els grans carreus que formaven el fonament de les muralles amb ses torres, per la part de ponent, carreus que podrien calificar de ciclòpics, i de la part de terra s'hi pot veure la formació del portal d'entrada i l'excavació del fosso en la roca viva per a fer-lo més inaccessible.\nAquestes darreres jornades hem vist com les previsions meteorològiques es complien amb força precisió a Palamós i a la provincia de Girona, on els ruixats i tempestes s'han donat a l'interior i a la zona pirinenca, deixant al marge la zona costanera.\nLes tempestes han estat molt localitzades i si bé, en alguns llocs decarregaven amb forta intensitat, a pocs quilòmetres en prou feines s'adonaven.\nA les següents fotografies, podrem veure els límits d'una d'aquestes tempestes que hem vist passar a la llunyania.\nEls grans cumulunimbus són generadors de molts tipus de núvols, els cirrus són un d'ells.\nSi observem la foto superior, es pot veure el límit d'una enclusa de tempesta.\nLa tempesta està fabricant cirrus, aquests núvols formats per cristalls de gel els podrem trobar entre els 7 i els 13 km d'alçada. També els cirrocúmuls i els altocúmuls poden generar-los. Els cirrus generats pels cumulonimbus poden recòrrer grans distàncies, impulsats pels vents en alçada i són un indicador del temps que pot estar fent a llocs molt llunyans i també del temps que podem tenir en poques hores.\nA les dues fotografies inferiors, a part de l'enclusa nuvolosa, també hi podrem veure altres tipus de núvols generats pel cumulonimbus, com són els altocúmuls o bé els estrats.\ncel amb cirrus i núvols baixos 3/8\nAl següent vídeo es veuen molt bé totes les fases de la formació d'una potent tempesta, des del creixement de cúmuls, passant de Cumulus congestus a Cumulonimbus i de Cumulonimbus calvus a Cumulonimbus capillatus:\nmàxima de 30.1 ºC\nvent fluix de garbí (ha bufat fort aquesta tarda)\ncel amb núvols baixos 4/8\nS'ha de destacar la jornada de demà, on la inestabilitat en forma de ruixats i de tempestes pot afectar moltes zones de l'interior de la província., a Palamós tenim poques possibilitats de veure pluja, en tot cas, ens podria arribar algun ruixat desgastat de cares a la tarda.\nLes temperatures no seran tant altes com avui, aquesta baixada de les temperatures s'anirà accentuant a partir del cap de setmana.\nQuant el sol se'n va les aigües de la badia de Palamós també reposen, amb la calma, apareixen multitud de reflexos, creats per les llums que embolcallen la vila, l'espectacle visual ens acompanyarà les nits d'estiu.\nA més a més, aquest dies de lluna creixent (recordem que dijous és lluna plena) s'ajunten a l'espectacle visual els reflexos de la llum de la lluna projectats a la badia:\nmàxima de 28.2 ºC\ncel amb estratocúmuls 2/8\nMapa de llamps d'aquesta matinada. Font : Meteocat.\nAquesta passada matinada tal i com deien les previsions, ens han arribat alguns ruixats i tempestes de poca importància, això si, amb força aparell elèctric.\nA Palamós només hem recollit 0.5 mm., per tant, molt soroll per no res.\nLes quantitat recollides per molts dels observatoris de la nostra zona, tampoc són per llençar coets., a Monells s'han recollit 6 mm., La Tallada 4.2 mm., Cassà 3.6 mm., Vilobí d'Onyar 2 mm i Castell d'Aro 0.6 mm.\nAixí doncs, continuem amb la manca de precipitacions destacables a les nostres contrades i segueix la tònica dels darrers mesos.\nImatge del radar aquesta matinada, que tot i presentar colors molt cridaners, en realitat les precipitacions eren minces:\nAl següent vídeo, podreu veure un dels llamps que han caigut aquesta nit, cap a l'oest de Palamós (parant la imatge es veu molt bé):\nmínima 20.6 ºC\npluja : 0.5 mm\ncel amb algun cúmul força desenvolupat 3/8\nvent fluix de component nord/est


'Les coses que foren' al Museu d'Història - Bonart\n'Les coses que foren' al Museu d'Història\nbonart girona - 30/08/21\nDel 18 de juny al 16 de gener del 2022 es pot visitar l'exposició temporal "Les coses que foren" al Museu d'Història de Girona. Aquesta mostra explica, a través d'objectes destacats i curiosos, històries de la ciutat, del seu patrimoni i de la seva gent. Els objectes narren històries, preserven records, i mantenen diàlegs entre ells i amb el passat. Parlen de coses i de gent que el temps ha amagat i que la memòria ha arraconat. Una relectura amb perspectives diverses crea nous relats que, des dels marges de la història convencional, posen en relleu algunes petites grans qüestions que han anat construint Girona. Tots aquests elements tenen valor patrimonial i tots suggereixen històries. Algunes són verídiques, d'altres, només imaginades; totes, versemblants. Perquè són fruit de les reflexions de qui ha mirat els objectes tenint en compte els temps, els espais i les vides que els envolten. L'exposició proposa un recorregut per les històries de la història de Girona i convida a exercir, manllevant-li l'expressió a Carles Rahola, el sentiment de noble curiositat per les coses que foren.\nPer aquesta mostra s'han programat des de visites comentades, com la del 23 de setembre, la del 21 d'octubre, la del 18 de novembre i la del 16 de desembre a les 18:30 hores a càrrec de Sílvia Planas i Marcé, que és la comissària de la mostra i directora del Museu d'Història de Girona.\nPels dimecres a dos quarts de set de la tarda, també es duran a terme un cicle de conferències titulat "Parlem d'elles: dones i històries" del setembre fins al desembre del 2021. Les conferències aniran a càrrec d'Anna Gironella Delgà, Xavier Camaniu i Mainadé, Teresa Vinyoles i Vidal i Mercedes Porras i Soto.\nAquest cicle té com a objectiu aportar coneixement sobre períodes i personalitats històriques de la ciutat, a través de les històries d'algunes de les seves protagonistes: les metges i llevadores de l'edat mitjana, les treballadores de la Grober, les dones de la comunitat gitana o les dames que habitaren la ciutat medieval.\nEls dissabtes a les dotze del migdia es realitzaran els anomenats "Espais de diàleg: dialogant amb les coses que foren" a càrrec de José Antonio Donaire, Anna Costal i Fornells i Rosa Mara Gil i Tort, Marta Marín-Dòmine i Cristina MassanésCasaponsa i Manuel Forcano Aparici i Eva Vàzquez Ramió.\nAquests espais proposen un intercanvi d'idees entre les persones autores dels textos que defineixen l'exposició, i posen el punt d'inflexió en la importància històrica dels objectes quotidians, en la projecció i percepció del patrimoni gironí, en les mirades envers les dones en la història i en la construcció de les diferents identitats ciutadanes.\nLES ESCAULES: INAUGURADA LA SETENA EDICIÓ DE LA MUGA CAULA\nEL REALISME MÀGIC D'ARNAU ALEMANY A ÀGORA 3\nPALMA: RENOVAT EL CONVENI ENTRE L´AJUNTAMENT I LA CAM\nLUPE PÉREZ GARCÍA A LA FUNDACIÓ SUÑOL


Ja és aquí el vídeo de la migració de Clickedu a Amazon Web Services\nFa uns mesos Clickedu va migrar la seva infraestructura a la d’Amazon Web Services (AWS) gràcies a Claranet. Aquesta millora s’ha fet perquè el creixement i expansió internacional de Clickedu sigui segur i es pugui fer de la millor manera possible. Gràcies a la migració, Clickedu pot oferir una experiència ...\nParticipa als àtoms formatius del mes de juny\nAbans d’acabar el curs escolar, no us podeu perdre els àtoms formatius que us hem preparat des de Clickedu! Per als qui encara no els conegueu, els àtoms formatius són píndoles formatives online a les que podreu assistir cada setmana i que us permetran treure tot el suc a la plataforma. Gràcies a aquests cursos ...\nClickedu com a eina de gestió educativa i administrativa, a la Fundacion San Patricio\nL’any 2012, després d'un ampli estudi de les plataformes educatives disponibles al mercat, el Col·legi San Patricio va prendre la decisió d'implantar Clickedu en tots els seus centres educatius, els tres de Madrid i el de Toledo, com a eina de gestió educativa i administrativa. Durant el primer any, l'eina només ...\nJa es poden fer pagaments amb targeta de crèdit a Clickedu\nAmb l’objectiu d’agilitar i facilitar la feina a les famílies i les escoles, des de Clickedu hem obert la possibilitat d’abonar qualsevol pagament amb targeta de crèdit. Així doncs, les famílies podran, per exemple, comprar a la botiga de l’escola i que algú diferent del pagador habitual aboni ...\nParticipa a les formacions del mes de maig\nAquest mes de maig no deixeu escapar les formacions i l’edició Gymnasium que hem preparat des de Clickedu totalment pensades per vosaltres! Un dels punts més importants per a un centre és l’avaluació dels alumnes. Així, doncs, aquest mes us guiarem en el procés d’introducció de notes ...


L’objectiu del Pla de doctorats industrials és contribuir a la competitivitat i la internacionalització de la indústria catalana, reforçar els instruments per captar el talent que genera el país i situar els futurs doctors en condicions de desenvolupar projectes d’R+D+I en una empresa.\nL’element essencial del procés de doctorat industrial és el projecte de recerca estratègic de l’empresa on el doctorand desenvolupa la seva formació investigadora en col·laboració amb una universitat, i que és objecte d’una tesi doctoral. Els doctors industrials actuen, així, com a ponts de transferència de coneixement i contribueixen a estrènyer les relacions entre el teixit industrial de Catalunya i les universitats i els centres de recerca.\nEl secretari d’Universitats i Recerca, Antoni Castellà, ha destacat que gràcies a la nova campanya de doctorats industrials i als més de 70 projectes ja en marxa, «la competitivitat i la internacionalització del teixit industrial milloren». Castellà ha afegit que «les 12 universitats i les empreses que ja participen en el Pla de doctorats industrials afavoreixen que Catalunya aconsegueixi unes quotes més altes de transferència de coneixement per tal que els resultats de la tasca investigadora reverteixin en més desenvolupament econòmic i social».\nPer a les empreses, el programa de doctorat industrial és un mecanisme que els permet innovar en els seus productes i serveis gràcies a la cooperació amb grups de recerca capdavanters de les universitats i els centres de recerca. Alhora, les empreses també poden fer ús d’equipaments i infraestructures altament especialitzades i atreure talent incorporant a la seva plantilla personal investigador en formació que s’encarrega del projecte i aporta valor afegit per a la millora de la competitivitat i la internacionalització de l’empresa.\nPer als futurs doctors, finalment, es tracta d’una oportunitat magnífica per incorporar-se a un entorn altament innovador, que combina la supervisió acadèmica de la tesi amb la tutoria que proveeixen les empreses en el marc d’un contracte laboral de tres anys de durada, amb una retribució mínima de 22.000 euros bruts/any i que incorpora, a més, altres avantatges, com la matrícula gratuïta o una borsa de mobilitat. La Generalitat de Catalunya dóna suport econòmic a tots els agents implicats: empreses, grups de recerca i futurs doctors.\nEl Pla —gestionat per l’Agència de Gestió d’Ajuts Universitaris i de Recerca (AGAUR) i dirigit pel doctor Antoni Huerta, catedràtic de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC)— té el suport de les 12 universitats catalanes i el món empresarial per afavorir la transferència de coneixement al sector productiu. Podeu trobar tota la informació detallada al web http://doctoratsindustrials.gencat.cat.


LEGISLACIÓ | Posidonia oceanica\nEl Reglament de Pesca de la Unió Europea per al Mediterrani (Reglament CE núm. 1626/1994, modificat pel Reglament CE núm. 1967/2006), prohibeix la pesca d’arrossegament sobre praderies d’angiospermes marines.\nA la Comunitat Valenciana (Ordre del 23 de gener del 1992) les normatives protegeixen les praderies d’angiospermes marines, prohibeixen la seva destrucció i regulen l’activitat humana.\nA Catalunya (Ordre 91.210.098, DOGC núm. 1479 del 12 d’agost del 1991) es proclamen protegides totes les fanerògames marines del territori.\nLa Directiva Hàbitats de la Unió Europea (92/43 CEE del 21/05/1992), i l’adaptació amb la Directiva 97/62/CE del 27 d’octubre del 1997. En l’annex I es representa la posidònia com un hàbitat de conservació prioritària i d’interès comunitari: “Hàbitat 1120” (praderies de Posidonia oceanica).\nLa Xarxa Natura 2000 a nivell marí, ha declarat Llocs d’Importància Comunitària (LIC), amb Zones Especials de Conservació (ZEC) per protegir espècies i hàbitats, com les praderies d’angiospermes marines.\nEl Reial Decret del 7 de desembre del 1995 (BOE núm. 310, del 28 de desembre del 1995) d’Espanya conté l’adaptació de la Directiva Hàbitats a l’Estat Espanyol, on es consideren les praderies com sistemes a conservar i es determinen mesures de protecció.\nA Espanya un 75% de l’extensió de les praderies d’angiospermes marines (no només Posidonia oceanica) es troba en àrees marines protegides, percentatge que pot ser major si considerem els esculls artificials.\nLa Directiva Marc de l’Aigua (2000/60/CE) pretén aconseguir el “bon potencial ecològic” i el “bon estat químic” de les masses d’aigua.\nLa Directiva Marc de l’Estratègia Marina (2008/56/CE) té el propòsit d’assolir el “bon estat ambiental” dels ecosistemes marins per a l’any 2021.\nLa Llei 42/2007 del Patrimoni Natural i de la Biodiversitat, per preservar la diversitat biològica i genètica a Espanya i aturar la seva pèrdua. Amb el Reial Decret 139/2011 es va incloure Posidonia oceanica a la Llista d’Espècies Silvestres en Règim de Protecció Especial.\nEl Conveni de Barcelona o Conveni per a la protecció del medi marí i la regió costanera de la Mediterrània del 1975. L’annex II inclou entre les espècies en perill o amenaçades a Posidonia oceanica (Decisió IG.20/5).\nEl Conveni de Berna del 1979 en l’Annex I (Decisió 82/72/CEE del Consell, del 3 de desembre del 1981, del Conveni referent a la conservació de la vida silvestre i del medi natural d’Europa) considera Posidonia oceanica com a flora estrictament protegida.\nLa Llista Vermella d’Espècies Amenaçades de la Unió Internacional per a la Naturalesa indica que Posidonia oceanica podria classificar-se com a espècie “Gairebé Amenaçada”.\nLa legislació nacional de França (Arrêté du 19/07/1988) considera Posidonia oceanica com a espècie protegida.


Holiday home Landevej F- 1378 Struer Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAl visitar Struer, vosté es sentirà com a casa a Holiday home Landevej F- 1378, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Holiday home Landevej F- 1378, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, renta vaixelles, plat de dutxa, rentadora a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Holiday home Landevej F- 1378 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Struer.


Barcelona Districte Cultural: Sembla que rigui\nMonòleg a càrrec de Mont Plans. Dramatúrgia: Òscar Constantí i Mont Plans. Adaptació i producció musical; Mariona Vila.\nEl meu condol profund a tots els que vagin a 'Sembla que rigui' amb la secreta esperança de retrobar-se amb una 'teresina' post mortem. Encara que Mont Plans jugui en els minuts inicials a despistar, l'evident predisposició al somriure es transforma aviat en insostenible ganyota quan el monòleg del personatge creat per ella i Òscar Constantí s'endinsa en la recuperada memòria per compartir les tragèdies naturals de la vida que conduiran a la seva centenària solitud.\nLa Júlia és ànima bessona de la Colometa de Rodoreda. Una dona que arriba a la seva plenitud emocional entre els bastidors de la Guerra Civil per després entrar en un llarg i forçós anar vivint. El notable treball de Plans no necessita res més per connectar amb el esglaiat públic que anar desgranant amb emoció sincera les grans i petites pèrdues que voregen l'existència. Ni tan sols necessita els interludis musicals.


Eden Resort Ferreiras Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLoteamento Da Quinta Da Bolota, Lote 2 Vale Santa Maria, Ferreiras, Ferreiras, Portugal - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Albufeira, no busqui més enllà de Eden Resort. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Albufeira Old Town, Praia do Peneco.\nEden Resort ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei de cangur, habitació familiar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna, camp de golf (a 3 km), piscina exterior, piscina coberta, spa. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Eden Resort la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Albufeira.\nTots els tipus de viatgers (285) Parelles (33) Viatgers en solitari (8) Famílies amb infants petits (177) Famílies amb infants grans (28) Grups (39)


El 89,9 per cent dels estudiants que s'han presentat a la convocatòria de juliol de 2020 de la PBAU són aptes - Hemeroteca - Diari de la UIB - Universitat de les Illes Balears\nEl 89,9 per cent dels estudiants que s'han presentat a la convocatòria de juliol de 2020 de la PBAU són aptes\nHan superat les proves 4.151 alumnes dels 4.618 que s'hi han presentat. La convocatòria extraordinària de la PBAU tindrà lloc els dies 8, 9 i 10 de setembre.\nEl 89,9 per cent dels estudiants que s’han presentat a la prova d'accés a la Universitat aquest mes de juliol són aptes. En xifres exactes, han superat les proves 4.151 alumnes dels 4.618 que s'hi han presentat.\nA l'illa de Mallorca, el 89,6 per cent (3.352 alumnes) són aptes.\nA l'illa de Menorca, el 94 per cent (343 alumnes) són aptes.\nA l'illa d'Eivissa, el 89,7 per cent (443 alumnes) són aptes.\nA l'illa de Formentera, el 81,3 per cent (13 alumnes) són aptes.\nLa nota mitjana d’accés (que inclou la mitjana de batxillerat i la nota de la prova) és de 7,061.\nLa prova d'accés a la Universitat ha tingut lloc els dies 7, 8 i 9 de juliol de 2020. La UIB i la Conselleria d’Educació treballaren conjuntament i s’aplicà un protocol de seguretat i prevenció arran de la COVID-19.\nUn 30% més de presentats\nQuant al nombre global d’alumnes oficials que han fet la PBAU, la xifra total és de 4.618, un 27% més que l’any passat. A més, també s’ha incrementat un 30% el nombre de persones que s’han presentat a algun examen (un, més d’un o tota la prova), perquè no varen aprovar l’any passat, amb l’objectiu d’apujar la nota o perquè volen canviar d’especialitat, etc., fins a arribar a la xifra global de 5.249 presentats.\nL’augment d’alumnes presentats ha provocat, consegüentment, un augment del nombre d’exàmens corregits, que ascendeix a 31.602 exàmens, un 27,14% més que l’any passat, que han estat corregits per un total de 278 professors de batxillerat i de la Universitat.\nUna de les novetats d’enguany és el nou simulador per calcular les notes d'admissió als estudis de grau de la UIB el curs 2020-21. Es tracta d’una calculadora virtual, creada pel Programa d’Orientació i Transició a la Universitat (PORT-UIB), que es basa en els paràmetres de ponderació per a l'admissió 2020-21, i que permet a l’alumne conèixer, a títol informatiu, la nota d’admissió a qualsevol estudi de grau de la UIB, segons el seu expedient acadèmic i les notes obtingudes durant les proves d’accés.\nFins al dia 18 de juliol els estudiants poden sol·licitar una revisió dels exercicis en què considerin incorrecta l'aplicació dels criteris generals d'avaluació i específics de correcció i qualificació. Aquesta revisió consisteix en una segona correcció, que pot deixar la nota igual, apujar-la o abaixar-la.\nEl termini per presentar les sol·licituds de revisió és de tres dies comptats a partir de la data de la publicació de les qualificacions, i es pot fer telemàticament a través d'UIBdigital.\nEnguany, les proves extraordinàries de la PBAU tindran lloc els dies 8, 9 i 10 de setembre de 2020.\nConvocatòria de juny de 2020 (49 KB)\nConvocatòria de juny de 2019 (236 KB)


PengPod ¿La solució per als que volem tablets trasteables? | des Linux\nPengPod ¿La solució per als que volem tablets trasteables?\nJo sense dubtes em considero com algú que li agrada provar coses noves i la veritat, les tablets em criden l'atenció com un petit gadget que pot ser útil per a coses quotidianes, no ho negaré, vull una per a l'oci i per facilitar-me tasques simples també, mira que m'agrada la possibilitat de llegir sense necessitat d'un llibre i de revisar moltes coses.\nEl meu problema amb les tablets és que sóc un total «Pelabolas» com diuen al meu país, o sigui: no tinc plata. Això implica que no tinc accés a tablets decents, hi ha opcions xineses rares súper barates però la veritat és que cap em crida l'atenció i, les que m'agraden que són «més accessibles» segueixen sense baixar dels 250 $ cosa que amb la inflació, el canvi a l'dolar al meu país i les restriccions pel control de divises doncs ... complicat doncs.\nEn fi, porto dies llegint sobre un tipus de tablet que a el parer pot canviar aquest tipus de situacions i representar un nínxol interessant per als linuxers i per als no linuxers que volen canviar una mica d'aires i trastejar a fons amb un dispositiu: PengPod. PengPod és un projecte que busca vendre dos formats de tablets i un «PCpendrive»(Com m'agrada anomenar-los) que treballen amb dualboot de Linux i Android 4.0.\nFa un temps estaven buscant finançament via IndieGoGo i ja ho han aconseguit, per la qual cosa el projecte segueix avançant i ja es poden pre-ordenar els seus productes que en teoria haurien de sortir a la venda tan aviat com el primer trimestre de 2013 (Si és que estem vius). En fi la cosa no va per les notícies sinó de parlar alguna cosa important ja que això toca una mica el tema que ILAV havia comentat sobre les tablets, l'es preguntava ¿Perquè em serveix un tablet? i la veritat és que ¿Perquè serveix realment un tablet? Doncs, amb els que tenim avui dia la resposta és: per res productiu de debò, res realment productiu surt d'aquests dispositius, no a el menys en el camp de el desenvolupament, potser implementant en l'educació i donant-los un ús creatiu, però no és el punt; el punt és ¿Perquè em serveix a mi com un professional? Què és el que fa que el meu telèfon intel·ligent no faci? Perquè revisar el meu mail ho faig des del telèfon intel·ligent, igual les xarxes socials, veure vídeos, fer servir la missatgeria, fer fotos, navegar a internet Què punyetes fa una tablet millor que el meu telèfon intel·ligent a més de ser més gran i deixar-me llegir millor? ¿QUE !?... aquestes són les preguntes que sempre m'han turmentat, perquè la veritat a mi em serveix mes un portàtil, em permet portar els meus treballs a tots costats, treballar amb ofimàtica, trastearle el que em doni la gana, tenir un teclat i clar, programar ... una tablet no fa això ni en somnis, no encara.\nPerò després de portar temps veient els PengPod em vaig adonar que de fet, les tablets com a tal no són el problema sinó els fabricants i els sistemes que usen Per què? simple: tu no pots comprar una tablet, per exemple un ipad i després venir i comprar-li qualsevol teclat usb i conectárselo, ha de ser un d'especial per a les i-coses. Amb les tablets Android depèn de fabricant, ja que molts reneguen d'implementar una maleïda entrada USB 2.0 comuna i corrent i li posen les micro USB o simplement no ho fan, cosa que encara és més fàcil de tractar que les i-coses, segueix sent un mal de testicles bastant gran. L'altre problema són els sistemes; Què és el que tenim per triar? IOS i la seva immensa restricció que dicta: «O fas les coses com jo ho dic, o no ho fas ... i t'ha d'agradar, has adorar per això on és bastant empipador aconseguir apps gratuïtes que serveixin per a la productivitat a l'igual que és difícil aconseguir alguna cosa per programar; per exemple:\nDesprés tenim a Android, Que si bé és molt més obert, genial i tot el que vulguem, té moltes coses que IOS: No hi ha massa coses gratuïtes per ser productiu i moltes de les que hi ha, de fet, no serveixen per a gran quantitat de coses (organitzadors, suites ofimaticas i poc més ...) més enllà d'això no vas a aconseguir un veritable editor de codi ni res realment productiu per al camp a què jo apunto.\nPengPod sembla ser la solució, I dic sembla ser perquè encara no hi ha res concret ni he tocat una com per decidir si sí o si no. Aquests dispositius salten les restriccions de fabricants que tenen a nivell de maquinari perquè inclou dues entrades USB 2.0 genèriques i més, una sortida HDMI i dos tipus de formats: 7 i 10 polzades. Quan parlem de maquinari tenen ambdues tablets un ARM Cortex A8 mico nucli a 1.2 ghz i 1gb de RAM amb una GPU Mali 400, el que li permet tenir acceleració 3D i mostrar vídeos en alta resolució, tot per preus de 120 $ (7 polzades) i 190 $ (10 polzades). Així que per sobre podem notar que, al menys tenim la possibilitat de saltar-nos les beneïdes restriccions i poder ficar-li el que se'ns de la gana pels USB. Això a grans trets em deixa posar-li un ratolí i un teclat en un petit estoig (a la de 10 polzades) i convertir-la en una netbook més o menys potent, però clar, cal un detall ... el programari.\nAquests dispositius corren amb un dualboot de Android y Linux com a tal. Ja ho havia esmentat abans però he de dir que, la veritat, poc m'importa que tingui Android perquè no busco això, busco poder tenir un veritable híbrid entre tablet i netbook que corri amb Linux. Pel que he aconseguit veure fins al moment vindran amb Plasma Active preinstal·lat corrent sobre una base de OpenSuse, Molt encertat des del meu punt de vista encara que no sé que tan optimitzada estigui OpenSuse per córrer en entorns ARM, la cosa és que per ara a el parer aquest és el pla ¿I saben què? ... m'agrada.\nM'agrada perquè si de veritat s'aconsegueix adaptar el sistema perquè corri fluid, podré tenir a les mans un dispositiu híbrid que em permetrà fer el que vull fer: portar-me el meu tros de plàstic i silici a on vulgui i connectar-lo a el seu teclat, instal·lar-li el que vulgui des dels repositoris (que serveixi a ARM) i treballar ja sigui treballant o editant text o redactant per Des de Linux etc, o sigui, per al que jo faig servir una tablet. I després, si es em dóna la regaladísima gana de fer-la servir com tablet només per webear una mica, llegir feeds o llibres, doncs ho faig i punt i ja està, així de simple.\nNo pretenc comptar els ocells abans que surtin dels ous ni vull ser un futuròleg, només dic que si realment es fa com es deu, això va a aconseguir cobrir força bé les meves necessitats i la de molts altres. Potser no sigui la competència de tremendes tablets ni tingui el potencial que tenen els grans fabricants per publicitar però la veritat és que tota aquesta publicitat és només això, perquè a mi em serveixen el que em serveix llançar-me un pet en una hamaca; ni fa olor ni sona ...\nEl temps ho dirà tot Vostès que opinen?\nRuta completa cap a l'article: des Linux » GNU / Linux » PengPod ¿La solució per als que volem tablets trasteables?\nHarima va dir\nen realitat les tablets no serveixen per a res productiu, però si per a l'oci, jo tinc una de 8 "i per llegir mànigues i un que un altre jueguito funciona excel·lent, si li sumem als que viatgen molt (abans em trigava 1 hora de la meva casa a la feina) veure 1 o 2 episodis d'alguna sèrie es fa mes amè el trajecte, per llegir la veritat que no serveix gaire a menys que siguin pdf amb imatges en cas contrari és millor una kindle. el tema dels smartphone, en tinc un amb windows phone 7, que em S'ENTREGAN a la feina però la pantalla no dóna per a res, a més dels jocs són molt millors en android.\nRespondre a Harima\nEs veu prometedor, vaig llegir en algun lloc que usava plasma activi, ha de ser bo. I les especificacions també, es veu bé.\nLa meva opinió? Que ens han volgut vendre els tablets a tort ia dret i ara sembla que ningú pot viure sense ella. (No t'ho prenguis a malament nano, cada persona és lliure de fer el que vulgui i d'invertir els seus diners en el que li plagui).\nPer a mi, no és una qüestió de preus, SO, o usabilitat. Un tablet ara per ara, NO reemplaça a un PC ni de bon tros (com bé va ressaltar ILAV l'altre dia, i com s'ha dit en aquest article).\nM'explico, els tablets estan pensats per consumir continguts, vegeu llibres, revistes, aplicacions, pel·lícules; això vulguem o no, és així. I realment vénen a omplir un buit que senzillament no calia omplir.\n1) Qui vulgui viure tot el dia connectat a les xarxes socials, correu, etc. té el seu telèfon intel·ligent.\n2) Qui pensi que podrà llegir un llibre en una tablet, que vagi demanant hora per l'oculista, i a més, no hi ha un producte que fa això precisament i amb una pantalla preparada per això? El llibre digital.\n3) Per veure pel·lícules, sèries i demas ... tenim el portàtil, la televisió, ...\nI encara que aquesta tablet vingui amb Linux, i prometi allò més bé, després la realitat és una altra molt diferent. No anem a poder instal·lar el que ens plagui ja que els repositoris d'ARM són molt més reduïts (ús ARM a la raspberry pi). I connectar un teclat a una tablet tornem a el mateix tema d'abans, ja hi ha un producte que fa això, el netbook.\nMalauradament tots acabarem per creuar-nos amb una tablet, i potser en uns anys el pc tal com el coneixem hagi desaparegut. Però ara per ara, només ens intenten vendre la mobilitat i la «comoditat» que segons ells atorga un tablet. Perquè puguis consumir i estiguis sempre connectat a tot. I també ens la intenten vendre com a forma d'oci quan la realitat és que ja hi ha un aparell que fa això, les consoles.\nPerdó per no haver estat breu, però havia de desfogar-me. Per la meva part, espero trigar diversos anys a tenir una tablet. Estic feliç amb el meu PC on puc fer el que em vingui de gust i encara que reconec que portar-lo a coll pot ser una mica molest hi portàtils més lleugers que podrien suplir el paper d'una tablet.\nDe tota manera, és molt bon article i un punt de vista molt respectable. Encara que la meva recomanació seria un netbook abans que una tablet.\nés que tothom parlant de les tablets jajajajajaja és molta exageració per part de tots per aquesta classe d'aparells, que fins ens causen insomni i depressió xD (entiendase el sarcasme inerehente)\na mi em dóna igual perquè siguin, si li trobo utilitat a alguna cosa, em serveix i ja, crec que la tablet pot et pot ser útil sempre que li trobis utilitat, mira que si em regalen un xbox, wii o un play station l'única utilitat que li trobaria seria vendre-😛 (em semblen aparells exageradament cars i inservibles com els de apple xD)\naixí és la societat actual: consum en massa, treballem per a generar les coses que després «hem» de tenir i subseqüentment rebutjar per tenir mes ... .. ia sobre t'ho venen tot cada vegada mes car, si alguna cosa requereix la nostra queixa seria el sistema economico-social .... però aquest bloc és de tecnologia i no de politica jajaja\nalmenys m'alegra que es vengui a baix preu, així hi haurà mes gent usant linux 😀\nuuuuy perdoname Tesla, aquest comentari no era per respondre't a tu, sinó a l'entrada de l'bloc, error meu> _>\nPrecisament avui estava llegint un article sobre un projecte en marxa a l'Índia que té com a objectiu proveir als estudiants amb unes tablets subsidiades pel govern a $ 20 USD (la meitat del seu cost de producció), però que al seu torn, aquesta mateixa companyia posarà a la venda en altres mercats a $ 45 €. El més interessant, al meu entendre, del que plantejat en l'article, és l'ús que han trobat per a aquests dispositius en l'àrea de l'educació i com a eina per introduir les tecnologies IT en els països emergents on la majoria de la població no té ni PC ni notebooks o alguna cosa semblant. En fi, que això de que és un trasto inútil més, només depèn de la situació i les possibilitats de què la utilitzi.\nCoincideixo amb nano en algunes de les raons per les que m'agradaria tenir una, però realment el que SI està al meu «wish list» com a prioritat, és un e-book reader, com més senzill millor, a veure si aconsegueixo llegir en una pantalla decent i puc deixar el iPAQ que estic utilitzant per a això i m'està acabant la vista, però bé, caldrà esperar temps millors.\nAls que els interessi, el link de l'article a que faig referència és el següent:\nRealment els hi recomano ...\nEsperés a que surti a el mercat al gener i veure que pensa la gent, però si em limito a l'escrit, té bona pinta\nM'agrada la idea ... però com diu Nano, no comptar els pollets fins que trenquin els ous ... o no els trenquin a nosaltres. Bona nota!\nLi posaria «+1» de Google o un "like» de FB, però diganme per que no tenim aquests connectors ??? No ajudaria mes a difondre aquests continguts en cercadors ???\nFa un temps que els desenvolupadors d'OpenSUSE estan empaquetant per a dispositius ARM, l'actual 12.2 ja ofereix suport per a aquests dispositius.\nPodeu visitar el portal ARM al seu lloc:\nPotser això t'interessi de moment només amb android però amb un pendrive pots posar-li fins windows si ho desitja XD.\n(La veritat no sé per què posar-li windows a un tablet però m'agrada tenir alternatives)\nCom sigui mira aquesta tablet de moment només hi ha a Guatemala, El Salvador i Nicaragua.\nve amb tot el que veus aquí.\nheey! també la h vist a les botigues aqui en fondàries xD\nSi dius que no pots trobar un veritable editor de codi per Android, és que no saps res d'Android\n4 va dir\n¿Què SO basats en linux es poden instal·lar en una tauleta (Asus Transformer infiniti)?\nSembla que ja estan funcionant i distribuint. ¿Se sap alguna cosa més dels resultats? El processador és un A10, superior pel que es veu al planejat. M'interessa bastant però agradaria conèixer opinions.\nMate va dir\nCheck out un nou producte Pengpod1040, ara s ability per instal·lar i executar Ubuntu Touch! http://www.youtube.com/watch?v=ypqjfOYiyCk\nRespondre a Matt\nEguzki va dir\nDoncs mira, opino que tens molt rotllo i dius coses sense asseverar. Fa més de 3 anys que faig servir un Epad xinès ( http://movileschinos.com/zona-de-charla/tablets-pc/5147-epad-zenithink-zt-180-actualizaciones-trucos-aplicaciones-accesorios.html ), A el qual li vaig posar un Android 2.1 i pot admetre 2.2, que té entrada USB normal, a la qual es pot connectar un hub, i en el qual funciona perfectament un conjunt teclat-ratolí Logitech que normalment ús en el PC.\nAixò si, et dono la raó en quant al seu ús no productiu, alguna cosa en el que la memòria de l' «president» espanyol Rajoy no està d'acord, que el considera el millor invent informàtic que s'ha fet.\nJo ho tinc penjat de la paret de l'menjador per substituir el calendari de paper que hi havia abans, ja que a més em permet posar-li alarmes per controlar el que cuino, escriure notes de compres a fer, i quan li connecto la wifi fins i tot em serveix de ràdio , ja que llegir còmics els puc llegir gairebé tan bé (o millor, per la resolució) al PC, i de jugar a l'ping-pong Zen Table fa temps que em vaig atipar.\nTambé tinc per aquí un fil de com instal·lar-li Debian ARM, però sincerament, donada la limitació d'emmagatzematge, no sé si val la pena l'cacharreo ...\nRespondre a Eguzki\nTake Action: Campanya de Google per una Web Oberta\nKazam: excel·lent eina de captura de pantalla


2 min. Barcelona 06/08/2012 12:55\n260x366 El gràfic interactiu de 'The New York Times' / NYTIMES.COM El gràfic interactiu de 'The New York Times' / NYTIMES.COM\nPer continuar amb la ressaca del màgic registre de 9.63 que Usain Bolt va aconseguir diumenge a la prova dels 100 metres llisos a Londres 2012, el 'New York Times' ha elaborat un complet gràfic interactiu en què es comparen totes les finals olímpiques dels 116 anys d'història dels Jocs.\nL'atleta que Usain Bolt tindria més a prop si es disputessin en paral·lel totes les proves de 100 m seria ell mateix, amb els seus 9.69 de Pequín 2008. Els següents serien Blake i Gatlin, plata i bronze en la final de Londres 2012.\nMites com l'atleta nord-americà Carl Lewis, que va guanyar l'or a Seül 1988 amb un temps de 9.92, entraria a gairebé tres metres (2,9 m) de distància de Bolt. El també velocista dels Estats Units Jim Hines, el primer atleta que va baixar dels deu segons en l'hectòmetre amb un temps de 9.95, es quedaria a 3,2 metres a la línia d'arribada.\nEls medallistes als quals Bolt deixaria més enrere serien els finalistes dels primers Jocs Olímpics, els d'Atenes 1896, que amb un temps superior als 12 segons només haurien recorregut 80 metres quan el jamaicà creués la línia de meta.\nEl 'NY Times' també fa aquest examen històric en els 100 metres lliures de natació i en el salt de longitud.


Tècnics mitjans de gestió d'ocupació.\n20 dies hàbils comptats a partir de l'endemà de la publicació de la convocatòria. Si el termini finalitza en dissabte, s'entendrà prorrogat fins al següent dia hàbil.\nBoletín Oficial de Aragón-Nº 229\nEls que desitgen prendre part en estes proves selectives hauran de fer-ho constar en la sol·licitud, segons el model aprovat per l'Orde de 19 d'agost de 2003 (Boletín Oficial de Aragón, número 109, de 8 de setembre), que serà facilitada a través d'Internet, omplint el model 524 que apareix en la pàgina web oficial del Govern d'Aragó en l'adreça www.aragon.es/Temas/Empleo.\nEls aspirants amb discapacitat podran fer-ho constar en l'espai corresponent de la sol·licitud, indicant, si és el cas, les possibles adaptacions de temps i mitjans per a la realització dels exercicis en què esta adaptació siga necessària, sempre que no quede desvirtuat el contingut de les proves, ni implique reducció ni menyscabament del nivell de suficiència exigible.\nEn els registres generals del Govern d'Aragó, o per qualsevol dels mitjans assenyalats en l'article 38.4 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre, de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú, però no és possible la seua presentació per mitjans telemàtics.\nEn cas que s'opte per presentar la sol·licitud en una oficina de correus, es farà en sobre obert perquè aquella siga datada i segellada pel funcionari de correus abans de ser certificada.\nEl pagament de la taxa podrà realitzar-se per algun dels mitjans següents:\nLes dos circumstàncies hauran de ser degudament acreditades amb la presentació de la instància per a prendre part en les proves selectives. En el supòsit previst en l'apartat b), haurà d'aportar-se informe de període ininterromput inscrit en situació de desocupació expedit per l'Institut Aragonés d'Ocupació (pot obtindre's en línia a través de l'oficina electrònica de la seua pàgina web www.aragon.es/inaem) o un document acreditatiu equivalent expedit pel servici públic d'ocupació competent.\n- RESOLUCIÓ de 30 d'octubre de 2014, del director general de la Funció Pública i Qualitat dels Servicis, per la qual es convoquen proves selectives per a ingrés en el cos de funcionaris tècnics de l'Administració de la Comunitat Autònoma d'Aragó, escala tècnica de gestió, tècnics de gestió general.\n- Ofertes complementàries d'ocupació pública de 2007 i 2011\n- Tota la informació del procés estarà disponible en la pàgina web www.aragon.es/Temas/Empleo.


Bed and breakfast La Grenadine\n31 rue Denise, 33000 Bordeus, França\nAssegura't un bon preu al La Grenadine - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 9.\nThe nearest Tram and bike rental stops are just 100 metres away, as well as Hangar 14 exhibition centre. Bordeaux centre is a 5-minute Tram ride away. The train station is located 4.8 km from this B&B and parking is possible at a nearby location and upon prior reservation. Aquesta és una de les zones preferides de Bordeus pels nostres clients, segons comentaris independents.\nQuan vols allotjar-te al La Grenadine?\nLa reserva més recent en aquest allotjament és del 7 de febr. a les 21:18 des de França.\n6 raons per triar el La Grenadine\n268 establiments a Bordeus\nInstal·lacions del La Grenadine\nHi ha aparcament públic als voltants de l'hotel. Cal fer reserva Suplement: 7,50 EUR el dia.\nLa situació del Yndo Hotel té una puntuació de 9,1\nMira els 20 millors bed and breakfasts i fondes de Bordeus, segons 6.273 opinions de bed and breakfasts i fondes autèntiques a Booking.com.\nEls clients que han consultat el La Grenadine també han consultat: Appart’hôtel Victoria Garden*** Bordeaux\nAquest allotjament està situat al centre de Bordeus, a 15 minuts en tramvia de l'Òpera Nacional i de la catedral de Sant Andreu i a 8 km de l'estadi Nouveau Stade Bordeaux. La reserva més recent en aquest hotel és d'avui a les 00:24\nLocated in Bordeaux, La Halte Montaigne offers B&B accommodation, just 500 metres from Bordeaux St-Jean Train Station. Puntuació a partir de 132 comentaris\nHotel Seeko’o is located in the heart of Bordeaux on the banks of the Garone River and faces Jacques Chaban Delmas Bridge. It offers a sauna and hamman and spacious suites with free WiFi. La reserva més recent en aquest hotel és d'ahir a les 21:08\nL'ibis Budget es troba a l'oest de Bordeus, a 800 m de l'aeroport de Bordeus. La reserva més recent en aquest hotel és d'ahir a les 23:41\nPuntuació a partir de 1732 comentaris\nView more accommodations in Bordeus\nSaint-André Cathedral Monuments o llocs d'interès


La primera intervenció de l'Arxiu de la Societat de Beneficència de Naturals de Catalunya de l'Havana.\nPublicat per Oriol Casanovas el dia de juny 12, 2015\nL’11 de juny del 2015 a Casa Amèrica s’ha presentat una primera part de l’arxiu de la Societat de Beneficència dels naturals de Catalunya de l’Havana ja escanejada, tasca que han portat a terme membres de i l’Associació d’Arxivers sense Fronteres. N’han entregat còpia a l’Arxiu Nacional de Catalunya perquè el posi a la xarxa.\nHa estat un fet protocolari que té darrere uns anys d’història callada i fosca. Els escolapis no n’hem estat pas aliens i per això paga la pena fer-ne memòria.\nA primers de juliol de 1992 el pare Josep Liñan marxà destinat a Cuba per a fer-se càrrec de la comunitat de Guanabacoa. Pocs dies després jo també emprenia el viatge cap a Mèxic per passar-hi unes setmanes i veure com s’arreglava l’arxiu d’aquella nova província escolàpia. El pare Liñan em demanà que fes una marrada i passés per Cuba. Així ho vaig fer en acabar l’estada a Mèxic.\nA principis d’agost estava a Cuba i el pare Liñan em parlà de la Societat de Beneficència dels Naturals de Catalunya de l’Havana i del problema del seu arxiu, molt malmès. La Societat es trobava en un moment de desànim, a punt d’abandonar-ho tot i tancar la casa. Ell pensava que calia trobar una cosa que els tornés la il·lusió i tal vegada l’arxiu podria ser aquest motiu. Per això em proposà si acceptaria anar-hi una temporadeta i posar l’arxiu en ordre. No hi tenia pas cap problema, em gust ho faria.\nLa Beneficència gestionà amb la Generalitat la meva anada. El 17 de desembre del mateix 1992 arribava a l’Havana i em posava en contacte amb el personal de la Beneficència. Estàvem molt limitats. Jo no tenia permís per estar a Cuba un mes, sinó fins al 14 de gener de 1993. Els transports dificultaven els desplaçaments. Només podíem trobar-nos dos dies a la setmana. Però vàrem fer feina.\nL’objectiu era organitzar l’arxiu de la Societat. La major part de la documentació estava amuntegada a terra en una habitació petita. Un tifó havia tirar a terra la paret del local en estava guardat sense cap ordre després d’haver-se concentrat en un sol lloc. Una part s’havia mullat amb el tifó i altra estava malmesa per la humitat, tant pròpia de la illa.\nNo sabien per on començar. Els vaig dir que s’havia de començar per un dels lligalls i mirar què hi havia. Després feríem el mateix amb un segons i així fins al final. Calia refer les sèries documentals que havien format l’antic arxiu. No sabíem què era més d’una vegada el contingut dels lligalls. Decidírem demanar a l’antiga secretaria de la Beneficència que vingués i ens expliqués cada una de les sèries.\nPart de la documentació de l'Associació en el seu primer tractament arxivístic\nQuan tinguérem tots la documentació separada en sèries a sobre d’una taula gran i de cadires, passàrem a una segona fase que consistia en dividir-la, si calia, en subsèries: és a dir, classificar-la. Després cada subsèrie la ordenàrem cronològicament.\nVaig redactar un primer inventari de tot el fons. Un exemplar el conservem en el nostre Arxiu Provincial: 08-03 / caixa 139, núm. 16. També conservem una breu memòria d’aquells dies al mateix Arxiu: 08-03 / caixa 139, núm. 15. Les persones que col·laboraren i feren possible que amb tant pocs dies féssim tanta feina foren les següents: Lola Rosich, María Antonia Salazar, les germanes Mercedes i Isabel Rovira, Lola Graganta, Margarita Ugé i Ernesto Chávez.\nA finals de gener de 1993 jo tornava a Catalunya i Ernesto Chávez quedava amb el compromís de fitxar tota la documentació, tasca que ja havia fet en altres llocs.\nAquest va ser l’origen de la reorganització de l’arxiu de la Societat de Beneficència dels Naturals de Catalunya: petit pas sobre el que s’ha anat edificant.\nAquesta reorganització de l’arxiu contribuí a reanimar la Societat, a emprendre altres activitats, hi aportà més persones. Es complí la proposta i il·lusió del pare Josep Liñan.\nAvui ens alegra veure que poc més de vint anys després aquell arxiu està en un local digne, ordenat, ben tractat i en procés de digitalització: és la suma de molts esforços.\narxivística Cuba Joan Florensa


Publicado por: 3x4.info en Plàncton. El Bloc de Josep Igual 15 mayo, 2019\t0 2,153 Visitas\nDimarts, 7 de maig.\nAlçat a dos quarts de vuit. Tramesa aquesta col·laboració –apostant al set del dau. Provant d’empatar amb un impossible o altre. Estanya forma de vida.\nPersisteix Scarlatti en l’ànim fred de Ramir, el robot punxadiscos. Acompanya perfectament la lectura d’un grapat de pàgines de les memòries de Saint-Simon. La robustesa d’una literatura es fonamenta en materials d’aqueixa naturalesa. Sense els vint volums memorialístics del duc en la cort versallesca, no hagués existit per exemple el projecte recercador de Proust. Els models d’una tradició potent són essencials en la processó literària. Però, tot això va passant avall. Jordi Llovet en fa un article criticant com el personal escriptaire i el mercadeig que l’envolta no en saben un borrall del que haurien de tenir com a premissa: els precedents sòlids.\nLes maniobres somnàmbules, accentuades pel tendal grisenc, per la sobtada davallada atmosfèrica, dels primer esglaons del dimarts amb probabilitats de ser normativament anodí, tret que l’atzar jugue els seus daus i faça rodar excèntricament els engranatges . Animals climàtics som. Però, això sí, amb prou força com per haver liquidat més de mig milió d’espècies amb les nostres indústries irresponsables, moltes de les quals són primordials per la nostra pròpia supervivència. Les alarmes fa temps que udolen dia i nit, però res, seguim la cursa cap a l’abisme. El xou banal i suïcida ha de continuar fins al darrer sospir. Els penúltims conflictes potser seran per una mica d’aigua no massa contaminada. Ni que avui mateix es començaren a complir els protocols de neteja i retorn al respecte per la natura potser ja seria massa tard.\nLa sortida de mig matí. Tota l’escenografia armada com per a un bon ruixat, però ni una gota. A l’estanc, una senyora, que ja ha sigut atesa, ocupa el taulell principal i pareix que la xala veient com la dependenta de dibuix renaixentista a l’oval bonhomiós del rostre, ens serveix als altres de la cua fent contorsionismes per damunt del seu caparró amb una permanent tenyida de ros cendrós.\nEm conviden a inauguracions de pubs i altres humanes constel•lades d’horaris actius principalment nocturns. Trens que passen de llarg i ja no ens sap gens de greu. Per sentir-me una mica amb la barruda suficiència de Warhol, ni que siga per unes hores, estaria bé que em remuneraren generosament la presència hieràtica en un raconet o altre, aguantant estoicament el got llarg, en aqueixos saraus. Però, és clar, per a això has de ser molt mediàtic, cultivar la imatge, que et conega algú més que la panadera del barri.\nArròs, col i fesols per dinar; vianda alcalina deltaica. Les notícies: tornaran a fer rutllar el cana Xerta- Càlig, diuen que per regar els llauradors del Montsià i la Ribera d’Ebre. ¿S’abstindran a Madrid d’engegar una altra batalla de l’aigua i enfrontar territoris dels què la idea de que s’entenguen i vagen a una, és un dels grans malsons del poder colonialista?\nBecaina positiva. Treballant, després, amb materials diversos. La lentitud crítica fa poda bona. Sortida a pel berenar. La blancúria apagada de la volta encapotada. Adquirides begudes innòcues, saludables. Han canviat tot el personal del súper. Quan s’acaba el contracte escombraria, tots al carrer, o gairebé, i no passa res, o molt poc.\nLi han dat un premi iberoamericà, amb el nom de la reina espanyola emèrita, a Joan Margarit, sobretot, per ser, diu el jurat, “bilingüe”, i cal endevinar fàcilment el subtext: per ser bon xicot i haver callat molt davant tot l’afer del procés i les laminades de drets fonamentals. Ho polititzen tot, però els dolents són els altres. Quan fa uns anys intentaven que la “Marcha real” tornés a tenir lletra –la de Pemán era massa falangista-, van convidar diversos poetes a vore si se’ls acudia alguna cosa més posada al dia, i en Margarit es va prestar, sense dubtar-ho, a la jugada. No cal dir molt més. Dels resultats no se n’ha sabut res més i l’himne segueix sense paraules que entonar. El que escriu l’arquitecte no m’interessa gens, i quan pontifica sobre què ha de ser o no ser la poesia canvio de canal. De tota manera el premi important en el marc mental espanyol és el Cervantes, i allà no s’hi valen bilingüismes ni altres expressions que no siguen en la llengua única. Ens esperen un dies de més pontificades amb altaveu. Ho suportarem…canviant de canal. I, com les balances del món a vegades s’equilibrien graciosament, trobo una entrevista amb la poeta Clara Janés, que ha tret un llibre nou. La segueixo amb interès des dels anys vuitanta, amb les seues traduccions de Vladímir Holan, amb qui va tenir una relació i crec que un fill. El que diu i escriu Janés sí que em dóna substància sempre.\nPizza per sopar i mirat el futbol. Desastre major del Barça a Liverpool, incapaç de mantenir un avantatge de tres gols, fent el ridícul sense pal·liatius en algun moment. Errades tàctiques greus davant un Liverpool potentíssim. Ens ha caigut la llonganissa a la cendra. La maror que s’anuncia al club és de les clàssiques.\nLlegint Cunqueiro després, fins al son. Cunqueiro sempre encertava la tàctica.\nTots veiem la mateixa lluna, però els meandres dialectals de cada mirada deuen fregar l’infinit.\nEl gust pels espàrrecs i per Saint-Simon no l’he perdut mai.\nDimecres, 8 de maig.\nDos quarts i mig de vuit en aquesta ratlla. La corda barroca de Kapsberger al gramòfon, governat amb guant eclèctic per Ramiret, el robot sensible que fa la cocteleria dels algoritmes del propi esperit.\nLa depressió blaugrana als teletips, de la glòria a la misèria en poques hores. Les sorolloses caigudes dels semidéus.\nDesdejunat de cafè amb llet; mirats altres papers volanders dels núvols. La quantitat de ximpleries que passen per creació de la bona és enorme, desmoralitzant. El mercat dicta els nous cànons. Les impostures acaben de desorientar la bona fe dels públics –els pocs que resten.\nObert el talleret. Capbussat en carpetes obertes, llimant, brunyint cantells. La hipotensió de la llum de les nuvolades baixes. Lluitant contra la galvana. Sortida a l’estanc. Boirines, un borrim vaporós d’esborrany de pluja. Penso en el paraigua roig d’Azorín, no sé perquè: potser perquè busco un títol per a un garbell de proses que vaig polint. Mal humor en els rostres dels vianants. El sentiment del Barça és majoritari. Ser un poble tan habituat a les derrotes no rebaixa l’amargor de l’eliminació d’anit, sobretot per la manera com va esdevenir-se.\nSeques amb salsitxes per dinar. Les novel·les de les notícies: a una escola musical infantil els hi van robar els instruments, violins i violoncels, sobretot, i al cap de dos dies han reaparegut sans i estalvis. Atac de sensibilitat, penediments en els lladregots? ¿O és que potser han vist que serien difícils de col·locar en el mercat negre sense deixar rastres evidents?\nSesta estoica. Sessió llarga i capbussada amb materials dels arxius, de les que em treuen d’aquest plànol, cosa potser d’agrair. Sortida a pel berenar. Persisteix la grisor somnolenta. A un quart de nou ja no m’hi veig de cap ull. Llegint Cunqueiro i Hrabal. Entrepanet de tonyina per fer una queixalada. Mirat l’espai de Graset.\nQui no ha sentit la fredor de la desfeta no podrà dir-se humà.\nIngràvides pomes d’or sobre la filera de velles màquines de cosir\n-blanc i negres de perdudes impunitats.\nMonòlegs d’Ofèlia en plurals cabelleres eixutes i el sèrum cerós de l’heura del balcó descrostonat que s’abocava a les maregasses obscures.\nDiables dominats per ascètics fent d’espies en conclaves pesants. Ossos templers sota la vinya feréstega.\nEspectres riallers en el tramvia blau de les vies mortes. L’adobarellotges intenta la precisió per assenyalar amb precisió indiscutible l’hora del mai en l’almanac de demà.\nLa llàgrima esmaragda en l’esfinx mig colgada de la cara fosca de l’imprevist.\nEn el fons de l’ull insomne es gronxen balandres amb cadència de presagi.\nDijous, 9 de maig.\nDempeus a les set. Un vaga promesa safranada de solaritat en el confí del sud de la cúpula celeste. Cafè amb llet i fets els darrers retocs a la presentació de demà de la novel·la de Josep Viñas. Més peces, per a guitarra barroca, de Kapsberger a la gramola.\nDos ictus en els destriats repertoris de l’actualitat. Un d’ Alfredo Pérez Rubalcaba, home d’estat, amb tots els maquiavel·lismes tèrbols que això comporta. L’altre, de l’admirat “cantaor” roig José Domínguez, “El Cabrero”, l’home capaç de posar-li pessigada de “bulería” emocionant a una sonet de Borges.\nPosat a retocar materials de les carpetes que esperen. L’espera pacient, la distància temporal damunt els textos ens ajuden a pentinar-los millor. Però, si encertem una mica més és perquè mentre ens esperaven hem anat escrivint també altres coses. Una roda que no s’atura mai.\nLa sortida estanquera. Un solet enteranyinat, les ondulades primaverals. Comença una altra campanya electoral. Les municipals. Dins del joc, potser les més carregades d’una mica de realitat sense filtres.\nArròs a al manera cubana, sense bloqueig ni policia roja, per dinar. Sesta agradosa. Sessió capbussada, obsessiva, de revisada de materials: mirades, en les darreres assegudes llargues, més de trenta-mil paraules, diu el comptador de la màquina. Un dia o altre potser trobarem la paraula clau, definitiva, i després callarem.\nSortida, a les sis, aper comprar el berenar. Llum confitada d’un sol declinant. Bonança tèrmica. Les amenaces estiuenques venen en la carrossa de darrera. Quan em canso de les carpetes pròpies llegeixo tasts variats de Gonçalo Tavares, Max Aub i Cunqueiro. Nit assossegada.\nNomés una revolta perseverant en la misericòrdia i la cooperació ens pot salvar. I només la poden fer sobretot les dones –certs tipus de dones, és clar. Però, l’enemic és fortíssim i ja s’ha adonat de la via i ha obert les aixetes enverinants.\nAlçat a dos quarts de vuit. Una xerricada diferent al pati dels pardals, més aguda, amb una vibració d’insecte incògnit. Sol manyac a les façanes. Peces d’Antonio Bertali a la capsa de solfes.\nLlegida una entrevista a Patti Smith en un periòdic argentí: totes les puntades seues porten fil. Desdejuni de cafè amb llet. Toaleta a fons. Estanc i farmàcia. Reunió feinera en el cafè dels italians. Poc temps per posar-me al teleret. Enorme desgana de participar en actes públics. Hauré d’anar aprimant el calibre de la xarxa. La presentació de la tarda, de la novel·la de Viñas, es preveu molt social. Es veu que té tractes forts amb càrrecs polítics de la contornada, sobretot d’ERC. La sensació m’augmenta la desgana de formar part de la posada en escena.\nFeinada per a tot el cap de setmana. Assaig amb l’actriu de la ruta Arbó. “Bolo” dur diumenge, als Reguers, amb moltes hores d’espera per amenitzar una reunió amb dinarot d’ associacions de jubilats ebrencs.\nEspaguetis – a la carbonara- per dinar. Les notícies: la campanya infinita. Molt soroll per ben poc. Els escandalosos silencis informatius sobre els atacs israelians a Palestina.\nSesta melosa. Sense temps per manicures textuals. Cap a la biblioteca. Passejada llarga –més caloreta. Prenc un refresc a la cafeteria de la Unió Filharmònica. Guirigalls en les finestres de diverses classes, cascuna amb una lliçó diferent. Empedrat dissonant en la quietud clara de la tarda. Repasso les notes assegut a la barra.\nA la biblioteca: conversa amb al directora. La presentació, molt poca gent. El novel·lista Viñas i jo ho encaixem amb la força del costum, sabem el pa que s’hi dóna en el negoci ruïnós. Abans de començar hem fumat un cigarret a la plaça del Castell. Han vingut a saludar-lo regidors i l’alcalde: a més de literatura, és especialista en administració local i comarcal (fa classes a la universitat de Girona de l’especialitat).\nHe improvisat prou sobre les notes. En Viñas ha estat molt bé, ho porta molt rodat. A dos quarts de nou hem enllestit. Tot i estar-hi avesat, que un autor es desplace des de Salt a empentar el seu llibre i que només apareguin mitja dotzena de persones, sap greu. És la realitat crua, lluny d’emparrades inflades. Potser caldria deixar de fer l’ànec. Les cites presencials van passant avall. Ja tot són hologrames en un veloç carrusel rebotit i confús.\nMos casolà. Llegint i feta ullada als correus no atesos a la tarda. Res urgent: el xarop feliç dels prescindibles.\nAlçat a les set. Violinada de Bertali –resines per la continuïtat. Després apareix Dylan amb veu rasposa de profeta desmanegat (un directe recent).\nFer, desfer dissabte. Cafè, mentides pietoses i cigarrets assassins. Bregant contra la desgana, propiciada per tants despropòsits al sector de la paraula. No ho deixem anar perquè som folls, perquè tot juga a la contra. Marginals i marginats, perduts en els espills invisibilitzants, entre analfabetismes funcionals manegant a tot arreu. Desferres i brossa en els solars desolats.\nLa beatificació de Rubalcaba als mitjans. El Martín Villa de l’esquerra que no ho ha estat. Això és l’estat. Una decadència perillosa amb moltes zones obscures. Tot s’hi val, per la pàtria decantada, privilegiada, dels pocs que tenen la paella pel mànec. La capella ardent a les Cortes, vista en blanc i negre s’entén encara millor.\nSetanta persones més ofegades al nostre mar, fugint de l’infern, intentant arribar a Europa (però Europa no hi és el que hauria de ser).\nSessió llarga i capficada treballant en un arxiu de textos. Un estadi suspès, una el·lipsi on ningú ens pot acompanyar, on moltes cabòries agres es queden a fora.\nSortida a l’estanc del sud, el dels músics. Caloreta pessigant. Missatge de Viñas agraint la presentació, que trobà precisa, de la seua novel·la sobre les violències físiques i psíquiques, entre altres matèries que diuen tant de les ombres de la condició humana. Xicot simpàtic, sense emparrades ridícules. No vam poder parlar molt, però ens retrobarem en uns mesos, per a les jornades literàries de l’octubre, si és que no he dimitit de participar en qualsevol sarau –cada vegada més insatisfactoris per mi.\nCent-quinze anys del naixement de Dalí. L’efemèride, al capdamunt dels llistats enxarxats. Molts aportants repeteixen errades i falsedats ja revisades. “Embolica, que fa fort”, al surrealista li hagués agradat el Cafarnaüm de perles d’or i tones de porqueria que envolten la seua obra i biografia. Ell mateix hi contribuí tot el que va poder. Era un exhibicionista que s’ocultava més del que sembla.\nTruita de patates i tall per dinar. Les notícies. Sesta. Assaig de la ruta Arbó amb Maria Pons, a sa casa. Tarda radiant, pres un cafè. Repensem alguns detalls de les parades de l’itinerari. Comentem també les dificultats i desesmades de les nostres activitats d’independents, els nivellets penosos amb els què ensopeguem ara sí, després també.\nEl possibilisme no es planteja alterar les regles que l’encarrilen. És, per tant, conservador, encara que es pinte de rosadenc la màscara.\nFeta aquesta i alguna altra nota. Dia perdut –o guanyat, vés a saber. Llegint a la nit. Mos suau. Vaig desempallegant bagatel·les. Qui dia passa…\nAconsegueixo aixecar-me tardet. Mandres positives, ens espera una jornada pesada, amb un fum d’hores d’espera tancats en un restaurant, fins que s’acabe el dinarot de germanor d’una trobada de jubilats i els parlaments. Més pesada l’espera que l’actuació.\nSomniat amb gent del ram, sector poètic, llunyana. Diria que ens contradiem, perquè sí, en la vigília estem en plantejaments molt distints.\nLectors que comparteixen fragments de llibres de fa anys a les seues pàgines líquides. Una manera de rellegir-se a través de la mirada i els interessos d’altres. Comptat i garbellat, molta faena feta, i no tota ha caigut en sac foradat, pel que es veu. Detalls per no sucumbir, concessions dels déus menors per provar de resistir una mica més.\nMatinera radiant, propicia per fer qualsevol cosa menys el que he de fer avui. La mort d’un fotoperiodista del diari “Segre” en la matinada de l’autovia de Binèfar. L’hem rodada diverses vegades, també en els perills de la matinada, anant i tornant de tocar. Les morts a la carretera acaben en l’estadística, fins que un nom, un rostre amic o conegut cau.\nLes erudites que Cunqueiro no s’inventava quedaven més increïbles que les que recreava amb sobrada plasticitat imaginativa, sempre amb el polsim d’ironia, picades d’ullet de murri.\nA Can Calau a quarts d’una. El muntatge i la prova de so. Van acudint les raberes de iaios. Amb la mort del secretari, que ho portava tot, el caos organitzatiu, enguany.\nTrobada la dona de vuitanta-vuit anys, que ens torna a explicar que té dos fills i ensenyar fotos de quan era jove. La veiem d’any en any. Un any de marge, en les dinàmiques de la senectut, és un sedàs dur.\nDinem en un menjador a banda de la gernació gerontocràtica. El propietari sènior, patriarca ranquejant de l’empresa familiar, proposa unes faves a la catalana en comptes de l’entremès frigorificat que donen al menú. Faig el canvi. Costelles de corder, un punt coriàcies, de segon. Un vi aspre, que rebaixem amb gasosa. Ambient buscadament rústec- fusteria fatigada, cap de senglars, una cabra i un cérvol penjats a les parets. Sinistra taxidèrmia. Groguenques vidrieres desmodades. El local deu millorar en acollida de rancior melangiosa en la hivernada.\nPres cafè a la terrassa. Caloreta amb un airet redemptor. Record dels dinars familiars a la casa parroquial, amb el pare fent la paella. En pocs anys el quadre s’ha despintat severament.\nA les taules del voltant, proeses cinegètiques narrades amb cridanera fatxenderia cruel, primària, i altres xafarderies veïnals convenientment deformades.\nCanvi de vestuari en un quartet infecte de mals endreços. Comencem a les sis. Fem un concentrat del repertori més eficaç –mal dia per a delicadeses i matisos. Artísticament, la història pesant, menys que res. La gran suada a l’escenari, molt alt, amb terra de ciment. Revetlla de festa major… ¿de fa quaranta anys?\nEn enllestir i desmuntar, presa una taronjada i cap al cau. Encara la darrera llum solar al firmament. Un iogurt per sopar. Llegint una mica. Potser menys cansat que en altres compromisos del ram. Infinites ganes de plegar del submón dela musiqueta ballable. De moment no ens ho podem permetre, però arribarà la retirada a punt, està decidit.\nLa lassitud del cansat. Quan la veritat s’aprima fins a l’absurd, la insignificança total.\nDilluns, 13 de maig.\nDespert a dos quarts de vuit. Claror temperada. La refilada de les orenetes en els capitells de l’aire. Prou refet del “bolo” dels Reguers. Desdejuni d’habitud, escolaritat figurada. Vivaldi a la gramola –gran tipus. Perfilant el guió per parlar dijous a València i altres entretingudes marqueteries. Partícules inconnexes borinotejant, anunciant potser possibles relats nous.\nA José Antonio Labordeta li negaren fins un minut de silenci a Las Cortes, quan va faltar. I les imatges de la capella ardent de fa uns dies, al mateix feu, que són en color però semblen en blanc i negre, ho acabem d’explicar tot.\nMoltes morts, en accident, per malaltia, de coneguts més o menys propers. Xiulen les bales. Pel llunyedar, el caçarecompenses amb el ponxo polsós s’acosta al poble apàtic, calcinat.\nLa sortida a l’estanc. La temperatura més nerviüda, provisional pregonalla estiuenca a la polpa volàtil. Lluitant contra l’astènia. Apartant cotons de desgana. Negant l’evidència de tanta ferum de catacumba en els marges per on ens movem.\nUna galta de porc, amorosida de farigola, gentilesa del bar de Paco, i arròs blanc per dinar. El noticiari: lluites de segle dinou entre les dinàmiques apocalíptiques.\nMigdiada plàcida. Arreglant materials en sessió vespertina. Tarda radiant, caloreta entenimentada. Estirada de cames pel barri, en un recés, i comprat el berenar.\nContestats correus en ser a l’escriptori: gent que diu que vindrà a la presentació a la “Fan Set” i altres que ja tenen el libre i l’estan llegint. Begonya Mezquita en penja un fragment d’un dels contes a la seua pàgina. La miqueta de rebullida amistosa, que posa de relleu la d’anys que portem en la processó i les coneixences variades que el camí ha propiciat. He collit enemics emboscats, és clar, però diria que els favorables en són més i em penso que millors.\nPa i fuet per fer un mos a la nit. Llegint i pensant fins al son.\nEns hem venut la mica de transcendència de l’humà per unes quantes joguines amb instints homicides. Les conseqüències ja són al fanguissar del present.\nDimarts, 14 de maig.\nAlçat a les set. Dormida potable, amb una secció de cabòries relacionades amb les preocupacions de la vigília. Apareix Pete Seeger a la gramola governada per Ramiret, amb sa cocteleria d’algoritmes, avui prou sentimentals. Desdejuni d’escola desconcertada –on som matriculats a la força. De bon matí, detalls amistosos d’esperits bells. Postals d’Alcoi, de Girona, de París, de la universal de la bona jeia.\nEn un paper que he trobat a l’oceana de les piulades Núria Cadenes vindica l’Espriu contista. Quin goig coincidir en la vessant massa oculta espriuenca. Escoltant-la, dijous, xalarem. I la xalaria més si després no em toqués dir alguna cosa a mi. Preferiria estar entre el públic i fruir de l’entusiasme brillant i lúcida amb el qual sol predicar la narradora –del més potent que tenim ara mateix al catàleg desenquadernat de les nostres lletres tan matxucades. L’Espriu prosista, narrador té molta engruna.\nRetriant poemes que esperen la redempció o l’esborrada. Sessió distreta, que aparta nerviositats i dèries. Potser preservar la mirada poètica m’ha salvat de més d’una aspror severa.\nParèntesi per a la sortida estanquera. En una botiga del veïnat han esberlat una de les vidrieres grans. Uns cristallers maneguen la làmina ferida per una pedrada grossa, potser per un mall. Intent de robatori? Cap veu xafardera en fa el relat. I els operaris vidriers només es fan bromes entre ells potser com a preliminar de l’hora de l’esmorzar. Sol cremant, ombra amb frescor de verdet i silenci de font muntanyenca.\nLa notícia de la mort d’una criatura de vint mesos a l’hospital de Vinaròs, per una possible negligència, va esbombada per tot arreu. En aquestes comarques molt freqüentment emergim de l’oblit informatiu per alimentar el soroll dels apartats de successos i irades. I, en aquest cas, la matussera politització de la desgràcia per fer campanya partidista. El problema és sistèmic. La música de fons, la desmantellada dels sectors públics.\nLlegida l’entrevista, ara editada completa, sense cauteles i censures, de Susan Sontag a la revista Rolling Stone. Una criatura fascinant, que conreà els seus dimonis personals sabent-hi que els àngels hi van enganxats, i si marxen els dimonis els àngels fugen amb ells. Els contrastos de l’univers pareix que es necessiten agermanats.\nSi el cor pensés, s’aturaria, escrivia un barba o altre. El cas és que investigacions científiques avançades han demostrat que probablement té els elements per pensar, i no deixa de bategar per decisió pròpia, perquè tot en el cos i el cervell té la determinació fonamental de sobreviure.\nLasanya de verdura per dinar. Les notícies. La flagrant disparitat de criteris en el judici polititzat del Suprem: mentre els testimonis policials de l’acusació s’esplaiaven en sensacions i opinions amb conceptes insistits, com assajats i guionitzats, als de les defenses se’l nega qualsevol interpretació del mateix to. La penosa, i amb ribets grotesc, crònica d’una sentència dura anunciada. Justícia patriotera. Escarment i avís per a navegants amb aficions dissidents. La sensibilitat i intel·ligència de la pensadora Marina Garcés bloquejada pel menyspreu amb sentor totalitarista d’un tribunal que fa por per com ressona en les voltes dels segles. També la junta electoral central deixa remarcats els límits estretits del pacte “transicional”. Les vulneracions de drets bàsics va pel broc gros. Com deia l’home de consens, segons les darreres cròniques, Pérez Rubalcaba: “Espanya pagarà el precio”.\nMés sessió amb poemes i proses dels arxius. Costa mantenir la disciplina eremítica enmig la lluminositat riallera de la tarda. Els atacs d’astènia primaveral se les saben totes. A fora hi ha la vida, canten les sirenes de banyera. El repertori de coartades és extens i antic.\nCorreus diversos i retorns dels primers lectors pel llibre nou. A la llibreria “Fan Set” hi ha un avantatge: es pot parlar de literatura sense filtres. Potser aprofitaré per enumerar i comentar els contistes que m’agraden. La idea tàctica és fruir tot el que puga de la visió de Cadenes i aprofitar per saludar més d’un col·lega. Em tenen afecte diversos autors i autores de diverses tendències. Potser són els avantatges de viure lluny de les tibantors ciutadanes entre grups, complicitats, capelletes d’afins i altres batalles subterrànies. Com que els dono poc la llauna i quedo com una mena de satèl·lit remot, quan aparec pel seus territoris em dediquen fineses i cortesies relaxades. Sortosament, també tinc públic diguem-ne pur, no dedicat a la neurosi del negre sobre blanc.\nEleccions europees. El Juncker i el polonès aquell seguiran pilotant la nau que va perdent pes al concert mundial a pressa feta. L’Europa il·lustrada i dels pobles també ha resultat que eren els pares. Un club d’estats anquilosats i mercaders –que desconeixen, influència luterana de la Merckel- que el dèficit zero moltes vegades és la pitjor inversió. I el que estan fent amb les fronteres és tan infame o més que el projectat mur de Trump a la frontera mexicana.\nA la nit passo de debats electorals. Mirat un documental del canal d’art francès sobre Leonardo. Llegit també en menú variat.\nMirades tèrboles no veuen la clara cal·ligrafia. Mirades clares no veuen el subtext. Entre mirar i vore, profunds abismes. Tenir raó? Només una miqueta, si de cas. Potser en puritat, desperts del tot no ho estem mai, naveguem per les miasmes del somni.\nNo ser brutal ho entenen com no anar posat al dia.\nQueda res que no estiga capgirat o deformat? En mitja generació més, ¿quedarà algú que recorde com eren quan estaven a l’endret, respectant la naturalesa?\nL’inofensiu home remugant d’aquestes terres, que s’inquieta si algú davant seu guarda silenci.\nMalvivim l’instant. No en n’adaptem. Desnivellats de passat, enganyant el cos amb el futur, ranquegem cosa de no dir.\nMaquiavel encertava la teoria però marrava en la pràctica. Potser tenia massa “finezza” i li faltava la rasa mossegada del primarisme, on sempre és tot menys i més brut.\nNo hi ha manera impune de viure, per molt que alguns s’ho pensen.\nRefermar-se en una afirmació o altra, de tard en tard, per escurar el fals aplom de la negació crònica.\nPer les serradures sabem l’abast de la incisió del corc de la memòria.\nLa lectura siempre es hermosa. Cuando se llega a ciertos años, como me ha pasado a mí, se vuelve indispensable y la única compañía y quizá la más eficaz para no autodevorarse por el recuerdo o por la vana esperanza.


CRÒNICA J16_f2 CJU-JVConsulting\nNOVA DERROTA DEL SOTS21 FEMENÍ DAVANT EL AD TORREFORTA\nUna bon partit en l’aspecte defensiu no permet emportar-se la victòria al CJU_JVConsulting per la poca efectivitat en atac durant els dos primers quarts del partit (sols 7 punts en cadascun d’ells).\nEl partit començà molt bé per a l’equip faldut, gràcies a un parcial de 7-4 fins al minut 8, però l’equip es desconnectà en atac fins a rebre un parcial de 0-16 (minut 14) que donà una gran diferència al marcador per a l’equip visitant (7-20). Un intercanvi de cistelles, va fer arribar el partit a la mitja part 14-27.\nLa segona part comença amb un parcial de 0-5, contestat per l’equip local per un altre parcial de 9-0 que aproximà a l’equip faldut al marcador, mostrant un gran caràcter en defensa i no baixar el braços, retallant 3 punts al finalitzar el quart (31-41).\nEl definitiu quart començà amb un intercanvi de cistelles, que dificultava la remuntada local, tot i així a partir del minut 6 (39-48), un parcial de 7-0 col·locar l’equip a 2 punts de diferència a l’últim minut. Malgrat l’esforç realitzat la victòria no fou possible (46-50).\nClassificació i resultats: https://goo.gl/z8y6Qr\nParcials: 7-14, 7-13, 17-14, 15-9\nEl Carme vs CJUB\nPavelló El Serrallo - Tarragona\nJornada 4 segona fase (clas. 13-16)\nJornada 10 segona fase (clas. 19-24)\nData : 06 abril 2019\nCJUB vs AB El Vendrell\nPavelló Municipal Ulldecona\nCB SPiSP vs CJUB\nJornada 8 Campionat Territorial\nData : 13 abril 2019\nCJUB vs Bàsquet L'Arboç\nCB Morell vs CJUB\nPavelló Municipal El Morell\nJornada 10 Campionat Territorial\nCJUB vs Bàsquet Teresianes\nJornada 11 segona fase (clas. 19-24)\nLa Pobla-CBT vs CJUB\nCentre civic - La Pobla Mafumet\nJornada 5 segona fase (clas. 13-16)\nData : 27 abril 2019


Manacor és la segona ciutat d'Europa amb més vehicles per habitant\n12 abril 2021 05:49\nEl municipi registra 29.316 automòbils per a 33.015 ciutadans empadronats\nCaterina Veny | 28 juliol 2000\nManacor representa la segona ciutat d'arreu d'Europa que compta amb més vehicles per habitant. D'aquesta manera, l'índex de motorització de Manacor es troba a tan sols un punt per sota de la ciutat italiana de Milà.\nEn total són 29.316 vehicles de tracció mecànica per a una població censada de 33.015 habitants. D'aquesta relació s'extreu que la densitat de vehicles que circulen per les vies del municipi és elevadíssima: entorn d'un 80 per cent de cotxes per habitant.\nTenint en compte que d'aquests 33.015 habitants empadronats a Manacor, més de la meitat dels quals no són conductors en potència, ja que no tenen els 18 anys o han superat els 75 anys, cada ciutadà de la localitat estaria en possessió d'un turisme, motocicleta o ciclomotor. Més encara, cada família manacorina compta amb una mitjana de 2'5 vehicles.\nAquest elevat índex de motorització que presenta Manacor té una incidència directa sobre el nombre d'accidents a la ciutat. «El nombre de vehicles per habitant i la xifra d'accidents són dues variables amb un grau de correlació molt elevat, ja que a mesura que s'incrementa l'índex de motorització, també augmenten les xifres d'accidents», va explicar Antoni Sureda, inspector en cap de la Policia Local de Manacor.\nSi l'any 1993, es registraren un total de 379 accidents de trànsit a Manacor, l'any 1999 es varen produir més de 670 accidents, amb un nombre de ferits de cada cop major. Per a l'any 2000 s'esperen unes dades més elevades quant al nombre d'accidents, però també en relació amb l'índex de motorització, que es preveu més elevat.


Eleccions 2019 | Independents SQS-PM\nMOBILITAT: Connexió entre les urbanitzacions, nucli del poble, equipaments, comerços i restaurants, facilitant el trànsit dels vianants i l'ús de la bicicleta.\nMILLORA DEL TRANSPORT PÚBLIC: En freqüència i rutes, per a la connexió de Sant Quirze Safaja amb els pobles del Moianès i amb altres àrees urbanes properes.\nPARTICIPACIÓ CIUTADANA: Detecció de les necessitats dels col·lectius i treball de forma participada, integrant a tots els ciutadans, per a la presa de decisions i per a l’execució d’accions. Comissions de treball de tots els temes.\nSEGURETAT: Anàlisi de solucions de seguretat efectives i dutes a terme en altres municipis. Presa de decisions conjuntes i execució de les accions pertinents per a la protecció de les llars.\nENSENYAMENT: Proactivitat per assolir l’escola definitiva, mitjançant el treball conjunt amb el Departament d’Ensenyament. Integració de la Llar d’Infants dins l’escola, incrementant l’eficiència i qualitat dels serveis.\nBENESTAR SOCIAL: Vetllar per la correcta funcionalitat de tots els serveis en matèria de benestar social oferts pel Consell Comarcal. Acompanyament continuat a les persones amb necessitats.\nCOHESIÓ CIVICA: Creació d’un espai cívic accessible i obert al poble, comissions per al foment de la participació dels ciutadans, eines i estratègies per a la connexió entre les persones i les activitats econòmiques, millora de les zones verdes per incrementar l’atractiu i ús, i adaptació d’espais per al gaudi i l’esport.\nSUPORT A LES ACTIVITATS ECONÒMIQUES: Consideració de les activitats econòmiques del poble, suport als negocis locals i cerca d’eines per al seu creixement. Suport a les activitats del medi rural, per a la seva gestió sostenible, ambiental i econòmica. Foment del cooperativisme de consum i treball.