EL MILLOR PEIX: El "CHANQUETE" "Andalusía" Xanguet ..aquí\nEl "CHANQUETE" "Andalusía" Xanguet ..aquí\nLa gastronomia d'Andalusia és molt variada i hi ha diferències entre la costa i l'interior, la gastronomia andalusa forma part de la dieta mediterrània. Està molt vinculada a l'ús de l'oli d'oliva, els fruits secs,peixos i carns. En la rebosteria es mostra gran influència de la cuina andalusa amb l'ús d'ametlles i mel, sent molt coneguts d'aquesta regió els dolços nadalencs: els mantecados, polvorones i alfajores.\nLa tècnica del fregit és domini dels andalusos, fregit amb oli d'oliva, que es produïx en les províncies de: Jaén, en règim de gairebé monocultiu, Còrdova, Sevilla i Granada, principalment. Fregit amb abundant oli calent, enfarinat a l'andalusa, és a dir amb farina exclusivament, sense ou o altre tipus de preparacions, si bé s'usa farina de almorta, especial per a arrebossats.\nEl peixet fregit i el marisc està molt estès per la zona litoral i l'interior sota la seva influència. Destacant la tonyina vermella en les zones almadraberas del Golf de Cadis, el llagostí de Sanlúcar, la gamba blanca d'Huelva i el chanquete malagueño.\nAmb cinc províncies costaneres, el consum de peixos i mariscs és bastant elevat: gambes blanques d'Huelva, cañaillas, quisquillas, aladrocs, chipirones, chocos, boques de la Illa, acedías, panojas, coquinas etc. És destacable la important pesca de tonyina en les almadraves de la costa gaditana, així com el consum popular de mojama i altres salazones.\nXANGUET de MÁlaga Nom comú: És el chanquete, encara que els pescadors sempre li han cridat 'colorao' perquè té una vena vermella que li recorre tot el cos. Nom científic: 'Aphia minuta'. Grandària: De sis a vuit centímetres els mascles, i de sis i cinc, les femelles. Procedència: Del mar de Alborán, que banya Màlaga, i del Mediterrani.\nCom es diferencia: Per la vena vermella, i el seu color més grisenc. La seva carn és consistent però molt més delicada que la del chanquete xinès. En el plat tenen diverses grandàries. Per què estan prohibits: Perquè es pesquen on creixen les altres espècies, que també es capturen quan són inmaduros.\nEl xanguet és un peix marí molt petit que habita en el mar Mediterrani i en l'oceà Atlàntic. Ès quasibé transparent i d'aspecte delicat, amb una longitud màxima de 6 cm en els mascles i de 5 cm en les femelles. Viu prop de la costa i sol formar bancs de molts individus. La reproducció d'aquests peixos té lloc durant l'estiu.\nEl xanguet es coneix com a "jonquillo" a les Illes Balears i com a "cabeçon" en occità. Es pesca sovint junt amb el sonso\nPer fregir el Xanguet\npaella o fregidora\nfarina blanca bona\ncol-lador o sedas\nAgafar uns quants banquets i posar-hi sal , posar-ho amb molta farina , i després amb un colador o sedas treure tota la farina i ja veureu que os quedaran un a un.\nTenir preparat el oli ven calent i ja es pot fregir al gust de cada un.\ni també podeu fer una truita:\nAgafeu el xanguet i el poseu a fregir amb una mica d'oli i sal , quan estigui una mica fet , ja si poden posar els ous que calguin , depèn del peix que feu servir .Això va amb el gust de cada un.\nAquí .. a Catalunya tenim la Llengueta ..és molt assemblat al xanguet , però més pla .\nTambé és transparent..\nPublicat per ELS PEIXOS a dilluns, de gener 18, 2010\nEtiquetes de comentaris: xanquet\nQue bo que és el jonquillo , precisament l'altra dia una companya que té el seu marit pescador ens va dir que començava la temporada i que si era com l'any passat ( va anar molt bé) ens en duria. Noltros aqui com el solem menjar és fent una raoles de jonquillo que te xupes els dits.\nEl que passa és que són unes raoles que et miren, estan plenes de ullets.\n18 de gener de 2010 a les 11:14\nLo que se aprende aquí..jeje. Pues nunca los he probado, pero las ideas que das para cocinarlos me gustan. Besos\n18 de gener de 2010 a les 13:26\ndoloretes, la tégua ment es una auténtica universitat sobre el peix, narracións cum laude, es nota el téu amor per la tégua professíó, y les fritures a andalussia són cuasi perfectes, em recordu cuant estava fent la mili a san fernando (cadiz) en les freiduries, deman-naves unos fritos....uffffffff, en un paper de estrassa grán feien un cartucho y el omplien de de peixos tots rebossaets....una maravella.....saludos paco\n18 de gener de 2010 a les 14:32\nMas fet venir molts records de casa els pares, al para li encantaven i fa molts anys que no ne tornat a menjar, desconeixia del tot la llengüeta, mol bones les teves classes sobre el peix\n18 de gener de 2010 a les 16:12\nHola D olors, me encanta el chanquete y todo lo que se ponga por delante , la semana que viene nos vamos el fin de semana a malaga a comer pescado, es el regalo que nos trajeron los reyes, un fin de semana en malaga un beso guapa\n18 de gener de 2010 a les 16:40\nCom estas?? COm prova el any??\nJonquillo!!, quin nom tan diferent d´aquí, oi?'\nQuina sort que tens de tenir aquestes amistats...però no esta prohibit com aquí , pescar-ho?'\nJo tenía una amiga , que el fregia i li quedaba un a un ...era espectacular ..és de Málaga ( ROSA)\ni allà en saben molt de tot això.\nÉs veritat que queda tot ple d´ullets que et miren.\nFins molt aviat , esper-ho un bloc...:-))\nLos hay de la china y congelados .Si no fuera por esto nadie tendría .No dejan que se pesquen , esta totalmente prohibido..\nNo t´ho creguis , no és la meva ment ..ja m´agradaria tenir un cap tan despert. És tota la informació que trobo als llibres i a internet i poca cosa més que ser jo...\nQuan parles de la mili , semble que fos ahir, oi??\nQuina vida ....quan més bé estem en els llocs , és quan tenim que marxar...\nJo no hi anat mai a Andalusia , però un dia hi aniré.\nNo en veus perquè no en podem vendre , però l´altre dia no se que li va passar al peixater i en va portar. La llengueta si assembla molt i també és molt bona fregida..\nQue suerte la tuya ..siempre viajando!!!\nya me gustaria a mi tener tiempo como tu para hacer estos viajes relampagos.\nNunca he ido a Andalucia y tengo muchas ganas .Yo me he pasado la mitad de mi viva , conviviendo con andaluces , y tengo ganas de conocer su tierra..\nUn abrazo y que tengas un muy buen viaje..\n18 de gener de 2010 a les 18:11\nÉs un dels meus plats preferits!!!!\nTan bo, i tan cruixent....\nAy, quines ganes m´han entrat de menjar un bon grapat de xanguet!!!!\n18 de gener de 2010 a les 18:38\nQuina meravella, un blog on puc trobar moltisima informació fidedigna dels peixos que tenim a l’abast. Ha estat un plaer entrar a la teva “peixateria”.\nPer cert, quin nom més bonic que tens!!!! (je, je, je,.. )\n18 de gener de 2010 a les 18:58\nSi que estan bons en truita.... Deu ser el plaer de lo "prohibit" que els fa més bons... ;-).\nJo vaig una mica perdut en això de que està prohibit o no. En un dels "meus restaurants" m'ofereixen en ocasions "datils" de mar... i jo no sabia que estaven prohibits i un dia li dic en veu alta... "com es que els datils mai estan a la carta"... :-)).\n18 de gener de 2010 a les 19:05\nDolors; Amb aquest xanguet -chanquete para los amigos- m'he troba veient "el verano azul" fregit a la mateixa barca i fresc fresc¡¡ Que vaig de gust Dolors¡¡.\n18 de gener de 2010 a les 19:31\nNena , no ni han gaires , per no dir cap...estan prohibits i quan en pportem , es a basse de pensar si ens multaran.\nEn venen de congelats , però són xinessos.\nJo fa molt de temps que et segueixo , però mai dic res ( em falta temps)\net vaig coneixer , quan visites al bloc dels meus amics vermells.\nDel meu nom , n´estic molt orgullosa , encara que quan era petita servia per fer riure als nens..\nEncantada de parlar amb tu..\nja saps que tot el que es prohibit , és el que més ens agrada...\nen quan als dàtils , ja t´ho hi dit ..estan molt, molt prohibits..\nCom estas , Josepb?'\nJa veig que tu encara recordes " el verano Azul " del Xanquete ..si mal no recordo eren de Málaga i el xanquet també.\nUna abrasada a tots..\n18 de gener de 2010 a les 19:50\nWapa cuantas cositas aprendo contigo ,eres la mejor pescatera wapisimaaaaaaaa.\nAqui el xanquete no se ve mas que en foto ,pero en una tienda que es solo de ocngelados si los hay ,vienen enharinados listos para freir.\nEl color es de un tono gris no son asi transparentes como los que tu has puesto en la foto... a lo que me pregunto...¿seran xanquetesssss ? ...amossss que yo los he comido arguna vez poque a mi me encantan los pescaitos fritos ,pero no me habia parao a pensa si eran o no .\nLa proxima vez que vuelva le pregunto a la dependienta.\n18 de gener de 2010 a les 19:54\nNo son chanquetes ...seguro ...i si son , son muy diferentes a los nuestros , son de la xina...no se pueden comparar , y si encima son baratos , todavia menos....\nVale mas que compres boqueroncitos frescos y les pongas tu la harina y te los fries que estan buenísimos.\n18 de gener de 2010 a les 19:58\nHola Dolors un reportatge molt interessant, com molts dels que fas.\n18 de gener de 2010 a les 20:13\nHola Dolors, aquest peix si que és bo, la pena es que estigui prohibit. però ben fexidet com tu expliques està bunisimmmm.\n18 de gener de 2010 a les 21:17\nAi, noia, quantes lliçons que ens dones! Tant sentir (i veure) el Chanquete de Verano Azul, y no tenía ni idea de quin peix era!\nNo n'he menjat mai, però sí una parenta seva, la llengüeta. Enfarinada i fregideta, que bona és! Quan els nens eren més petits en comprava més sovint, perquè com no té espina... va la mar de bé. És una mica cara, però com se n'aprofita tot, al final encara surt bé de preu!\nUn dia hauré de venir a Mollet i passar-me per la teva parada, que veus que tens de tot!\n18 de gener de 2010 a les 22:49\nHola dolors, realment al jonquillo que noltros memjam no n'està prohibida la pesca ja que és una espècie semblant el chanquete , però no és el mateix . A diferència d'aquest el jonquillo són exemplars adults i per tant es poden pescar , però es fa minjançant la pesca artesanal de desembre fins a gener, crec.\n19 de gener de 2010 a les 14:30\nAra ho he demanat i la temporada és de Desembre a març. El que m'ha dit la companya és que Alcúdia , el nostre poble és a on hi ha més flota jonquillera.\nPerdona per l'equivocació\n19 de gener de 2010 a les 14:41\nPues también me encantan, pero qué difícil es encontrarlos! Un besito.\n19 de gener de 2010 a les 15:01\nBuenisima la explicación, como siempre.\nMi madre hacia unas croquetas de chanquete que estaban de muerte....\n19 de gener de 2010 a les 16:19\nVosaltres , si que em doneu lliçons a mi i m´ajudeu a tenir ganes de seguir amb tots els vostres comentaris..\nEsper-ho més fotos teves per teure al bloc.\nSi trobes llengueta , ja esta bé , és molt bona i fresca.\nMoltes gaciès , per tota la informació que em dones de Mallorca , ja saps que ens agrada molt aquesta Illa..\nM´agrada saber de tu , esper-ho llegir-te aviat.\nAquestes croquetes que feia la teva mara , segur que les faré aviat perquè la Xisca ,m´ha posat un enllaç d´una recepta de mallorca.\nEs verdad , guapa . No se ven porque estan prohibidos..\n19 de gener de 2010 a les 20:38\ndesde luego wapina mia me encanta leerte, siempre aprendo algo contigo. Yo nunca los comí, seguro que me pierdo mucho...pero no se encuentran mucho...y si encima no entendemos...nos engañan como quieren.\n19 de gener de 2010 a les 22:51\nMira que n'arriba a ser de bo el xanquet, una truita de xanquet és una delícia pels sentits. Les teves fotos son una meravella Dolorss, ens agrada molt com tens el bloc.Felicitats.\n20 de gener de 2010 a les 9:11\nNo se'n troben fàcilment, eh?. Quan n'hi ha, s'han d'aprofitar!.\n20 de gener de 2010 a les 13:51\nNo es que no se encuentren , es que estan prohibidos.Y estan escasos y caros..\nFregits molt bons , perpo dificil de fer,,,i amb truita bonísims..\nAquí tenim la llengueta , que és molt bona , i si no ho coneixes gaire , semble xanguet..\nUna abrasada a totes.\n20 de gener de 2010 a les 14:28\nI qué bons que son !!!...es poden substituir per llengueta....a falta de pan...no?\nFelicitats pel bloc !!! M'encanta !!!\n18 de gener de 2012 a les 7:31


Dóna’m la mà, oh núvol (Kulmann, set by (Robert Schumann)) (The LiederNet Archive: Texts and Translations to Lieder, mélodies, canzoni, and other classical vocal music)\nDóna’m la mà, oh núvol\nDóna’m la mà, oh núvol,\nfes-me pujar cap a tu!\nAllà estan els meus germans\na la porta oberta del cel.\nElls són allà, encara que a la vida\njo mai els he vist:\nenmig d’ells veig\nque hi ha el nostre pare!\nM’esguarden aquí baix,\ni em fan senyals que vagi amb ells.\nOh núvol, dóna’m la mà,\nde pressa, de pressa, fes-me pujar!\n"An eine Wolke" = "A un núvol"\n"Reich mir die Hand, o Wolke" = "Dóna’m la mà, oh núvol"


2019-02-27 / Totes les notícies / CN Catalunya\nCom haureu pogut comprovar, al CNC s’ofereix un ampli ventall d'activitats dirigides, on a totes hi trobem la presència d'un factor comú: la música.\nAquest fet està pensat i estudiat, triant el repertori muscial més ideal per a casa sessió. En termes generals, la música ens aporta els següents beneficis:\n- Ens fa moure\nDes de ben petits, quan escoltem música no ens deixa indiferent i moltes vegades ens provoca una reacció (un canvi de posició, un pensament, un moviment de peus que fins i tot moltes vegades és inconscient…)\n- Ens marca el ritme\nAquest és un dels beneficis més importants de cara a les activitats dirigides que practiquem, ja que aquest ritme ens ajuda a controlar les repeticions, la intensitat i el ritme de les accions que volem realitzar i ens ajuda a que existeixi moltes vegades una unificació del grup, de manera que tots anem a una.\n- Genera emocions\nSegur que alguna vegada escoltant una cançó se us ha posat la pell de gallina. Doncs és del que es tracta. I en el CN Catalunya procurem que aquesta música no us deixi indiferents. Tant si és per treballar al màxim com per exemple a Speedbike i Body Pump, o si és per controlar més les nostres pulsacions i procurar estar relaxats com a Pilates i Balance CNC.\nAlguna vegada has associat alguna cançó a alguna situació o moment en concret? Estem segurs de que sí. I això és perquè la música té una potencial d'associació molt gran. A l'hora de realitzar les activitats dirigides és molt útil perquè és molt més senzill que ens seguiu el ritme si s'ha de seguir una coreografia com pot ser a Zumbas.\nPer tant, motiva’t al ritme del que escoltes: tant a les activitats dirigides, com al gimnàs i fins i tot nedant. Amb música tot és més fàcil!


El president Puig signa a Alcoi el conveni per a crear el Parc Tecnològic de Rodes | ARA Multimèdia\n"Serà un punt d'inflexió en l'economia no sols d'Alcoi, sinó de tota la comarca i la Comunitat Valenciana" assegura el president Ximo Puig.\nEscrit per Lirios Silvestre 4 novembre 2021\nEl conveni suposa la inversió de 2,6 milions d'euros en els pròxims tres anys, el 37 per cent del pressupost total de les obres, que començaran en els pròxims dies.\nEl saló plenari de l'Ajuntament d'Alcoi ha acollit la signatura del conveni entre la Generalitat i l'Ajuntament d'Alcoi per a crear el Parc Tecnològic a l'Illa de Rodes.\nEstà previst que les obres comencen en els pròxims dies, i estan pressupostades en poc més de 7 milions d'euros. Amb el conveni signat hui la Generalitat es compromet a aportar 2,6 milions d'euros, el 37 per cent, durant tres anualitats. La resta es finança amb fons europeus FEDER (el 50 per cent, 3,5 milions d'euros), i amb diners de l'Ajuntament, que aporta 900.000 euros.\nEn el vídeo, el president de la Generalitat explica que en total la Generalitat invertirà en Rodes vora 5 milions d'euros, perquè, entre altres inversions, al conveni de hui cal sumar els 1,2 milions d'euros per a la creació del Centre de Turisme d'Interior.\nDurant l'acte, l'alcalde d'Alcoi Toni Francés ha destacat la importància del projecte de Districte Digital a la ciutat, amb la participació del campus d'Alcoi de la UPV, així com d'empreses locals. "No és d'estranyar que el projecte de rehabilitació de Rodes haja sigut redactat per l'estudi d'arquitectura de Ramón Esteve, que és d'Ontinyent, i per un equip multidisciplinari d'arquitectes d'Alcoi i del nostre territori. O que les obres vaja a executar-les una UTE formada per Víctor Tormo, de Xàtiva; i Eladio Silvestre, una altra empresa d'Alcoi. Aquest és el gran objectiu de Rodes: retindre i atraure talent, convertint-nos en un focus dinamitzador de l'economia no únicament d'Alcoi, sinó de tota la Comunitat Valenciana".\nRodes i Districte Digital enfronta a govern i oposició a Alcoi


La FUE-UJI i la Cambra de Comerç impulsen la formació en intel·ligència artificial en els negocis | Notícies Dígitals\nLa FUE-UJI i la Cambra de Comerç impulsen la formació en intel·ligència artificial en els negocis\n16/09/2021 cambra de comerç, fue uji, inteligencia artificial\nLa Fundació Universitat Jaume I-Empresa i la Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Serveis de Castelló van signar recentment un conveni de col·laboració per a la posada en marxa de formació especialitzada en business intelligence.\nEva Alcón, rectora de la Universitat Jaume I i presidenta de la FUE-UJI, i Dolores Guillamón, presidenta de la Cambra de Comerç de Castelló, van subscriure l’acord que contempla els detalls d’aquesta activitat formativa, que tindrà lloc en les instal·lacions de la Cambra de Comerç.\nUn primer curs presencial, amb el títol «Aprén a aplicar els sistemes d’intel·ligència de negoci (Business Intelligence)», començarà el pròxim 28 de setembre de 2021 amb un total de 16 hores. Compta amb la direcció acadèmica de José Antonio Heredia, director de la Càtedra Indústria 4.0 de la Universitat Jaume I i expert en business analytics, amb una extensa trajectòria com a investigador i especialista en enginyeria de fabricació. L’equip docent el completen professionals de diferents empreses capdavanteres i agents de la indústria 4.0, així com experts en intel·ligència de negocis que integren la Càtedra.\nEva Alcón va subratllar la importància de potenciar la col·laboració institucional «per a impulsar projectes comuns que siguen útils per al teixit empresarial i social de la nostra província, i aquests cursos cobreixen la demanda de formació de perfils tècnics qualificats davant el repte de la transformació digital».\nDolores Guillamón va destacar la formació com a factor clau per a la competitivitat i va afegir que «si conjuminen esforços entre les dues institucions, aconseguirem majors beneficis per a les empreses i, en conseqüència, per a la nostra economia».\n← El Paranimf de l’UJI celebra el centenari de Berlanga en el cicle «En pantalla gran»\nLa Generalitat presenta el ‘Catàleg de Vestigis de la Guerra Civil i la Dictadura’ que inclou 575 elements pendents de retirar →


Denunciem una tallada forestal il·legal a Alforja - GEPEC-EdC\nL’administració, gràcies a la denúncia del GEPEC-EdC, conclou que, en efecte, es tracta d’una infracció que pot ser sancionable.\nAl terme municipal d’Alforja, als voltants del mes d’abril, es va executar una tallada forestal il·legal i insostenible amb el medi natural i forestal. L’indret on s’ha produït és un espai protegit, inclòs dins la Xarxa Natura 2000, a les Muntanyes de Prades i al peu de la serra de la Mussara. Al Grup d’Estudi i Protecció dels Ecosistemes Catalans – Ecologistes de Catalunya (GEPEC-EdC) en tenir constància de la tallada irregular, vam presentar la denúncia d’aquests fets a l’Administració competent aleshores.\nLa tala d’arbres irregular es va realitzar en un espai d’aproximadament cinc hectàrees. Avui, encara es desconeix l’empresa responsable que la va dur a terme. L’empresa havia de seguir un Pla Tècnic de Gestió i Millora Forestal aprovat, però des del GEPEC-EdC hem pogut comprovar que la tallada no el va respectar i que, per tant, és il·legal.\nEl Pla Tècnic de Gestió i Millora Forestal aprovat tenia unes directrius concretes, entre les quals destacava que l’actuació s’havia de desenvolupar de forma selectiva, deixant 352 peus d’arbres mare per cada Hectàrea afectada pel Pla. La tallada realitzada, però, va ser una tallada indiscriminada, i va comportar l’eliminació d’una gran quantitat d’arbres mare, amb les consegüents afectacions ambientals que a continuació es detallaran.\nQuant a l’eliminació de restes de la tala, el Pla Tècnic establia la directriu que les que no fossin retirades s’havien de trossejar o triturar i estendre per terra, però aquesta acció no es va fer, tal com es mostra en la següent imatge:\nAlhora, cal tenir present que al Pla també hi consta que les tallades s’havien de fer de forma progressiva en el temps, per poder fer una bona gestió forestal de l’espai. En aquest cas doncs, tampoc s’ha efectuat de forma progressiva, sinó al contrari, s’ha fet una tala en una sola actuació.\nLes conseqüències de la tallada forestal\nAquesta tala ha comportat una pèrdua de biodiversitat molt elevada. En primer lloc, cal tenir present que durant el temps que s’ha executat l’actuació, ha sigut en l’època de cria d’una gran quantitat d’espècies d’ocells. Aquesta tala, doncs, ha suposat un greu impacte sobre les aus de la zona.\nAquesta tallada de forma desorbitada i sense cap tipologia de control, s’ha produït en una zona que es troba dins de l’àrea protegida (Xarxa Natura 2000) Muntanyes de Prades, i justament es troba en una àrea amb una alta connectivitat ecològica, fet que encara empitjora més l’estat de conservació de l’espai.\nDes del GEPEC-EdC, considerem que si les actuacions s’haguessin fet de forma adequada, fent una tala selectiva i sense causar totes aquestes afectacions en la mateixa zona forestal com en les vies d’accés, les conseqüències sobre la connectivitat de l’espai i consegüentment de la biodiversitat no serien tant significatives.\nLa tallada indiscriminada que s’ha fet ha deixat en la major part de tota aquesta zona el sòl pràcticament nu, sense cap tipus de vegetació. Una de les funcions de la vegetació en aquestes àrees, és la retenció dels sediments i evitar l’erosió del sòl. Aquest espai, té un desnivell superior al 20%, de manera que l’impacte generat per l’actuació, en cas de que es produeixi un episodi climàtic important (com per exemple pluja torrencial) provocarà una gran pèrdua de sòl i sediments, amb la possibilitat d’afectar les finques inferiors, així com l’evident pèrdua d’espècies i biodiversitat relativa al sòl (edàfica).\n Afectació en els moviments dels diferents organismes del territori entre els hàbitats que el conformen, generada per la distribució espacial i la qualitat dels elements que allí s’hi troben. Font: Gencat.\nLa resolució de l’Administració\nEl GEPEC-EdC vam presentar la denúncia d’aquests fets a la Direcció General dels Agents Rurals, al Cap de la Secció de Boscos i Recursos Forestals a Tarragona (ambdós organismes inclosos dins del Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació – DARPA-), i a la Direcció General de Polítiques Ambientals i Medi Natural (inclosa dins del Departament de Territori i Sostenibilitat), l’administració competent en el moment de la denúncia, abans de la nova reestructuració de l’actual Govern.\nFinalment doncs, la resposta de l’Administració competent, concretament del Centre de la Propietat Forestal, va concloure que, tal com van denunciar des del GEPEC-EdC, les actuacions realitzades havien incomplert els condicionants d’execució aprovats en el Pla Tècnic de Gestió i Millora Forestal aprovat. L’incompliment del Pla pot ser motiu d’una infracció administrativa i sancionable, d’acord amb el què disposa la Llei 43/2003, de 21 de novembre, de Forests.\nPrevAnteriorExigim que s’aturi la construcció d’un pàrquing al Delta de l’Ebre\nSegüentEl riu Siurana mor mentre les administracions evadeixen responsabilitatsNext


VIATGE FOTOGRÀFIC A VENÈCIA | Alguema Cultural\nVIATGE FOTOGRÀFIC A VENÈCIA\n“SEGUINT LES PASSES DE CANALETTO” del 30 de gener al 1 de febrer de 2015, acompanyats per la fotògrafa Araceli Merino.\nUna visita a la ciutat més romàntica d’Europa sota la direcció d’una bona coneixedora de l’obra d’Antonio Canal “Canaletto” (1697-1768) des d’una mirada fotogràfica. Farem un recorregut per diversos itineraris seguint les Vedutte del genial pintor buscant la mateixa perspectiva que va reproduir l’artista i les repetirem amb les nostres càmeres. Durant un cap de setmana sencer intentarem captar els colors de la plaça de Sant Marc o la llum del Gran Canal amb els ulls dels venecians del segle XVIII .\nLa Venècia barroca ens espera…\nDIA 1 (divendres 30 de gener) CASTELLO I ARSENAL\nSortida amb vol directe de l’Aeroport del Prat a les 10.35. Arribada a les 12.20.\nTrasllat de l’Aeroport fins a l’Hotel.\n*** DINAR LLIURE***\nEns endinsarem per la zona de Castello (est i oest), el barri que va veure néixer Antonio Vivaldi, on trobarem carrers i canals que encara conserven el sabor de les pintures del XVIII. Aprofitarem totes les hores de llum per utilitzar les nostres càmeres.\nDes del moment que es faci fosc, tindrem temps lliure per badar pels carrers i les botigues encara que si algú ho vol, podrem practicar fotografia nocturna.\nDIA 2 (dissabte 31 de gener)) EL GRAN CANAL/GIUDECCA/BURANO Ens llevarem d’hora per aprofitar la llum i després d’esmorzar ens dirigirem cap el pont de Rialto. Els Campi del voltant i el mateix pont seran els millors escenaris per començar la jornada. Seguidament agafarem un vaporetto fins al pont de l’Accademia on podrem admirar la zona que rodeja La Salute. Des d’allà arribarem a la Giudecca i a S. Giorgio.\n***DINAR LLIURE PEL CAMÍ***\nA la tarda passarem per la Fondamenta Nova i des d’allà arribarem a l’encantadora i fotogènica illa de Burano, on ens sorprendran els colors de les seves cases i l’aire mariner que domina els seus carrers, tant diferent de la solemnitat dels palaus venecians.\nTornarem a Venècia quan es faci fosc. Temps lliure o bé, com el vespre anterior, podrem practicar fotografia nocturna.\nDIA 3 (diumenge 1 de febrer) SAN MARC I EL PALAU DUCAL\nEns llevarem d’hora per arribar a la plaça Sant Marc a temps per fotografiar la plaça buida de turistes. Seguirem cap al Palau Ducal.\nEns retrobarem tots a l’hotel a l’hora indicada per traslladar-nos a l’aeroport i agafar el vol de tornada.\nVol directe de Venècia a Barcelona. Sortida 20.25h. Arribada a Barcelona a les 22.10h\nEl preu inclou:– Vols directes Barcelona – Venècia – Barcelona. Compañía Vueling. Classe turista.- Taxes aeroport\n– 1 maleta facturada fins a 23kg. per persona + equipatge de mà.\n– Trasllats aeroport-hotel-aeroport amb vaixell\n– Desplaçaments en vaporetto quan sigui necessari.\n– 2 nits – Hotel Antigo Trovatore 3* en base d’allotjament i esmorzar\n– Acompanyament i assessorament fotogràfic de la fotògrafa Araceli Merino.\n– Documentació i assegurança de viatge i cancel·lació\nEl preu no inclou: Dinars i sopars\nPREU PER PERSONA En habitació doble: 620 €Suplement habitació individual 50 €\nGrup mínim necessari: 12 persones\nDespeses de cancel·lació:Els següents percentatges sobre l’import total:\nDesprés = 100%Per efectuar la reserva contactar amb: COOINDA TRAVEL\nEs pot fer el pagament, per banc, tarja o en efectiu a les seves oficines.\nBBVA- IBAN ES2801821797320201551570 Dipòsit en concepte de reserva abans del 30 d’octubre de 2014: 300 €\nResta del pagament, abans del 10 de gener de 2015\nIndicar: Nom i cognoms, telèfon i “Viatge Venècia”, en el concepte de pagament. Si el pagament es fa per transferència bancària, enviar per mail comprovant de la mateixa a Cooinda Travel.


PASTA DEL CAPITANO FUMADORS 75 ML\nchevron_right PASTA DEL CAPITANO FUMADORS 75 ML\nLa pasta Smokers ajuda a prevenir i reacciona contra la formació de tosca. Gràcies a la seva aroma mentolat, permet tenir sempre un alè agradable i un somriure resplendent.\nDentifrici Pasta de l'Capitano 1905 Fumadors 75ml. Aquest dentifrici de la Línia Premium de Pasta de l'Capitano és l'opció ideal per a aquells que estimen anar un pas més enllà en la higiene bucal. Neteja i protegeix les dents i genives, assegurant un alè fresc entre àpats.\nAquesta pasta de dents va ser la primera a ser fabricada a Itàlia. Amb una fórmula que té realment en compte la salut bucodental a base d'una molècula exclusiva sense parabens que protegeix i neteja la boca.\nEl producte arribarà a les seves mans en un envàs de plàstic de 75 ml decorat amb el disseny original de la marca que aportarà un estil vintage al teu dia a dia.


eduard.cat: La pintura és més forta que jo\nLa pintura és més forta que jo\n“La pintura és més forta que jo, sempre aconsegueix que faci allò que ella vol”, Picasso\nAquest any he tingut la sort de veure molta pintura. Grans exposicions temporals, col·leccions impressionants, i alguna sorpresa en petites galeries.\nDe les exposicions temporals, us en recomano dues que encara es poden veure: El Hermitage en el Prado al Museu del Prado, i L’escala de l’evasió a la Fundació Miró de Barcelona. L’altra exposició temporal que em va fascinar però que ja no es pot veure, fou la La Solitude Organisative de Miquel Barceló al Caixafòrum Barcelona, i la de Kingshuk – through the world darkly al CIMA de Calcuta.\nDe les col·leccions que he visitat, en destaco dues que tenia pendents fa molt temps: la del Prado i la del Reina Sofía. També vaig disfrutar de valent amb la col·lecció de pintura dintre de l'Indian Museum de Calcuta.\nEn quant a galeries, en vaig trobar una de casualitat a Elgin Road a Calcuta, on em vaig enamorar d’una pintura de Dilip Choudhury. Per sort no estava en venta!\nI per cert, la propera parada, al Caixafòrum: Impressionistes. Mestres francesos de la Col·lecció Clark. La imatge que acompanya el post és de l’Acròbata de la bola, de Picasso. Obra invitada al Museu del Prado, on es veu perfectament la transició entre l’època blava i la rosa, i que produeix un impacte brutal quan portes dues hores mirant Velázquez, Zurbarán, Goya, etc.\n7 de desembre de 2011 a les 15:36\nAvancem amb el Rossinyol


Olga Xirinacs: de març 2016\nUna tarda amb tants records que no cabrien a la Bíblia.\nBarcelona: capital que no trepitjava feia anys. Destinació: Centre d’Art Santa Mònica. Motiu: Dia Mundial de la Poesia. Organització: Institució de les Lletres Catalanes-Federació Catalana d’Associacions i Clubs Unesco. Dia Mundial de la Síndrome de Down.\nSorpresa: l’assistència en gran nombre d’amics blogaires, a qui no coneixia en persona, i que em porten obsequis entranyables i preciosos: un àlbum amb composicions seves que ha necessitat temps, dedicació i amor fins arribar aquest dia a les meves mans. Un preciós ram de roses de colors i un llibre.\nBlogaires: quan m’ha correspost enraonar, en amable diàleg amb Laura Borràs, presidenta de l’ILC, he dit que caldria als experts en Internet tenir en compte aquests fenomen dels blogs. En els 9 anys que porto escrivint blog, tot ben destriat i garbellat, s’ha anat formant una família que valoro com si fos de la meva pròpia sang. Els estimo i ells a mi també. Sense exclusivitats ni prejudicis, han anat suplint totes aquelles meves amistats locals que per feina, edat i atzars de la vida no em poden visitar, ni jo a elles. I ara, 21 de març, la família virtual pren cos i ens veiem entre somriures i presentacions.\nPoemes i música: Beatriz Ruiz (noia amb S. D.) llegeix a la perfecció el meu poema. A banda del meu, traduït i recitat en diverses llengües, se’n reciten i canten d’altres poetes. Cant i guitarra: Mirna Vilasís i Xavi Múrcia, que han musicat bellament el meu.\nInstitució: Laura Borràs, amb gràcia i saber, desgrana el meu poema i la seva relació amb l’art fet música, pintura i, finalment, literatura.\nDol: l’acte va estar a un pas de ser suspès a causa del dol per les estudiants mortes en el terrible accident de Freginals. Però Laura, professora de la universitat, va actuar en qualitat de docent i tot va seguir el seu curs. Les noies mortes van ser recordades. En el meu petit parlament demanava vida per la natura i vida a la Terra oblidant les guerres: prou sang. Però hi havia aquesta sang tendra, nova, que ens rajava també del cor. Just acabo ara el punt, que m’assabenten dels atemptats a Brusel·les. La sang encara xopa més la Terra. Diu que ho fan en nom de Déu. Divendres trauran en processó el fill de Déu sagnant; no n’hi va haver prou, amb aquella sang.\nComiat: fotografies com en nit d’Oscars; abraçades sens fi; molts petons; infinits somriures; gratitud a mans plenes, a vessar, a recordar. Encara no sabíem les notícies nefastes.\nRam de colors: dels blogaires.\nRam blanc: de la Institució.\nÀlbum i llibre: de la família blogaire.\n“Preneu les roses, ara que encara hi sou a temps”,\naixò ens aconsella la dona vestida de setí sobre coixins de seda i voltada de roses.\nEn contrast, la meditació de la noia bizantina ens entristiria si no fos per la petita rosa que porta a la diadema: un botó de pitiminí, potser, que alegra el moment i el gest.\nEl dia s’inclinà amb un plor de llum\nper contemplar el teu cos entre les roses:\nvellut sobre vellut, creixia el gust\nd’aquella sang encara no vessada.\nS’apuntalava l’aire en el silenci\nnavegat pel desig que arriba a port.\nLes flors collides al matí rendien\naltives llances vegetals; vetllaven\nincendis màgics en la soledat\nde les blanques parets de la cambra.\nnascudes d’una terra sense nom.\nLes dic a poc a poc, a mitja veu,\nen el repòs del temps que ens va vencent.\nDins dels llavis encesos de juny\nhi ha un poema que et besa lentament.\n“Meditació per una nit de juny”. Del llibre “Llavis que dansen”, Premi Carles Riba.\n“La invitació”. Collage d’OX.\n“Primavera bizantina”. Collage d’OX.\n“A la natura regnava aquell estat de transició descolorit, inanimat i trist, que precedeix a l’entrada definitiva de la nit.” Ho escriu Thomas Mann a “La muntanya màgica”. Té raó, és així.\nEn aquesta hora mateixa sec al balcó mirant l’última claror de ponent que encara pinta la cúpula de davant de casa. Passen gavines majestuoses cap al nord. Les petites ja han passat cap al sud seguint el sol. Una frèsia vella que tenim escampa l’aroma pel balcó i em porta records eteris.\nMentrestant penso en la figura bíblica d’Abel, de qui no se sap que vagi dir ni mitja paraula. Va passar desapercebut per la vida i de bon noi que era, el seu germà el va haver de matar. Enveja. Resulta que tots dos germans oferien sacrificis a Déu sobre una columneta de pedres. Eren pagesos i pastors.\nDiuen que el fum d’Abel pujava dret, i el de Caïm, tort. Sempre, fins que el del fum tort es va empipar. Diuen també que les ofrenes d’Abel eren millors que les de Caïm, almenys això sembla que els deia Déu. Però jo diria que el vent hi va jugar molt. Potser Abel feia la seva ofrena un dia sense mestral ni ponent, serè i quiet. Potser Caïm no calculava el vent de trascantó que li feia trontollar la fumera. Penso que era qüestió d’atenció, d’encertar-la, i l’encert tan seguit fastigueja els que la sort els falla.\nMentrestant ha marxat el sol de la cúpula i fa vent de ponent, cosa que atia els focs en sentit horitzontal.\nDIES DE CLÍVIES\nDÍES DE CLÍVIES\nVeig als jardins de la ciutat profusió de clívies en flor i aponcellades, anunciant una vida vigorosa com ho és aquesta planta. Diuen que la clívia significa una cita amorosa. Ja ho sap, doncs, qui en vulgui enviar una, o qui la rebi. El cert és que el nom procedeix de lady Cliver, duquessa de Northumberland, a qui el naturalista Lindley va dedicar aquesta planta.\nAhir va ser el Dia de la Dona. La clívia podria ser ben bé una bona representant nostra: forta, decidida, esplendorosa. Així sigui. L’Ajuntament ens el va celebrar dedicant un punt de llibre a quatre dones que treballem de valent. Altres l’han tingut abans i espero que moltes el rebran després.\nAhir, també, vaig tenir una notícia tan poderosa com la clívia: “estàs curada; ja no tens cap ombra ni residu”, em va dir la metgessa. Costa, tenir una il·luminació sobtada després dels llargs dies d’incertesa; ara em va envaint la llum de la certitud, a poc a poc, fins que arribi a ocupar tot el meu cos com abans ho va fer la malura, i el meu somriure sigui ample i comunicatiu. Per això ho explico, per comunicar, ja que tant bons desitjos m’heu demostrat en aquest temps. Gràcies a tothom.\nAire. Collage d'OX\n¿I DELS LLIBRES, QUÈ N'HEU FET?\n¿I DELS LLIBRES, QUÈ N’HEU FET?\nCom que els que escrivim i llegim blogs som gent de llibres, hem de saber que a Avinyonet de Puigventós han fet tancar la biblioteca que tenien i han tirat els llibres al contenidor. Cal precisar dues coses que comenta l’alcalde: que només hi havia passat 5 lectors en 6 o 7 anys. I que els llibres no valien res. Cosa que desmenteix un diputat que en va fer donació al poble: va donar uns 500 llibres d’art i novel·les de força actualitat i renom.\nA Tarragona va passar fa anys que van tancar la Biblioteca de La Caixa i no per falta de lectors, al contrari, sinó per conveniències de la casa. L’Entitat va donar 40 milions de pessetes a l’ajuntament, que hi havia de destinar un local ja previst. Els llibres, aquí, eren nombrosos i tenien col·leccions de molt valor. L’alcalde va dir que ‘total, eren un grapat de còmics’. Ningú ha vist la biblioteca, els llibres ni els milions. Algú els deu tenir, penso. Però com que són llibres, doncs a fer punyetes.\nI aquí al collage, una escriptora pren el sol ros dels boscos de Poblet mentre es pregunta: ¿què s’ha fet dels meus llibres? ¿Cremats? ¿Ofegats? ¿Al contenidor?\nA vegades trobes titulars que et deixen perplex. Per exemple, el Punt d’abans d’ahir deia: XOC D’UN TREN I UN VELER A LA DERIVA. Demano als afeccionats a escriure que facin un petit relat del que hagin entès. Pot ser divertit.\nAvui llegeixo a Nació digital com notícia destacada: MARIA MERCÈ MARÇAL, LA GRAN DESCONEGUDA. ¿Algú pot respondre si això és veritat? Perquè precisament aquesta influent autora l’esmentem i venerem tots els escriptors que en aquest país som, i la seva divisa ha esdevingut universal...


JORDI FIGOLS & CE AMICS DE LA CURSA D'ARTÉS: de juliol 2011\nSortida per Gils de Cerdanya amb BTT\nHola de nou,després de no escriure rés fa bastant temps, he decidit que ja és hora de tornar a posar-m’hi.\nAquest Diumenge dia 3 de Juliol, hem agafat la furgoneta del Pascual i hem anat a fer una volta per Guils de Cerdanya.\nEls biker’s d’aquesta sortida ,Jose, Kiku Alsina, Oscar,Pascual i jo mateix.\nBé, hem sortit del carrefour de Puigcerdà i després d’uns 10 km d’escalfament abans d’arribar a la pujada que ens porta a l’estació d’esquí de Fontanera ,hem començat l’ascensió .Gairebé es tot carretera fins a dalt i no hi ha cap descans,(bé sempre es pot parar,je je ).Al arribar a dalt i després d’omplir d’aigua en la font fresqueta que hi ha, hem esmorzat al restaurant, bé més ben dit amb” bocata”a fora del “restaurant” en uns bancs resguardats de l’aire que fa allà dalt.\nCom sempre el Jose ha fet algunes fotos que podeu veure aquí, i el Pascual també n’ha fet però com ja sabeu, no se sap quan les veurem.\nSeguidament una gran baixada ,(el que costa pujar i el poc que costa baixar!!!!!).Un cop abaix i després de passar un corriol bastant entretingut ,el tros final ha estat en busca del riu, si si, fins i tot per allà dalt el Pascual ens fa travessar rius , i com podeu veure a les fotos , l’hem travessat gairebé tots, menys el que ha fet la foto(el Jose) que no ha volgut mullar-se.\nUna bona sortida de llevar-se molt d’hora i arribar a les 13:15 a casa. No està malament.\nPodeu veure la ruta aquí sota i les fotos del Jose.\nsi feu clic al punt de color verd amb la fletxa, veureu el recorregut i el perfil.\nGuils 03/07/2011 amb BTT\nPublicat per Jordi Figols a 20:32


¿FINESTRES D'ALUMINI O PVC? DESCOBREIX EL SECRET - Gremi de Serrallers de Catalunya\nLa batalla entre l’alumini i PVC està a l’ordre del dia, és normal, són els perfils de finestres més demandats i per tant hi ha d’haver controvèrsia entre ells.\nEncara que a dia d’avui, com veurem més endavant en l’apartat d’avantatges i desavantatges del PVC i alumini, els dos són materials excel·lents que pots comprar amb total garantia.\nPremisses abans de comparar Alumini vs PVC\nPerquè les forces estiguin igualades tindrem com a premissa que les finestres d’alumini tenen trencament de pont tèrmic (RTP), encara que és el més normal, ja que si no l’aïllament baixa dràsticament.\nQuè és millor, les finestres d’alumini o PVC?\nBé anem al gra, hi ha 5 factors que has de tenir en compte per avaluar les diferències entre un tipus de finestra i un altre. Anem a veure-les:\nAquest és el concepte més important de tots ja que la majoria de les vegades es decideix canviar les finestres per que té fuites energètiques.\nAquí ja no entra en joc només el perfil o material amb el qual estigui fabricat la finestra (Alumini – PVC), és determinant també el tipus de vidre que porti incorporat, així que anem a veure-ho per parts.\nEl coeficient tèrmic d’un perfil es mesura pel valor-U, aquest és la dada que cal has de buscar quan vegis les especificacions d’una finestra. Si és a prop del valor 1 significa que l’aïllament tèrmic és bo.\nDesglossant una mica més, el valor-o depèn de 3 factors: ample del perfil, càmeres d’aire i nombre de juntes. Com més gran siguin els valors de cada un d’ells millor. Si vols informació afegida, aquí tens més dades sobre perfils de finestres.\nAltres factors que influeixen en el rendiment tèrmic són el tipus d’obertura de la finestra i si el vidre és baix emissiu.\n2. Estètica i acabat\nLes finestres d’alumini es fabriquen en una amplíssima varietat de colors (carta RAL, anoditzats, imitació fusta, etc.), així que no tindràs problema en l’elecció de l’acabat. Les finestres de PVC també les trobes en moltes terminacions però no tantes.\nEn fi, tampoc ens anem a tornar bojos, només en alguns casos particulars no trobaràs el color que necessites en PVC.\nEn comparació amb el PVC, l’alumini permet que els perfils siguin més fins, sense perdre prestacions. Obstaculitzen menys la llum que entra i són més adequats per a edificis contemporanis i moderns. Les finestres són més lleugeres el que permet fabricar-les en mides molt més grans que en PVC.\nUn altre avantatge estètica que tenen les d’alumini és que es pot fabricar un perfil híbrid amb fusta, normalment l’interior de fusta i l’exterior d’alumini, encara que no és un tipus de finestra que es vengui molt.\nConcloem que les finestres d’alumini tenen en aquest apartat avantatge respecte a les finestres de PVC.\nSi la casa on vius té 50 o 60 anys i mai has canviat les finestres, probablement les que tens actualment són d’alumini. En aquella època era l’única alternativa rendible a la fusta. No obstant això la tecnologia ha evolucionat i les finestres de PVC ja es troben en moltes llars.\nPodem dir que tant les finestres de PVC com les d’alumini són fortes, molt resistents i duradores. Amb el pas del temps les tindràs impecables i lliures de bonys esquerdes i ratllades.\nBé és cert que l’alumini al contrari del PVC ha pintura incorporada que amb canvis molt bruscos de temperatura podria arribar a deteriorar-se i a corroir finalment el material, però és improbable, així que en aquest apartat donem gairebé un empat tècnic.\nPer naturalesa l’alumini, al contrari del PVC, és un material conductor que transmet el fred i la calor provocant per tant amb més facilitat la condensació, efecte finestra mullada (solucionat amb el trencament del pont tèrmic).\nAquest efecte tampoc cal tenir-ho en compte ja que es produeix tant en unes com en altres i el motiu és molt divers i no necessàriament pel material dels perfils com podem veure aquí.\nAquest factor no serà decisiu per a la compra d’una finestra d’alumini o PVC, requereixen un manteniment mínim per igual. Només cal netejar amb aigua i sabó la superfície quan sigui necessari i greixar i revisar les ferramentes al llarg dels anys per tenir unes finestres en perfecte estat.\nÉs important per les ferramentes que l’instal·lador faci bé la seva feina, així que tria empreses que garanteixin professionalitat


Grup Pyrénées Andorra:l'equip de direcció\nEquip de direcció del Grup Pyrénées Andorra\nDescobreix els membres de l’equip de direcció del Grup Pyrénées Andorra.\nInici > El Grup Pyrénées > L'equip de direcció\nEl Grup Pyrénées L'equip de direcció\nPresentació de l’equip de direcció del Grup Pyrénées Andorra\nA més de la família Pérez, el Grup Pyrénées deu el seu èxit i la seva omnipresència al territori andorrà a la participació activa d’un equip de direcció molt qualificat i amb molta experiència:\nRAMON M. OLIVA CUSCULLOLA\nJosep Manzano Castellblanque pertany al Grup Pyrénées des de l’any 1996. Gràcies a la seva experiència àmplia i completa, ha sabut destacar el millor per fer evolucionar la institució andorrana de «CASA PEREZ» al «GRUP PYRENEES».\nHavent treballat en àmbits com la salut i la gestió, ha sabut utilitzar el seu coneixement en la creació de programes de desenvolupament organitzatiu. Extremadament sol·licitat, dedica més de 10 anys de la seva vida a l’ensenyament superior en diverses universitats i escoles de comerç on ensenya sobretot la comunicació.\nParticipa també com a assessor a projectes internacionals en el nom del Banc Mundial i participa en grans universitats espanyoles. Expert en àmbits molt variats, publica entre altres coses articles en les grans revistes econòmiques prestigioses.\nUtilitza avui dia tot el seu coneixement al servei del Grup Pyrénées i és, en paral·lel, secretari de la Fundació Jacqueline Pradère.\nDirector del Departament d’Automòbils\nDAMIÀ OBACH GUARDIA\nDirector de la UCCA (Unitat Central d’Adquisicions d’Alimentació) i de Vendes d’Alimentació de Pyrénées Distribució\nÒSCAR BUSTILLO PÉREZ DE LEÓN\nL’Òscar Bustillo comença a formar part del Grup Pyrénées a mitjans del 2018 al capdavant del departament Financer per aportar noves idees i mecàniques punteres del sector. És economista de formació, Master en Corporate Finance i titular d’un MBA (Master of Business Administration) d’ESADE Business School. Després de desenvolupar la seva carrera a empreses espanyoles rellevants, decideix emprendre un nou projecte com a director de Serveis Corporatius a una empresa andorrana. Actualment, Bustillo encara amb molta força un nou repte al Grup Pyrénées. La seva missió serà principalment liderar millores als serveis corporatius del grup, a banda d’implementar canvis per tal de millorar els resultats.\nDirector d’Andorra 2000, Pyrénées Import/Export i Hyper Centre\nAntonio Miralles Gascó, d’origen Valencià, es titular d’un Màster amb Direcció d’Empreses obtingut a la Universitat de València. Va continuar els seus estudis amb un tercer cicle de Direcció PDG a l’escola IESE i un altre amb DAGE (Direcció i Administració General d’Empreses) a l’institut Lluís Vives de València. Va ocupar igualment les funcions de professor de Merchandising i Distribució de la Cambra de Comerç de València com a coordinador del Màster en Distribució de l’ICT i UPC durant 11 anys. Antonio Miralles Gascó ha dut a terme tota la seva carrera professional en el sector de la distribució, passa’n per variats càrrecs: Cap de magatzem, Director de formació, Director de Màrqueting i Director del departament de negocis. Ha treballat per diverses empreses del sector: 8 anys a Mercadona, 8 anys a Jobac (que es convertirà en Consum-grup Eroski). Des de 1994, aporta tots els seus coneixements i experiència al Grup Pyrénées. És actualment Director de l’Andorra 2000 des de 1994 i de Pyrénées Pas de la Casa des de la seva inauguració l’any 2001.\nDirector general adjunt i Director de Pyrénées Distribució\nTreballa amb nosaltres Història & Savoir-Faire


Fabricació i instal·lació de doble comandament a Fiat 500 | Garatge LET\nFabricació i instal·lació de doble comandament a Fiat 500\nA Garatge LET, continuem treballant. En aquesta ocasió, hem fabricat i installat als Fiat 500 de l’Autoescola Zona F de Barcelona un doble comandament que, com es pot comprovar, tant en les fotos com en el vídeo, funciona a la perfecció.\nA Garatge Let oferim nombroses instal·lacions i adaptacions addicionals per al teu vehicle, ja sigui per convertir-ho en un cotxe d’autoescola com per satisfer les necessitats de persones amb discapacitat funcional. Tot amb l’objectiu de satisfer les necessitats dels nostres clients i facilitar l’ajuda a la conducció.\nSi vol saber més sobre Garatge Let o sobre qualsevol projecte d’adaptabilitat del seu vehicle, no dubti en trucar al 938 70 11 27, o escriure’ns al correu electrònic info@garatgelet.com. També ens pots escriure per whatsapp al 656 882 391, o trucar a aquest mateix mòbil.


Emma Campàs i Natalia Sánchez, alumnes del Centre Superior de Música Liceu, actuen al Parlament de Catalunya amb motiu de la Diada de Sant Jordi – Fundació Conservatori Liceu\nEmma Campàs i Natalia Sánchez, alumnes del Centre Superior de Música Liceu, actuen al Parlament de Catalunya amb motiu de la Diada de Sant Jordi\nLes alumnes del Centre Superior de la Fundació Conservatori Liceu, Emma Campàs (guitarrista i becaria de la Fundació de Música Ferrer-Salat) i Natalia Sánchez (cantant), van actuar el passat 22 d’abril al saló de plens del Parlament de Catalunya en el marc de l’acte oficial de la institució per celebrar la diada de Sant Jordi.\nL’acte, que s’ha convertit en tota una tradició, porta per nom «Lletres al Parlament». Aquest és un acte d’homenatge a les Lletres Catalanes que la Institució de les Lletres Catalanes i el Parlament de Catalunya organitzen sempre al voltant de la diada de Sant Jordi per commemorar el centenari de la publicació d’obres o efemèrides relacionades amb autors cabdals de la literatura catalana.\nDurant el transcurs de l’acte, les alumnes del Conservatori van interpretar L’oreneta, d’Enric Morera, El testament d’Amèlia de Miquel Llobet i Vuit cançons populars catalanes: IV. La tornada del pelegrí de Robert Gerhard.\nL’acte va comptar amb la participació de la presidenta del Parlament, Laura Borràs, la consellera de Cultura i el conseller d’Economia i Hisenda, membres de la Mesa, portaveus dels grups parlamentaris, altres diputats i representants del món de la cultura, que, coincidint amb el norantè aniversari de la constitució del Parlament el 1932, van llegir una quarantena de textos de l’època escrits per diputats i treballadors de la cambra catalana i d’autores dels anys trenta.


Rasigueres és un municipi de la comarca de la Fenolleda, al\nⓘ Rasigueres és un municipi de la comarca de la Fenolleda, al departament dels Pirineus Orientals. Forma part de la comarca natural de lAltiplà de Sornià. ..\nEl poble de Rasigueres es troba a 120 m daltitud, prop de la riba esquerra de lAglí, a lextrem de llevant del terme i la confluència amb la ribera de Termena, prop de Planeses les dues parròquies havien estat unides. És format per un grup de cases presidides per l església parroquial de Sant Joan Baptista, prop de la qual hi ha vestigis de lantic castell de Tornafort, es troben poc més dun km al SW del poble, vora la riba esquerra de lAglí. A Rasigueres té lloc cada mes de juny un festival de música. El parlar de Rasigueres, com els de Planeses i Caramany, ha conservat força trets catalans, fenomen que el converteix en un parlar occità de transició vers el català.\nEl terme de Rasigueres, de 1372 km² dextensió, se situa la vall de lAglí, Cassanyes SE, Caramany S, Lançac W, lEsquerda NW i Maurí N. Petites carreteres locals uneixen el poble amb els nuclis veïns.\nL Aglí discorre encaixat entre els massissos calcaris i rep per lesquerra alguns torrents. Al N forma el límit la carena calcària de la serra que voreja paral lelament el riu de Maurí pel S Lo Bac de lAlbesa, 550 m a lextrem NW i més avall salça el serrat den Franc fins a 427 m, tot deixant dins el terme la petita vall de Las Devalhèras, afluent la vall de Maurí i erosionada dins les mateixes margues daquesta vall. Els calcaris del N i les solanes són coberts de garriga mediterrània o erms, i sovint apareix la roca; al sector central apareixen matolls i brolles, bosquines dalzines amb alguns roures als obacs; prop de lAglí hi ha arbres de ribera.\n4. Castell de Termena\nMolt ben conservat, el castell de Termena forma encara una bella estampa, enlairat la vora de la ribera de Termena, poc més dun km al N de Rasigueres. En resta una altra torrequadrada i el recinte poligonal, obra probablement del segle x, restaurada al XIII. La família Termena en tenia el domini al segle XIII B. de Tremonya, 1299.\nLa superfície agrícola, localitzada sobretot la vall de lAglí, es limita a 256 ha en una quarantena dexplotacions, dedicades bàsicament la vinya 248 ha. de les quals 241 de denominació dorigen controlada i 7 daltres vins. Hi ha una societat cooperativa de vinificació, amb una capacitat inferior als 20.000 hl. Al N del terme hi ha pedreres de feldspat només accessibles des de lEsquerda, explotats tradicionalment per una empresa de Caudiers de Fenollet. Al sud del terme hom ha explotat tradicionalment el guix 8el lloc de La Guichèra ho recorda); fins després de la segona guerra mundial hom explotà els meners de ferro de La Menera al S del terme, i, abandonats uns quants anys abans, uns altres al NW del poble.\nUna família dita Tornafòrt havia tingut aquest feu als segles xi i xii, que tingué greus enfrontaments per la seva vida escandalosa amb el bisbe jansenista dAlet Nicolau Pavilhon.\nEl 1367 hi havia 5 focs, reduïts a 1 foc el 1395. El 1750 shavia arribat a 100 h, i el 1759 hom comptava 26 focs, i el 1789, 24 focs. El segle XIX fou de signe positiu; 165 h el 1818, 209 el 1836, 227 el 1861 i 312 el 1896. Assolí un màxim vers 1926 353 h i després va anar disminuint; fins a arribar els 159 del 2015. vegeu gràfic


CTESC | Dictamen 11/2016\nInici > Documents > Dictàmens > 2016 > Dictamen 11/2016\nNorma aprovada: Llei 5/2017, del 28 de març, de mesures fiscals, administratives, financeres i del sector públic i de creació i regulació dels impostos sobre grans establiments comercials, sobre estades en establiments turístics, sobre elements radiotòxics, sobre begudes ensucrades envasades i sobre emissions de diòxid de carboni\nEl Govern ha acceptat les observacions referides a qüestions formals de la norma. En el tràmit parlamentari s’han acceptat quatre observacions que no havien estat acceptades pel Govern. Una de les observacions és tècnica, una altra proposa substituir l’expressió “usos agrícoles” per “usos agropecuàries” i de les altres dues observacions s’ha acceptat afegir a les organitzacions professionals agràries més representatives en el tràmit d’audiència de la tramitació dels plans de protecció del medi ambient i del paisatge.\nPel que fa a les taxes, es recomana reduir la taxa per ocupació privativa del domini públic portuari en el cas que els contribuents acreditin l’aplicació de mesures de reducció de les emissions de partícules o gasos contaminants a l’atmosfera. També es recomana revisar la taxa per l’accés a les infraestructures de sanejament en alta, atès que podria repercutir conceptes similars i els increments d’entre el 15% i el 37% de les taxes per la gestió tècnica de serveis facultatius agronòmics ja que no es corresponen amb un increment proporcional de les despeses associades al tràmit. Pel que fa a les bonificacions de la taxa de les certificacions d’edificis o habitatges existents, es considera que la norma hauria de ser més ambiciosa i incorporar els edificis o habitatges tipus C.\nEl CTESC considera que la norma hauria d’establir mesures per tal que les taxes aplicables al desenvolupament de mòduls formatius vinculats a certificats de professionalitat d'iniciativa privada no esdevinguessin una barrera per optar a aquests certificats. Així mateix, considera que caldria afegir a la deducció de l’IRPF les donacions als centres tecnològics, atès que aquests fan arribar la innovació a les empreses, especialment, a les petites i mitjanes.\nEl CTESC valora el cànon sobre la deposició i la incineració de residus municipals com un incentiu a la valorització de residus. També es considera que la prohibició del lliurament gratuït de bosses de plàstic pot contribuir a avançar vers objectius ambientals.\nEl CTESC valora les mesures per promoure la lliure concurrència i la prevenció del frau en la contractació pública de la Generalitat de Catalunya i del seu sector públic, ja que potencia la transparència en els processos de licitació, afavoreix la igualtat i no discriminació entre els licitadors i evita una eventual arbitrarietat de l’òrgan de contractació.\nEl CTESC considera que haurien d’estar exemptes de l’impost sobre les estades en establiments turístics les realitzades per persones amb discapacitat acreditada igual o superior al 33 per cent, així com de les persones que l'acompanyin. I pel que fa a la destinació dels recursos del Fons per al foment del turisme s’hauria de tenir en compte l’accessibilitat tant en els projectes com en les actuacions.\nEl CTESC considera que cal garantir que els agents econòmics i socials del territori relacionats amb el turisme hagin de ser consultats pels ens locals a l’hora de determinar les polítiques d’implantació de les millores turístiques derivades de l’ingrés de recursos provinents de la taxa.\nEl CTESC considera necessari que en el tràmit d’audiència sobre la tramitació dels plans de protecció del medi natural i del paisatge i sobre l’elaboració i la tramitació de la proposta d’espais perquè siguin seleccionats per la Comissió Europea com a llocs d’importància comunitària es tinguin en compte les organitzacions professionals agràries més representatives, així com els representants del món cooperatiu agrari.\nEn relació amb els vots particulars, CCOO i UGT bàsicament critiquen que la norma no reculli aspectes fonamentals de la Resolució 17/XI del Parlament relatives a millorar les figures fiscals existents com ara l’impost de successions, el de patrimoni o el tram autonòmic de l’IRPH per tal d’incrementar ingressos i garantir un sistema fiscal més progressiu. També consideren que l’impost sobre les estades en establiments i equipaments turístics situats a Catalunya hauria de ser més ambiciós.\nFoment i Fepime consideren que l’economia catalana es troba en període d’expansió i recomanen que no es continuï amb la inèrcia de crear nous impostos. Consideren que les modificacions substancials que la norma introdueix tant en normativa tributària com administrativa pot generar inseguretat jurídica. Demanen l’eliminació de l’impost sobre begudes ensucrades i consideren que en la revisió dels imports de determinades taxes s’han aplicat increments del 4% sense tenir en compte les darreres taxes d’inflació. També sol·liciten la inaplicació de l’augment del 10% d’increment de la taxa del joc. Recomanen que les mesures en matèria de contractació pública es traslladin al Projecte de llei de mesures urgents en matèria de contractació pública que el Parlament està tramitant pel procediment d’urgència.\nPIMEC considera que els nous impostos introduïts en la norma tenen suficient entitat com per tramitar-se de forma separada d’aquesta. Consideren que els establiments culturals no haurien d’estar gravats per l’impost sobre grans establiments comercials. Consideren que és discriminatori gravar les begudes ensucrades envasades perquè es consideren perjudicials per a la salut i en canvi no es graven altres productes que s’han demostrat que són perjudicials. Consideren que a les cases de colònies que prestin serveis turístics d’allotjament no se’ls hauria d’aplicar l’impost sobre les estades en establiments turístics.\nUnió de Pagesos presenta un vot particular perquè el Dictamen no recull cap objecció a la introducció d’un règim sancionador en matèria de gestió de les dejeccions ramaderes. Consideren que el règim sancionador només ha de servir per poder sancionar actuacions intencionades que comporten risc de contaminació i són incompliments d’obligacions establertes legalment. D’altra banda consideren gravoses les taxes establertes per al sector equí i demanen que es clarifiqui el subjecte passiu i es justifiqui l’import o la periodicitat de la taxa sobre Declaracions Veterinàries Responsables.\nJARC considera que les memòries que acompanyen la norma no justifiquen les taxes adreçades a l’àmbit agrari. No comparteixen la introducció de noves taxes ni l’increment, entre el 15% i el 37% de les existents. Indica que hi ha obert un procés de treball interdepartamental per a la millora de la normativa aplicable en matèria de gestió de dejecció ramaderes i fertilització on hi participa el sector i altres interlocutors i el contingut d’aquesta norma no els hi ha estat comunicat. Tenint en compte que l’augment de fauna salvatge és una qüestió cada cop més preocupant consideren que la modificació de la taxa pels permisos de caça major portarà conseqüències en prevenció, lluita o reparació per a particulars i empreses. També considera que no s’han avaluat els impactes que suposarà la modificació de la Llei 12/1985 d’espais naturals.\nLa Confederació de Cooperatives de Catalunya valora que el Govern tipifiqui infraccions en matèria de gestió de dejeccions ramaderes i altres fertilitzants que poden perjudicar el medi ambient i la salut de les persones però no comparteixen alguns criteris per determinar quan una pràctica pot ser considerada infracció i tampoc comparteixen part de les gradacions de gravetat fixades en la norma. Consideren que l’establiment d’un règim sancionador en aquesta matèria només ha de servir per poder sancionar actuacions intencionades i la tipificació de les sancions ha de ser sobre accions comprovables. Indica que hi ha obert un procés de treball interdepartamental per a la millora de la normativa aplicable en matèria de gestió de dejecció ramaderes i fertilització on hi participa el sector i altres interlocutors recomana suprimir els apartats de la norma referits a gestió de dejecció i fertilitzants i treballar-los en els esmentats grups.\nLa Taula d’Entitats del Tercer Sector Social considera que en aquesta norma s’hauria de regular el temps de treball i la segona activitat en el cos de mossos d’esquadra, bombers de la Generalitat i policies locals tenint en compte les necessitats dels membres del Cos que siguin persones amb discapacitats o siguin familiars d’una persona amb discapacitat fins el segon grau de consanguinitat amb la finalitat de garantir-los més flexibilitat horària i l’adaptació del lloc de treball.


MKCOS BTT: de setembre 2014\nPublicado por Marc Samper en 22:45 Cap comentari:\nDesprés de començar la tercera temporada, ara toca viure-la!\nVenint d'una sortida força llarga, aquest diumenge ens relaxarem i en aquesta ocasió recuperarem els terrenys de casa nostra.\nFarem una ruta circular; anirem cap al Llac Petit i des d'allà ens dirigirem a la Serra del Troncó passant per la respectiva font. Continuarem amunt fins el Pla de l'Alzina del Vent i des d'allà baixarem la carena fins a les Roques Blanques (o Can Candi) per baixar finalment a Terrassa.\nPublicado por Marc Samper en 23:30 Cap comentari:\nSembla mentida que d'aquell 23 de setembre ja n'hagin passat dos anys, però així és.\nEn aquest article no dedicaré a enrotllar-me explicant per enèsima vegada els inicis del nostre grup ni posant dibuixets macos. Avui les imatges són les que prenen protagonisme, avui és dia per recordar un altre any que hem deixat enrere i que ens ha omplert un cop més d'una gran satisfacció.\nAquí teniu el vídeo que simbòlicament marca la continuïtat de l'any passat. Esperem que aquest marqui el precedent de l'any que ve i així successivament...\nPublicado por Marc Samper en 21:31 Cap comentari:\nEtiquetas: aniversari, marc samper, notícies, segona temporada, sortides, tardor, tercera temporada, vídeos\nPublicado por Marc Samper en 19:57 Cap comentari:\nVam començar el setembre amb la posada en marxa de la pretemporada, seguidament hem tornat a la platja i hem fet alguna excursió a peu, a banda de celebrar la Diada fa dos dies. Avui darrer cap de setmana de les vacances d'estiu, hem realitzat una nova sortida tot recordant els grans moments que hem passat aquests últims mesos i pensant el que ens espera de cara als propers.\nPujant cap Els Caus\nHem començat la ruta a dos quarts de deu. Com l'altra vegada, hem sortit per la carretera de Rellinars per baixar a la riera. En el cas d'avui, ens hem enfilat ben amunt fins arribar a la plaça dels Caus. Avui m'hi he fixat i allà ens trobàvem a 650 metres d'altitud.\nDes d'allà hem entrat a la part nova. Des de la plaça hem agafat el carrer que baixa a Vacarisses però en poca estona hem tornat a agafar un camí de terra per fer la baixada de la Serra dels Cupots. Un tram de dos quilòmetres molt agradable i amb bones vistes.\nArribem a una urbanització que queda a la part de llevant de Vacarisses, la resseguim que fa baixada i passem pel punt on vam arribar a la sortida 37 (feta aquest juliol). En comptes de dirigir-nos a l'estació de tren hem fet via cap a un altre indret. Entrem a la Serra de Collcardús que comença amb els tres primers quilòmetres pujant considerablement. Un camí força empedrat dels que costa arrencar si et quedes frenat; però amb calma i paciència, una hora després hem acabat la pujada per començar a gaudir de les baixades que sempre són bones. Des d'aquella banda deixàvem enrere les vistes de Vacarisses i Montserrat i tornàvem a veure la nostra àrea del Vallès amb les muntanyes i la casa senyorial de Sant Lluís de Rístol en primer pla.\nVistes de Sant Lluís de Rístol amb la muntanya de Can Palet de Vista Alegre al fons\nDes d'allà hem enllestit el darrer tram d'aquesta serra baixant per asfalt fins a l'urbanització de Can Corbera, que queda damunt de l'estació de Viladecavalls. Aprofitem per refrescar-nos i descansar una estona abans de dirigir-nos a la Riera de Gaià. Per fer-ho hem creuat per sota la C-58 i des de Can Mitjans un corriol ens ha enviat a la fondalada. Un tram veritablement llarg que ja l'havíem fet a la sortida anterior de baixada; són uns gairebé dos quilòmetres, ben bé com el tros que va des de La Pastora fins a la Torrota de l'Obac.\nFinalment, hem recuperat el camí inicial i hem tornat a sortir a la carretera de Rellinars. Punt i final pel què fa a les sortides de la tercera pretemporada que curiosament, en els dos casos hem començat i acabat pel mateix lloc.\nAmb la sortida 44 acabem la pretemporada i dissortadament també tanquem les vacances estiu. Des del 26 de juny fins avui i sense comptar les tres o quatre sortides d'aquest agost, hem fet 9 sortides que sumen un total de 250 quilòmetres recorreguts en més de 27 hores. Cosa que l'any passat només en vam fer quatre i tan sols amb un centenar de quilòmetres acumulats en el trimestre estival.\nPer tant doncs, tanquem una etapa molt productiva i esperem que així sigui en les properes.\nPublicado por Marc Samper en 17:45 Cap comentari:\nEtiquetas: arnau, cròniques, edu, estiu, marc samper, sortides, tercera temporada\nEn la segona sortida de la pretemporada tornarem a la carretera de Rellinars per enfilar-nos pel camí que ja hem fet moltes vegades fins als Caus. Des d'allà farem una baixada de sis quilòmetres fins a Vacarisses i tot passant PER SOTA de la C-58 entrarem a la Serra de Collcardús, que queda situada entre els municipis de Viladecavalls i Vacarisses.\nAquest serà el punt més destacat de la sortida d'aquest dissabte. Descobrirem nous paratges i gaudirem d'unes vistes excepcionals.\nDeixarem enrere Collcardús després d'una bona baixada i apareixerem a Can Corbera. Des d'allà avançarem a Sant Miquel per seguir la riera fins la carretera de Rellinars i finalment arribarem a Terrassa.\nEn total la darrera sortida de la pretemporada i de les vacances d'estiu serà d'uns trenta quilòmetres.\nPublicado por Marc Samper en 23:15 Cap comentari:\nPublicado por Marc Samper en 23:32 Cap comentari:\nPublicado por Marc Samper en 15:23 Cap comentari:


Psicòlegs i neuropsicòlegs a Barcelona - Lluís Cavallé\nCompromís, respecte, confidencialitat i professionalitat\nVolem ajudar-te amb serveis de psicoteràpia de caràcter integral, que engloben diagnòstic i tractament especialitzat i individualitzat en adolescents, adults i gent gran. Especialitzats, també, en rehabilitació neuropsicològica i estimulació cognitiva.\nSóc psicòleg col·legiat i psicòleg general sanitari. M'apassionen la psicologia clínica i la neuropsicologia. M'apassiona ajudar persones com tu.\nSóc psicòloga general sanitària col·legiada i coach, especialitzada en psicoteràpia de caràcter integral i experta en intervencions en emergències i catàstrofes.\nEls tractaments psicològics que es realitzen a la consulta busquen promoure el benestar personal a partir d'una sèrie de tècniques cognitives-conductuals centrades en el present.\nDes de neuropsicologia s'ofereix diagnòstic, estimulació cognitiva i rehabilitació neuropsicològica per fomentar i millorar la qualitat de vida de les persones que han patit un dany neurològic.\nQuina diferència hi ha entre la psicologia clínica i la psicologia coaching?\nPsicòleg o psicoterapeuta?\nVaig començar amb les sessions en un moment de la vida en que estava profundament angoixada i totalment bloquejada. Sentia que estava en un atzucac i que no tenia cap sortida. La teràpia em va ajudar a desfer la muntanya que jo mateixa havia creat amb els meus problemes, vaig començar a veure les coses des de una altra perspectiva, vaig entendre que els problemes tenen la importància que tu els hi vols donar i vaig adquirir estratègies per poder afrontar tot allò que fins llavors no m’havia deixar avançar a la vida.\nPorto dos anys de sessió amb la Esther i estic més que contenta. Els meus motius de iniciar-me a fer sessions amb ella ara ja estan resolts però tot i així he mantingut la constància i segueixo treballant amb la seva ajuda de forma puntual. Crec que es una part molt important per el treball personal i els seus mètodes i eines m'han servit moltíssim. Noto un canvi i una millora en mi mateixa i molt estic agraïda d'haver treballat amb ella i après tant. Recomano provar sessions amb l'Esther ja que és una gran professional!\nVull explicar que la teràpia per a mi va ser un bitllet de tornada a la vida, un excel·lent treball a nivell personal, i un GRÀCIES amb lletres majúscules a l'Ester que amb la seva manera de treballar, em va ajudar a fer el viatge. PD: Quan acabes la teràpia t'adones que et portes el millor de Ester: l'aprenentatge d'ús de les eines que em va anar regalant a cada sessió, per fer-les servir sempre que les necessiti.\nDes del primer minut hi va haver un clima de confiança. Él Lluís és proper i fa les sessions molt enriquidores. He après a estimar-me molt més i a valorar totes les coses bones que hi ha al meu voltant, a no exigir ni exigir-me i a viure d'una manera més assossegada.\nMe'l va recomanar una companya de feina. Em va ajudar a veure d'una altra manera situacions d'estrès en el meu dia a dia laboral. És un professional molt directe i alhora pràctic. A cada sessió em donava una sèrie de deures per fer entre les sessions. Amb la pràctica es van notant els beneficis. 100% recomanable.\nNo hi ha paraules per donar les gràcies a tan bon professional. Quan vaig acompanyar la meva filla gran a la primera consulta, ja va sortir amb la cara canviada. El Lluís, per a mi, és una persona que té moltes qualitats: domina l'empatia, dóna confiança, escolta i entén. Moltes gràcies per la qualitat de vida que torna a tenir la Mònica!\nVaig buscar psicòleg a Barcelona quan vaig arribar fa ara 3 anys de Madrid. No em sentia bé amb els canvis ocorreguts en aquell moment en la meva vida i anar a consulta amb ell em va servir per agafar la confiança de nou\nVaig acudir a la consulta del Lluís després de passar per dos psicoterapeutes més i de notar que no avançava. Tenia la sensació que anava només a parlar i no a confrontar res. El tracte amb el Lluís em va agradar des de la primera sessió. És un espai on em vaig sentir compresa i on m'he pogut anar alliberant de càrregues que m'havia inculcat sense adonar-me durant anys. Ara sé que he de seguir treballant, que he de posar de la meva part i que no tot serà còmode, però ara sé com fer-ho i estic preparada.


Ja disponible el pegat de seguretat de març per a la Galaxy Tab S7 | Androidsis\nUna prova més que Samsung s'ha posat les piles quant a actualitzacions, la tenim en la notícia d'avui. Samsung acaba de llançar el pegat de seguretat corresponent a el mes de març per la Galaxy Tab S7 i Galaxy S7 +.\nAquesta actualització es llança el primer dia de març, una cosa que en molt poques ocasions ha succeït, però que sembla que es convertirà en una bona costum per part de la companyia coreana. Aquesta nova actualització inclou una de les funcions que van arribar a l'iPad amb el llançament de versió que actualment els gestiona, iOS 14.\nEs tracta d'una nova funció que permet a l'usuari transcriure automàticament l'escriptura a mà a text. Gràcies a aquesta funció, podem escriure amb el S Pen en un quadre de text sense haver d'utilitzar el teclat ja que aquest es convertirà automàticament a text. Aquesta actualització també inclou millores en l'estabilitat de l'sensor d'empremtes i altres millores de seguretat.\nSamsung dex rep millores de estabilitat i compatibilitat amb Dolby. L'aplicació Samsung Daily ha estat substituïda per Samsung Free, encara que segueix sent la mateixa malson de sempre. Aquesta actualització ja està disponible a Alemanya, pel que és qüestió de dies que arribi a la resta de països on Samsung comercialitza tant la Galaxy Tab S7 com la Tab S7 +.\nLa tablet més completa en Android\nA l'no incorporar els serveis de Google, la Matepad Pro d'Huawei es queda fora de l'equació si parlem de tablets d'altes prestacions dins de l'ecosistema Android. D'aquesta manera, l'únic fabricant que ofereix solucions completes en tablets gestionades amb Android és Samsung amb la Galaxy Tab S7 i la Galaxy Tab S7 +.\nRuta completa cap a l'article: Androidsis » dispositius Android » Mòbils » Samsung » Ja disponible el pegat de seguretat de març per a la Galaxy Tab S7\nInstagram Live amplia els participants a un total de 4 i canvia el seu nom a Live Rooms


* 07/10/14. Kepa Aulestia. Menys creativitat. - Gironès per la independència\n* 07/10/14. Kepa Aulestia. Menys creativitat.\nLa creativitat cotitza a l'alça en el vessant especulatiu de la política. És habitual demanar als responsables institucionals i a les formacions representatives audàcia, imaginació i voluntat de canvi. Però quan la diatriba diària es veu dominada pel trilerisme d'"a veure com descol·loco a aquest", la demagògia que enclouen tals demandes és corresposta amb ofertes que no passen de ser simples ocurrències. La política convencional es basa en la gestió continguda dels canvis perquè és essencialment conservadora. El seu patrimoni d'idees i propostes és limitat, perquè la política partidista no és especialment productiva i sobreviu provant de no desconcertar els propis. A més, tot canvi en política constitueix una concessió a d'altres -adversaris, grups socials- que, una vegada aplicada, desposseeix el donant d'uns béns -legislatius, pressupostaris- que podrien resultar-li vitals en una ocasió més complicada. Fa uns anys es va fer popular el concepte geometria variable, que, en el fons, defensava la possibilitat d'una Unió que obtingués la màxima eficiència de les seves institucions amb la mínima integració europea. Aquesta mateixa idea -que José María Aznar va agafar al vol per definir la seva inèdita "segona descentralització", cridada a incrementar les competències locals- surt en certa manera en el debat sobre l'encaix de la Generalitat en l'Estat constitucional o la sortida definitiva de Catalunya d'Espanya.\nEsclar que el ventall de la variabilitat geomètrica inclou en aquest cas des de la independència fins a la recentralització. La creativitat de la política -que és estèril, per exemple, a l'hora de pensar un servei públic d'ocupació- es torna de sobte fèrtil quan del que es tracta és de reordenar el poder territorial. Es va demostrar en l'agregació de propostes que va donar lloc als primers esborranys de l'Estatut del 2006, s'ha demostrat en les recomanacions i suggeriments jurídics que han conduït a la fabulació que la consulta del 9-N era perfectament constitucional. Va ser creativa la ideació d'un plebiscit amb dues preguntes successives i el suggeriment d'un Estat no dependent fins i tot més difícil d'imaginar que un altre d'independent. La creativitat també és present en la successió d'actes jurídics i institucionals de la Generalitat que caminen pels límits del terra ferm, com si un funambulista s'exhibís acompanyat a tota hora del seu advocat.\nLa creativitat es torna selectiva. Acaba referint-se únicament a la delimitació de les fronteres competencials i a la recerca de dreceres argumentals que procurin aparences de legalitat. L'important és exercir tots els drets de propietat sobre la casa del pare, per evocar la tradició basca. A ningú no li hauria d'importar ara què se'n farà o què s'hi farà. Els esbossos que circulen sobre l'Estat català independent no anuncien un poder més innovador, participatiu o just. Com tampoc no hi ha una idea desenvolupada sobre aquest altre Estat no independent, sens dubte perquè no és una opció que interessi als promotors de la consulta. La creativitat és fictícia quan es concreta en la doble idea que tot és possible i que els canvis comporten molts més avantatges que sacrificis. El que passa és que es tracta d'una opció imbatible davant la indefinició de la reforma federal de l'Estat per part socialista i davant la impassibilitat legalista d'un Rajoy a qui, en aquest tema, li agrada referir-se al president en tercera persona. Però això no confereix garanties d'èxit a una creativitat que al final es redueix al "volem votar". Una opció creativa deixa de ser-ho quan suscita més incògnites que respostes no ofereix.\nDes del moment en què el 9-N es presenta com un acte de voluntat, com un compromís inalterable quan tot apunta a la seva impossibilitat material, la recerca de fórmules que permetin salvar els obstacles judicials condueix a la frustració. Aquests obstacles poden generar indignació i fins i tot ràbia quan es tornen més inamovibles que la data fixada per a la consulta. Però ni totes les beatífiques consideracions que puguin esperar-se del Tribunal Constitucional entorn del dret a decidir podran defugir l'anul·lació o la suspensió del 9-N. El desenvolupament del conclave que divendres passat van celebrar les formacions compromeses amb la seva convocatòria va ser molt eloqüent respecte als límits d'una creativitat formal, quan l'únic consens està condemnat a materialitzar-se a manera de denúncia institucional de la suspensió o de l'anul·lació. La creativitat no exigeix una infinitat d'iniciatives noticiables, sobretot si els seus fruits anuncien una collita dilatada i incerta. La creativitat ha d'oferir alguna sortida real, encara que sigui poc innovadora.


Grup Pessebrista de Castellar del Vallès: Un nou format per al taller de pessebres\nUn nou format per al taller de pessebres\nEl taller de pessebres és una activitat que el Grup Pessebrista de Castellar del Vallès organitza per als més joves des de ja fa uns quants anys. És un espai per aprendre des de ben joves l'art del pessebrisme i, a la vegada, treballar valors de cohesió, respecte, solidaritat o treball en equip entre altres.\nAquest any, degut a la situació excepcional del COVID-19, ens hem vist obligats a modificar aquesta activitat. No tenim en ment deixar de fer-la, sinó simplement donar-li una altra forma ja que és una activitat que il·lusiona als joves i crea escola dins el Grup. És per això que aquest any ens hem reinventat i hem crear un taller de pessebres on-line.\nCada dues setmanes publicarem un vídeo tutorial al nostre canal de Youtube en el qual l'Adrià Rodríguez explicarà, de forma senzilla, els passos pertinents per elaborar la peça en qüestió. Les propostes es podran fer amb eines i materials que tothom té a casa o que són fàcils d’aconseguir. Un cop finalitzat el tutorial, ens podeu enviar el vostre resultat a les xarxes perquè tothom pugui veure com us ha quedat.\nEsperem amb moltes ganes veure com us en sortiu amb els reptes que us proposem. El primer vídeo el publicarem aquest dissabte 3 d'octubre.\nDes d'aquí també volem aprofitar per donar les gràcies a la Laia Capdevila per fer el dibuix i l'animació de l'entradeta dels vídeos.\nPublicat per Grup Pessebrista de Castellar del Vallès a 19:00


Antic Egipte i teixits coptes de Montserrat | Fundació Antiga Caixa Sabadell 1859\nDe l'1 de setembre al 27 de novembre 2016 Espai Cultura Fundació Sabadell 1859\nEls teixits coptes són testimonis de les cultures que han habitat a Egipte entre els segles III aC i XII dC. Copte, en grec, vol dir egipci, i és que en cada període de la història d’Egipte entre aquests segles, l’art copte ha anat adaptant i integrant els elements característics de les diferents cultures: els grecs, els romans i els primers cristians, i finalment els musulmans.\nLa cultura copta ha perdurat al llarg dels segles a través de diverses expressions com l’arquitectura, la ceràmica, l’escultura, els papirs o els elements funeraris.\nPer primera vegada a Catalunya, podem observar bona part d’aquests testimonis procedents de la col·lecció de teixits coptes que el Dr. Roca Puig (1906-2001) llegà a l’Abadia de Montserrat i que ara es mostren a l’Espai Cultura Fundació Sabadell 1859.\nLa col·lecció Roca Puig consta d’uns dos-cents fragments de teixits on s’hi poden observar nombroses decoracions ornamentals. Aquestes peces foren adquirides a Egipte, l’any 1954. L’objecte d’estudi del Rev. Roca Puig no eren els teixits coptes, sinó els papirs, dels quals en va publicar nombrosos estudis. L’adquisició dels teixits li serví per tenir un reflex de la moda i costums d’una època marcada per la progressiva cristianització del món antic, de la qual els papirs n’eren ja un bon testimoni.\nEl programa d'activitats que detallem a continuació és conjunt a les exposicions Antic Egipte i teixits coptes de Montserrat i Les veus del tèxtil.


La ferida més propera al sol » Opinió » Opinió » dBalears.cat\n23 juliol 2018 07:48\nLa ferida més propera al sol\nMiquel Ripoll | 11 agost 2017 Vistes: 140 vegades\nAlbert Camus i René Char l'any 1946 a la regió fancesa de L'Isle-sur-la-Sorge.\n10-08-2017 | dBalears\nEn el món de l’art i la cultura hi ha amistats que marquen època. Avui m’agradaria parlar del meravellós encontre entre dos dels escriptors més importants del segle XX. En concret, em vull referir a la relació entre els grans esperits solars que foren Albert Camus (1913-1960) i René Char (1907-1988). Un, l’assagista i escriptor del migdia; l’altre, el gran poeta provençal de La Resistència. Els dos, lluitadors incansables per la llibertat.\nL’editorial francesa Gallimard acaba de publicar, en la seva col·lecció ‘Folio’, la correspondència que tots dos van mantenir entre els anys 1946 a 1959. L’edició, de butxaca, també inclou tot un seguit d’escrits publicats per un i altre al voltant de les seves respectives obres. A França ha tingut repercussió i el gran amfiteatre de la Sorbona ja ha acollit una lectura dramatitzada.\nSigui com vulgui, l’epistolari ens mostra la fidelitat de dos homes a la terra i a la seva gent. Ens revela la seva inquietud per una condició humana que sempre es debat entre el sofriment i la felicitat; entre la fragilitat, la força i la mesura. També, la profunda preocupació per una Europa devastada per la II Guerra Mundial que necessita un nou renaixement. I, d’on fer brollar les fonts d’aquest «nou inici»? Els dos ho tenen clar, dels rius més antics del millor de la cultura occidental: els presocràtics, Grècia, l’esperit Mediterrani, el mar, la llum del sol, la lluita per un avenir de joia compartida.\nDe Camus, que dir-ne. Nascut en un barri humil i pobre d’Algèria va esdevenir un dels grans cronistes del segle XX. Detestat per uns, lloat i admirat per d’altres; acceptà la condició de l’absurd per reivindicar la revolta. Crític del nihilisme, de les revolucions fallides i dels totalitarismes de tots els caires, no deixà mai de lluitar en favor dels humiliats.\n«Hi ha la bellesa i hi ha els humiliats», aquesta és la nua veritat que (com una ferida solar) desvetlla Camus a L’Estiu i de la qual sempre en va voler «mantenir-se fidel». Durant el discurs de recepció del Premi Nobel l’any 57 ho deixà ben clar, el destí de la seva generació era evitar que el món s’esfondrés, què la vida fos anihilada per un pensament i una Història inhumanes. El seu compromís contra l’exclusió i en favor d’una vida marcada pels lligams propers, l’art i la saviesa mesurada, foren les divises dels seu pensament superador del nihilisme.\nPer part seva, Char fou el gran poeta d’una generació que s’hagué de tacar de sang per defensar els lemes del 1789: llibertat, igualtat i fraternitat. Homenot de gran força física i amb un caràcter dur i profund (no de bades es familiaritzà amb el Marquès de Sade des de ben jove) dominava com ningú l’art de la paraula. Home d’una sensibilitat extraordinària liderà una facció de La Resistència francesa durant l’ocupació alemanya.\nBona part de Furor i misteri, una de les fites cabdals de la poesia del segle XX, fou escrit entre trinxeres. És un cant a la vida enmig de la foscor absoluta. L’escriptura d’ 'El capità Alexandre' (com el coneixien els maquis a qui comandava) no té res de bucòlica, és l’aposta per salvar la civilització d’una condemna aberrant. És un intent d’afirmar la vida per part d’algú que ha vist morir a innocents i que, malauradament, s’ha vist obligat també a donar mort.\nDos amics. Dos escriptors. Dos testimonis d’una era de la què encara en som els hereus. En el fons, dues llums en la foscor. Com diu l’aforisme poètic de Char (escrit en el camp de batalla), «la lucidesa és la ferida més propera al sol».


Comencen les rebaixes a Pego – Ràdio Pego\nComencen les rebaixes a Pego\n1 de juliol de 2014 Sara Garcia 0 Comment\nL’Associació de Comerciants ha informat que, des de hui, 1 de juliol, els comerços associats tenen els millors productes als millors preus. Durant el mes de juliol els comerços associats obriran, majoritàriament, de 9,30 a 13,30h. i de 17,30 a 20,30h.\nÉs habitual, en arribar l’1 de juliol, que s’encete la campanya de rebaixes d’estiu. Els comerços associats de Pego i tota la resta (amb alguna excepció) han obert este matí els seus establiments amb els articles de la temporada estiuenca rebaixats, en uns descomptes que solen moure’s entre el 30% i el 50%, però que poden arribar a ser superiors en alguns establiments.\nEls comerciants són optimistes i esperen augmentar la facturació, almenys durant els primers quinze dies de rebaixes que és quan la gent més interessada acudix a adquirir allò que necessita o vol i que ara pot adquirir amb algun tipus de descompte. Les rebaixes duraran dos mesos, fins a finals d’agost, però des del sector recorden que és durant els primers 10 dies quan es podran trobar la majoria dels productes.\nPel que fa als horaris d’obertura dels establiments que formen part de l’Associació de Comerç i Professionals de Pego, durant el mes de juliol obriran, aproximadament de 9,30 a 13,30h., i de vesprada de 17.30 a 20,30 hores. També ens comenten que durant la setmana de Sant Jaume (25 de juliol) alguns comerços tenen pensat tancar de vesprada. Serà, però, a partir d’agost quan els comerços pegolins (majoritàriament) tanquen per les vesprades.\n← S’inicia la III escola esportiva d’estiu de Pego amb 90 matriculats\n“La Marjal… terra d’aigua”, és la campanya d’estiu de l’equip tècnic de la Unitat de gestió del Parc Natural →


La carn vol carn? - El buit del temps\nLa carn vol carn?\n? no s?hi pot contradir. Ausiàs March expressava així els seus irrefrenables desdificis amorosos. I és que les ànsies sexuals, i no sols les d?un poeta amb ardències passionals com les de March, són fondes i impel·lidores, inexorables. En un dels textos memorables del ?Diccionari per a ociosos?, Joan Fuster vaga pels viaranys literaris i arriba a la conclusió que el sexe guanya en seriositat quan en els darrers dos-cents anys prospera la demolició dels prejudicis, els moralismes i les mistificacions. És evident que la naturalització del sexe és obra sobretot de les ciències biològiques. «El fet és que el sexe, gràcies a tot això, ja no és grotesc ni excitant, en la seva versió literària ?diu Fuster. És el sexe: només ?un episodi ineluctable de la naturalesa de l?home.» Tant de bo Fuster hagués pogut llegir El cervell eròtic d?Adolf Tobeña.\nEl de Sueca hagués guadit d?una de les narracions més apassionants sobre els dispositius neuronals i les emanacions químiques agitadores de l?enamorament i les interaccions sexuals. Desig, seducció, erotisme, i tantes altres facetes fascinants dels neguits amorosos passen pel sedàs neurocientífic i de la biologia evolutiva i s?ennobleixen com a fenòmens estrictament naturals. La prosa persuasiva i apassionada, la luxúria lèxica es podria dir, de Tobeña és el vehicle idoni per endinsar-nos en qüestions tan soboroses i sensuals. L?autor no estalvia adjectius ni tampoc detalls, per escabrosos que puguen semblar. Perquè el llibre no és apte per aquells que consideren una indecència penetrar en els afers humans amb els estilets de la ciència contemporània. Palpejar el cervell sexual, com ho fa Tobeña, sense prejudicis de cap mena, és molt provocador. Ideològicament provocador. Però ell ho sap fer com pocs, això de provocar. Ja s?hi va aventurar fa deu anys. Ara ens ofereix una versió actualitzada, amb més dades, més experiments, més desafiaments. En tot cas, com en la primera edició, el millor del llibre continua sent un clar glossari o ?vocabulari funcional? que fa païbles les nocions més críptiques o que demarca amb habilitat els tòpics més comuns.\nTobeña, que s?ha atrevit a pensar evolutivament tants temes ?el més pertorbador, el cervell dels terroristes suïcides? ens regala un suculent tast del cervell eròtic. Dels correlats neurològics d?aquell «episodi ineluctable de la naturalesa de l?home.»\nTobeña presentarà ?El cervell eròtic? dilluns 23 d?octubre a les 12.30 a la sala d?actes de la biblioteca de ciències del campus de Burjassot-Paterna de la Universitat de València, en un acte organitzat per la Societat Catalana de Biologia (IEC) i la Càtedra de Divulgació de la Ciència de la Universitat de València.\n18 de febrer de 2008 a les 4:35 pm\nhola me llamo carol me podeis decir de quien es el libro


L’UNES Barça s’imposa a l’UCAM Murcia BSR per 56-43 després de 9 mesos sense competir. L’UNES Barça va debutar aquesta temporada amb una victòria al seu pavelló davant l’UCAM Murcia BSR per 56-43, en partit corresponent a la Primera Divisió de la Lliga de Bàsquet en cadira de rodes. Després de la llarga aturada amb motiu de la […]\nL’Unes Barça de bàsquet en cadira de rodes suma l’onzena victòria de la temporada i es queda a una de confirmar, matemàticament, la primera plaça. Nova victòria contundent de l’UNES Barça, que segueix amb pas ferm cap a la fase d’ascens. En l’onzena jornada de lliga, els blaugrana van superar al Miarco Petraher BSR per […]\nL’UNES Barça supera al Petraher amb contundència, gràcies a una defensa que només va encaixar 20 punts en tot el partit. L’Unes Barça de bàsquet en cadira de rodes va amb la directa. Els blaugrana van fer una demostració de força aquest cap de setmana davant tel CB Petraher, conjunt al qual van superar per […]\nVictòria contundent a Elx del Unes Barça Bàsquet en Cadira de Rodes per situar-se com a líder en solitari del seu grup. El Unes Barça d’Àlex Carrillo no va tenir pietat d’un Elx que es va veure superat en tots els aspectes del joc. El conjunt culer va sortir molt endollat en els dos primers […]\nEl conjunt dirigit per Oriol Claret no va deixar escapar la primera pilota de partit per assegurar-se el primer lloc de grup. Els blaugranes van superar a l’Hospitalet per 39-59 i confirmen de forma matemàtica la primera posició amb sis victòries i només una derrota. Contundència en la segona part Tot i el resultat final, […]


Publicat per Meri Tomasa Joieria artesanal 0 Comentaris Visites (1088)\nCom que sé que moltes i molts dels meus clients trobeu la meva col·lecció d'anells Atlant buscant per Google, de tant en tant faig proves per veure com apareix el meu web i miro també les cerques relacionades. Entre elles, n'hi ha una que sempre em sorprèn: "anell atlant és satànic". Segons Google, una de les recerques més relacionades amb els anells atlants és preguntar-se si són cosa de el dimoni... Ho són?\nPenjoll cor en or i plata\nPublicat per Meri Tomasa Joieria artesanal 0 Comentaris Visites (1218)\nEstic d'estrena! Nova col·lecció de penjolls amb molt de cor, en plata de llei, plata negra, plata amb bany d'or (groc o rosa) i or de 18 quirats: groc, rosa o blanc. Amb disseny exclusiu i elaboració al meu taller de joieria de La Fàbrica de Tresors de MeriTomasa. I com sempre: packaging exclusiu MeriTomasa inclòs + enviament gratis dins l'Estat espanyol + enviaments internacionals amb DHL.\nEl meu tresor ets tu\nPublicat per Meri Tomasa Joieria artesanal 0 Comentaris Visites (1425)\nEm sembla molt important poder-te oferir una garantia que les opinions de clients sobre La Fàbrica de Tresors de MeriTomasa són de veritat, i per això em vaig donar d'alta a les ressenyes de Google, on has d'estar registrat amb el teu nom i cognoms i el teu compte Gmail per escriure una opinió sobre qualsevol empresa, i tot just un any després estic hípercontenta amb tot el que heu escrit sobre el meu taller de joieria artesanal.\nFlocs de Neu 3D en plata de llei... amb promoció de nova col·lecció!\nPublicat per Meri Tomasa Joieria artesanal 0 Comentaris Visites (1599)\nFlocs de Neu 3D en plata de llei, en forma de collaret i arracades a joc. És la nova versió per l'hivern de 2021 de la meva Col·lecció Floquet de Neu, la versió 004, amb flocs de neu en tres dimensions. I, a més, ve amb promo de Nadal inclosa: només durant els propers 10 dies, 10% de descompte!\nExisteixen els anells de casament en or negre?\nPublicat per Meri Tomasa Joieria artesanal 0 Comentaris Visites (1761)\nM'ho pregunteu moltes vegades. Cada vegada més. Es poden fer els anells de casament amb or negre? Tu treballes amb or negre? I jo dic que sí però no. O a l'inrevés: no però sí. En aquesta vida, cal ser sempre positiva :-)\nNous collarets i polseres Atlant\nPublicat per Meri Tomasa Joieria artesanal 0 Comentaris Visites (2220)\nEstreno nous collarets i polseres, basats en el disseny original de l'anell Atlant i amb tots els seus elements més característics, però adaptats a la forma de collaret o de polsera. Sense trucs ni banys! Tots els materials són massissos i elaboro cada tresor sota comanda: cada anell, cada polsera i cada collaret són únics.\nPublicat per Meri Tomasa Joieria artesanal 0 Comentaris Visites (1925)\nLa #fashionrevolutionweek ha coincidit aquest any amb l'esclat de la covid-19 i crec que és més important que mai treure conclusions i posar un granet de sorra per conscienciar que la transparència a la indústria de la moda és vital. És urgent que canviem els hàbits i emprenguem un consum més ètic i sostenible.\nPublicat per Meri Tomasa Joieria artesanal 4 Comentaris Visites (3377)\nAquest any 2020 no us podré vendre les roses de Sant Jordi al Passeig Pere III de Manresa, però sí que us les puc fer arribar a casa. Aquest any sí, Sant Jordi guanyarà al drac! Amb Enviament gratis, ràpids i segurs amb DHL porta a porta!\nShowing 1 to 8 of 68 (1 Pages)