Deshidratació: Mantenir la salut dels col·lectius de risc\nEls riscos de deshidratació augmenten segons característiques personals, com l’edat, la salut o l’entorn en què es viu. A continuació, detallem els grups que tenen més factors de risc:\nEls nadons i nens petits\n– En primer lloc, el seu sistema immunològic no està desenvolupat de forma definitiva, per tant, tenen menys defenses quan cauen malalts (com és el cas de diarrees, febres, vòmits).\n– En segon lloc, el seu cos té una composició d’aigua més gran que la dels adults, així que quan en perden necessiten beure amb més freqüència.\n– En tercer lloc, la seva curta edat els dificulta percebre la sensació de set.\n– A més, com la comunicació és bàsica o nul·la per les poques capacitats comunicatives, els símptomes de la deshidratació poden passar desapercebuts.\nMajors o gent gran: Són el grup amb major risc davant de cops de calor.\n– Amb l’edat apareixen canvis en el mecanisme de regulació tèrmica i disminueix la sensació de set.\n– En aquest problema anterior se li afegeixen complicacions majors quan hi ha malalties (diabetis, bronquitis, cistitis) o quan es prenen certs fàrmacs que propicien la micció.\nDones embarassades o en període de lactància:\n– Sabies que el pes que es guanya durant la gestació és bàsicament 2/3 parts d’aigua?\n– En aquesta etapa les dones pateixen canvis fisiològics en què es recomana una major ingesta de líquid, ja que facilita la digestió d’aliments i l’alliberament de toxines.\nPersones que treballen en zones humides: La humitat altera el procés de sudoració i impedeix la sortida de la suor. Això provoca una pujada de la temperatura corporal, i per tant, major necessitat d’hidratar-se.\nÉs molt important prestar especial atenció en aquests col·lectius de risc. Els consells més importants per evitar la deshidratació et podran ajudar a protegir la salut de la teva família de cops de calor, rampes, convulsions, problemes renals o urinaris i altres complicacions més greus.


Una cuina nova al pati - Joviat\nAquest curs, amb els nens i nenes, volem iniciar un projecte sobre patis i espais exteriors. Com ja sabeu, des de fa temps hi ha un equip de mestres, pares i mares treballant-hi perquè ens hi puguem afegir els més menuts i la resta de famílies. Doncs bé, el primer pas per fer un pati per a tothom, amb diferents possibilitats de joc i espais on cadascú es pugui sentir a gust jugant i manipulant amb diferents materials, ha estat l’aparició d’una nova cuineta de fusta per al joc simbòlic.\nLa cuina és un espai on podem jugar, manipular, socialitzar-nos, imitar els adults… Ara bé, no farà la seva funció si entre tots no el cuidem com es mereix. És per això que us demanem a les famílies que ens ajudeu a parlar amb els infants sobre la importància de recollir tots els estris (plats, olles, cassoles, coberts…) al seu lloc abans de marxar de l’espai de joc, sobretot durant les franges horàries que no hi som les mestres presents (a la sortida de l’escola a les 13 i a les 5.15 sobretot). Per altra banda, sabem que la sorra és un element indispensable per fer transvasaments entre diferents utensilis, però cal que no en deixem tot el taulell ple si volem que els que vinguin després ho trobin net.\nEn aquest sentit, hem preparat una presentació perquè els mateixos infants de Parvulari en parlin entre ells i puguin anar a exposar aquesta necessitat i fer un treball de sensibilització amb els nens i nenes de Primària d’aquí a uns quants dies.\nA continuació veureu la fotografia del dia que el fuster la va venir a muntar al pati, abans que l’estrenéssim:\nEn les fotos següents veureu què és el que passa quan, després de jugar, no deixem les coses tal i com les hem trobat.\nI amb aquestes imatges, en canvi, us mostrem com volem que sigui la nostra cuineta perquè tots i totes en puguem gaudir. Moltes gràcies!\n“L’INFANT NO JUGA PER APRENDRE PERÒ APRÈN PERQUÈ JUGA” J.PIAGET


L'iPhone 8 de la campanya de l'UBET ja és en mans de la seva guanyadora - Empordà\nL'iPhone 8 de la campanya de l'UBET ja és en mans de la seva guanyadora\nA la campanya hi van participar una seixantena de comerços\nSusana Casellas rebent el premi el dijous passat. EMPORDA.INFO\nSusana Casellas rebent el premi el dijous passat.\nL'última campanya comercial de l'associació de comerciants UBET de l'Escala ja té guanyadora. Susana Casellas va rebre, el dijous 9 de maig, un iPhone 8 a l'establiment La Tortuga Blava, de la mà del president de l'UBET, Dani Espinal, i el vocal de la junta, Narcís Peraferrer.\nEn aquesta convocatòria, que estava oberta a tots els comerços del poble, hi van participar una seixantena d'establiments. Mentre durava la campanya, amb qualsevol compra als establiments locals, al client se li entregava una butlleta per al Sorteig de Sant Jordi. La butlleta de Casellas va ser la que va coincidir amb el primer premi del sorteig.\nL'associació de comerciants de l'Escala rep una subvenció municipal de 10.000 euros.


Cap Vermell - Cap Vermell i Jack Bilbo a Sitges\nCap Vermell i Jack Bilbo a Sitges\nDissabte 13 d’abril. 18.30h\nSala d’actes del Grup d’Estudis Sitgetans. Espai Cultural Pere Stämpfli.\nCarrer d’en Bosc, 9. Sitges.\nJack Bilbo Hugo Baruck (1907-1967), personatge de difícil definició que corregué els anys trenta per terres catalanes i mallorquines, recollí en diversos llibres les aventures de la seva vida. Artista polifacètic; pintor, escultor, galerista, escriptor, però sobretot fabulador i entusiasta de la vida i la llibertat, és tot un personatge inqualificable que redactà al llarg de la seva vida la seva autobiografia en diverses versions, encara que aquesta que ara es presenta n’és la més extensa, profunda i potser veraç. Publicada inicialment a Londres el 1948 en gran format, i com una mena de catàleg personal de la seva obra, recull la seva agitada vida i les seves aventures fins a mitjans dels anys 40.\nBilbo és, a més, testimoni de l’inici de la guerra civil a Sitges, descripció que inclou en els capítols que dedica a descriure la seva estada per aquestes terres. On és\nrecordat, entre d’altres coses, per haver regentat el S.O.S. International Bar, al carrer Parellades cantonada amb Sant Pau, i sobretot per les seves excentricitats, inclosa la seva pretesa relació laboral amb Al Capone.\nEl llibre que ara es presenta és la primera traducció feta al català de cap llibre de Jack Bilbo, i inclou textos del net de Bilbo, Ben Woodeson, Gabriel Mir, Jordi Milà, Miquel Llull, i un text que li dedicà l’escriptor nord-americà Henry Miller.\nL’acte contarà amb la presencia de Gabriel Mir, traductor de l’obra, Paco Galian, de l’Associació Cultural Cap Vermell, de Capdepera, i de Jordi Milà investigador de la vida de Bilbo.


Alexandre de Cabanyes i Marquès (1877-1972) | Masia d'en Cabanyes\nAlexandre de Cabanyes i Marquès (1877-1972)\nper Masia el febr. 16, 2013 • 14:00 No hi ha comentaris\nAlexandre de Cabanyes és una de les figures principals de la història de l’art local i un nom reconegut en el conjunt de Catalunya. Format amb el pintor Josep Sugranyes i Florit, pels voltants del 1900 era un assistent assidu a les tertúlies d’Els 4 Gats i el Cercle Artístic de Sant Lluc, on coincidí amb Casas, Rusiñol, Nonell, Mir o Anglada-Camarasa, entre altres. Al llarg de la seva trajectòria va mantenir la filosofia i les temàtiques del modernisme, raó per la qual ell mateix s’autodefinia com “el darrer dels modernistes”. La seva obra es caracteritza per la pinzellada gruixuda i el dinamisme i força del traç, destacant especialment les marines i els paisatges.\nA Barcelona va exposar en diverses ocasions a la Sala Parés, la primera el 1904. L’any 1901 va fer el seu primer viatge a París, on tornaria anys més tard i on va instal·lar el seu taller; també visità Munic el 1908, que aleshores s’estava convertint en el nou centre neuràlgic de l’avantguarda europea juntament amb la capital francesa. En aquests viatges coincidí amb altres vilanovins com Xavier Nogués o Rafel Sala. De retorn a Vilanova participà, entre altres, en la decoració del saló-cafè del Foment Vilanoví, les pintures murals de la cúpula de l’església de Mar i els retrats de la galeria de patricis il·lustres de la vila, on una de les peces que realitzà va ser la de Manuel de Cabanyes.\nLa seva confortable posició econòmica li va permetre dedicar-se pràcticament tota la seva vida a la pintura, assolint finalment el reconeixement artístic.\nVa instal·lar el seu taller a la Masia d’en Cabanyes, que havia heretat del seu pare Llorenç de Cabanyes i Olzinelles, i residí aquí fins la seva mort. Durant els anys que hi visqué va buscar mantenir sempre l’essència romàntica de l’espai, i és a ell que devem la conservació de l’edifici i les seves estances interiors.\nPost anteriorL'habitació d'Alexandre de Cabanyes Següent postSala de la música


Res no tindria sentit si no fos pels presos\nBarcelona. Dilluns, 9 de juliol de 2018. 22:38\nÉs obvi que tant Pedro Sánchez com Quim Torra no volien engegar-ho tot a rodar el primer dia. De fet, no s’ho podien permetre, sobretot el president del govern espanyol, que necessita els vots sobiranistes per anar tirant fins a l’any 2020. Tampoc cap dels dos presidents estava en condicions d’acordar res de fonamental amb el seu interlocutor, així que el que han fet ha estat inaugurar el retorn a la política, a les relacions polítiques entre adversaris polítics, valguin totes les redundàncies, i, com diu la cançó del cantautor, “cada loco, con su tema”.\nLes bones paraules tant del president Torra com les optimistes versions de la Moncloa han creat un caliu de desescalament del conflicte que consisteix a conjurar-se a evitar que les iniciatives a què cadascun es veu obligat, siguin declaracions polítiques sobiranistes, siguin impugnacions davant el Tribunal Constitucional, com va passar la setmana anterior, no desemboquin en un trencament de relacions. Sigui dit sense acritud ni per subministrar pólvora als hiperventilats, és una mena d’entente cordiale que ja van practicar Felipe González i Jordi Pujol després de la querella de Banca Catalana. A cada trobada s’inventaven una nova comissió bilateral, que és una manera de xutar la pilota ben lluny.\nAra hi ha una pregunta molt fàcil de fer: amb aquest nou caliu que s’acaba d’estrenar, a qui l’interessa l’extradició de Carles Puigdemont?\nAixò pot enfurismar bona part del sobiranisme sense saber la part secreta de la reunió. En tot cas, Sánchez i Torra no haurien estat dues hores i mitja parlant si no tenien ganes de donar la sensació que s’obren nous camins, que no convergiran en les qüestions polítiques, però que seran imprescindibles des del punt de vista processal. Ja poden anar dient uns i altres ―i per raons oposades― que els presos no són matèria negociable, però si ho fossin, tampoc ho dirien. Sánchez i Torra són conscients que l’existència de presos i exiliats farà impossible la normalització política i des de l’executiu espanyol encara hi ha molt marge d’actuació malgrat que la darrera paraula la tinguin els jutges. Res no tindria sentit si no fos pels presos. És difícil imaginar que en les estratègies d’ambdós presidents no figuri la situació dels encarcerats com una prioritat. Ara hi ha una pregunta molt fàcil de fer. Amb aquest nou caliu que s’acaba d’estrenar, a qui l’interessa l’extradició de Carles Puigdemont?\nD’altra banda, la nova fiscal general, María José Segarra, ja ha dit que no està decidit ni molt menys com es formularan les qualificacions dels delictes que s’atribueixen als líders independentistes i els que la coneixen asseguren que no comparteix amb els seus antecessors en el càrrec l’existència del delicte de rebel·lió ni la prolongació de la presó provisional.\nArribats a aquest punt, de la mateixa manera que la transició del 78 es va desenvolupar sota vigilància militar, ara sembla que els jutges, emparant-se en el cap de l’Estat, volen ser ells els que fixin el criteri oficial. Hi ha bon caliu polític, Sánchez i Torra han assumit riscos, però sí que pot engegar-ho tot a rodar molt aviat el jutge Llarena si suspèn en les seves funcions parlamentàries els diputats empresonats. Seria un acte de sabotatge. Tot i que també podria evitar-ho... ordenant la llibertat provisional. Aviam


L'ANDANA: de novembre 2019\nLes eleccions a consells escolars se celebraran el proper 21 de novembre\nEl proper dijous 21 de novembre de 2019 estan convocades unes eleccions per a renovar el 50% dels membres del Consell Escolar de l'IES L'Estació, cosa que implicarà l'entrada de nous professors, pares o mares i alumnes en aquest òrgan col·legiat on estan representats tots els sectors de la comunitat educativa.\nAquelles persones que han pensat ser membres del Consell Escolar del nostre centre ja han presentat la seua candidatura dins del termini fixat per la junta electoral, que ha marcat com a data límit l'11 de novembre. Tres dies després es va publicar la llista definitiva dels candidats. El nou i renovat Consell Escolar de l'IES L'Estació haurà d'estar constituït abans del 14 de desembre de 2019.\nEl Consell Escolar és l'òrgan màxim de govern d'un centre educatiu i té atribucions tan importants com l'aprovació dels pressupostos, la intervenció i resolució dels conflictes disciplinaris i el seguiment del procés educatiu de tot l'alumnat. Per aquest motiu, si volem que s'escolte la nostra veu, des de Direcció ens animen a participar d'una manera activa en tot aquest procés.\n«Ontinyent, remors de fonts», pel professor jubilat Alfred Bernabeu\nFoto: Jesús Gandia\nL’eximi poeta Vicent Andrés Estellés, en els versos que va dedicar a la nostra ciutat —publicats en els Programes de festes de Moros i Cristians de 1972 i 1973—, glossava un element característic: l’aigua. El príncep de les lletres valencianes indicava que Ontinyent era “remors de fonts” i recalcava la importància del líquid element “com una bandera en l’aire el nom d’aigua d’Ontinyent”.\nEl soroll de les abundants fonts va acompanyar els nostres avantpassats fins induir a l’equívoc en l’etimologia del nom de la població. El cronista Gaspar Escolano, a principis del segle XVII, afirmava que “Su primero nombre (según los registros de la antigüedad y común sentimiento der los nuestros) era Fontinente: y es creíble que se lo dieran los Romanos, atendiendo a que su campo y ella brotan millares de Fuentes…”. Una falsa etimologia que va ser seguida al peu de la lletra fins fa pocs anys per ingenus erudits locals. No cal dir que en l’actualitat tots els filòlegs rebutgen totalment este origen i el fan derivar del patronímic romà Untinius o, segons el catedràtic Emili Casanova, del cognom llatí Unctinius.\nDe tota manera, ningú dubta de la importància de l’aigua. Des que la humanitat canvià els hàbits nòmades pels sedentaris en els temps neolítics sempre va procurar que els assentaments estigueren a prop de fonts o rius. No cal recordar, si més no, les grans obres d’enginyeria —aqüeductes— que construïren els romans per assegurar l’avituallament del líquid element o el seu aprofitament per part dels musulmans en usos agrícoles. La vella horta del Llombo és herència seua...\nEls musulmans, al voltant del segle XI, fundaren l’hisn Untinyân: l’actual barri de la Vila. Escolliren un lloc estratègic, en un alt fàcil de defendre, envoltat de barrancs —que en segles posteriors serien terraplenats: plaça Major i de Baix— i amb un subministrament hídric assegurat per les fonts de l’Almaig i el riu Clariano.\nEls ontinyentins cristians, coneixedors de la millor qualitat i abundància de les aigües del Pou Clar, procuraren canalitzar-les des del naixement fins la Vila mitjançant una espitllera a partir de la sèquia nova per on s’introduïa l’aigua. Esta conducció d’aigües va ser el fonament de la fantasiosa llegenda “del Regall”, datada en època romana, quan els antics ontinyentins defensaren el dret de possessió de les aigües del Pou Clar front a Saetabis (Xàtiva).\nEls metges denunciaven la mala salubritat de les aigües, que era causada per la inexistència d’un sistema d’evacuació de les aigües residuals. Es produïen filtracions de matèria fecal i la consegüent contaminació dels aqüífers subterranis que alimentaven les fonts. No és d’estranyar que estes mancances higièniques provocaren cíclicament l’aparició d’episodis de còlera en la nostra població en els anys 1834, 1854, 1855, 1865, 1885 i 1890 amb centenars de víctimes.\nPer millorar la qualitat de l’aigua, l’ajuntament encarregà, en febrer de 1885, la redacció d’un projecte que abastira d’aigües potables tota la població, a partir del naixement del Pou Clar a través d’una canonada de ferro colat. Unes obres de canalització que van tardar a realitzar-se. El llibre “La topografia mèdica d’Ontinyent” (1916) indicava que estava finalitzada, “aunque todavía no circula el agua por las nuevas arterias” i que “ la instalación se ha hecho con todos los requisitos que recomienda la higiene moderna”.\nCertament, la potabilitat de l’aigua va millorar, però encara existia un problema endèmic de salut. El doctor José Riera, cap de sanitat en 1971, denunciava la transmissió “por el medio hídrico tales como las fiebres tifoideas, la disentería y las colitis inespecíficas”. Eixe mateix estiu, davant d’una amenaça d’epidèmia colèrica, les autoritats municipals reberen ordres de clorar les aigües potables, a més de clausurar les fonts públiques i privades.\nLa cloració de les aigües potables no va impedir que el 31 gener de 1992 es produïra un brot explosiu de gastroenteritis que, segons les autoritats sanitàries, va afectar a 3.541 pacients —i parlem sols dels casos declarats—. El pas de gèrmens infecciosos a la xarxa d’abastiment (pou del barranc dels Tarongers) —probablement un rotavirus o el virus Norwalk—, va provocar aquella contaminació. Des d’aleshores —per diversos factors— el consum d’aigua mineral s’ha incrementat. A nivell estatal, segons dades de l’Associació Nacional d’Empreses d’Aigües Envasades, Espanya és el tercer país consumidor europeu amb 132 litres anuals per càpita.\nL'IES L'Estació organitza un Taller de sexualitat per a les famílies impartit pel sexòleg municipal\nCombatre la manca d'educació sexual en la societat. Aquest és l'objectiu principal del taller que ha organitzat l'AMPA de l'IES L'Estació per a aquest dilluns, amb la col·laboració de l'Ajuntament i la direcció del centre. La xerrada, a càrrec del sexòleg municipal, Xavier Marian, pretén desmuntar algunes de les creences errònies que obstaculitzen l'expressió natural de la sexualitat. "Els adults no hem rebut una educació formal com podria ser en altres àrees del coneixement", explica aquest expert, "per això no és estrany que part de les nostres actituds i dels nostres coneixements estiguen basats en mites".\nEl taller, adreçat bàsicament a les famílies de l'institut, abordarà la qüestió des de diverses perspectives, incidint en la dimensió biològica, psicològica i sociocultural de la sexualitat i oferint la possibilitat d'una major intervenció i interacció dels assistents.\nCom a sexòleg que imparteix habitualment xerrades als més joves, Xavier creu que, en general, la societat no prepara d'una manera adequada les noves generacions per a gaudir d'una sexualitat sana. "Si no es planteja una intervenció a escala major", comenta, "és molt probable que la seua font d'informació inicial i bàsica siga la pornografia, les sèries de TV o les cançons, amb la conseqüent transmissió de mites i actituds malsanes".\nLlicenciat en Psicologia per la Universitat de València, Xavier Marian ha realitzat part de la seua formació en sexologia en institucions privades. El seu currículum també inclou un màster en sexologia i té una dilatada trajectòria com a psicòleg escolar, monitor d'educació sexual, terapeuta sexual i psicoterapeuta d'orientació sexual.\nLa xerrada que oferirà aquest dilluns a les 19:30 h al saló d'actes de l'institut serà la primera de les tres que estan planificades per al present curs escolar.\nEixida al Pou dels Cavalls per a recollir diverses mostres de la natura\nL'alumnat de l'IES L'Estació analitza l'estat del riu Clariano\nAmb autèntica curiositat i vocació científica, l'alumnat de 4t d'ESO de L'IES L'Estació ha realitzat una eixida al Pou dels Cavalls amb la finalitat d'assimilar el procediment més apropiat per a la recollida de mostres de macroinvertebrats, terme amb què es fa al·lusió a un conjunt d'animals sense columna vertebral, com ara els insectes, els mol·luscos o els anèlids. Aquesta operació, guiada pels professors Salvador Argente i Cristina Sabater, tots dos del Departament de Biologia, tenia un objectiu ben evident: poder fer un seguiment de l'estat del riu Clariano a l'altura del Pou Clar.\nDesprés d'observar el paratge i estudiar visualment l'entorn, aquests joves científics van comptar amb les explicacions de la Fundació Limne, una organització sense ànim de lucre que vetla per la conservació dels ecosistemes aquàtics. Sara, membre d'aquesta fundació, fou l'encarregada d'aclarir les tasques que havien d'efectuar els joves, que ben equipats i amb sabates adequades entraren en grups de tres al riu per a fer un estudi dels tipus d'animals invertebrats que s'hi troben i de les característiques de les aigües (nitrats, PH, grau d'oxigen...). "El resultat ha sigut prou positiu i tant el riu com les seues rodalies han tret una mitjana de notable", confirma Salva Argente.\nSegons el biòleg, aquestes tasques es realitzaran, previsiblement, dues vegades a l'any i en elles participaran els alumnes de l'IES L'Estació matriculats en la modalitat científica.\n1r CONCURS DE LITERATURA HUMANISTA\nAPALHU, Associació per a l'humanisme, convoca el primer Concurs de Literatura Humanista. L'humanisme és una visió racional, crítica, científica i ètica de la vida, sense creences en res sobrenatural.\nAcí et facilitem les bases, que també pots descarregar en aquest enllaç.\nEl concurs està adreçat a joves fins als 25 anys.\nEl tema podrà ser qualsevol qüestió relacionada amb la visió que tenim de la vida des d'una perspectiva humanista, com ara què som, d'on venim, quin sentit donem a la vida, com afrontem la mort, el lloc del ser humà en el món i l'univers, els problemes que afronta la humanitat, etc.\nEl gènere literari en prosa a seguir és el de l'assaig en les seues diverses manifestacions: l'article d’opinió, la narració, el diàleg…\nEls textos s'escriuran en VALENCIÀ o en CASTELLÀ, amb una extensió entre 2 i 5 pàgines d'ordinador.\nEls/les participants enviaran un missatge al correu electrònic d'APALHU (apalhu.org@gmail.com) amb el concepte Concurs de Literatura Humanista. Al text de la comunicació constaran totes les dades respectives (nom, DNI, data de naixement, adreça, telèfon…) i en arxiu adjunt l'escrit que concorre als premis amb un títol o lema.\nEl termini de presentació dels treballs acaba el dia 10 de gener de 2020, i el lliurament dels premis tindrà lloc al Centre Cultural de Caixa Ontinyent el divendres 31 de gener a les 20:30 h.\nHi haurà un 1r PREMI AMB UNA DOTACIÓ DE 300 €, i un segon i un tercer premi amb menció i diploma de l'Associació per a l'Humanisme. APALHU es compromet a publicar i difondre els textos guanyadors a través de les seues plataformes digitals i entitats associades, a més de fer-ne divulgació als mitjans de comunicació.\nEl jurat del premi està format per membres d'APALHU i persones implicades en el món de la docència, la filosofia, la ciència i l'escriptura, com ara Gloria Mateos, Encarna Martínez, Miquel Vanyó i Joan Olivares (autor de diverses novel·les guardonades i constructor de rellotges de sol).\nVisita a les diverses exposicions de l'Institut Valencià d'Art Modern\nL'alumnat de 2n de Batxillerat Artístic i el grup de l'optativa de Plàstica de 1r d'ESO —acompanyats pels professors Vicent Lladosa, Mar Sancho i Celia Vidal— han visitat fa uns dies l'IVAM, on han tingut l'oportunitat de contemplar les últimes exposicions que oferta aquesta institució l'objectiu de la qual és la investigació i difusió de l'art modern i contemporani.\nLa mostra que va captar més l'interés dels estudiants fou la de Jean Dubuffet (1901-1985), un artista polifacètic que no sols es va centrar en les arts plàstiques o escultòriques, sinó també en la música, la poesia o fins i tot l'anàlisi de la cultura i de l'art de la seua època. L'exposició, que consta d'una cuidada selecció de 200 obres (pintures, escultures, dibuixos i gravats), ofereix al públic una aproximació a l'obra de Dubuffet a partir d'una nova perspectiva basada en la història, la cultura i l'antropologia.\nLa segona proposta artística programada en la visita fou Reinventant la representació: art holandés d'entreguerres, una mostra on s'exhibeixen, per primera vegada a Espanya, diverses obres d'aquest crucial període creatiu de l'art d'Holanda.\nL'última col·lecció visitada va ser la de Lara Almarcegui, que ha possibilitat submergir-se en el volcà d'Agras de Cofrentes per a reflexionar sobre els drets miners.\nEls escolars de l'IES L'Estació també aprofitaren el viatge per a visitar la col·lecció permanent de l'IVAM, formada per les obres d'artistes com Julio González (1876-1942) i Ignacio Pinazo (1849-1916).\nUna activitat que, en definitiva, ha permés descobrir nous llenguatges artístics, aprofundir en el coneixement de l'entorn i de la història a través de l'art així com conéixer noves tècniques d'expressió.\nLes eleccions a consells escolars se celebraran el...\n«Ontinyent, remors de fonts», pel professor jubila...\nL'IES L'Estació organitza un Taller de sexualitat ...\nEixida al Pou dels Cavalls per a recollir diverses...\nVisita a les diverses exposicions de l'Institut Va...


princesa tailandesa demana disculpes després de ser desqualificada\nLa princesa tailandesa demana disculpes després de ser expulsada de la contesa electoral\nLa seva candidatura va ser rebutjada i invalidada pel monarca\nBangkok - Dimecres, 13/02/2019 - 12:59\nLa germana del rei de Tailàndia va demanar disculpes pels problemes causats després que la seva candidatura a les pròximes eleccions, les primeres des del cop d’Estat del 2014, fos rebutjada pel monarca i invalidada.\nLa princesa Ubolratana, que va perdre el seu títol el 1972 al casar-se amb un estranger, va ser desqualificada dilluns per la comissió electoral com a cap de cartell del Thai Raksa Chart, un partit contrari a la junta militar, que la va anunciar com a candidata divendres.\nLa comissió va argumentar que els membres de la família reial han d'estar per sobre de la política i que la monarquia ha de ser neutral i no pot tenir cap càrrec polític.\n"Lamento que la meva sincera intenció d’ajudar a treballar per al país i per al nostre poble hagi causat problemes que no haurien d’haver passat en aquesta època", va dir la princesa en el seu compte d’Instagram. Ubolratana va demanar disculpes hores després de reaparèixer en públic en un acte benèfic per a una campanya antidroga amb què col·labora la Casa Reial.\nLa princesa era la candidata a primer ministre del Thai Raksa Chart, formació que s’enfronta a una possible dissolució pel seu ús de la Corona amb finalitats electorals. El partit està vinculat a l’ex primer ministre Thaksin Shinawatra, enemistat amb sectors monàrquics que controlen l’Exèrcit i la burocràcia del país, i que viu exiliat després de ser condemnat en rebel·lia per corrupció.


Les 75 cançons de 2015 (1) - Primera Fila\nLes 75 cançons de 2015 (1)\nUn any més per aquestes dates, volem recordar els temes que més ens han agradat al llarg de l’any que estem a punt de deixar enrere.\nSi fa dos anys en vam destacar 25, fa un, 50, havíem de seguir la línia ascendent i aquest any arribem a les 75.\nLes 75 cançons de 2015 – (75-61)\n75 Fleur East – Sax\nUna de les cançons més recents, que comencen a despuntar a les llistes i que pensem que tindrà un bon recorregut musical durant el 2016. Ritme contagiós, ganes de ballar i de passar-s’ho bé, amb una cantant que surt del programa X Factor i que ja sap el que és ocupar el número 1. No ho ha fet encara amb Sax, però sí, amb la versió que va fer del tema Uptown Funk, tema que ens fa pensar molt en la seva carta de presentació.\n74 Coin – Run\nCoin són una banda americana que vam recomanar a principis d’any i que ens van conquistar amb Run, la seva carta de presentació. Amb un estil que ens fa pensar en grups com Satellite Stories o Two door cinema club, han publicat el seu primer disc de títol homònim i s’haurà de veure com encararan el 2016, després de fitxar per Sony Music.\n73 Quart Primera – Tot va bé\nNeurones a la punta d’un iceberg, va ser el disc que els Quart Primera ens van presentar aquest any, amb Tot va bé, com a primer senzill, una peça que ens va despertar molt bon rotllet des del primer moment. I és que, tot va bé amb els Quart Primera.\n72 Owl City & Aloe Blacc – Verge\nAquest 2015 també hem tingut disc dels Owl City, el projecte d’Adam Young, que al costat del cantant Aloe Blacc, van presentar una d’aquelles peces que et posaries una vegada darrere l’altre, Verge. Tot i que segurament després de la primera vegada, ja deixaria de ser-ho (acudit fàcil).\n71 Kakkmaddafakka – Galapagos\nEl 26 de febrer arribarà KMF, el nou disc dels Kakkmaddafakka, i a la recta final d’aquest any, hem tingut el luxe de poder escoltar una carta de presentació en majúscules: GALAPAGOS. Imprescindible. Amb moltes ganes de veure com sonaran la resta de cançons i desitjant un nou concert al nostre país.\n70 Lady Gaga – Till It Happens to You\nLady Gaga ha tingut un any intens, intervenint a la nova temporada de la sèrie American Horror Story, preparant la segona part del disc Cheek to Cheek, al costat de Tony Bennett i també estrenant Till it Happens to You, una cançó que va servir com a banda sonora del documental The Hunting Ground.\n69 Weezer – Thank God For Girls\nQuan ningú els esperava, va i arriben els Weezer i t’estrenen una cançó, Thank God For Girls, amb una portada on es veu al Papa, envoltat de noies fent-li fotos amb els seus telèfons. I tot plegat, amb un videoclip d’allò més curiós amb Rivers Cuomo de protagonista.\n68 Oques Grasses – Fullar sempre\nTot i que el seu tercer disc no arribarà fins al maig de l’any vinent, aquest 2015, Oques Grasses ens han anat oferint alguns aperitius musicals, un d’ells aquest Fullar Sempre, que ens va enganxar des del primer moment. Després vam veure el vídeo que l’acompanyava i encara ens va viciar més.\n67 Naughty Boy & Beyoncé – Runnin’ (Lose it all)\nQuè té Beyoncé, que tot el que fa ho converteix en sublim? Doncs segurament és que és una de les millors cantants dels darrers anys. En aquesta ocasió s’ha ajuntat amb Naughty Boy i Arrow Benjamin (que ningú se’n recorda d’ell), per presentar aquest Runnin’ (lose it all), que tot i el títol, potser no és la cançó més adequada per escoltar mentre fas Running.\n66 Death Cab For Cutie – Black Sun\nAquest any per raons vàries, s’han cancel·lat molts concerts al nostre país, un d’ells el dels Death Cab For Cutie, que havien de presentar Kintsugi a Barcelona. Ens vam quedar amb les ganes de veure’ls en directe i d’escoltar temes com Black Sun, una de les joies que trobes al disc, tot i que no és l’únic que hi havia.\nEsperem que l’any vinent, ens ho compensin amb un nou disc i amb el concert que no van arribar a fer.\n65 Coldplay – A Head Full Of Dreams\nSí, no és el senzill, és el tema que dóna nom al darrer disc dels Coldplay, però tal com vam comentar a l’article d’opinió, sobre el darrer treball dels de Chris Martin, aquesta peça, va ser la que més ens va captivar. A Head Full Of Dreams, segon senzill, si us plau.\n64 John Newman – Come and get it\nEl britànic John Newman ens va oferir una nova col·lecció de temes, Revolve, amb Come and get it, com a primer senzill, una efectiva cançó que ens va enganxar, però potser no tant com algunes de les peces que trobàvem en el seu debut.\n63 Walla – 101\nUn altre dels descobriments musicals de l’any. Els Walla, un grup de Califòrnia, que potser no han descobert la sopa d’all, però que practiquen una fórmula que ens agrada i molt. Estem encara a l’espera que editin el seu primer disc. Potser l’any vinent?\n62 Albert Hammond Jr. – Losing Touch\nQuan Albert Hammond Jr., publica nou disc, un l’ha d’escoltar de la primera fins a la darrera cançó. A Momentary Masters, ens va tornar a captivar, especialment amb Losing Touch, una peça molt interessant, que no podíem deixar d’incloure entre el més destacat de 2015.\n61 Hurts – Some Kind of Heaven\nPotser Surrender no serà el millor disc dels britànics Hurts, però sí que us podem dir que Some Kind of Heaven, té tot el que ha de tenir una cançó per enganxar-te. Una tornada d’aquelles que recordes, una veu particular i una bona melodia amb cert ritme. Llàstima que la resta del disc, no està a l’altura.


TEMA 5: Anàlisi conformacional 1. Concepte de conformació 2. Representació de les conformacions 3. Sistemes acíclics 4. Equilibri conformacional 5. Sistemes cíclics 6. Importància de la conformació en sistemes bioquímics 1. Concepte de conformació Conformació: és cadascuna de les diferents geometries que una molècula pot adoptar per rotació al voltant dels seus enllaços .\nUna molècula pot trobar-se en infinites conformacions. Les situacions extremes en les quals pot trobar-se s’anomenen alternada (angles diedres* de 60º i els més allunyats de 180º (en l’exemple els hidrògens vermells de la molècula d’avall a l’esquerra)) i eclipsada (angles diedres de 0º). La resta de conformacions, que són infinites, s’anomenen inclinades.\nEn l’exemple de l’età, com que no podem diferenciar un hidrogen d’un altre, tenim tres conformacions alternades idèntiques i tres conformacions eclipsades idèntiques també. Per passar d’una alternada a una altra girem 120º (els enllaços sigma C-H i C-C podran girar, però puc originar diferents geometries).\n*Un angle diedre és un angle entre plans.\n1 2. Representació de les conformacions Hi ha diferents maneres de representar les diferents conformacions d’una molècula. Pot fer-se mitjançant les perspectives de cavallet o les projeccions de Neuman.\nDiagrames d’energia potencial L’anàlisi conformacional estudia les variacions energètiques associades als canvis conformacionals que experimenten les molècules com a conseqüència de les rotacions al voltant d’enllaços . En la figura veiem un exemple de diagrama d’energia potencial: On l’estat de transició és el màxim energètic que s’ha de superar per passar a productes i en l’eix de la y hi ha l’energia i en l’eix de la x la coordenada de reacció. La coordenada de reacció 2 representa un conjunt de paràmetres, ja que no se sap definir quins seran els paràmetres que variaran.\nMirem, per exemple, el cas del trencament d’un enllaç covalent homolític com el de Br-Br (recorda que un enllaç covalent pot ser homolític, en el cas en què al trencar-se doni dues parts iguals (cada fragment s’endurà un electró de manera que em quedin dos radicals o un anió i un catió), o heterolític, en el cas en què en trencar-se doni dues parts diferents).\nAplicant als reactius (Br-Br) una energia que ve donada per l’equació de Planck ( ) obtenim el producte (2Br radicals). En aquest cas, mentre se separen hi haurà un paràmetre (geomètric) que variarà: la distància o longitud d’enllaç. D’aquesta manera, en aquest exemple la coordenada de reacció és la distància.\nNormalment, la coordenada de reacció representa més d’un paràmetre, com bé poden ser els angles diedres, la distància, angles d’enllaç...\n3. Sistemes acíclics Molècula d’età Veiem que hi ha unes situacions on l’estabilitat de la molècula és màxima i d’altres on l’estabilitat és mínima, és a dir, que tenen mínims o màxims energètics (tal i com es veu en el dibuix).\nEn el cas de la molècula d’età els conformers més estables de la molècula es troben en els mínims energètics i es troben en conformació alternada. En canvi, els menys estables es troben en els màxims energètics i tenen conformació eclipsada (són més inestables perquè hi ha més repulsions electròniques entre els àtoms de la mateixa molècula).\n3 Molècula de butà El mateix passa per la molècula de butà, però en aquest cas veiem que l’enllaç 2 i 3 (CH3-CH2CH2-CH3) són diferents i que, per tant, tenim dues possibilitats diferents.\nEls mínims, doncs, no seran iguals, en tindrem dos de diferents. Així, diferenciarem els conformers anti dels conformers gauche (anti i gauche són la conformació que trobem en el mínim energètic i que tenen geometries més estables). En els conformers anti la relació entre els dos grups és de 190º, mentre que en els conformers gauche la relació entre els dos grups és de 60º.\nD’aquesta manera, en aquest cas a la repulsió electrònica li hem de sumar la repulsió estàtica.\nAixí, els gauche al estar més a prop tindran més repulsió i seran menys estables. La forma eclipsada dels dos metils és menys estable.\n4. Equilibri conformacional Molècula de butà L’equilibri conformacional està controlat per les tensions torsionals i les estèriques. Hi ha tensió torsional quan els enllaços estan alineats (és degut a la repulsió dels parells d’electrons dels enllaços eclipsats), mentre que hi ha una tensió estèrica que té a veure amb la repulsió deguda a les forces de Van der Waals.\n4 La posició d’equilibri entre les diferents conformacions ve determinada per , és a dir, que determina les proporcions a l’equilibri (com més gran més desigualtat). En aquest cas l’energia lliure de Gibbs és de 0.9Kcal/mol: hi ha una relació 90-10 (90% anti i 10% gauche). Podem interpretar això de dues maneres diferents. O bé que el 90% és anti i el 10% gauche, o bé que el 90% de la vida de la molècula se’l passa en posició anti i l’altre 10% en posició gauche.\nCorbes de distribució de Boltzmann El gràfic mostra la distribució de Boltzmann de les energies cinètiques moleculars i l’efecte de la temperatura en la fracció de molècules que poden reaccionar (és a dues temperatures). En canviar la temperatura, canvia l’àrea sota la corba de distribució per una energia igual o superior a l’energia d’activació. Observem que l’àrea augmenta en augmentar la temperatura, és a dir, augmentarà el nombre de col·lisions efectives i la velocitat de reacció. L’energia que obtenen ve donada pels xocs.\nLa fracció de molècules amb energia superior a l’energia d’activació és petita, però augmenta de manera notable amb l’augment de la temperatura. D’aquesta manera, veiem que en la zona marcada en el gràfic hi ha més molècules que es podran interconvertir més fàcilment. Aquest fet no vol dir que hi haurà un canvi en el tant per cent de proporcions, sinó que diu si podran o no convertir-se.\n5. Sistemes cíclics Vegem diferents exemples de compostos cíclics: o Ciclopropà Malgrat els hidrocarburs siguin poc reactius, els anells del ciclopropà són més reactius del normal. Això passa perquè l’enllaç és més feble de l’habitual degut a la tensió angular, ja que els H estan eclipsats i no poden canviar de posició.\no Ciclobutà En aquest cas el ciclobutà sí que pot moure’s per tal d’evitar eclipsaments. És per això que fa un moviment de flipping (queda posicionat d’una manera que s’anomena papallona) de manera que l’anell està més tensionat, però hi ha menys eclipsaments. Així, té un cert equilibri conformacional.\n5 o Ciclopentà El ciclopentà també pot fer el moviment de flipping, però té més possibilitats (més movi-ment flipping). Els seus angles interiors són de 108º.\no Ciclohexà És més senzill, té anells de sis (sucres). Hi ha dues maneres de deformar: deformació angular o eclipsament i tensió torsional.\nEquilibri conformacional del ciclohexà El ciclohexà té un equilibri conformacional en el qual els hidrògens axials (vermells) passen a la posició equatorial i els equatorials (blau/verd) passen a la posició axial.\nSi no hi ha substituents, ambdues conformacions tenen la mateixa probabilitat d’existir (són iguals, tenen les mateixes repulsions i tensions) i l’equilibri conformacional no està desplaçat.\nEn canvi, si hi ha substituents és diferent. N’és un exemple el metilciclohexà, on un hidrogen és substituït per un grup metil. D’aquesta manera, hi haurà una de les dues posicions on el grup metil estarà més allunyat i sentirà menys repulsions (serà la més estable).\nA la figura veiem com l’equilibri està desplaçat cap a la forma en gauche, ja que el metil en aquesta posició està el màxim allunyat. Només hi haurà interacció estèrica, de manera que serà més estable (al costat de les projeccions de Neumann tenim la molècula representada en la forma de la cadira).\n6 El ciclohexà en el pla té una tensió d’anell (angles) perquè els angles són de 120º i necessitaria angles de 109,5º. A més a més, també té una tensió torcional perquè els H s’eclipsarien (hi hauria 24 eclipsaments perquè cada H s’eclipsa amb 2H (12x2)).\nSi se posiciones com en la figura els H en verd no s’eclipsarien, però els de vermell sí. D’aquesta manera, malgrat no haver-hi tensió d’hidrògens, continuaria havent-hi eclipsaments. Aquesta figura, doncs, no és un conformer perquè tinc eclipsaments i podria tenir interaccions. La posició en la què es troba es diu NAU.\nAixò no passa si es posicionen de la següent manera (aquesta posició es coneix com a CADIRA): En aquesta figura els hidrògens en vermell estan en posició axial (perpendiculars al pla) i els verds estan en posició equatorial (paral·lels al pla). D’aquesta manera, els carbonis frontals estan al màxim d’allunyats possibles, ja que uns es troben per sota del pla i els altres per sobre del pla.\nVeiem que posicionats d’aquesta manera no hi ha tensió (angles tetraèdrics) i no hi ha projeccions d’anell (no hi ha eclipsaments).\nLa molècula posicionada d’aquesta manera fa el moviment de flipping, on els què estaven en posició axial passen a estar en posició equatorial i viceversa. Veiem, doncs, que tindrem dues cadires idèntiques on els hidrògens s’aniran alternant (són les figures de l’inici de l’apartat, p.6).\nLa posició de la cadira són conformers mínims. En canvi, quan es troben en la posició nau es troben en els màxims (en els estats de transició).\nEn el cas del ciclohexà, l’energia d’activació equival a uns 10,8Kcal/mol. Aquesta energia és suficientment baixa com perquè a temperatura ambient aquest compost pugui flipar.\nCal tenir en compte que: o Dos axials consecutius formen un angle diedre de 180º o Dos equatorials consecutius formen un angle de 60º o Equatorial-axial formen un angle de 60º (està alternat) 7 Mirem el metilciclohexà en el pla: Veiem que és un ciclohexà i que, per tant, la seva conformació serà una cadira.\nEn aquest cas, com ja hem dit, no tindrem cadires 50%-50% perquè no tots els substituents són iguals. Com més gran sigui el substituent, més desplaçat cap a l’equatorial estarà l’equilibri.\nEn equatorial, el grup metil té interaccions amb H (gauche) i té els carbonis el màxim d’allunyats (anti). En canvi, en axial té interaccions gauche amb dos carbonis i preferirà estar en equatorial.\nQuè passaria si poso més substituents? Si poses dos metils d’aquesta manera: 1,1-dimetilciclohexà les cadires serien idèntiques (en axial un carboni interaccionaria en gauche H i un carboni interaccionaria en gauche 2C i el mateix per equatorial) i en l’equilibri hi hauria el 50% d’un i el 50% de l’altre.\nAixò no passa, però, en el cas del 1,2-dimetilciclohexà on l’anell té isomeria* cis i trans. L’1,2dimetilciclohexà (cis) està distribuït 50-50 (les cadires axial i equatorial són idèntiques). En canvi, en l’1,2-dimetilciclohexà (trans) les posicions axials i equatorials són diferents. L’equatorial té dos metils que interaccionen amb gauche H i en l’axial hi ha dos metils que interaccionen amb gauche C (guanya l’equatorial encara que hi hagi interaccions gauche entre metils).\n*Recorda que un isòmer tenia la mateixa fórmula molecular, però diferent estructura (en aquest cas diferència geomètrica).\n8 Efecte anomèric L’equilibri anomèric està desplaçat cap a l’anòmer , però la preferència és poc marcada. El grup OH del carboni anomèric prefereix l’orientació equatorial en menys mesura del que cabria esperar per comparació amb el ciclohexà. Aquest efecte es pot generalitzar a altres sistemes on es doni una situació electrònica similar a la dels sucres. Els sucres estan formats per un grup funcional aldehid o cetona + un grup hidroxil i, per tant, estan polioxidats. En l’exemple tenim uns compostos cíclics derivats d’un determinat sucre: Veiem que tots els carbonis estan units a un oxigen excepte el carboni anomèric, que està unit a dos oxígens.\nLes seves proporcions en l’equilibri indicaran la seva estabilitat relativa. A la pràctica veiem que hi ha una proporció 60-40 (més favorable en un punt de vista electrònic; lleuger predomini de (més favorable en un punt de vista estèric)). L’anàlisi conformacional amb hidrocarburs ho compleix, és a dir, aquestes proporcions són vàlides quan el grup del què parlem són els hidrocarburs. Quan en els anells hi tinc àtoms amb polaritat molt diferent del carboni, aleshores no es compleix el què prediem.\nSi poso un oxigen axial els dipols es resten, mentre que si el poso equatorial se sumen (també dependrà del dissolvent). Això es veu clarament a la figura, on el sentit de les fletxes en la forma axial es oposat i en la forma equatorial no. D’aquesta manera, en la posició axial els dipols al estar aproximadament oposats es troben en un estat de menor energia, és a dir, més estable.\nNo és que un conformer sigui més estable, sinó que hi ha dos factors contradictoris, repulsió electrònica i hiperconjugació, i cada un afavoreix a un conformer diferent. Això significa que l’equilibri estarà repartit diferent, depenent de la molècula guanyarà un factor o un altre.\n9 Efecte anomèric: efecte estereoelectrònic que descriu la tendència dels substituents heteroatòmics adjacents a un heteroàtom o anell de ciclohexà a preferir la orientació axial en comptes de la orientació equatorial menys coberta, que s’esperaria a partir de consideracions estèriques.\n6. Importància de la conformació en sistemes bioquímics Reconeixement molecular: interacció específica entre dues (o més) molècules mitjançant enllaços no covalents. Els enllaços covalents defineixen una molècula: cada molècula és una quantitat discreta i aquestes quantitats discretes poden interaccionar entre elles: forces intermoleculars (ponts d’hidrogen, forces electrostàtiques (amb càrregues: dipol-ió...), Van der Waals (forces electrostàtiques febles, és a dir, dipols induïts, que són dipols fluctuants, més febles que els permanents), metalls (formació de complexes metàl·lics: enllaços de tipus iònic amb metalls) i forces hidrofòbiques (dissolvent per excel·lència: aigua)).\nConeixem dos models de reconeixement molecular, el model estàtic i el model dinàmic, que són els que es mostren en la figura.\nVeiem la importància de les diferents conformacions, ja que una alteració en una conformació d’una proteïna pot fer perdre activitat o provocar activitat no desitjada. N’és un exemple el conegut cas de la encepatologia espongiforme, més conegut com a “vaques boges”, on el canvi conformacional en una proteïna (desnaturalització) provocà una activitat no desitjada.\nD’aquesta manera podem dir que hi ha una relació entre la conformació o variacions conformacionals i l’activitat biològica d’una biomolècula. Aquests canvis conformacionals estan totalment lligats a l’activitat biològica perquè afecten al reconeixement molecular.


Ningú és Perfecte: En marxa\n21 de gener 2010\nAhir es van enllestir tots els requeriments per poder tirar endavant la campanya de recollida de signatures amb garanties- en tant que la forma de presentació- i entre avui i demà distribuirem els nous quadernets als punts de recollida de signatures.\nEs preveu que dilluns seran plenament operatius a gairebé totes les parròquies.\nEls nacionals amb dret a vot hauran de tornar a signar en aquests nous quadernets validats per notari- ja que les signatures recollides fins ara no es comptabilitzaran- i caldrà necessàriament adjuntar una fotocòpia del passaport. - per tal de garantir la llei de protecció de dades\nEls residents que vulguin donar suport a la campanya ho podran seguir fent com fins ara signant els fulls que ja s'havien distribuit.\nPunts de recollida de signatures:\nCadena Pirenaica de Ràdio i Televisió- Encamp - JA OPERATIVA!!!\nOficina de Turisme de la plaça Laurèdia a Sant Julià de Lòria\nCentre Cultural la Llacuna a Andorra la Vella\nCentre Màter, Andorra la Vella\nOficina Tràmits del Pas de la Casa\nComú de la Masana\nPer canviar les coses, cal fer alguna cosa més que queixar-se !\nPublicat per Ningú és Perfecte a les 10:02 a. m.


Cinema de Halloween 2019: 10 pel·lícules de terror obligades | Halloween 2019 2021\nCinema de Halloween 2019: 10 pel·lícules de terror obligades\nPEL·LÍCULA HALLOWEEN: CONSELLS PER A TOTS\nEl 31 d’octubre podeu decidir celebrar-ho com vulgueu, fins i tot tenint en compte veure una bona pel·lícula per a Halloween ! Idealbviament, l’ideal és tenir una bonica llista de pel·lícules de terror per a una marató de por durant la nit de les bruixes, però com que a la redacció som molt magnànics (i no massa valents) hem decidit afegir alguns dels nostres títols més espantosos. consells per a aquells que busquen una pel·lícula de terror no horrorosa, potser fins i tot divertida !\nSi, com a mínim per aquest any, heu decidit penjar la disfressa de vampir, prepareu-vos per passar la nit del famós "truc o tracte" sense dormir entre crits i sang en companyia d'una pel·lícula clàssica de Halloween i obriu les portes als zombies., esquelets, vampirs! Us aconsellem trobar una casa al camp, aïllada i amb poca il·luminació, perfecta per crear l’ambient a la nit de Halloween i decorar-la amb objectes macabres, lugubres i molt espantosos.\nPEL·LÍCULA PER A HALLOWEEN HORROR: IT\nAquest pallasso malvat ha terroritzat generacions senceres i ara és el vostre torn !!! Creieu-nos, ja no podreu mirar un pallasso sense sentir tremolors de por !!! Evergreen … També us aconsellem veure la versió del 2017, inspirada en els esdeveniments que s’estableixen entre 1957 i 1958 (a la transposició de pel·lícules d’octubre de 1988 a setembre de 1989), i la segona part estrenada el 2019.\nHALLOWEEN 2019: LA NIT DE LA VIDA MORT\nZombies, zombies a tot arreu !!! Sorteixen de les seves tombes a la nit de Halloween en cementiris vaporosos i opressius, per devorar els humans! Els propers podrien ser tu !!!\nPEL·LÍCULA PER A HALLOWEEN HORROR: DRACULA DE BRAC STOCKER\nHistòries d’amor … emocionants. Dràcula sedueix, però, tingueu cura, és el clàssic noi dolent, el que mai no s’ha de presentar als pares … Els seus són petons que no s’obliden mai, estan fets per a l’eternitat!\nPEL·LÍCULA HALLOWEEN: CARRIE MIRANT SATÀ\nPEL·LÍCULA PER A HALLOWEEN HORROR: SILENT HILL\nPetita obra mestra de terror, basada en la saga del mateix videojoc. Atemoridor i ple de suspens! Esbrineu, si podeu mirar-ho fins al final, la de tots aquells monstres, l’únic original i terrorífic és l’home! La seqüela és menys efectiva.\nPEL·LÍCULA DE HALLOWEEN: ANNABELLE\nPer als no iniciats, la pel·lícula té un origen sobrenatural: la història s’inspira en una autèntica nina i el dimoni que presumptament en va prendre possessió. És ideal, en aquest clima de terror, no creus?\nPEL·LÍCULA HALLOWEEN: BEBE ROSEMARI\n1968, una pel·lícula d’època, però si la recomanem, és perquè continua sent eficaç i fascinant, tot i que s’adapta perfectament a una nit relaxant! La pel·lícula va tenir una seqüela feta exclusivament per a televisió: Mireu què li va passar al fill de Rosemary, però potser és millor no investigar massa!\nPEL·LÍCULA DE HALLOWEEN: NIGHTMARE\nPEL·LÍCULA HALLOWEEN: LES PROFÈCIES DE MOTHMAN\nLa tensió, el sentiment de inquietud et mantindran en companyia durant tota la pel·lícula.\nQue també es basa en una història real, mireu si és el cas …\nPEL·LÍCULES PER A HALLOWEEN FUN: GHOSTBUSTER\nSi encara teniu gana de sang, us recomanem que llegiu:\nSi, d'altra banda, aquest terror us espanta massa, és millor divertir-se en una festa o al voltant del clàssic truc. Llegiu els nostres consells útils per a un divertit Halloween de 2019:


Núria Llagostera i Beatriz García estan a un pas de guanyar-se un bitllet per al quadre final – Federació Catalana de Tennis\nBeatriz GarcíaNuria LlagosteraWimbledon\nNúria Llagostera i Beatriz García es van classificar per a la tercera ronda de la fase prèvia després de doblegar Sesil Karatantcheva i Evgenina Rodina respectivament. La mallorquina i la valenciana estan a una sola victòria de classificar-se per al quadre final de Wimbledon 2010. Núria Llagostera es va imposar a Sesil Karatantcheva per un marcador global de 6-3, 2-6 i 6-3. La mallorquina, Umer 179 del rànquing WTA, haurà de mesurar-se ara a la russa Vesna Manasieva, quinzena cap de sèrie de la prèvia i número 126 del rànquing WTA. Llagostera i Manasieva s’han mesurat fins al data en una sola ocasió, aquesta temporada en la prèvia del torneig de Dubai, amb victòria de la jove tennista russa (20 anys) per 3-6, 6-3 i 7-6 (1). Beatriz García es va imposar a la russa Evgenina Rodina, setena cap de sèrie de la fase prèvia, per un marcador global de 6-4 i 6-2. La valenciana, número 166 del ranking WTA, se les veurà en tercera ronda amb l’hongaresa Greta Arn, vintena cap de sèrie. Beatriz i la veterana Arn, de 31 anys (una dècada més que la valenciana) i número 138 de la classificació mundial, mai s’han vist les cares fins ara.


Els gomàtics allarguen la vida dels pneumàtics - Levante-EMV\nEls gomàtics allarguen la vida dels pneumàtics\nj. leonardo giménez 02.09.2018 | 21:11\nEls gomàtics, com diu el titular de la columneta de hui, allarguen la vida dels pneumàtics (o neumàtics), si algú els fa canviar d´utilitat i, a més de conservar la seua condició pneumàtica, muten a la funció de flotadors salvavides, que servixen per a aprendre a nadar, per a jugar dins de l´aigua o per a, tanquil·lament, levitar damunt d´eixa peça en aigües tranquil·les o agarrar-s´hi en les braves. La paraula «pneumàtic» fa referència a ´recipient disposat adequadament per a contindre aire comprimit´. Per tant, el revestiment de les rodes dels vehicles actuals (les antigues de carro, no) és un pneumàtic, però, concretament, la cambra d´aire interior d´eixa peça, quan n´hi ha, de la coberta de cotxes, camions o tractors és un «gomàtic» quan s´usa com a flotador. La saviesa popular inventà eixa paraula per a eixa nova (en el seu temps) funció del pneumàtic, i seguim usant-la. El Diccionari de la Vall d´Albaida la definix com a ´deformació vulgar de la paraula ´pneumàtic´ (mescla entre la paraula «goma»+ «pneumàtic»). Normalment se sol fer una especialització i així es designa la cambra de les rodes grans i aquelles usades com a salvavides procedents de camions, tractors, etc.´. Eixa paraula no és, encara, normativa, però algú, com ara Emili Gascó, tota una institució en l´ensenyament i en la lluita per la normalització del valencià, augura que prompte ho serà. En la presentació a Castelló de la Ribera/Vilanova de Castelló, fa dos anys, del llibre El valencià és fàcil (Reclam Ed.), recull de columnetes meues publicades en esta mateixa pàgina de Levante-EMV, Francesc Xavier Martí, ensenyant i lingüiste que cultiva l´autoestima per la nostra parla, va portar, com a convidat a l´acte, un gomàtic autèntic i va reivindicar el seu ús i el seu dret a ser inclòs en els diccionaris de referència. I per a predicar amb l´exemple és l´inductor principal de la presència del «gomàtic» en el títol i en tots els textos del llibre Castellonies II. Relats amb «gomàtic» (Edicions 96), recull d´11 narracions curtes, escrites per escriptors castelloners o relacionats amb l´esmentat poble riberenc, alguns amb nom en el panorama literari valencià, com Juli Alandes, Tobies Grimaltos, Maurici Belmonte, Rafael Estrada, els esmentats més amunt i altres. Tots còmplices dels gomàtics.\nEl «gomàtic» apareix en el diccionari de la RACV, amb la descripció que comentem, relacionada amb l´activitat de nadar i de salvavides. També la inclou l´utilíssim blog «Eines de llengua», dirigit per Miquel Boronat, un altre lingüiste amb visió àmplia. El «gomàtic» també ha sigut citat per Encarna Sant-Celoni en Al cor, la quimereta i per Maria Josep Escrivà en el seu blog, reivindicant-ne l´ús.\nAbans, els xiquets i les xiquetes apreníem a nadar ajudats per gomàtics xicotets. Ara, la menudalla té flotadors salvavides vistosos, maneguets, jupetins d´aire, melons de suro, etc. Però els més majorets i els adults seguim gastant el prosaic, però útil, «gomàtic» (de camió o de tractor) per a activitats més o menys divertides. Ara falta donar-li categoria normativa. Categoria d´ús ja en té.


Ciutadans Paterna dóna suport a l'ajornament del pagament de l'IBI i la suspensió de taxes en el municipi - Nou Horta\nCiutadans Paterna dóna suport a l'ajornament del pagament de l'IBI i la suspensió de taxes en el municipi\nDimarts, 24 Març 2020 12:30\tEscrit per Cs Paterna\tPublicat en Paterna-VAL Vist 116 vegades\nEl regidor i portaveu de Ciutadans Paterna (Cs), Jorge Ibáñez, ha declarat que “Cs Paterna dóna suport a l'ajornament del pagament de l'IBI i la suspensió de taxes en el municipi”. “Secundem les mesures impulsades recentment pel govern de Paterna perquè són moments durs”, ha explicat el portaveu, qui també ha advertit que “segur que haurem de posar damunt de la taula moltes més mesurades per a pal·liar els efectes d'aquesta crisi sanitària i en conseqüència, econòmica”.\nPer a Ibáñez, “la reducció de taxes de les terrasses per ocupació de la via pública i la suspensió de taxes dels mercats ambulants suposaran un alleujament per a aquests autònoms per un probable descens d'activitat en pròximes setmanes”. “Serà una situació molt complicada i és el moment d'estar al costat de tots aquests professionals”, ha subratllat el regidor.\nEn la mateixa línia, Ibáñez ha ressaltat que “l'ajornament del pagament de l'IBI i la possibilitat del seu fraccionament serà una mesura de gran utilitat per a tots aqueixos ciutadans que, per motiu del covid-19, hagen hagut de parar l'activitat i hagen vist minvar els seus ingressos”.\nA més, el portaveu ha expressat “les condolences, de part de tot l'equip taronja, a les famílies que han perdut a algun dels seus sers estimats a conseqüència del covid-19 i un missatge d'ànim a tots els paterners que estan afectats pel virus”.\nD'altra banda, el regidor ha agraït “el seu esforç a tots els professionals que estan treballant per la nostra seguretat, professionals sanitaris, protecció civil, militars, policia nacional, guàrdia civil i per descomptat a la nostra policia local, que està fent una gran faena en el municipi”.\n“En nom de Cs vull donar les gràcies també a la immensa a tots els veïns que acaten les mesures de l'estat d'alarma; unes mesures dures, que la ciutadania està portant amb responsabilitat, deixant una petjada en la història de civisme, convivència i solidaritat”, ha destacat Ibáñez.\nFinalment, ha assegurat, “Ciutadans Paterna estarà al costat del govern local, amb la màxima lleialtat i responsabilitat, perquè això no va de sigles, ni d'ideals, ni de posicionaments”. “Aquest moment que travessem només el superarem amb la unió de tots els espanyols”, ha defensat.\nModificat el Dimarts, 24 Març 2020 12:31\nMés en esta categoria: « L'Ajuntament converteix la web Paterna Ciutat d'Empreses en portal d'informació empresarial i laboral del Covid-19\tL'Ajuntament i l'EVHA eximixen del pagament de lloguer a totes les famílies d'habitatges socials de Paterna »


L'alcalde de Lleida dona negatiu a la prova PCR que es va fer divendres La República\nL’alcalde de Lleida dona negatiu a la prova PCR que es va fer divendres\nMiquel Pueyo ha donat les gràcies al personal sanitari i ha demanat no abaixar la guàrdia\nPla mitjà de l'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, davant d'una de les banderoles per conscienciar la ciutadania de la necessitat de complir les mesures de prevenció, el 10 de juliol del 2020. (Horitzontal)\nL’alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, ha donat negatiu a la prova PCR que es va fer ahir després de detectar que tenia febre. Ho ha anunciat aquest dissabte a la tarda a través de les xarxes socials, on també ha volgut agrair al personal del CUAP de Prat de la Riba i a “tot el personal sanitari” la tasca que realitzen. Pueyo ha agraït les mostres de suport que ha rebut en les darreres hores i ha llençat un missatge de prudència. “Qualsevol precaució és poca. No abaixem la guàrdia. Tinguem cura els uns dels altres”, ha finalitzat. L’alcalde de Lleida va anunciar divendres que s’havia fet una prova PCR i que, a l’espera de conèixer el resultat, anul·lava l’agenda d’actes públics i continuava treballant des de casa.\nLes presons de Puig de les Basses i Wad-Ras reben la notificació de la revocació del tercer grau de Forcadell i Bassa\nTorra recorda al Gobierno que “ha protegit” la fuga de Juan Carlos I aprovant els pressupostos


Disponibilitat Permanent: d’abril 2013\nLa policia lingüística va detectar fa uns dies que Miquel Gironès, percussionista d'Obrint Pas, parlava "insistentment en valencià" a un dels agents d'aquest cos. En conseqüència, li va imposar una pena física d'agressions, una pena moral d'humiliacions i una pena de privació de llibertat d'un parell d'hores. Gironès hauria violat tres o quatre disposicions de la llei sociolingüística d'acord amb la qual els ciutadans de l'estat espanyol tenen l'obligació de parlar en castellà en tota una sèrie de contextos comunicatius i, encara més, si els ho exigeix un agent sociolingüístic de la Policia Nacional. Alguns experts jurídics contesten aquesta normativa i recorden que existeixen normes que reconeixen els drets lingüístics dels ciutadans davant de l'administració pública i els seus agents. De fet, d'acord amb aquesta normativa Miquel Gironès podria denunciar que els policies li parlessin "insistentment en castellà". Cal recordar que els agents en qüestió, fins on se sap, parlen "insistentment en castellà" tots els dies.\nPublicat per DL a 12:07 p. m. 1 comentari:\nEl Ple de l'Ajuntament de Balaguer ha aprovat una moció que sol·licita a Felip de Borbó que renunciï formalment a la senyoria de Balaguer i, mentre no ho fa, que s'abstingui d'emprar aquest títol. Val a dir que en Felip de Borbó, com els seus predecessors, ha fet un ús ben escàs d'aquest títol. Fet i fet, fou Armand de Fluvià qui rescatà dels anals de la història aquest i altres títols (príncep de Girona, duc de Montblanc, comte de Cervera) que, en el període tardoral de la Corona d'Aragó eren propis de l'hereu de la dita Corona. Els títols, ja ho hem dit, són tardans. Històricament, l'hereu de la Corona d'Aragó tenia com a títol i càrrec el de Governador General, és a dir el número dos de la Corona després del rei i era, juntament amb el tresorer reial, l'única figura comuna a tots els estats de la Corona. La introducció d'aquests títols, a cavalls dels segles XIV i XV, és paral·lela a procediments similars esdevinguts a França (delfinat del Vienès), Anglaterra (principat de Gal·les), Castella (principat d'Astúries) o Navarra (principat de Viana). Aquests títols violentaven la tradició anterior. Així, el comtat de Girona, títol que implicava exercici d'imperium fou transformat en un decoratiu ducat de Girona (i, posteriorment, principat de Girona). No pas menys violent a la tradició catalana és l'elevació de Montblanc a la categoria de vila ducal o la de Cervera a la de vila comtal. El cas de Balaguer encara és més feridor. La "senyoria de Balaguer" arrenca precisament amb l'esquarterament del comtat d'Urgell, esdevingut el 1413 (enguany fa 600 anys), arran de la derrota i empresonament de Jaume el Dissortat, que havia estat precisament el darrer Governador General de la Corona del Casal de Barcelona. El rei Ferran va investir senyor de Balaguer el seu fill segon i, ja a partir del 1464, fou un títol senzillament vinculat al príncep hereu. Ja en temps dels Àustries, aquests títols caigueren en desús. En diversos moments del segle XIX i del segle XX, coincidents amb determinades febrades neoforalistes, hom els volgué reanimar. Alguns d'aquests intents, especialment el darrer, corresponien a un esforç deliberat de fer passar la nissaga dels Borbons per també catalana. Si més no, la majoria dels regidors ja no combreguen amb aquesta jugada i, amb una voluntat ferma en pro d'una república catalana independent, proclamen la llibertat de Balaguer i de l'Urgell sencer.\nKarl Marx, en el segon volum del Capital, presenta un model d'economia capitalista sense ampliació, diferenciat en dos departaments: 1) el departament dels mitjans de producció (o béns d'equipament), altrament dit departament I, i 2) el departament de béns de consum, altrament dit departament II. Les relacions entre els dos departaments és una de les fonts de contradicció interna de la producció de mercaderies. No són pocs els qui han remarcat la tendència al subconsum per part d la classe treballadora, degut al fet que els salaris laborals tendeixen a crèixer menys que els beneficis empresarials. Ah, però, el departament II produeix béns de consum no pas tan sols a la classe treballadora. El model marxià del segon volum del Capital assum una divisió del departament II en dos sots-departament: el departament IIa, de mitjans de consum necessaris (queviures bàsics), i el departament IIb, mitjans de consum de luxe. En la modelització marxiana, la societat es troba dividida en dues úniques classes: la classe burgesa (propietària dels mitjans de producció i pagadora dels salaris) i la classe obrera (propietària de la força de treball i generadora de plus-valor). En aquesta modelització, la diferenciació entre sots-departament IIa i sots-departament IIb es produeix pel fet que els mitjans de consum necessaris són aquells que formen part de la cistella de compra de la classe treballadora, mentre que el sots-departament IIb és consumit exclusivament per la classe burgesa. A mesura que avançà el segle XIX, Lafargue i d'altres, assenyalen també el fet que una porció de les classes intermèdies (no pagadores de salaris ni generadores de plus-valor) ajuda la burgesia a consumir els productes del departament IIb. Més recentment, s'ha parlat d'un escenari plutonòmic, en el qual el sots-departament IIb esdevé hegemònic en el departament II. Tant és així, que Maria de los Llanos de Luna, delegada del Govern Espanyol al Principat i coneguda fustigadora de l'Ajuntament de Corbera, “és important que hi hagi gent 'pija' i rica' perquè són els que 'gasten i consumeixen'".\nPublicat per DL a 1:15 p. m. Cap comentari:\nLa Universitat de Georgetown fou fundada en el 1789. Eren uns anys curiosos. La Societat de Jesús, bandejada de diversos països catòlics, havia estat fins i tot formalment suprimida per la Santa Seu. La flamant Revolució Americana, a través de Benjamin Franklin, havia fet esforços per normalitzar la situació de l'Església Catòlica a les antigues Tretze Colònies. Maryland mateixa, fundada per refugiats anglocatòlics en el 1634, havia menat des del triomf de la Revolució Anglesa una política decididament anticatòlica. En aquest rerafons, la Universitat de Georgetown esdevingué no tan sols el primer centre formatiu catòlic dels Estats Units sinó un centre jesuita. El caràcter catòlic d'aquesta institució l'ha convertida en "porta d'entrada" per als països de tradició catòlica. L'estat espanyol de l'època d'Aznar cuidà les relacions amb la Universitat de Georgetown. Fruït d'aquests lligams, Aznar, ja ex-president, esdevingué professor visitant del centre, des d'on pronuncià les seves teories típiques sobre la topada entre civilitzacions i sobre els "Moors" i els "Catholic Kings", sàviament combinades amb passar de puntetes sobre el destí de la població sefardita.\nNo fa pas gaire, el conseller Mas-Colell visità la Universitat de Georgetown i va pronunciar-hi unes paraules. Algú va interpretar-ho com un signe de desembarcament.\nEl cas és que ara podem lligar caps arran de l'esclat del cas de Clara Ponsatí. Ponsatí és l'actual professora de la Càtedra Príncep d'Astúries de la Universitat de Georgetown. Aquesta Càtedra fou el resultat de la col·laboració abans esmentada del govern Aznar amb la Universitat de Georgetown. Formalment, el finançament de la Càtedra depèn, entre d'altres, d'Endesa. El nomenament de Ponsatí data d'una època de més estreta col·laboració entre l'entorn de CiU i l'entorn del PP. Però la crisi global ha fet bocins completament els triomfalismes de l'època aznariana i l'estat espanyol fa aigües. No hi ha pas dubte que el "sobiranisme sobrevingut" de l'entorn de CiU té elements d'oportunisme polític i de fer un esforç per conduir el descontentament popular general per cabals no-antisistèmics, però també és un reflex dels instints de supervivència de la burgesia barcelonina, l'encaix de la qual en el capitalisme espanyol és com més va més estret.\nPer això Ponsatí, en el curs acadèmic present, particularment, ha estat prou vocal en la denúncia de l'espoliació fiscal i en l'adopció de posicionaments independentistes. Fa unes setmanes, des d'Endesa hom va suggerir a Ponsatí que viatgés a Madrid per disculpar-se davant del govern espanyol per alguns d'aquests posicionaments. Aparentment, els finançadors de la Càtedra Príncep d'Astúries volien salvar la Càtedra, ja que el govern espanyol tenia en l'attitud de Ponsatí una justificació folgada per no renovar-la. També els responsables de la Universitat de Georgetown mostraven preocupació per aquesta eventualitat.\nEn el decurs dels últims dies s'ha sabut que Ponsatí no serà renovada. La renovació, en casos anteriors, havia estat un fet gairebé automàtic. De fet, la Universitat de Georgetown ha sortit en defensa de la tasca de Ponsatí. L'Ambaixada dels Estats Units s'ha afanyat a dir que la decisió no té res d'estrany. Des de CiU i des de la Fundació Catdem hom prepara ara una campanya en defensa de Ponsatí.\nPublicat per DL a 4:12 p. m. Cap comentari:\nCom evitar la imputació de la infanta Cristina? Encausant-la\nTres recursos ja s'han interposat (o anunciat que s'interposaran) contra la imputació de la infanta Cristina en el cas Nóos: el de la fiscalia provincial, el de l'advocacia de l'estat i el de la defensa de la infanta. Per si això no fos prou, el ministre Gallardón ha anunciat que en la reforma del sistema judicial hom substituirà el mot "imputat/da" (o el concepte "imputació/imputació") pel "encausat/da" (o el concepte "encausament/encausació"). La raó és la connotació negativa que té entre la ciutadania el mot "imputació" i la consegüent alarma social que genera. El ministre Gallardón no ha aclarit quin serà el proper eufemisme a la recàmara al qual recórrer quan el concepte "encausament" tindrà la mateixa connotació negativa que ara té el concepte "imputació".\nPublicat per DL a 7:18 a. m. Cap comentari:\nEs va perdre a Almeria el referèndum del 1981 sobre l'autonomia andalusa?\nCarles Viver Pi-Sunyer és el flamant portaveu de l'anomenat Consell Assessor de la Transició Nacional. Avui, en declaracions a Catalunya Ràdio, ha sostingut la possibilitat de fer aquesta transició a través dels mecanismes constitucionals/estatutaris, sempre que hi hagi "voluntat política". Ha posat com a exemple el fet que Andalusia va accedir a l'autonomia "per la via ràpida" el 1981 malgrat que el referèndum autonòmic corresponent "s'havia perdut" a la província d'Almeria.\nEn realitat aquest referèndum es va celebrar el 28 de gener del 1980. D'acord amb el mecanisme constitucional, la idea era que Andalusia accedís a l'autonomia per la via de l'article 151. Les vuit diputacions provincials i un 97% dels ajuntaments ja s'havien manifestat a favor d'emprendre aquesta via. El referèndum del 28 de gener tenia aquesta pregunta: "¿Da usted su acuerdo a la ratificación de la iniciativa prevista en el artículo ciento cincuenta y uno de la Constitución a efectos de la tramitación por el procedimiento establecido en dicho artículo?" Curiosament aquest referèndum, a diferència dels anteriors, requeria un quòrum, de manera que les respostes afirmatives es computaven d'acord amb el cens. Era necessari, doncs, arribar a un 50% de "sí" sobre el cens. A Jaén hom va fer curt, i el percentatge de "sí" sobre el cens fou del 49,34%, mentre que a Almeria encara fou més baixa, del 42,07%. A Almeria, el "sí" va aconseguir 119.550 vots, mentre que van haver-hi més vots en blanc (12.527) que no pas vots negatius (11.450). És cert que hom va corregir per llei orgànica de les Corts Generals aquest forat de l'article 151, però no és cert que hom revertís un vot negatiu d'Almeria a l'autonomia andalusa.\nVal a dir que el referèndum sobre l'Estatut es va fer el 20 d'octubre del 1981. Els vots favorables foren de vora un 45% del cens. En el referèndum del 2011, els vots favorables no arribaren a un terç del cens. Però en aquesta època, les abstencions ja no computaven.\nPublicat per DL a 1:18 p. m. Cap comentari:\nAhir a la vesprada, Jaume Barberà anunciava amb una piulada que Teresa Forcades i Arcadi Oliveres presentarien en el seu programa, Singulars, el manifest "Procés Constituent a Catalunya". En qüestió de minuts, en les xarxes socials, i, després, en els cenacles de la dissidència, es debatia aquesta proposta i els seus defensors. Forcades ja havia parlat repetidament (per exemple, en la xerrada que va fer a l'Hospital de Sant Pau, el desembre passat) de la idea d'una candidatura àmplia que, a través d'unes eleccions en el sistema vigent, obrís un nou procés constituent. Quant als supòsits programàtics bàsics, cal recordar la bona sintonia de Forcades amb la campanya "Sense Sobirania Econòmica no hi ha Independència", en la qual va participar en un acte a Sant Joan Despí. Aquesta campanya, impulsada per Endavant-OSAN, havia arrencat amb una xerrada precisament d'Arcadi Oliveres. En el Singulars d'ahir, és simptomàtic que Barberà, Forcades i Oliveres esmentessin les tres experiències assembleàries. D'una banda, Forcades es va referir a l'Assemblea Nacional Catalana; Oliveres va parlar de "les CUP"; i l'equip de Barberà il·lustrà el decorat del programa amb un passi de fotografies del Moviment 15-M. No cal dir que, els qui som a la intersecció d'aquestes tres experiències, no podem saludar més que amb simpatia aquesta nova proposta.\nCal que neixen mil flors. Sí, encara som en aquesta etapa, però sempre a condició que les flors no reclamin exclusivitats. Les assemblees locals, de barri o de poble, han de saber participar alhora de projectes diversos com la Cooperativa Integral Catalana (CIC), com l'Auditoria del Deute, com la PAH, com les marees de colors. Participar-hi, és clar, sense imposicions. Cada projecte genera contradiccions. Per exemple, seria insòlit que una assemblea local àmplia hagués de quedar reduïda a una corretja de transmissió d'una candidatura, per molt Syriza que sigui, i precisament si es massa Syriza.\nCal fer valoracions crítiques de cada proposta i, alhora sotmetre les nostres propostes a les crítiques populars. Fa tres anys, en la cursa per a les eleccions del Principat del novembre del 2011, la gent de Reagrupament es planyia dels qui no se sumaven a Reagrupament, i promovien una plataforma que es deia "Suma Independència". Suposem que en un món paral·lel, Reagrupament s'hagués sumat a "Suma Independència" en el mes de maig. Dos mesos després, amb coincidència de la sentència del TC, podria haver sorgit una altra plataforma, "Multiplica Independència", a la qual "Suma Independència" s'hagués sentit interpel·lada a integrar-s'hi. La història podria no haver acabat, i encara una tercera plataforma, "Tots Units", hauria pogut aspirar a l'absorció de "Multiplica Independència". Les concepcions basades en la capelleta o el xiringuito són criticables. Però també cal anar alerta amb bolets mediàtics de laboratori. La unitat es construeix des de la base, i des de la base és que s'hi llencen a terra els envans que calgui (si cal i quan cal). Qualsevol moviment ample ha de contemplar l'existència d'afinitats diverses, de tradicions dispars, i no hi ha afinitat i tradició més sectària que la que proclama que ella mateixa no té ni afinitats ni tradicions.\nLes coses cal veure-les des dels continguts. Per exemple, des dels 10 punts del manifest de Procés Constituent:\n7. Reconversió ecològica de l’economia, expropiació i socialització de les empreses energètiques i sobirania alimentaria.\n8. Drets de ciutadania per a tothom, no a la xenofòbia i derogació de la legislació d’estrangeria.\n10. Solidaritat internacional, no a la guerra, i per una Catalunya sense exèrcit i fora de l’OTAN.\nNo tinc ara a les mans el manifest de la CUP-AE a les eleccions del novembre, però les analogies són clares. Els dos són programes d'unitat popular, programes de transició basats en interessos amplis de les classes populars. Això implica l'existència de contradiccions, ja que els interessos de la classe treballadora i les altres classes populars no són idèntics. És precisament per això, que aquests programes també poden engendrar una certa il·lusió institucionalista, segons la qual l'aparell tècnic de l'estat burgès pot ésser posat al servei de la classe treballadora simplement a través de la victòria d'una candidatura popular a través del sufragi universal. L'experiència a l'Amèrica Llatina demostra que algunes tasques sí es poden emprendre a través d'aquesta tàctica. Però aprofundir-hi requereix de transformacions que menen al trencament dels supòsits de la democràcia burgesa (inclosa la més radical i participativa) i del capitalisme (fins i tot del capitalisme popular).\nSón les il·lusions institucionalistes les que són al darrera de les limitacions territorials de moltes propostes, començant per la pròpia ANC o pel propi Procés Constituent, que es limiten al territori de la Comunitat Autònoma de Catalunya, o del moviment 15-M, que segueix els límits de l'estat dinàstic espanyol. Una perspectiva internacionalista ha de superar aquests límits. Alhora, les tasques d'alliberament nacional exigeixen propostes de Països Catalans. Això no exclou la convivència amb altres àmbits territorials (peninsular, mediterrani, eurasiàtic, eurafricà, euramericà, etc.) però sí que sol·licita que no assumim que els àmbits territorials associats a les estructures polítiques vigents (estats o regions autònomes) siguin els únics factibles.\nPublicat per DL a 4:09 p. m. 2 comentaris:\nLes manifestacions i concentracions s'han de fer, segons dicten les autoritats, en els manifestòdroms autoritzats, preferentment Via Laietana avall. La PAH, Estafats per la Banca i d'altres col·lectius s'han acostumat a fer manifestacions i concentracions dimarts i dijous en barris no permesos i, encara pitjor, davant les sacrosantes seus familiars dels prohoms de la pàtria. Ara s'exigirà un mínim de 300 metres per fer aquestes accions. De moment, ço que volen protegir els sàtrapes de la troica són les llars de les persones diputades: 300 metres. Les autoritats també volen prohibir que nens i nenes vagin a aquests actes, ja que això violaria el monopoli exclusiu de la manipulació política de la quitxalla que té l'estat (i els estatets). De moment, no s'ha confirmat si la normativa dels 300 metres s'aplicarà amb reciprocitat durant les campanyes electorals.\nPublicat per DL a 12:25 p. m. Cap comentari:\nLa vicepresidenta de la Generalitat del Nord anunciava ahir mateix que diversos municipis de la Vall d'Àneu havien iniciat els tràmits d'un procés de fusió voluntària. Curiosament, alguns regidors d'aquests municipis se n'assabentaven per la ràdio, com era el cas de Mayte Rivero Segalàs (regidora d'Esterri per CiU). De fet, segons Rivero, en el darrer Ple municipal d'Esterri no se'n va dir res.\nPublicat per DL a 8:27 a. m. Cap comentari:\nInterpel·laren en una ocasió a Alcibiades per ésser "la persona més poderosa d'Atenes". Ell refusà el títol, i indicà que la persona més poderosa d'Atenes era el seu fill, encara infant. "Com?". "És molt senzill", respongué Alcibiades, "qualsevol ciutadà d'Atenes obeeix les meves ordres, però jo obeeixo tots els requeriments de la meva dona, si bé ella mateixa respon a tots els capricis del meu fill, de manera que és el meu fill la persona més poderosa d'Atenes". Alcibiades capgirava retòricament les relacions familiars evidents d'una societat patriarcal, que jerarquitza sexes i edats. La violència sistèmica s'abat en forma d'atur, de misèria, de l'amenaça de veure's al carrer per no pagar el lloguer un dimecres 24 d'abril. Els "sociòlegs" es demanen com és que aquesta violència sistèmica no esclata en crisi social, en brots de violència al carrer. Però la violència es transmet, en aquestes cadenes jeràrquiques familiars. Després, tothom a córrer, a condemnar (judicialment i moralment), a recordar els sistemes de "xarxa de seguretat". Fins i tot el propietari que sol·licitava el desnonament pot mostrar llavors el seu "estupor".\nPublicat per DL a 10:15 a. m. 1 comentari:\nSempre els quedarà Catar?\nEl cas Urdangarín-Borbón, o cas Nóos (pobre Vernadsky!), camina cap a la solució. La parella anteriorment coneguda com a Ducs de Palma es traslladarà a Catar. Ell hi farà de seleccionador adjunt de hàndbol (no de titular, car es tracta de guanyar), i ella potser hi farà alguna tasca (de paripé) per a l'entramat cataròfil barceloní. D'una banda davallarà la pressió mediàtica. De l'altra, en un moment que l'eix Doha-Riad comença a grinyolar, els interessos oligàrquics espanyols (i catalans) han d'afermar les dues potes, la saudita i la catarita. El Golf Pèrsic (o Aràbic) és una de les terres de promisió, en forma de recursos petroliers i de liquiditat i solvència financera. Però Bahrain mostra que no tot són flors i violes en la regió.\nPublicat per DL a 6:05 a. m. Cap comentari: