El germà de la víctima diu que Peral va evitar portar-lo a l'habitació on s'hauria produït el crim\n5 min. Barcelona 12/02/2020 17:25\n651x366 Albert López durant una de les sessions del judici pel crim de la Guàrdia Urbana / FRANCESC MELCION Albert López durant una de les sessions del judici pel crim de la Guàrdia Urbana / FRANCESC MELCION\n“Ho sento, tio”. El guardià urbà Daniel, mig plorant, ha mirat –des de la cadira on estava declarant com a testimoni– Albert López, un dels dos acusats pel crim de la Guàrdia Urbana, l’assassinat de l’agent Pedro Rodríguez, que va aparèixer calcinat al seu cotxe al pantà de Foix el maig del 2017. “Jo no soc un xivato”, ha començat a justificar-se davant del tribunal entre llàgrimes després que el fiscal del cas, Félix Martín, li preguntés pels fets del 16 d’abril del 2017, vint dies abans del crim. El testimoni sabia que havia d'explicar un dels punts clau, que incrimina López en l’assassinat de Rodríguez. “Em va preguntar, sense més ni mes: «Com et desfaries d’un cos?»” Ell i López, que eren companys d’unitat al cos juntament amb la víctima i l’altra acusada, Rosa Peral, estaven patrullant aquell dia. L’home ha explicat que li va contestar que “el més important perquè no quedessin marques era deixar el cos cremar en una zona al més allunyada possible de l’accés dels bombers, perquè triguessin a poder sufocar-lo”. Quan el 5 de maig es va descobrir el cadàver de Rodríguez, el testimoni va lligar caps: “L’havien trobat mort tal com jo li havia dit”.\nEl guàrdia urbà, que era molt amic de la víctima, va ser un dels primers a posar sobre la pista de López i Peral els investigadors dels Mossos d'Esquadra. No només sospitava de López, també de Peral, perquè sabia que els ara acusats havien reprès la seva relació amorosa, tot i que Peral també estava amb el seu amic. El dia 7 de maig, dos dies després que es descobrís el cos de la víctima, l’agent va anar a la comissaria dels Mossos i va explicar la conversa que havia mantingut amb López als investigadors gairebé un mes abans. Al matí havia vist l’acusat als vestidors “tot afaitat”, i això el va fer sospitar encara més de la seva implicació en l’assassinat.\nL’home ha explicat que va viure aquells dos dies amb por. “Ell [en referència a López] sabia perfectament el que m’havia explicat”. El dia que es va decidir a anar a parlar amb els Mossos, l’agent va anar a treballar “amb l’armilla antibales” posada, l’arma mig desenfundada i intentant “passar desapercebut” davant de López. Per no despertar les seves sospites, ha dit, va intentar xerrar amb ell i fins i tot es van fer una selfie amb el mòbil.\nL’advocat de López, José Luis Bravo, ha intentat desmuntar el testimoni, conscient que la conversa entre ell i l’acusat és una de les principals proves de càrrec contra el seu client. “¿No creu que López, com a policia, ja sabria com desfer-se d’un cos? ¿Li va donar vostè la resposta màgica?”, l’ha interpel·lat. El testimoni ha acabat explicant que López no era una persona violenta i que els dies posteriors a la data del crim no li havia vist cap ferida ni senyal a la cara o la barba.\nEnmig del triangle amorós\nL’agent feia anys que treballava amb Peral, López i la víctima a la mateixa unitat, i durant aquest temps es va convertir en testimoni directe del triangle amorós entre tots tres. L’home ha explicat que sabia que Peral i López eren parella, que va recomanar al seu amic no iniciar una relació amb ella i que va veure com, malgrat tot, ho feia i s’acabava enamorant de Peral, fins al punt d’estar-ne sempre “pendent”.\nEl testimoni també ha incriminat Peral en l'assassinat explicant que un altre dels detalls que va donar als investigadors dels Mossos és la manera com anava vestida l'acusada pocs dies després del crim. Peral, López i l'agent van coincidir en un dinar amb altres companys del cos el 4 de maig, un dia abans que es trobés el cos calcinat de la víctima. No només li va cridar l'atenció que Peral i López entressin junts al restaurant, sinó el fet que ella, "tot i la calor que feia", portés un mocador al coll. Una de les sospites dels investigadors és que Peral podria intentar amagar les marques de la baralla que hauria tingut amb la víctima la nit del crim. Una de les filles de la processada hauria vist com Rodríguez i Peral es discutien i arribaven a les mans, fins al punt que l'home l'agafava pel coll.\nAquest dimecres també ha declarat el germà de la víctima, que ha deixat constància de la fredor de Peral els dies posteriors a l'aparició del cos de Rodríguez. L'actitud de la dona va sorprendre el testimoni, que va anar dos cops a casa de la que llavors era la parella del seu germà per intentar parlar amb ella i trobar una explicació a l'assassinat. El testimoni ha explicat que Peral no va voler baixar amb ell a la planta baixa de la casa, la zona on els investigadors sospiten que es va produir el crim.\nEl germà de la víctima també ha explicat com aquesta habitació va canviar d'aparença després dels fets. Abans hi havia una paret a mig pintar, de color taronja, i un sofà. Ell ja no va arribar a veure que posteriorment s'havia pintat tota de blanc i que aquest moble havia desaparegut. Un altre testimoni que ha declarat aquest dimecres, que també era company d'unitat de López i Peral al cos, ha admès que va deixar a Peral la seva furgoneta els dies posteriors al crim i que López es va posar en contacte amb ell per tornar-li el vehicle, a petició de Peral. Els investigadors consideren que els dos processats l'haurien fet servir per desfer-se del sofà i netejar l'escena del crim.


L’Ajuntament de Gironella ha iniciat un projecte per recuperar la memòria històrica del municipi: la gravació d’un documental sobre la vida a les colònies tèxtils de la vila.\nEl documental recollirà experiències, anècdotes i vivències de les 4 colònies del municipi. És per això que des de l’ajuntament es fa una crida a tots els gironellencs que han viscut o treballat a les colònies tèxtils de Gironella per poder ser entrevistats i formar part del projecte.\nLluís Vall, regidor de cultura i patrimoni, explica que aquest documental és un dels projectes que es duran a terme des del consistori per dinamitzar les colònies i recuperar la memòria històrica. Vall afegeix que és un projecte pioner, ja que mai s’han recollit els testimonis dels gironellencs que han viscut i treballat a les colònies en format audiovisual.\nLes persones interessades en participar es poden inscriure fins el 21 de juny enviant un correu electrònic a grnl.comunicacio@gironella.cat o per telèfon al 938250033. Les gravacions es faran al llarg del dia 26 de juny.


Gerro d'aigua freda per a l'Actel Força Lleida\nActel Força Lleida 73 - Club Marin Peixegalego 79\nper Redacció dissabte, 25 de març 2017 - 10:25h\nDos errors en l'últim quart han portat als de la Terra Ferma a perdre el partit. | LleidaDiari.cat\nEl gran partit de Ablaye Mbaye (18 punts, 5 rebots, 1 assistència, 1 tap, per un 24 de valoració) no ha estat suficient aquest divendres perquè l’Actel Força Lleida aconseguís superar al Club Marin Peixegalego. Una gran actuació del visitant Jason Cain (22 punts, 12 rebots, 2 taps, 32 de valoració) ha portat els gallecs a endur-se la victòria al Barris Nord en l’últim tram de partit, per un resultat final de 73 a 79.\nEls lleidatans començaven el partit castigant els errors visitants, Leonardo Demetrio recuperava una pilota en defensa per creuar la pista sense oposició i realitzar una esmaixada que col·locava el 8-2 al minut 3 de joc. Jason Cain responia a l’equador del primer quart amb una potent esmaixada i deixar el seu equip a tres punts dels locals (10-7). El Club Marin Peixegalego es començava a sentir còmode sobre la pista i era capaç d’encadenar tres triples en els últims minuts de quart que li permetien acabar el primer quart quatre punts per sobre (16-20).\nDesprés d’un altre triple visitant, l’Actel Força Lleida recuperava sensacions i aconseguia empatar el partit (30-30), gràcies a un triple de Miquel Feliu (14 punts, 3 rebots, 2 assistències) a l’equador del segon quart. A continuació, Jose Simeón (7 punts, 2 assistències, 2 pilotes recuperades, 9 de valoració) i Leonardo Demetrio (6 punts, 7 rebots, 2 pilotes recuperades, 2 taps) tancaven un parcial de 8-0 favorable als de la Terra Ferma per col·locar el 38-30 al minut 17 de partit. Els visitants no tiraven la tovallola, i mitjançant Timothy Derksen (18 punts, 5 rebots, 17 de valoració) i l’ex jugador de l’Actel Força Lleida, Javi Múgica (9 punts, 4 rebots, 3 assistències, 10 de valoració), aconseguia tornar el parcial i col·locar-se per davant (38-39) quan restaven 45 segons per disputar de la primera meitat. Els de Comenge feien un impuls final, i dues bones accions defensives es convertien en dues grans transicions ofensives que finalitzaven amb una esmaixada de Mbaye i una bonica cistella de Garrett Nevels (14 punts, 2 rebots, 5 assistències, 16 de valoració) després d’una assistència de Feliu, amb les que s’arribava al descans amb un resultat de 42-39.\nL'Actel Força Lleida va aconseguir un resultat final de 73 a 79. | LleidaDiari.cat\nEls de Lleida començaven inspirats l’últim quart, anotant tant des de la pintura a través d’una esmaixada de Mbaye, com des de la distància mitjançant amb un triple de Juampi Sutina. Per part dels de Marin, Jorge Romero (15 punts, 4 rebots, 14 de valoració) mantenia viu als gallecs al minut 33 de joc (65-60). Tanmateix, els locals iniciaven una dinàmica negativa en l’apartat ofensiu, els tirs no eren precisos i els visitants ho aprofitaven per aconseguir un parcial de 0-7 i col·locar-se per davant quan restaven quatre minuts per al final del partit, moment en què, Borja Comenge, decidia parar el partit amb (65-67) a l’electrònic. Immediatament, Marc Rubin de Celis (6 punts, 2 assistències, 3 pilotes recuperades), empatava el partit (67-67) amb un tir de dos punts des de la cantonada. Els visitants seguien en la seva dinàmica positiva en els llançaments a cistella, i aprofitant un seguit d’errors locals obrien una escletxa de sis punts a l’electrònic quan només restava un minut de joc (67-73). El partit estava coll amunt pels locals, però Marc Martí anotava una cistella ràpida i donava esperances als locals, les quals s’esvaïen en l’acció següent quan Jason Cain deixava el partit molt encarat pels gallecs amb una cistella de dos punts (69-75) i només 20 segons per disputar. Nevels errava el tir posterior dels locals, i la victòria s’escapava del Barris Nord per un resultat final de 73-79.\nLleida es prepara per la quarta Cursa de la Boira


La botiga en línia de Kryptonite a Bikeinn\nLlums bicicleta (10)\nVeure-ho tot ( Kryptonite )\nKryptonite Avenue F-50/ R-14 Dual Mode\nKryptonite Avenue F70/R35 DUAL\nKryptonite Avenue F-50/R14 Dual Mode Set\nKryptonite a bikeinn - la millor selecció de productes al millor preu. Mai havia set tant fàcil navegar i comprar per internet articles de ciclisme. I el millor de tot és que et portem el material de ciclisme que necessitis directament a la porta de casa. La majoria de productes Kryptonite s’envien ràpidament, 24 hores després d’haver fet la compra a bikeinn. Com a distribuïdor autoritzat de Kryptonite tenim un ampli coneixement de tots els productes i últimes tecnologies. Podem assessorar-te amb els millors consells per utilitzar i cuidar el material Kryptonite de la millor manera. Sempre que ho necessitis rebràs el millor servei del nostre equip d’esportistes experts. Creiem que una part important per a la satisfacció del client és garantir que la compra es fa en un entorn 100% segur i confidencial. Volem que estiguis 100% satisfet amb la teva compra a bikeinn, però si per algun motiu això no passés, tens 30 dies per fer la devolució de la compra. Si tens una pregunta o necessites que t’assessorem, no dubtis a contactar amb el nostre equip d’atenció al client de bikeinn. Estarem encantats en donar resposta a totes les teves preguntes i a ajudar-te en tot el que necessitis!


Un Sant Jordi de premi a Osonament – Osonament\nUn Sant Jordi de premi a Osonament\n🌹📖 En el marc de la Diada de Sant Jordi, avui hem fet el lliurament de premis de les obres guanyadores dels Jocs Florals d’Osonament, amb la temàtica: “Un Sant Jordi diferent”.\nEn narrativa, l’obra guanyadora ha estat “L’Era de les meravelles” d’Adrià Cabanas. La poesia premiada ha estat “La deesa i la força dels Déus”, de Ricard Ocaña. Finalment, el dibuix premiat ha estat el de Marc Barnils.\nUs deixem unes imatges i les obres premiades:\n← Neix un nou club de lectura a la Residència de Manlleu\nEspectacle de dansa i veu a la Llar Residència per celebrar el Sant Jordi →


Kinemez - Fisioterapia - Principis\nEls hi mostrem alguns conceptes teòrics per tal d'entendre millor el tractament en base al Mètode Mézières:\n1. La unitat corporal i les cadenes musculares\n2. La lordosi és mòbil i la deformitat\n3. El diafragma: respiració i postura\n4. El reflex "anti-dolor"\nEl Mètode Mézières aborda el dolor local tenint en compte el cos sencer.\nEn nombroses ocasions els protocols que s’utilitzen per al tractament de problemes articulars o musculars és excessivament analític. No és infreqüent, davant una dolència d’esquena, sentir comentaris del tipus: “vostè ha de tonificar la seva esquena i els seus abdominals”.\nLa visió del mezierista considera que molts dolors i deformitats de l’esquena no es deuen a una atròfia muscular sinó que, en moltes ocasions, es deuen a la rigidesa dels teixits com músculs o fascies. La reeducació haurà de ser global, ja que el funcionament dels músculs és global; uns es relacionen amb els altres formant cadenes musculars; particularment la cadena posterior que s’estén des del crani fins als dits dels peus. En conseqüència s’haurà d’insistir en la flexibilitat muscular respectant les capacitats de cada individu.\n1. La lordosi és mòbil i la deformitat\nDefinim lordosi com la concavitat de la corba de l’esquena. D’aquesta manera tenim dues lordosi, la cervical i la lumbar. Quan parlem d’hiperlordosi, ens referim a un augment del arc lumbar.\nQuan la hiperlordosi es deguda a una rigidesa muscular, no hi ha proa amb estirar aquests músculs de forma analítica, ja què la tensió es desplaçarà cap a un altre lloc del cos, al coll, a les cames, al tòrax, etc. Qualsevol intent de reduir la hiperlordosi del seu coll, provocarà automàticament un augment de la lordosi de les seves lumbars, i al inrevés. És com si la lordosi es mogués d’un lloc cap a l’altre. D’aquí la importància de flexibilitzar tots aquests muscles al mateix temps que es controlen la resta de parts del cos per tal d’evitar compensacions i deformitats.\nEl diafragma no és només un múscul de la respiració. La seva inserció en les vèrtebres influeix en la forma de la nostra esquena i també en la dinàmica del cos. La seva ubicació i multifuncionalitat li atorguen un paper clau en la reeducació global. Es freqüent trobar alteracions posturals associades a una mala mecànica del tòrax, d’aquí la necessitat de treballar simultàniament els exercicis posturals amb una respiració adequada.\nNo es tracta d’ensenyar a respirar; sinó de millorar la tècnica toràcica per a que els músculs respiratoris funcionin millor.\nPer a comprendre millor aquest reflex, l’il·lustrarem amb un exemple. És fàcil comprendre què succeeix quan patim un esquinç de turmell. Els músculs encarregats d’estabilitzar l’articulació es contrauen amb l’objectiu de “fixar i protegir” els lligaments lesionats. Per tal de fugir del dolor, canviem el recolzament del peu i la forma de caminar. Tot això, es realitza de forma automàtica i inconscient pel sistema neuromuscular. Amb el temps vostè pot anar a veure el seu fisioterapeuta per una lumbàlgia. Pot ser que la causa del seu dolor actual sigui deguda al reajustament que les seves articulacions han hagut de fer per tal de caminar sense dolor quan va tenir el esquinç de turmell.


El preavís és un termini de temps en el qual una de les parts del contracte de treball comunica anticipadament algun tipus d’incidència, sigui temporal o definitiva, que afecta la relació laboral. Hi ha diverses afectacions en el contracte de treball i per a cadascuna d’elles es preveu un preavís d’obligatori compliment, tot i que la majoria de les vegades es desconeix i pot comportar determinades penalitzacions per l’empresa o, fins i tot, per al propi treballador, depenent de qui sigui el vinculat al preavís i el suposat davant el qual ens trobem.\nObservem que el preavís planteja dubtes des de l’article anterior on resolíem el preavís per contractes temporals. Per aquesta raó, vam dedicar un espai del Bloc per explicar, de forma més genèrica, alguns dels casos més habituals en els quals es requereix un preavís per part del treballador o per part de l’empresa.\nPreavís per a la baixa voluntària\nQuan el treballador tingui interès a dimitir de la relació laboral, ha de complir amb el preavís concret que es determini per a aquests casos dins del Conveni Col·lectiu aplicable o en el contracte de treball. Si no hi ha un termini determinat, el treballador ha de complir amb el termini general de 15 dies naturals previs a la baixa voluntària efectiva.\nEn cas de no complir amb la seva obligació de preavís, es poden preveure una responsabilitat per al treballador que sol estar regulada pel mateix Conveni o el contracte laboral. Sense perjudici que no s’indiquin penalitzacions, l’empresari tindrà dret a descomptar un dia de salari per cada dia de preavís incomplert, dins de la liquidació que s’ha de lliurar al treballador. A més, l’empresa també pot exigir al treballador, en determinats casos, una compensació econòmica pels danys i perjudicis causats a l’empresa al no complir amb el preavís de la baixa voluntària.\nPreavís en contractes temporals\nQuan parlem dels contractes temporals, és un terme genèric, ja que hi ha diferents tipus de contractes dins d’aquesta modalitat: és el cas dels contractes d’obra i servei, eventuals, contractes de relleu, entre d’altres. Cada un té una durada determinada i es pot prorrogar tàcitament si cap de les dues parts no indica la seva extinció.\nEn aquest sentit, quan el contracte temporal ha arribat a la seva màxima durada, l’empresa té l’obligació de comunicar-ho al treballador en un termini de 15 dies d’antelació a la data prevista de finalització. Per contra, si l’empresa incompleix amb aquest requisit, s’ha d’abonar el concepte de preavís dins de la liquidació que li correspon al treballador.\nNo obstant això, no passa el mateix quan ens trobem davant un contracte temporal que tenia prevista una durada inferior a l’any, ja que l’empresari pot extingir-en el moment oportú que consideri, sense necessitat d’avisar al treballador, llevat que el conveni col·lectiu o contracte de treball reguli un termini concret. En cas d’existir un termini de preavís regulat, llavors l’empresari sí que estarà vinculat a comunicar-ho al treballador amb l’antelació prevista.\nEn els supòsits en què és el treballador qui decideix posar fi al contracte temporal abans d’arribar la data de finalització, llavors també estarà vinculat pel preavís previst per a les baixes voluntàries que hem exposat en l’anterior punt.\nPreavís per als contractes fixos-discontinus\nEl contracte fix-discontinu és un contracte laboral indefinit que es caracteritza perquè els treballadors pertanyen a la plantilla de l’empresa com a fixos, però només van en dates determinades i cícliques dins el volum normal de l’activitat d’una empresa. Per tant, en aquests casos, és l’empresa qui determina en quins períodes ha d’anar el treballador a prestar els seus serveis.\nPer a això, es fa una crida al treballador perquè acudeixi, tot i que no es preveu amb quin termini d’antelació ha de notificar l’empresa. Si bé, no oblidem que es pot establir un preavís concret pel Conveni Col·lectiu aplicable, el qual pot establir un ordre i la forma de realitzar aquesta crida.\nQuan l’empresa entén que ha finalitzat la temporada de treball per als treballadors fixos-discontinus, no cal donar el preavís sobre aquesta situació, encara que pot preveure pel conveni col·lectiu o pel propi contracte de treball que ha de ser per escrit, una data aproximada o la durada que pot tenir l’activitat.\nPreavís per pactes de no concurrència o plena dedicació\nHi unes clàusules o pactes concrets dins el contracte de treball, que són habituals en determinats sectors, on les empreses volen garantir que el treballador prestarà els seus serveis exclusivament per a elles. Aquest tipus d’acord es coneix com un “pacte de no concurrència o plena dedicació”, pel qual el treballador, a canvi d’una compensació econòmica, es dedica exclusivament per un únic empresari, no podent treballar per altres durant la vigència de l’acord.\nNo obstant això, el treballador pot trencar l’acord en el moment que consideri oportú, sempre que es compleixi amb el preavís legal per escrit de 30 dies naturals anticipats a la data prevista de finalització. En aquest cas, el treballador perd la compensació econòmica o qualsevol tipus de benefici previst per la seva plena dedicació.\nPreavís per no superació del període de prova\nQuan ens trobem en període de prova dins d’una empresa, tant el treballador com l’empresari poden decidir que s’extingeixi la relació laboral per no haver-se superat aquest període. En aquests casos, no es requereix cap tipus de preavís per ambdues parts, podent-se notificar la finalització del període de prova en qualsevol moment.\nNo obstant això, és important que el motiu pel qual finalitza el període de prova és per la no superació del mateix perquè, si no és per aquesta raó, s’aplicaria el preavís que hem vist per a les baixes voluntàries.\nPreavís en la jornada de treball\nL’empresa pot decidir la distribució de la jornada de treball segons la seva facultat de direcció i organització empresarial. En concret, ens referim a quan l’empresa vol programar un sistema de distribució irregular de la jornada dins el calendari laboral perquè sigui possible una jornada laboral de més de quaranta hores setmanals. En aquest sentit, els treballadors hauran de prestar un major nombre d’hores de serveis en determinats períodes aquí a un any, compensant-ho amb posterioritat amb altres períodes de menys hores de treball efectiu.\nEn aquests casos, l’empresa té l’obligació de fer el preavís al treballador sobre la distribució de la jornada irregular amb un termini d’antelació de 5 dies, previs al dia i hora exacta en què comença o acaba aquesta distribució.\nQuan en comptes de ser en determinats períodes anuals, són en dies concrets, ens referim a les hores complementàries que pot proposar l’empresari perquè les realitzi un treballador. En aquest supòsit, l’empresa ha de preavisar el treballador amb un termini mínim de 3 dies d’antelació al dia i a l’hora exacta en què s’han de fer les hores complementàries, llevat que el Conveni Col·lectiu un termini reduït. No obstant, quan el treballador no vulgui tornar a fer les hores complementàries pactades i hagi passat un any des que es van pactar aquelles hores, pot indicar-ho a l’empresa la seva oposició amb un preavís de 15 dies.\nPreavís per acomiadament\nNormalment, quan ens trobem davant un acomiadament per causes objectives que no depenen del treballador, l’empresa està obligada a preavisarle sobre la seva extinció de contracte en el termini de 15 dies previs a la data efectiva de l’acomiadament. Durant aquest preavís, es concedeix al treballador una llicència de sis hores setmanals retribuïdes perquè pugui buscar un altre lloc de treball. Aquest preavís s’aplica tant si l’acomiadament és de caràcter individual com si ens trobem davant d’un acomiadament de caràcter col·lectiu (ERO) on afecta diversos treballadors. No obstant, en el cas en què no es compleixi amb aquest requisit legal, l’empresa té l’obligació d’abonar el salari equivalent als dies de preavís que no s’han facilitat.\nNo obstant això, quan el treballador ha estat acomiadat per causes disciplinàries, l’empresa no està obligada a facilitar cap preavís i pot tenir efectes en el mateix dia en què es notifica mitjançant la carta d’acomiadament. El mateix succeeix quan es vol posar una sanció al treballador com pot ser la suspensió de feina i sou. En aquest últim supòsit, no es preveu un preavís com a tal, però sí que ha de notificar al treballador sobre la durada de la sanció amb una mínima antelació.\nPreavís en les modificacions substancials del contracte.\nQuan una empresa decideix modificar les condicions essencials del contracte d’un treballador, ha de notificar-ho tant al treballador com als representants dels treballadors. En aquest sentit, l’empresa ha de complir amb un preavís legal, que varia segons si afecta un sol treballador o és una modificació col·lectiva prevista per a un nombre determinat de treballadors.\nSi es modifica les condicions d’un sol treballador, haurà de donar un preavís de 15 dies amb antelació a la data en què la modificació serà efectiva. En canvi, si les modificacions previstes afecten més treballadors, el preavís serà de 7 dies a comptar des de la fi de període de consultes obligatori amb els representants dels treballadors.\nPreavís en la mobilitat geogràfica\nEn els casos en què es decideixi traslladar a un treballador a un altre centre de treball i que impliqui un canvi de domicili personal, l’empresa està obligada a donar un preavís de 30 dies d’antelació a la data prevista per al trasllat. Aquest preavís s’haurà de donar tant al treballador com als representants dels treballadors.\nPreavís per suspensió del contracte de treball o permisos retribuïts\nPer a algunes causes on el treballador o l’empresa decideixen paralitzar de manera temporal la prestació de treball, es requereix un preavís. Per a l’empresa, és el cas de realitzar un ERTO de suspensió o reducció de jornada de forma temporal i ha de notificar sobre aquesta decisió als representants dels treballadors ia l’autoritat laboral en un termini de 15 dies des que finalitza el període de consultes .\nPer als treballadors, quan decideixen suspendre el contracte de treball per causes com la maternitat, la incapacitat, una excedència voluntària (ex .: l’excedència per cura de fills o familiars) o si volen només demanar un permís retribuït (ex .: permís de lactància), no existeix legalment un preavís establert. No obstant això, pot regular un preavís concret en el Conveni Col·lectiu i, en cas que no hi hagi preavís exigible, és recomanable que el treballador preavisi entre el termini d’1 mes o mínim 15 dies com a termini general, ja que l’empresa podria denegar el nostre dret per temes d’organització empresarial.\nCom es pot observar, hi ha una àmplia regulació sobre els preavisos establerts tant per al treballador com per a l’empresa i només hem explicat els més habituals en una relació laboral. Si tens algun dubte, consulta o problemàtica tant amb el preavís com relacionat amb algunes de les incidències en el contracte de treball que hem exposat, no dubtis a contactar-nos. En FONTELLES ADVOCATS, t’assessorarem com advocats laboralistes especialitzats en la matèria.\nSi tens més dubtes pots consultar aquest article que vam fer sobre la baixa voluntària al nostre blog i també parlem del preavís al bloc d’Infojobs.\nEl preavís és un termini de temps en el qual una de les parts del contracte de treball comunica anticipadament algun tipus d'incidència, sigui temporal o definitiva, que afecta la relació laboral. ¿Cal donar 15 dies?\nEtiquetas:preavis, preavís 15 dies, preavis contracte, preaviso 15 días, preaviso laboral


El Camí a la República recull el suport d’entitats de Lió i recorren el 50% del viatge fins a Waterloo - Imagina Ràdio\nEl Camí a la República recull el suport d’entitats de Lió i recorren el 50% del viatge fins a Waterloo\nLa marxa “Camí a la República” ja ha recorregut el 50% del camí fins a la casa de la República, on Rai López i la resta d’activistes seran rebuts pel president Carles Puigdemont i la resta de consellers a l’exili. Aquest cap de setmana van fer nit a Lió, on van ser rebuts i homenatjats per membres de l’ANC i del col·lectiu Lionès en solidaritat amb el poble català.\nAquest cap de setmana també es van sumar a la marxa, Pepito i Lolita, dos membres de iaios per la República de Tortosa i que realitzaran acompanyaran a Rai i la resta d’activistes durant tot el camí. A més, molts han estat els que han volgut donar suport a la iniciativa, firmant la butlleta que els caminants van dipositant a una de les urnes de l’1 d’octubre i que els acompanya durant tot el camí. Entre les signatures, a més de molts ebrencs i catalans, cada cop hi ha les de més francesos que, coneixedors de la voluntat dels catalans d’esdevenir una República i de com s’està desenvolupant el judici a la vergonya han decidit donar suport a la iniciativa.\nLa iniciativa, impulsada per Rai López, activista de les Terres de l’Ebre, acabarà al Parlament Europeu, on s’entregaran totes les firmes recollides per tal de que es compleixin les dos demandes de la reivindicació: La implementació efectiva de la República Catalana (validant el resultat del referèndum de l’1-O o convocant un nou referèndum per part d’Europa) i la intervenció del Tribunal de Drets Humans d’Estrasburg en el judici al procés.\nArticle anteriorTroben a Ulldecona el cadàver de la noia desapareguda a Vinaròs\nArticle següentGandesa s’inunda de solidaritat per a recaptar fons en la lluita contra el càncer infantil


Ja ho deia el poeta Miquel Martí i Pol: “Se’ns esmolen les dentetes quan la mare fa croquetes”. I és que les croquetes aconsegueixen l’impossible: agradar a tothom. Avui t’expliquem els secrets que s’amaguen dins d’aquestes delícies arrebossades\nLes croquetes / MARTA VAYUELA\nLa croqueta, de prop\nLes croquetes són bocinets de pasta arrebossada. El farcit es fa amb beixamel i un altre ingredient al gust, com pollastre o pernil. Un cop es té la pasta, se’n fa la forma i es passa per ou i pa ratllat. Després es couen en oli calent i se serveixen calentones, acabades de fer, i en grans quantitats: les croquetes mai no van soles.\nCom és la croqueta perfecta?\nPer fora ha de ser daurada, sense estar torrada. En mossegar-la ha de ser cruixent, i hem de notar el farcit cremós, però sense ser pastós. Fer-les així no és tan fàcil com sembla, però tampoc hem de patir gaire: hi ha croquetes imperfectes que són boníssimes.\nA good-looking shape\nThe croquette is usually kneaded into a cylinder shape\nLes estrelles de la cuina d’aprofitament\nLes croquetes són una bona mostra de la cuina d’aprofitament. És a dir, fer servir menjar que ha sobrat per preparar un altre plat. És el mateix que fem amb els canelons, les truites o les crestes.\nTot és ‘croquetable’?\nQuè hi podem posar, a dins d’una croqueta? Gairebé tot el que ens dicti la imaginació. Carn, pernil, peix, marisc, hortalisses, bolets, formatge, llegums… O una barreja de tots!\nJanuary 16th is International Croquette Day. You can celebrate it by eating lots of homemade croquettes\nCroqueta = cruixenteta\nLa croqueta no és un invent català, ni tan sols espanyol. Ho sabem perquè els receptaris més antics amb la fórmula per preparar-les són francesos. El nom també és un derivat de la llengua veïna: croqueta ve del francès croquer, que vol dir cruixir. D’aquí la croquette, que es podria traduir com cruixenteta.\nTo eat: menjar\nHomemade: fet a casa, casolà\nGood-looking: fer goig, atractiu\nTo knead: amassar


Dues persones detingudes per robatoris amb força en diversos trasters de Benicàssim | Actualitat Valenciana\n1:24 am - sábado, 29 febrero 2020\nDues persones detingudes per robatoris amb força en diversos trasters de Benicàssim\nEls autors van ser sorpresos portant diversos objectes sostrets que van ser entregats als seus legítims propietaris.\nAmb motiu dels serveis que la Guàrdia Civil té establits per a combatre els robatoris i furts a la província, s’han detingut a dos homes com a suposats autors de cinc delictes de robatori a l’interior de diversos trasters de la localitat de Benicàssim.\nDurant la matinada del passat 23 de gener, mentre la patrulla prestava servei propi del Cos per la localitat de Benicàssim, van observar una furgoneta, que després d’albirar el vehicle bicolor va fer una maniobra que va resultar estranya als Guàrdies Civils, podent entrellucar que portava en el seu interior el que semblava una bicicleta tapada amb una lona de color blau.\nEls Guàrdies Civils van procedir a donar l’alt al vehicle, identificant als dos ocupants del seu interior, els quals portaven amagats en les seues vestidures unes tenalles i diversos utensilis que s’usen normalment per a obrir els barrets forts dels panys de les portes.\nPosteriorment van realitzar un registre del vehicle, trobant en la part dels seients posteriors, dos parells de guants negres, una bufanda braga per a tapar-se el rostre, un capell negre, una clau anglesa, un tornavís i cinta aïllant negra. Ja en la part de la càrrega del vehicle van trobar dues bicicletes, una d’elles amb una porta cadireta, un trepant, diversos jocs de tornavisos, dues garrafes d’oli i diversos objectes, els quals, tots dos homes no van poder demostrar la seua procedència.\nEn eixos moments, els Guàrdies Civils actuants van tindre coneixement que\nun matrimoni es trobava denunciant en dependències de la Caserna de Benicàssim,\nque el seu traster havia sigut forçat eixa mateixa nit, coincidint la ubicació del mateix amb el carrer on es van trobar amb la furgoneta, de la mateixa manera, van reconéixer com a seus. diversos dels objectes que portaven en eixos moments.\nDesprés de la realització de nombroses perquisicions i obtenció de diverses proves,\nes va poder comprovar com estes persones van ser també els possibles autors\nd’altres quatre delictes de robatori amb força a l’interior d’altres trasters de la\nlocalitat aqueixa mateixa matinada.\nLa Guàrdia Civil va aconseguir detindre a dos homes de 38 i 39 anys, com a suposats autors de cinc delictes de robatori amb força a l’interior de diversos trasters de la localitat de Benicàssim, de moment es continua investigant la seua possible autoria en altres delictes de robatori amb força, així mateix es proposa per a sanció per mancar el vehicle\namb el qual circulaven d’assegurança obligatòria.\nEls detinguts juntament amb les diligències instruïdes han sigut posats a la disposició dels\nJutjats de Castelló.\nL’actuació ha sigut efectuada per efectius de la Guàrdia Civil de Benicàssim amb la col·laboració de Policia Local.


Notícies - El grup Indo presenta un concurs de creditors en quatre filials\nSeu d'Indo a Sant Cugat\nel 18/jun/10 Mar Castro Economia PDF\nEl consell d'administració d'Indo ha decidit sol·licitar concurs voluntari de creditors per quatre de les seves companyies, Indo Internacional, Indo Equipaments, Indo Lensa i Indústries Òptiques. La companyia amb seu a Sant Cugat ha explicat a la Comissió Nacional del Mercat de Valors que la caiguda del consum ha passat factura a les seves vendes i que, a més, el grup té moltes dificultats per accedir al mercat del crèdit. Segons expliquen avui alguns mitjans la venda d'actius no estratègics que marcava el seu pla de negoci s'ha retardat per culpa de la crisi financera.\nIndo ha registrat unes pèrdues de 10,7 milions d'euros el primer trimestre de l'any, el que ha suposat multiplicar per dos els números vermells de l'any anterior. Malgrat la presentació del concurs, la seva activitat empresarial no s'interromprà, ja que les restants companyies del grup continuaran operant 'amb normalitat' segons asseguren des de l'empresa.\nEl consell d'administració també ha instat la direcció a actualitzar el pla de negoci del fabricant d'ulleres i de material òptic i a transformar-lo en un pla de viabilitat que recondueix la seva delicada situació.


Càscara Sagrada - Vilardell Digest\nVilardell Digest > Principis Actius > Càscara Sagrada\nLa Càscara Sagrada està formada per l’escorça dessecada, sencera o fragmentada, del Rhamnus purshiana DC.\nLa Càscara Sagrada és una planta utilitzada tradicionalment per activar eficaçment el trànsit intestinal.\nLa Càscara Sagrada és un laxant que té un doble mecanisme d’acció. D’una banda, exerceix una acció directa sobre la paret intestinal que afavoreix el peristaltisme i disminueix el temps de trànsit a través de l’intestí, i de l’altra, redueix l’absorció de líquids des de l’intestí. Això fa que el contingut intestinal augmenti i es produeixi una acumulació d’aigua i electròlits a la llum del còlon, que també afavoreix un millor peristaltisme i que l’evacuació de les femtes sigui més fàcil.\nEls seus efectes es noten entre 8 i 12 hores després de l’administració per via oral.


Cercle de dones | 1er divendres de mes\nEl Cercle de Dones és una trobada mensual on les dones ens reunim en cercle per sentir primer una unitat amb nosaltres mateixes, després amb el cercle i cicles femennins, i per últim amb la resta del món.\nÉs una trobada íntima on practiquem noves maneres de parlar, escoltar i relacionar-nos unes amb les altres. És un proces dinàmic on cada cercle té un contignut i to diferent. Una oportunitat per descobrir i integrar les bases que ens porten a ser les dones que volem ser. Per expressar i honrar el nostre femení més autèntic, amb senzillesa i claredat.\nHi haurà dies de compartir converses, de cantar, de ballar, de meditar, lectures... Cada sessió serà guiada per una de les professores del centre: Mariona Ventura, Judith Estrada i Mireia Castellsagué. Les propostes i continguts es decideixen dins el cercle.\nCADA PRIMER DIVENDRES DE MES 19.30-21.00\n31 Agost de 2018\n2 Novembre de 2018\n11 Gener de 2019\n3 Maig de 2019\nAPORTACIÓ: 1€ (per despses generals del centre)\nQUI POT VENIR?: Tota dona, alumne o no del centre que tingui ganes de summergir-se i compartir la seva femenitat, la seva essència.


Petrol industries 3090-TLR640 Gris comprar i ofertes a Dressinn\nPetrol Industries 3090-TLR640\nDescripció Petrol industries 3090-TLR640\nPetrol industries 3090-TLR640 és un producte que pertany a la categoria de Samarretes dins de la secció de Roba home a la botiga de moda dressinn. No esperis més i descobreix totes les avantatges i promocions que t’ofereix la comunitat de dressinn. Quins són els principals avantatges de Petrol industries 3090-TLR640? Aquest producte està especialment dissenyat per proporcionar-te el màxim confort i fer-te gaudir del teu esport favorit: moda .\nCaracterístiques Petrol industries 3090-TLR640\nTecnologias Petrol industries 3090-TLR640


Badanotis :: Acte de cloenda de Badalona 2010 Capital de la Cultura Catalana\nActe de cloenda de Badalona 2010 Capital de la Cultura Catalana\nS’inaugurarà l’ampliació del Museu de Badalona i la nova museografia de les Termes i el Decumanus\nRedacción - 16/12/2010 07:18\nL'any com a capital de la cultura catalana arriba a la seva fi. Per aquest motiu, aquest divendres 17 de desembre, a les 17.30 hores, a la sala d'actes del Museu de Badalona, tindrà lloc l'acte de cloenda d'aquest any cultural.\nDurant la cloenda es projectarà un vídeo, produït per Badalona Comunicació, que resumeix alguns dels actes més importants celebrats a la ciutat durant aquest 2010. També hi haurà una actuació musical en què s'escoltaran dues peces de quintet de corda: amb La sardana Badalona 2010, composada expressament per l'ocasió per Salvador Brotons i "Bétulo", una obra simfònica de Miquel Arrué, amb arranjament per a quintet de corda.\nUn cop finalitzi la cloenda oficial, s'iniciarà l'acte d'inauguració de l'ampliació del Museu de Badalona i de la nova museografia de les Termes i el Decumanus. Després de visionar un vídeo que mostra l'evolució de les obres fetes, l'alcalde de Badalona i la resta d'autoritats faran una visita a les Termes i el Decumanus.\nA continuació, els ciutadans que assisteixin a l'acte també podran realitzar el mateix itinerari que els permetrà visitar en un sol espai el conjunt de les Termes romanes i la zona del Decumanus, situada a l'entorn del que era el fòrum de Baetulo. Es tracta d'un jaciment arqueològic de 3.400 metres quadrats, una de les superfícies de restes cobertes més gran de Catalunya.\nLes obres realitzades al Museu de Badalona han permès modernitzar aquest equipament, amb l'ampliació i la nova museïtzació de les restes de la ciutat romana de Baetulo situades al subsòl de l'edifici, així com amb una nova exposició permanent, molt més gran que l'anterior.\nEl Museu de Badalona reobrirà les seves portes després de més de mig any d'estar tancat per portar a terme la darrera fase de les obres de renovació i ampliació que es van iniciar el 2008.\nEl recorregut per les restes, adaptat a tots els públics, està concebut com una immersió dins de la ciutat romana, potenciada per una il·luminació escenogràfica i espectacular, la incorporació d'ambientacions de reconstrucció històrica, la irrupció d'elements sonors i l'adopció d'un sistema de textos breus i complementats amb il·lustracions. Es tracta, en definitiva, de fer comprensible el món romà a través de l'experimentació de sensacions. L'exposició permanent "Baetulo ciutat romana", també situada al subsòl, presenta nombroses peces que fins ara no s'havien mostrat mai al públic. També incorpora algunes reconstruccions veritablement espectaculars, així com un audiovisual sobre Baetulo i el seu territori, realitzat amb els mitjans tecnològics d'última generació.\nUn any que deixa petja\nEl regidor de Cultura i Patrimoni Cultural, Mateu Chalmeta, ha afirmat que ara que s'acaba la Capital de la Cultura Catalana 2010 i aquesta ciutat passarà el relleu a Escaldes-Engordany, l'Ajuntament de Badalona reafirma que el seu compromís amb la cultura continua.\nPer la seva banda, el president de l'organització Capital de la Cultura Catalana, Xavier Tudela, ha afirmat que la capitalitat d'aquest any ha permès que el país pugui redescobrir Badalona i la seva potència cultural.\nMentre que el director del Museu de Badalona, Joan Mayné, ha explicat que les obres realitzades al museu han permès fer un salt qualitatiu molt important ja que a partir d'ara aquest espai arqueològic visitable passa a tenir una projecció de caràcter internacional, esdevenint un museu de referència sobre el món romà.\nFotografia: Museu de Badalona/Termes-Decumanus Museu Badalona


Mort i vida de Nico a l'Eivissa dels 'hippies' - El Temps\nEnguany fa 50 anys del mític disc de Nico amb la Velvet Underground. Aquesta model i cantant alemanya (Colònia, 1938) que havia seduït Jim Morrison, Bob Dylan o Brian Jones, va triar el seu nom artístic a Eivissa, hi va viure llargues temporades i hi va morir, el 1988, d’un vessament cerebral després que li diagnostiquessin insolació.\nChrista Päffgen va ser batejada com Nico a Eivissa, a finals dels anys 50 pel fotògraf Herbert Tobias. Nico va morir, com a Christa Päffgen, a Eivissa, el 18 de juliol de 1988. Fins a cinc dies després, la premsa no informaria que l’alemanya morta, i identificada uns dies abans com C.P., era la Nico que havia cantat amb els Velvet Underground, havia fet anuncis de Terry, havia estat actriu de La Dolce Vita, havia tingut un fill d’Alain Delon i havia enamorat Jim Morrison (The Doors), Brian Jones (The Rolling Stones), Bob Dylan i el mateix Lou Reed.\nNico va ser un monstre del vessant més obscur i sinistre del rock dels seixanta i setanta. La dona que havia triat el cantó salvatge de la vida i no l’havia deixat. L’amazona incapaç de domar el cavall més fosc. Potser l’ànima més corcada d’aquella lluminosa Eivissa.\nLou Reed i Nico\nLa vorera de l’avinguda d’Espanya\nMiquel Costa és tècnic de cultura a l’Ajuntament de Sant Antoni de Portmany (Eivissa). Fa quatre anys, amb motiu dels 25 anys de la seva mort, Costa va organitzar una exposició d’homenatge a la cantant alemanya, “Nico Tributo’’, amb la col·laboració de dues comissàries més, una britànica i una alemanya. Una mostra que va servir per descobrir nous secrets de Nico i rememorar, entre més, el seu últim capítol. Costa explica a EL TEMPS que “la mort de Nico va ser el 18 juliol però la premsa no ho va dir fins el dia 23. Primer, ningú no la va reconèixer. Devien pensar que era una hippy que s’havia fotut una sobredosi”, etziba com si encara li durés l’emprenyada.\n“La primera notícia publicada sobre la seva mort —explica Costa— no parlava de Nico sinó d’una alemanya d’inicials C.P. És clar: el seu nom real. Ningú no hi va caure. Al començament a l’Hospital de Can Misses tampoc la van reconèixer. De fet, van pensar que era una hippy amb una insolació. Era 18 de juliol i feia moltíssima calor”.\nEls antecedents eren confusos. A Can Misses van sentir les explicacions de Nico. Sabien que havia baixat en bicicleta. Sis quilòmetres a ple sol des de la casa que tenien llogada entre Sant Jordi i Sant Josep. Potser no van tenir en compte que s’havia fet un cop al cap amb una vorera de l’avinguda d’Espanya, ja a Eivissa. Potser van pensar que la insolació l’havia fet caure. Costa explica que un taxista va veure la caiguda de la noia i es va parar per ajudar-la i portar-la directament a l’hospital. Però a Can Misses la van deixar anar i al cap d’unes hores es manifestaven les conseqüències fatals d’un vessament cerebral.\nAl Diario de Ibiza queda dit que Nico “possiblement anava a buscar metadona” en bicicleta quan va caure. És cert que Nico va estar enganxada a l’heroïna, que un testimoni diu a EL TEMPS que en aquesta última època ja era politoxicòmana i que arreu del món hi ha relats esfereïdors de la seva addicció. Fins i tot havia enganxat el seu fill Ari, fruit il·legítim d’una relació amb Alain Delon. I hi continua enganxat.\nAquell dia fatal de 1988 Ari s’havia quedat a casa amb la parella de Nico, en Lutz Ulbrich, un músic alemany de 28 anys. Quan feia unes hores que no tornava, segons Costa, en Lutz va baixar a Eivissa “alarmat” pel que li hagués pogut passar a Nico. No era als llocs habituals, la policia no en sabia res. Quan la va localitzar, ja havia estat novament ingressada a l’hospital, ara sense possibilitats de salvació. Nico va morir aquella matinada del 18 al 19 de juliol. Tenia 49 anys. Feia uns trenta que havia conegut Eivissa per primera vegada.\nL’era dels peluts\nLa primera vegada que Nico va aterrar a Eivissa va ser a finals dels anys 50. L’illa començava a sonar com un dels llocs més encisadors de la Mediterrània i atreia un turisme en aquell moment selecte. En pocs anys això canviaria per la inclusió d’Eivissa en la ruta ideal que qualsevol hippy havia de caminar per trobar-se (a ell mateix i, per extensió, els altres). És cert que Goa i Kàtmandu podien ser també el final de la ruta, però no hi havia directrius ni ordre establert. No era un viatge per etapes.\nCom recorda Miquel Costa, els escrits sobre Eivissa de Walter Benjamin, Josep Lluís Sert o Raoul Hausmann van fer forat en la generació beat i els psicodèlics. Eivissa va esdevenir la Meca de molts beatniks; l’Obradoiro del Camí de milers de peluts —que és com s’anomenaria els hippies en aquella primera onada. San Francisco, i Califòrnia sencera, centrifugava fidels del flower power i Eivissa els imantava amb platges, bons preus i una tolerant població local. Els partidaris de l’ordre havien prohibit fins i tot el ball de pagès. Els partidaris del caos no podien ser pitjors. I no ho van ser.\nChrista Päffgen va arribar a Eivissa, amb la seva mare Margarete, quan feia de model de revistes com Vogue, Tempo, Camera o Elle. El seu pare havia mort durant la Segona Guerra Mundial i, als 15 anys, la jove va ser violada per un soldat nord-americà a qui van jutjar i executar per haver-ho fet.\nEl bateig de la Nico\nLa majoria de versions situen la trobada de Christa amb el fotògraf Herbert Tobias i el seu amant, el director de cinema Nico Papatakis, a Eivissa —d’altres ho fan a Berlín i d’altres a París. Tobias, en ser abandonat pel cineasta, va ser el primer a dir-li Nico a la jove model. En tot cas, el rebateig va ser abans dels 20 anys, perquè en la pel·lícula La Tempesta de l’Alberto Lattuada (1958) ja surt com a Nico i en la famosa La Dolce Vita de Federico Fellini (1960), Nico surt interpretant-se a ella mateixa. “Nico”, la saluda Marcello Mastroianni en trobar-la.\nMiquel Costa explica que, durant els anys 60, Nico i la seva mare es quedaven en un antic hostal que hi havia cap a la platja d’en Bossa. A començament dels anys 60 el fotògraf barceloní Leopoldo Pomés va conèixer la jove model a Eivissa —aquest punt el confirma ell mateix a EL TEMPS— i li proposa feina. “La vàrem conèixer —recorda Pomés— a principis del mes de juny de 1962 a Eivissa. Aleshores teníem molta feina i estàvem buscant una model molt especial per a Terry”, el brandi. Nico faria tres campanyes de Terry amb Pomés. De ben jove, explica el fotògraf, “era molt distant i, com ja s’ha dit, força desconfiada, però a poc a poc, i sense exagerar, va mostrar-se un xic més propera”. Pomés recorda que a Nico no li interessava gaire la publicitat i que, al cap de tres anys, van substituir-la, com a imatge de Terry per la Margit Kocsis —la famosa amazona del cavall blanc de Terry. Amb la Nico, diu Pomés, van tenir l’últim contacte el 1966. Després no en van saber res més.\nAnunci de Nico per a Terry\nEn aquells anys Eivissa havia esdevingut una espiral de hippies de cabells llargs i músics de tendències psicodèliques, com King Crimson i Pink Floyd. El seu tercer disc, More (1969), té a la portada el molí de la Mola de Formentera i és la banda sonora de la pel·lícula More de Barbet Schroeder, rodada a Eivissa. Algunes de les escenes de More es filmen precisament en un bar que era freqüentat pels membres de King Crimson, de Pink Floyd i per la mateixa Nico. El lloc de la contracultura més fosca del moment en contraposició a la policromada fauna hippy: el bar Domino, regentat per Clive Crocker, un britànic que només posava jazz, sobretot John Coltrane, i odiaria The Beatles i The Rolling Stones, encara més a partir del moment que van triomfar.\nCrocker també va ser amant de Nico i recordava, fa quatre anys al Diario de Ibiza, que la va conèixer el 1960: “Tenia 22 anys. Era guapa molt guapa” els confessava Crocker. “I tot just somreia”. “Molt guapa, però molt especial. Tot un caràcter. Era difícil ser la seva parella”. A Eivissa era vox populi que Nico va mossegar en Clive. El periodista del Diario de Ibiza constatava que encara és ben visible la marca de la mossegada al seu braç esquerre. “Després d’aquell mos —recordava Crocker—, ella va marxar de casa meva. L’endemà va anar al Domino a migdia: l’havia omplert de flors per disculpar-se (...) Mai no sabies si t’escoltava o si era als núvols. Estava callada i, de sobte, es posava a riure”.\nEl 1966 Leopold Pomés va perdre contacte amb Nico. El 1967, ara fa 50 anys, Nico signava un disc amb uns novaiorquesos de posat macarró, gràcies a un amic comú, famós pel seu pop art: el disc del plàtan, sense títol. Nico & The Velvet Underground com a única referència. I com a única signatura, l’autor del plàtan, Andy Warhol. Un experiment amb ingredients tan explosius com Lou Reed, John Cale i Nico podia haver esclatat abans de començar, però va sortir bé. Warhol va imposar la participació de Nico, però també va insistir que, sense ella, el disc hauria estat impossible. Nico no és una presència gratuïta. Va posar la veu però també la seva opinió, la qual cosa va iniciar una relació d’amor-odi amb en Lou Reed. D’odi, per aquestes diferències; d’amor, perquè en Reed es va afegir al llistat d’amants de la Nico. Alguns també atribueixen a Lou Reed la introducció de Nico a l’heroïna.\nTambé en aquesta època la cantant coneixerà la seva “ànima bessona”, el cantant de The Doors, Jim Morrison. Hi hauria altres amants, abans i després (en Brian Jones, de The Rolling Stones, l’havia empès a gravar el seu primer single “I’m not sayin’”; Bob Dylan li va escriure una cançó (“I’ll keep it with mine”) que integraria en el seu primer disc en solitari, Chelsea Girl, el mateix 1967; Jackson Browne li’n va escriure tres i John Cale li va produir dos discos, però Nico somiarà per sempre més Jim Morrison: dirà que ell la va animar a escriure cançons, que per ell es va fer pèl-roja i el 1974 enregistrà la famosa “The End” d’en Morrison. La cançó mai va sonar tan trista, ni tan sinistra.\nCartell de l'actuació de Nico a la Floresta, el 1978\nLes dècades dels setanta i els vuitanta Nico alternarà les seves estades a Eivissa amb els concerts arreu del món. I les xeringues. Encara actualment la xarxa és plena de testimonis de l’addicció de Nico. Especialment esfereïdor és un text atribuït al saxofonista català i company d’addicció, Jordi Carbó, sobre un concert conjunt, amb la Nico, al Casal de La Floresta, a Sant Cugat del Vallès, el 30 de desembre de 1978: “La Nico no es trobava les venes i estava entestada que jo li fotés el xut. Jo no tenia cap inconvenient, no anava a ser precisament el primer, per això m’ho demanava; però hi havia un petit detall que no volia, en la seva ansietat, comprendre; si no em xutava jo primer, no li trobaria les venes ni que les tingués com un canó. Quan era tota sola, s’ho havia de fer intramuscular, perquè ja era totalment incapaç de trobar-se les venes: havien fugit”.\nLa degradació física de Nico es va fer evident —mirada esvaïda, dents perdudes—, però l’alemanya encara gravaria dos discos: Drama of exile (1981) i Camera Obscura (1985). I pòstumament es publicaria el seu últim concert: Nico’s Last Concert “Fata Morgana”, gravat a Berlín el 6 de juny d’aquell 1988. Un mes i mig abans que la seva bicicleta ensopegués amb alguna cosa, a Eivissa, i es fes un cop al cap amb la vorera.\nChrista Päffgen va morir aquell 18 de juliol a Eivissa. La mort de Nico no es va fer pública fins a cinc dies més tard. Si més no, això diuen a Eivissa.


Rajoy no accepta l’oferta de reubicar directament 100 persones d’Atenes a Barcelona | Info Barcelona | Ajuntament de Barcelona\nRajoy no accepta l’oferta de reubicar directament 100 persones d’Atenes a Barcelona\n24/03/2016 13:57 h\nEl Govern central “tindrà en compte” l’oferiment de l’Ajuntament d’acollir a Barcelona 100 persones refugiades que actualment són a Atenes, però ho farà en el marc del programa de reubicació i reassentament a què es va comprometre l’any passat amb els seus socis europeus. En total, es tracta de 17.337 persones que hauria d’acollir en dos anys, només divuit de les quals han arribat a l’Estat espanyol.\nAquesta és la resposta que el president espanyol, Mariano Rajoy, ha donat a la carta que li va enviar l’alcaldessa, Ada Colau, la setmana passada, en el marc de l’acord entre ciutats subscrit amb el seu homòleg d’Atenes, Giorgos Kaminis.\nRajoy agraeix “la generositat” de l’Ajuntament i de la ciutat de Barcelona i demana a Colau que informi el Ministeri d’Ocupació i Seguretat Social i la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP) dels recursos de què disposa l’Ajuntament “per poder ordenar de la manera més convenient possible l’acollida” dels refugiats que arribin a l’Estat.\nEn la carta, Rajoy afirma que ha comunicat a les autoritats d’Itàlia i de Grècia que iniciarà “amb caràcter immediat” la reubicació de 32 refugiats més des d’Itàlia i de 150 des de Grècia. El president espanyol recorda que l’Estat té la competència exclusiva en matèria d’asil i precisa que totes dues operacions s’hauran de dur a terme en el marc dels procediments europeus.\nEl Govern central també anuncia que està treballant amb l’ACNUR per posar en marxa l’arribada a l’Estat de 285 refugiats abans de finals d’abril. En aquest cas, es tracta de persones que han fugit del conflicte sirià i que actualment es troben en els països limítrofs de la regió. L’Estat n’hauria d’haver acollit 854 durant el 2015 en el marc del Programa nacional de reassentament de refugiats a Espanya.\nLa tinenta d’alcaldia de Drets Socials i regidora de Sant Andreu, Laia Ortiz, ha fet referència a la resposta del Govern central a l’oferiment de l’Ajuntament durant la visita que han dut a terme els mitjans de comunicació a la Casa Bloc, l’edifici del districte propietat de l’Incasòl, on es traslladaran aviat persones refugiades que ja són a la ciutat.\nEn nom de l’Ajuntament, Ortiz ha denunciat que la resposta “tanca la possibilitat d’obrir la solidaritat entre ciutats” i és “una nova mostra de manca de compromís” de l’Estat amb el drama humà que viuen les persones refugiades i un “incompliment flagrant” dels drets humans.\nCom ha sol·licitat el president del Govern espanyol, l’Ajuntament farà arribar en els propers dies al Ministeri d’Ocupació i Seguretat Social i a la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP) la seva disponibilitat d’acollir les persones refugiades i garantir així que res no impedeixi que arribin a Barcelona.


Característiques generals de la població de La Rioja en l?actualitat - Didactalia: material educativo\nCaracterístiques generals de la població de La Rioja en l?actualitat\nConèixer tot allò relatiu a la natalitat, mortalitat i creixement vegetatiu de la població de la Comunitat.\nOBJECTIUS DIDÀCTICS:conèixer la població existent en la Comunitat i les seues característiques\nOBJECTIUS DIDÀCTICS:saber que la densitat mitjana d?habitants de La Rioja és de 60,9 habitants per km. quadrat, per sota de la mitjana nacional\nOBJECTIUS DIDÀCTICS:comprendre els conceptes de taxa de natalitat, taxa de mortalitat, creixement vegetatiu, densitat de població, taxa d?atur i el procés de construcció d?una piràmide d?edats com a recurs utilitzat per a la realització d?estudis demogràfics\nOBJECTIUS DIDÀCTICS:saber que l?extensió territorial de la Comunitat Autònoma de La Rioja és de 5.045 quilometres quadrats\nOBJECTIUS DIDÀCTICS:saber que en l?actualitat, en La Rioja el nombre mitjà de fills per dona és de 1,34, molt paregut a la dada nacional d?Espanya del 1,35\nOBJECTIUS DIDÀCTICS:saber que la població de La Rioja, segon la revisió del padró de 2006, és de 306.377 habitants\nOBJECTIUS DIDÀCTICS:saber que en l?actualitat el 11,4% de la població empadronada en la Comunitat són estrangers\nCONEIXEMENT PREVI:són necessaris coneixements previs sobre la demografia de la Comunitat Autònoma de La Rioja, sobre el repartiment de la població en la Comunitat i sobre el càlcul i interpretació de diversos recursos demogràfics com la taxa de natalitat i mortalitat, el creixement vegetatiu, la taxa d'atur, les piràmides d'edats, etc\nLa utilització d?aquests continguts és universal, gratuïta i oberta, sempre que es tracte d?un ús educatiu no comercial. Les accions, productes i utilitats derivades de la seua utilització no podran, en conseqüència, generar cap tipus de lucre. Així mateix, és obligada la referència a la font.\nPalabras clave: densitat de població piràmides de població creixement vegetatiu taxa de mortalitat taxa de natalitat padró d?habitants taxa d?atur\nURL repositorio: /repositorio/19032010/54/es-an_2010031952_9135635\nMapa Conceptual sobre Característiques generals de la població de La Rioja en l?actualitat\ndensitat de població,\npiràmides de població,\ntaxa de mortalitat,\ntaxa de natalitat,


Millores a l'enllaç de la C-17 de Tona nord - amtu\nMillores a l'enllaç de la C-17 de Tona nord\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat ha iniciat la licitació, per un import de prop d’1,3 MEUR, de les obres de millora de l’enllaç de Tona nord de la C-17. Aquesta actuació inclourà la construcció d’una rotonda i l’eixamplament d’un camí de servei per a millorar la funcionalitat de l’enllaç. Els treballs començaran la tardor vinent i tindran un termini d’execució de cinc mesos.\nD’altra banda, l’obra que ara s’impulsa també preveu la reparació i eixamplament del vial de servei, que discorre pel marge dret de la C-17, entre el polígon de les Goules, l’enllaç Tona nord i el límit del terme municipal de Tona. El camí passarà a tenir entre 4,5 i 5 metres d’amplada i es pavimentarà.\nLa millora de la funcionalitat conjunta de la nova rotonda i del camí de servei permetrà que els vehicles pesants de la zona --camions i tractors-- que es dirigeixen als polígons industrials o a les instal·lacions agrícoles, puguin evitar el seu pas pel centre urbà de Tona.


Sandra Pica dona carpetada a la seua relació amb Tom\nLa catalana ha sigut sincera: “Sentimentalment no estic com abans, he conegut a algú"\ndijous, 8 de juliol 2021 - 08:30h\nTom Brusse | Telecinco/Mediaset\nHa arribat el moment més esperat per a Tom Brusse des de fa ja mesos. La setmana passada, durant la celebració de 'La Mesa de les Temptacions', el jove marroquí va poder aconseguir realitzar una crida amb Sandra Pica, per a així poder deixar clar en quina situació es troba la seua relació sentimental. Una notícia que ha mantingut a l'empresari molt expectant i amb els nervis a flor de pell pel que poguera passar entre ells.\nFinalment, Sandra Pica ha recollit el guant del programa i ha despenjat el telèfon. Una conversa curta, però intensa, on Pica s'ha obert en canal i s'ha sincerat sobre els seus sentiments reals, tancant per complet la porta a continuar a la seua relació amb Tom.\nNerviós en escoltar la seua veu, Tom li va preguntar a Sandra com es trobava. Ella, lluny de dilatar més la situació, li va exposar el que estava succeint. "Ara estic a Barcelona, estic amb la meua família, he tornat per a ací. Després de tot el que han dit els teus companys sobre mi ho he passat molt malament. He estat molt atabalada", va començar dient.\n"L'última vegada que vaig estar amb tu no vaig ser clara. Estic fent la meua vida, no tinc parella ni res, però estic fent la meua vida", deixant així clar que ella havia passat pàgina i posant punt final al seu festeig, però sense fer referència directa a la seua nova il·lusió, Julen.\nTota esta allau d'emocions han desarmat per complet a Tom, que entre llàgrimes es negava a assumir esta nova realitat que se li venia damunt de sobte. "Tu m'has dit que m'esperaves i ara em dius que estàs fent la teua vida una altra vegada", li retreia visiblement dolgut i enfadat per tot el que estava succeint.\nPer part seua, Sandra ha volgut calmar a Tom prometent que a la seua volta del 'reality', tots dos tindrien una reunió per a aclarir el que ha ocorregut en estos mesos d'absència i li animava a continuar fort en el seu concurs. "Tots t'estem secundant, segueix com fins ara", li insistia per a així calmar els seus incipients nervis.\nSandra li compta a Tom que ha conegut a algú\nEncara que la ja ex-nóvia de Tom va insistir a no explicar-li més, el concursant li va demanar que li parlara més sobre el que sentia per a intentar comprendre la situació. En això que Sandra va acabar confessant-li tal qual el que succeïa: "Et seré clara perquè sé que et pots assabentar. Quan vaig ser Hondures t'havia respectat en tot moment, però quan vaig tornar no ha sigut igual. Vaig conéixer a algú. No tinc parella ni res. Jo no et tornaré a mentir, no saps el que se m'ha jutjat", va dir.\n"Li conec?", es va interessar Tom. "El teu amic no és", només li va dir Sandra. "Llavors és que li conec", va captar ell.\nTom s'ensorra amb Sandra: "Jo t'estime"\n"Necessite que sigues clara. Ara amb tot això tindré molts dubtes. Dis-me el que ha passat, qui és, per favor", li va pregar Tom a Sandra. Però ella no va voler desestabilitzar-li més així que en acomiadar-se va intentar donar-li tots els ànims possibles: "La teua família està bé. La teua família està bé dins de tot. No et preocupes. Continua fent-ho igual. Et queda molt poc i que ara mateix res. No penses més enllà d'això", li va demanar.\n"Em vas deixar com una merda. Però m'ho meresc. Et desitge que sigues feliç. Que faces la teua vida", va dir Tom entre llàgrimes després d'haver intentat que recapacitara dient-li molts "t'estime". "No et poses tampoc a dir això. No penses que és un càstig, el karma o el que siga. Segueix el teu camí com l'estàs fent", va sentenciar Sandra.\nTom rep el suport de la seua germana a Hondures\nL'organització del programa li ha volgut donar una alegria de compensació a Tom portant de visita a la seua germana xicoteta Candance. Un emotiu retrobament fraternal i en el qual Tom s'ha acabat d'esfondrar, "ella és el meu orgull", es confessava sense deixar de poder d'abraçar-la.\n"Olga Moreno acusada de robar a una amiga: Ella mateixa ho ha confessat a l'illa" "Rocío Carrasco revela el seu telèfon en 'Sálvame': «Està a la disposició de tothom»"


Inscripció al Club del Tarraconins amb la targeta de transport per a escolars integrada - Seu electrònica - Ajuntament de Tarragona\nInscripció al Club del Tarraconins amb la targeta de transport per a escolars integrada\nEls menors que vulguin inscriure's al Club dels Tarraconins també poden sol·licitar la targeta de transport per a escolars que els permetrà utilitzar gratuïtament el sistema de transport públic municipal.\nEstar empadronat i escolaritzat a la ciutat de Tarragona.\nCursar entre P4 i 4t d'ESO.\nLa targeta de transport per a escolars està operativa de l'1 de setembre al 30 de juny, caps de setmana i festius inclosos. L'horari és de 7 a 22 hores.\nLa targeta s'ha de renovar anualment a les oficines d'atenció al client de l'Empresa Municipal de Transports (EMT) a l'estació d'autobusos (pl. Imperial Tàrraco. Horari de 9 a 20 h, ininterrompudament) i al carrer Soler, 4 (en horari de 9 a 19 h).\nLa renovació de targeta es pot fer des de l'1 de juliol i durant tot el curs escolar.\nEls infants escolaritzats i empadronats a Tarragona, de P4 a 4t d'ESO.\nDemanar volant d'empadronament.\n10 € anuals per l'expedició i/o renovació de la targeta. Els diners s'han d'abonar en el moment de recollir el títol.\n3 setmanes, aproximadament.\nDocumentació a aportar per a la sol·licitud de la targeta:\nSol·licitud de targeta de transport per a escolars\nFotocòpia del DNI del pare/mare/tutor/a\nCertificat d'escolarització en un centre de Tarragona o resguard de matrícula\nDocumentació a aportar per a la renovació de la targeta per als alumnes de 1r i 4t d'ESO:\nSol·licitud targeta de transport per a escolars - Club dels Tarraconins\nDarrera actualització: 15/06/2017 14:16


Dubtes i propostes sobre les pistoles de gas pebre de la Policia Municipal\n12 de Juny de 2020 12 de Juny de 2020 per sisiguanyem, posted in - Lluc Salellas\nEn els contextos de crisis econòmiques i de sotracs importants és sabut que moltes administracions apliquen allò que Naomi Klein va definir com a la “Doctrina del Xoc” i que té a veure en fer passos cap a posicions més autoritàries aprofitant la desorientació general perquè siguin implícitament acceptades per la majoria de la població. Durant el període de la pandèmia, el govern municipal de Junts per Catalunya ha decidit comprar diverses pistoles de gas pebre per a ús de la Policia Municipal després que es produïssin alguns casos, molt excepcionals però reals, en què alguns agents havien sigut amenaçats amb arma blanca per persones durant la fase més dura del confinament.\nDes de Guanyem Girona ens preocupa la seguretat dels gironins i les gironines i, per tant, també dels agents de la Policia Municipal. Tanmateix, ens sembla que aquesta decisió contradiu el discurs de la “policia de proximitat” i posa les bases de la construcció d’un cos policial pensat més per l’ordre públic, una funció que tenen assignada els cossos ARRO i BRIMO dels Mossos d’Esquadra, que pel servei de suport ciutadà a peu de carrer. Ens preocupa la decisió presa per precipitada i per les conseqüències que podria tenir la normalització de l’ús d’aquestes pistoles per part de la Policia Municipal aprofitant l’Estat d’Alarma i les pors socials generades durant aquests mesos. I és que un Ajuntament ha d’estar molt alerta per garantir en tot moment que no hi ha excessos policials, una pràctica de la qual cap municipi se’n lliura i, sobretot, ha de procurar constituir un cos de seguretat ciutadana basat en la proximitat i en la diferenciació qualitativa d’altres cossos pensats en clau més “repressiva”. La resposta a aquest desacord de Guanyem ha estat resposta per part de l’alcaldessa amb un protocol d’actuació dels agents amb pistoles de gas pebre, que com sabem no són letals però causen dolor important i transitori.\nEn aquest sentit, des de Guanyem Girona, més enllà de no compartir la precipitació i la justificació puntual de la compra de les pistoles de gas pebre, hem volgut endinsar-nos en el protocol i plantejar alguns elements que considerem que caldria millorar substancialment.\nEn primer lloc, ens preocupa que es parli que els agents poden utilitzar la pistola quan la persona faci “resistència activa” ja que aquest concepte pot anar clarament associat a comportaments que es produeixen en contextos de mobilitzacions i manifestacions i, per tant, escrit així es podria legitimar el seu ús en situacions on, de cap manera, armes de projecció i menys per part d’una Policia Municipal, haurien de ser usades. Un cas ben diferent és el d’una situació en què sigui la integritat d’un agent la que corri risc i, per tant, se’n faci un ús estrictament d’autodefensa. En aquest supòsit, recollit també pel protocol, tindria més sentit. Per això, ens sorprèn també que es parli com un supòsit d’utilització del gas pebre quan “es posi en greu risc la seguretat ciutadana” ja que és una condició tan general i subjectiva que s’hi poden incloure molts casos generant una laxitud que no és acceptable.\nAixí mateix, hi ha més elements sobre el protocol que ens generen massa incertes. El document no inclou res sobre els eventuals mals usos que es puguin donar i quines conseqüències hi haurà quan aquests es produeixin si és que mai es produeixen. No es parla doncs ni d’expedients ni de sancions per al possible mal ús. Tampoc concreta quants agents en podran fer ús ni fa una explicació detallada del que hauran de fer els agents una vegada l’hagin fet servir per apaivagar els efectes del gas pebre a les persones tal i com seria oportú ja que l’objectiu és “la reducció” de la persona i mai que aquesta pateixi dolor per se. Igualment, seria bo que el protocol millorés la distància d’actuació que hi ha d’haver entre l’agent i la persona a dos metres i que en la necessària informació prèvia de l’agent a la persona preguntés també si aquesta pateix algun tipus de malaltia respiratòria o ocular.\nFinalment, és bo de saber que en un Estat com és el Regne Unit, que compta amb una tradició més extensa d’ús d’aquestes armes per part d’alguns cossos policials, es recomanen algunes accions (Assotiation of Chief Police Officers in England, Wales and Norther Ireland Guidance on the us of the incapacitant spray (2012) que tampoc queden recollides en aquest protocol com ara que per poder utilitzar les pistoles de gas pebre s’hagin de fer cursos de formació obligatoris amb exàmens inclosos, que si la persona a qui es vol reduir té una malaltia mental primer s’hauria d’interar parlar amb les persones que l’atenen normalment, els amics o els familiars per consensuar si convé o no l’ús d’aquests dispositius i, sobretot, ser molt clar en què tan important és l’ús quan sigui estrictament necessari com ara l’acció de cures que han de fer els agents una vegada utilitzat el gas que ha de derivar, en el cas que aquesta persona sigui detinguda, en oferir-li informació en paper sobre el gas pebre i les seves conseqüències.\nTot plegat ens porta a fer una última petició: la creació d’un mecanisme clar, públic i transparent que supervisi l’ús acurat d’aquestes pistoles en el cas que es comenci a utilitzar. En aquest sentit, una comissió formada per la direcció del cos policial, representants dels grups municipals i membres d’entitats vinculades als drets humans com ara podria ser la Comissió de Drets Humans del Col·legi d’Advocats així com d’especialistes en criminologia de la Facultat de Dret de la UdG. Aquesta comissió podria ser l’encarregada de fer un seguiment estricte sobre els usos que han tingut les pistoles en un any i valorar quins efectes han generat. Una activitat que permetria anar revisant any a any el sentit i la necessitat d’ús d’aquesta arma per part del cos de la Policia Municipal de Girona.\nPrevious postUna Ordenança de Circulació sense Pla de Mobilitat?\nNext postPolítiques d’urbanisme i d’habitatge post-Covid


Taula Ondho | taula rodona extensible de fusta massissa - Cal Rei\n> Moble>Taules>Extensibles>ONDHO taula d120xh76 extensible a 165x110 fusta natural\nONDHO taula d120xh76 extensible a 165x110 fusta natural\nLes taules ONDHO són taules rodones extensibles. Les línies i disseny d'aquesta col·lecció recorda a l'estil nòrdic.\nSón taules amb peus de fusta massissa i el sobre pot ser en fusta o lacat.\nEn cas que el sobre sigui en fusta, és de DM xapat amb fusta natural, i en cas de ser lacat és DM lacat mat. D'aquesta manera s'evitaran moviments de la fusta per contrastos de temperatura, com passa amb la fusta massissa.\nEls peus són cilindris amb una secció de 7.3 cm de diàmetre i s'estrenyen una mica a la part de baix. Aquests sí són de fusta massissa.\nEl mecanisme per estendre la taula és metàl·lic i llisca amb molta facilitat i lleugeresa. La partició des de la que s'obre la taula és just pel mig.\nÉs una taula ideal per a espais reduïts i també per a famílies poc nombroses que necessiten més espai de superfície en moment puntuals. Es fabrica de forma semiartesanal i per tant és un producte que es pot personalitzar, SI LES MIDES I/O ACABATS NO S'AJUSTEN AL QUE BUSQUEU, CONSULTEU-NOS, HO PODEM FER A MIDA\nFusta de freixe Fusta de roure\nMaterial de l'estructura Fusta massissa\nMaterial del sobre Fusta natural\nLa col·lecció de...\nARLES cadira braç...


Nous preus amb l'entrada de l'any 2019 | Mataró Audiovisual\nNous preus amb l'entrada de l'any 2019\nRedacció dc., 02/01/2019 - 14:40\nArriba un nou i any i, amb ell, noves tarifes. Els preus d’alguns serveis i productes varien aquest 2019. Pel que fa a les principals taxes i preus municipals, quedaran de la següent manera:\nLa taxa de la brossa es congela i per tant queda igual que el passat 2018. El mateix passa amb l’IBI (Impost de Béns Immobles), l’impost de vehicles o l’Impost d’Activitats Econòmiques (IAE). Per la seva banda la taxa de cementiris puja aquest 2019 en un 2,3%.\nAquesta taxa guanyarà aquest 2019 un nou tram del 25%. Això vol dir que el 2019 un gual amb un sol cotxe tindrà un cost de 72 euros anuals.\nA nivell municipal una de les principals novetats però serà la creació d’un nou impost per a la reserva d'aparcaments en format de càrrega i descàrrega. A la llarga tindrà un cost similar a la taxa de guals i s’aplicarà de forma progressiva en un període de 4 anys.\nUna altra de les novetats destacades ve relacionada amb el Mataró Bus. En aquest sentit la previsió es crear una t-10 d’ús exclusiu pel Mataró Bus, que en aquest cas serà un 20% més econòmica que la T-10 integrada i un altre títol de 10 viatges per a jubilats a un preu de 6,60 euros. Per altra banda, aquest any el transport públic metropolità manté preus i per tant, el cost de la T-10 d’una zona seguirà essent de 10,20 euros.\nLes autopistes de la Generalitat pugen aquest 2019 un 2,2% de mitjana i en el cas de la C-32, aquest augment frega el 3%. Segon any consecutiu per tant, que la C-32 va a l’alça. En aquest cas i en funció de les sortides, al tram Montgat-Mataró el cost anirà dels 0,35 a l’1,42 euros, mentre que el tram Mataró Palafolls tindrà un cost de 2,35 euros.


Hülya Koçyiğit - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nactriu turca de cinema\nHülya Koçyiğit (Üsküdar, Istanbul, 22 de desembre de 1947) és una actriu de cinema turca. Ha actuat en centenars de pel·lícules i ha rebut diversos premis tant nacionals com internacionals al llarg de més de mig segle de carrera artìstica. El 2014 se li va atorgar el "Gran Premi de Cultura i Art" de la Presidència de Turquia, "per les seves grans contribucions al cinema turc". Des de 1991 és Devlet Sanatçısı (Artista de l'Estat) de Turquia.\n22 de desembre de 1947 (1947-12-22) (72 anys)\n(2014) Presidential Culture and Arts Grand Awards (en)\nGolden Orange Life Achievement Award (en)\nPòster de la pel·lícula Gülşah on Hülya Koçyiğit comparteix els rols principals amb la seva filla Gülşah Soydan (després Gülşah Alkoçlar).\nHülya Koçyiğit està casada amb l'exfutbolista internacional del Fenerbahçe Selim Soydan des del 1968 amb qui té una filla, Gülşah Soydan, la qual ha participat com a actriu infantil en diverses pel·lícules.\nNazar Değmez İnşalla\nÖlmek mi yaşamak mı Hülya\nVahşi bir erkek sevdim Gül\n↑ [enllaç sense format] http://www.tccb.gov.tr/basin-aciklamalari/365/1679/cumhurbaskanligi-kultur-ve-sanat-buyuk-odulu-basin-aciklamasi.html\n↑ [enllaç sense format] http://www.guzelsanatlar.gov.tr/TR,3174/1991-yilinda-secilen-devlet-sanatcilari.html\nHülya Koçyiğit a IMDb\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Hülya Koçyiğit\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Hülya_Koçyiğit&oldid=25560200»\nDarrera modificació: 30 nov 2020 a les 18:27\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 nov 2020 a les 18:27.


Feb-2018 Situació de les malalties infeccioses respiratòries agudes (grip) a Barcelona. Núm. 16 (gen. 2018) Agència de Salut Pública de Barcelona; Consorci Sanitari de Barcelona\n2018 Malalties infeccioses respiratòries agudes (grip) a Barcelona : informe de conclusió de la temporada gripal. 2017-18 Agència de Salut Pública de Barcelona; Consorci Sanitari de Barcelona\nMar-2016 Situació de les malalties infeccioses respiratòries agudes (grip) a Barcelona. Núm. 25 (març 2016) Consorci Sanitari de Barcelona; Agència de Salut Pública de Barcelona\n2016 Malalties infeccioses respiratòries agudes (grip) a Barcelona : informe de conclusió de la temporada gripal. 2015-16 Agència de Salut Pública de Barcelona; Consorci Sanitari de Barcelona; Agència de Salut Pública de Barcelona; Consorci Sanitari de Barcelona\n2016 Morbiditat per malalties de declaració obligatòria a Barcelona ciutat. 2014 Consorci Sanitari de Barcelona; Agència de Salut Pública de Barcelona\n2015 Morbiditat per malalties de declaració obligatòria a Barcelona ciutat. 2013 Consorci Sanitari de Barcelona; Agència de Salut Pública de Barcelona\n2015 Malalties infeccioses respiratòries agudes (grip) a Barcelona : informe de conclusió de la temporada gripal. 2014-15 Consorci Sanitari de Barcelona; Agència de Salut Pública de Barcelona\n2014 Morbiditat per malalties de declaració obligatòria a Barcelona ciutat. 2012 Agència de Salut Pública de Barcelona; Consorci Sanitari de Barcelona


Diada de Tècniques - Tallers pràctics entorn la conservació i la gestió d'entitats\nLa VII Diada de Tècniques es celebrarà el proper dijous 26 de setembre a la Casa Elizalde de Barcelona. Els 6 tallers són molt pràctics i amb vocació de ser aplicables tant per entitats de custòdia, com altres entitats i professionals. Són encarats tant a la conservació i la custòdia del territori com a la gestió d’entitats i a la comunicació. L'objectiu és dotar a entitats ambientals i professionals del 3r sector d'un conjunt complert d’eines i recursos per a millorar la seva capacitat d’actuació.\nEls tallers tenen una durada de 3 hores i els condueixen experts en cada matèria. Es repetiran matí i tarda, de manera que al llarg del dia podreu participar en els dos tallers que més us interessin.\nEls 6 tallers que s'ofereixen són (podeu consultar la descripció de cada taller al díptic informatiu):\nVols aconseguir que els teus projectes tinguin èxit? Conductor: Sergi Rufat,TandemSocial projectes d'emprenedoria social\nTècniques de restauració i conservació de punts d'aigua. Conductor: Guillem Mas, tècnic de l’associació Paisatges Vius\nEl potencial del CRM per gestionar la base social de la teva entitat. Conductor: Jaume Albaigès, TecnolONGia\nConservació i custòdia del territori: tot allò que vols saber. Conductora: Montse Masó, responsable d'iniciatives de la xct\nSaps com finançar les necessitats de tresoreria de la teva entitat? T’ajudem a fer-ho! Conductores: Montse Camps, responsable d'administració de la xct i Sandra Carrera, directora adjunta de la xct\nLa Gestió del territori adaptada al règim d’incendis. Conductor: Jordi Vendrell i Flotats, Geògraf i Tècnic de la Fundació Pau Costa\nPer participar cal inscripció prèvia, fins el 24 de setembre, a través del següent formulari.\nDia i hora- Dijous 26 de setembre, de 09:30 a 18:00 Lloc - Casa Elizalde. C/ València 302. Barcelona\nPer a més informació, descarregueu-vos el díptic informatiu o poseu-vos en contacte amb asubirana@custodiaterritori.org\nDijous 26 set


Augmenten les demandes d'asil a la demarcació de Tarragona | Canal Reus TV\n11:30 - 18 juny 2021\nDurant l'any 2020, es van registrar fins a 250 peticions més que l'any anterior\nLa demarcació de Tarragona ha registrat un augment del nombre de sol·licituds d'asil entre el 2019 i 2020. Així ho ha anunciat la directora de la Comissió Catalana d'Ajuda al Refugiat, Estel·la Pareja.\nConcretament, Pareja ha afirmat que l'any 2020 es van registrar fins a 630 peticions de protecció internacional al conjunt de les comarques de Tarragona i les Terres de l'Ebre. Aquesta xifra suposa prop de 250 peticions més que l'any anterior. En la presentació del balanç referent a l'any passat, ha subratllat que Tarragona ha estat l'única demarcació on s'ha registrat un augment. Tarragona se situa tercera en volum de sol·licituds, per darrere de Barcelona i Girona.\nPrecisament, aquest, diumenge 20 de juny, es commemora el Dia Mundial de les persones refugiades. La Comissió realitzarà diverses activitats virtuals i l'entitat Reus Refugi, durà a terme l'acte "Llibertat de moviment per a les persones refugiades i migrants" a la plaça Llibertat, al migdia.\ndemarcació tarragona solidaritat Reus Refugi\n"No m'hauria pensat mai venir a fer cua a Càritas"\nLa campanya "Cap Nen sense llapis" recollirà fons per enviar material escolar al Senegal\n11.06 per Gerard Vives


Rennie MINT SUGAR FREE ANTI-ÀCID aniònic\nproductes farmacèuticsLa digestió de droguesRennie\nRennie MINT SUCRE ANTI-ÀCID 60 TAULETES\nRennie MINT SUGAR FREE ANTI-ÀCID aniònic 60 tabletes masticables SUCRE: Rennie és un fàrmac utilitzat en el tractament de l'acidesa gàstrica.\nRennie MINT SUGAR FREE ANTI-ÀCID aniònic 60 tabletes masticables SUCRE\nL'alleujament del dolor d'estómac, com ara ardor, cremor d'estómac, inflor.\nLes pastilles sense sucre Rennie estan indicats per a persones amb intolerància al sucre, especialment per als diabètics.\nDescripció Rennie MINT SUGAR FREE ANTI-ÀCID aniònic 60 tabletes masticables SUCRE\nAquest antiàcid classe va a neutralitzar l'acidesa de l'estómac.\n> El bicarbonat de sodi (NaHCO3), aquesta preparació per a la venda com un paquet preparat per la farmàcia no ha de ser usat en excés, ja que pot causar desballonnements i hipertensió. Un risc de "rebot", és a dir un augment de l'acidesa amb el temps pot estar associat amb aquesta preparació.\n> El carbonat de calci (CaCO3), l'ingredient actiu de la droga * Rennie ®, no utilitzeu un massa llarg, l'atenció al risc d'hipercalcèmia.\nConsells i opinions sobre Rennie MINT SUGAR FREE ANTI-ÀCID aniònic Aplicació 60 tabletes masticables SUCRE\nRESERVAT PER ADULTS (a partir de 15 anys).\nLa dosi habitual cada 24 hores és:\n- 1-2 comprimits quan el dolor és de 4-8 pastilles.\n- En cas de dolor més sever, la dosi pot ser augmentada per un període curt, a 12 tabletes al dia.\nLa durada del tractament es limita a 10 dies.\nLes tauletes Rennie es prenen sense sucre i sense aigua, que xuclen els primers símptomes de hiperacidesa. Suck 1 o 2 tabletes, repetir si és necessari. Per a l'alleugeriment ràpid, tauleta masticable primer. Una dosi màxima de 8 tabletes al dia no ha de ser excedit o es mantingui més enllà d'uns pocs dies.\nComposició Rennie MINT SUGAR FREE ANTI-ÀCID aniònic 60 tabletes masticables SUCRE\nCalcii carbonas 680 mg, 80 mg Magnesie subcarbonas ponderosus, Sorbitolum, talc, Solani amylum, maydis amylum Estearat Pregel Magnesie, fl Paraffinum, Aroma menthae, Natrii saccharinas professional. Tab. Una.\nPrecaucions per a l'ús amb Rennie MINT SUGAR FREE ANTI-ÀCID aniònic 60 tabletes masticables SUCRE\n- Si els símptomes persisteixen per més de 10 dies de tractament o són trastorns greus, la investigació etiològica s'ha de fer i la conducta a ser reavaluat.\n- Rennie no ha de ser utilitzat per al tractament de més de 10 dies: no es van observar reaccions adverses en associació amb diürètics tiazídics o en pacients que prenen grans quantitats de llet o productes lactis, especialment durant el tractament perllongat .\n- Si un és impulsat superar 4-8 comprimits al dia, el tractament ha de ser de curta durada, no es va continuar després de la desaparició dels símptomes i no ha d'excedir de 12 pastilles al dia.\n- Aquest medicament conté 475 mg de sacarosa per comprimit: tenir això en compte en la ració diària.\nIntroduint Rennie MINT SUGAR FREE ANTI-ÀCID aniònic 60 tabletes masticables SUCRE\nRequadre 60 boletes\ncarbonats de calci i magnesi\nRennie: tauleta (blanc, gust de menta, llimona); Requadre 48.\nRennie taronja: tauleta masticable (blanc, sabor a taronja); la casella 36.\nRennie sense sucre: tauleta masticable (blanc, gust de menta); la casella 36.\nRennie sense sucre: tauleta masticable (blanc, gust de menta); Box 60.\nRennie sense sucre: tauleta masticable (blanc, gust de menta); 96 caixa.\nmenta p PC taronja cp p p PC sense sucre\ncarbonat de calci 680 mg 680 mg 680 mg\ncarbonat de magnesi pesat 80 mg 80 mg 80 mg\nl'excés de calci en la sang.\nEls comprimits s'han de prendre amb dolor.\nAdult: 1 o 2 càpsules 4 vegades al dia de mitjana. Selectivament, en el cas de dolor sever, la dosi pot augmentar fins a 12 pastilles per dia.\nConnectat amb el magnesi, dosis altes: diarrea.\nSi un ús prolongat a altes dosis: l'excés de calci en la sang, la insuficiència renal .\nANSM - Actualitzat: 2017.07.26\npastilles masticables sense sucre Rennie\ncarbonat de calci / carbonat de magnesi\nSempre prengui aquest medicament exactament d'acord a la informació proporcionada en aquest manual o pel seu metge o farmacèutic\n1. Què Rennie sense sucre, pastilles masticables i en quins casos s'utilitza?\n2. Què necessita saber abans de prendre Rennie sense sucre, pastilles masticables?\n3. Com prendre Rennie sense sucre, pastilles masticables?\n5. Conservació de Rennie sense sucre, pastilles masticables?\n1. QUÈ Rennie Sucre, masticable i per a què s'utilitza?\nFarmacoterapèutics - antiàcids -code ATC: A02A.\nAquest medicament està indicat en adults (de 15 anys) a l'acidesa i el reflux àcid.\n2. Quina informació abans de prendre Rennie sense sucre, pastilles masticables?\nNo prengui Rennie sense sucre, pastilles masticables:\n· si vostè està patint d'una malaltia renal greu\n· Si vostè pateix d'hipercalcèmia (nivells anormalment alts de calci en la sang).\n· Si vostè pateix de nefrolitiasis (dipòsits de calci en el teixit renal)\n· si té hipofosfatèmia (nivells anormalment baixos de fosfat a la sang).\nHa d'utilitzar aquest medicament només després de consultar al seu metge:\n· si pateix de malaltia renal.\n· si té hipercalciúria (nivells anormalment alts de calci en l'orina).\nUtilitza aquest medicament amb precaució:\n· Si la intensitat i / o freqüència dels símptomes persisteixen o empitjoren sense millora després de 10 dies de tractament, no augmenti la dosi, però prendre el consell del seu metge o farmacèutic.\n· Si es veuen obligats a superar els 4 a 8 comprimits al dia, aquest tractament serà de curta durada. No s'ha de continuar després que els símptomes desapareixen.\nNo ha d'excedir de 12 comprimits al dia.\nAltres medicaments i Rennie sense sucre, pastilles masticables\nAquest medicament conté antiàcid (carbonat de calci i carbonat de magnesi). Altres fàrmacs contenen. No barregi, a fi de no excedir la dosi màxima recomanada (veure Com prendre Rennie sense sucre, pastilles masticables?).\nEls antiàcids poden disminuir els efectes de molts altres medicaments. Cal esmentar sistemàticament qualsevol altre tractament en curs amb el seu metge o farmacèutic.\nNo ha de prendre al mateix temps, l'antiàcid i un altre fàrmac.\nAquest altre medicament pot ser tret de la antiàcid (per exemple, 2 hores abans).\nRennie sense sucre, pastilles masticables amb aliments, begudes i alcohol\nRennie SUGARFREE, tauleta masticable conté sorbitol.\nRESERVAT PER A ADULTS (de 15 anys).\n· 1 a 2 comprimits en el moment de l'acidesa estomacal o reflux àcid, o de 4 a 8 tabletes per dia.\n· En cas de dolor intens, la dosi es pot augmentar durant un curt període, a 12 pastilles al dia.\n· La durada del tractament es limitarà a 10 dies.\nSuck o mastegar els comprimits o\nPrendre 1-2 tabletes amb dolor. Observar la dosi màxima.\nSi pren més Rennie sense sucre, pastilles masticables que s'ha de fer\nEn cas de sobredosi, trastorns de trànsit poden aparèixer (diarrea), en aquest cas, es recomana interrompre el tractament i consultar a un metge.\nSi ha oblidat prendre Rennie sense sucre, pastilles masticables\nSi deixa de prendre Rennie sense sucre, pastilles masticables\n- Trastorns del sistema immunològic\nLes reaccions d'hipersensibilitat incloent erupció cutània, urticària, angioedema i anafilaxi.\n- trastorns metabòlics i de nutrició\nEn alguns pacients amb tals insuficiència renal, l'ús prolongat d'altes dosis pot resultar en hipermagnesemia, hipercalcèmia i alcalosi que poden exacerbar els símptomes gastrointestinals i debilitat muscular.\nNàusees, vòmits, dolor abdominal i diarrea.\n- musculoesquelètics i del teixit connectiu\nLa debilitat muscular.\nPer a l'envasament en envasos blíster (PVC / alumini):\nEmmagatzemar a una temperatura que no excedeixi de 25 ° C. Emmagatzemar en l'envàs original, lluny de la humitat.\nPer pel·lícula d'embalatge (paper / alumini):\nEmmagatzemar a una temperatura que no excedeixi de 25 ° C, en l'envàs original, protegit de la humitat.\nContenia Rennie sense sucre, pastilles masticables\nEl carbonat de calci ............................................... .................................................. ... 680 mg\ncarbonat de magnesi pesat .............................................. .......................................... 80 mg\nPer a una tauleta masticable.\n· Els altres components són: sorbitol, midó de patata, midó pregelatinitzat de blat de moro, estearat de magnesi, talc, parafina líquida lleugera, menta gust *, sacarina de sodi.\n* Composició del gust de menta: barreja d'olis essencials de menta verda i Mentha piperita L.\nEl Rennie sense sucre, pastilles masticables i contingut de l'envàs\nAquest medicament està en la forma de pastilles masticables. Box 12, 24, 36, 48, 60, 72 i 96 comprimits.\nBurns, ardor d'estómac, ascensors d'àcid pot ser degut a canvis en la dieta (menjar picant o àcid, begudes alcohòliques ...) o certs medicaments (aspirina, antiinflamatòria ...) . Posi parlar amb el seu metge o farmacèutic.\n· evitar el tabac i limitar el consum d'alcohol,\n· normalitzar el seu pes,\n· evitar la pràctica d'un gran esforç just després del menjar.\nRennie barat en el seu medicament aprovat Ars\nRennie és un fàrmac indicat per al tractament de l'acidesa i el reflux àcid.


El Patronat s’omple per celebrar el centenari de l’Asil-Hospital | La Garriga Digital\nEl Patronat s’omple per celebrar el centenari de l’Asil-Hospital\nDivendres 16 d’abril, a les set de la tarda, el Patronat es va omplir de gom a gom per acollir l’acte central de les celebracions del centenari de l’Asil-Hospital. L’acte, on es presentaria l’Auca del Centenari i s’imposaria la Medalla d’Honor de la Garriga a l’Asil, va comptar amb la presència de l’Honorable Consellera d’Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila, així com la del director de Serveis Territorials de Barcelona, Sr. Josep González. Les autoritats locals estaven representades per l’Alcaldessa, a més de diversos membres de la vida política de la Garriga, inclòs l’exalcalde Alfred Vilar.\nSanti Faro va exercir de mestre de cerimònies presentant tots els participants i obrint l’acte amb agraïments a la Consellera, a l’Alcaldessa, a tots els assistents i, molt especialment, a la delegació de les Germanes Darderes (que van gestionar durant vuitanta-nou anys l’Asil) que va assistir a l’acte. Faro va recordar la inauguració de l’Asil el 1910, en un panorama molt diferent a l’actual, on l’Asil ocupa més de dos mil metres quadrats, compta amb setanta-cinc places fixes, dotze places de centre de dia i sis més de llar residència. Aquest canvi va ser atribuït per Faro a que és una institució viva, que ha canviat el seu paper en aquests cent anys, però que encara “atresora molts records entre les seves parets, tant dels que hi són com dels que no hi són”.\nEl Doctor Joan Cruells, actual gerent de la institució, va ser el següent a prendre el micròfon. Després de donar la benvinguda a tots els assistents i a les autoritats a “casa nostra”, Cruells va dedicar un moment a disculpar a Mossèn Jordi Mas, que es va dispensar de l’acte per problemes de salut. El que va seguir va ser un exhaustiu repàs a la història de l’Asil durant aquest primer centenari de vida.\nCent anys d’Asil\nCruells va detallar com l’Asil es va fundar el 1910, creat a partir d’una associació de beneficència garriguenca. Més endavant es va crear la Junta de Caritat, que el 1911 va començar a acceptar aportacions econòmiques particulars, entre elles dues mil cinc-centes pessetes per part de l’Ajuntament. El 1912 es va posar la primera pedra de l’edifici, obra de Joan Raspall, i es van plantar moreres a tot el municipi per a commemorar l’inici de l’obra.\nL’Asil va ser gestionat des de llavors per les monges darderes, fins el 1936, en que es va convertir amb la marxa de les monges en hospital militar durant la Guerra Civil. Fins 1941 les religioses no van poder tornar-hi. Les funcions d’aquesta institució van anar creixent amb el temps, fins que el 1962 es va decidir crear un edifici annex. Al 1963 l’Asil ja atenia a dinou ingressats i comptava amb un servei de maternitat.\nEl 1983 va fer de nou mostra de la seva implicació amb el poble quan va cedir un terreny a l’Ajuntament per a construir-hi el CAP. En aquest sentit, el Doctor Cruells va remarcar, en un toc d’atenció a l’Ajuntament, que el terreny es va cedir amb una condició important: que només es permet l’ús del terreny per a finalitats sanitàries. Això xocaria amb el projecte de l’Ajuntament de traslladar-hi la Policia Local un cop s’inauguri el nou CAP. Va continuar amb la seva intervenció recordant la remodelació i restauració de l’Asil el 1985, en el seu setanta-cinquè aniversari.\nL’any 1999 les monges abandonen la gestió de la institució per falta de vocacions per a atendre’l, i passa a estar sota la direcció del mateix Joan Cruells i el Doctor Montal. Des de llavors, recorda Cruells, l’Asil ha estat en un estat constant d’obres i remodelacions, finançades per donatius particulars, empreses, la pròpia Generalitat i institucions bancàries com Caja Madrid. Tanmateix, l’Asil es manté en un bon funcionament gràcies a una cinquantena de professionals i vora de quaranta voluntaris que hi treballen.\nTambé va recordar que hi van a viure persones que ja no es poden valdre per si mateixes, però que “hi troben coneguts, cosins, amics, i la família els té a prop”. Va insistir, així, en el paper de la centralitat a la població com a factor de la labor de l’Asil. També va tenir elogis per a totes les institucions de la Garriga que, en una reunió amb la Junta, van donar suport a la programació de diversos actes per a promocionar i celebrar el centenari. Va tancar el seu parlament presentant als autors de l’Auca del Centenari i fent-los pujar a l’escenari.\nCent anys, vint vinyetes\nL’historiador Joan Garriga i la il·lustradora Mercè Arànega van pujar en aquell moment a l’escenari per a presentar l’Auca. El primer en fer el seu parlament va ser Garriga, que va esmentar, també, el paper de Natàlia Vinyets en l’obra, facilitant-li els documents per a la seva investigació historiogràfica. Joan Garriga va explicar als assistents que va ser una tasca “agraïda”, una història “d’estima i solidaritat”. Va elogiar també l’obra d’Arànega, que segons ell “l’honora com artista i com a persona amb consciència”.\nArànega va destacar la seva intenció de fer una obra de divulgació pels adults, però que alhora fos entenedora pels nens. Va remarcar, també, l’ajuda rebuda per Vinyets i Garriga en l’elaboració dels rodolins que acompanyen cadascuna de les imatges de l’Auca, una tasca “laboriosa”, segons va manifestar. La il·lustradora va agrair també la disponibilitat dels investigadors per ajudar-la en la seva elaboració. Va tancar la seva intervenció amb la presentació de deu imatges de l’Auca, recordant que eren imatges fetes “intentant que encomanin optimisme i alegria malgrat tot.”\nFeta la presentació de l’Auca, va ser el torn de l’Alcaldessa. Va començar el seu parlament expressant “l’orgull pel centenari d’una gran institució”, i va elogiar la tasca social i sanitària de l’Asil. Va recordar que en aquests cent anys l’Asil ha canviat, però també el poble entorn aquesta institució, i que aquestes transformacions han estat ben gestionades, donant sempre servei al municipi, i reorientant la seva tasca cap a l’atenció als més grans, en un entorn “humà amb majúscules”. L’Alcaldessa va tancar la seva intervenció agraïnt els esforços de tothom implicat amb l’Asil i declarant que “és la seva vàlua i la seva energia el que ens permet celebrar cent anys”.\nAcabat el seu parlament, l’Alcaldessa va imposar la Medalla d’Honor de la Garriga a la institució homenatjada, com es va acordar per unanimitat al ple del 24 de març. La medalla és un reconeixement a la tasca extraordinària de l’Asil, que a més a més és la primera institució a rebre el premi. La Junta va pujar a l’escenari a recollir la medalla sota els aplaudiments dels assistents.\nUn cop recollida la medalla, va ser el torn de la Consellera Carme Capdevila, que va obrir el seu discurs agraint l’assistència als presents i felicitant a l’Asil per la seva labor i aniversari. Per la Consellera, l’Asil és un representant clar de l’evolució de les polítiques d’atenció als més grans a Catalunya, i una garantia dels drets socials dels més necessitats.\nCapdevila va explicar, alhora, la seva grata sorpresa en visitar l’Asil i trobar-hi a moltes de les famílies dels ingressats. Per la Consellera, això demostra la importància de la implicació i proximitat amb el poble, i és una demostració de que “l’atenció als grans no és cosa només de les institucions, sinó també de la societat”. Va elogiar també la implicació de “tot un poble” en la labor de l’Asil i les necessitats dels més grans. En acabar la seva intervenció, va ser obsequiada amb una Auca per part d’un representant dels voluntaris de l’Asil. La Consellera va fer obsequi també d’una escultura commemorativa de l’acte a la Junta.\nL’acte es va cloure amb l’actuació dels germans Tieles, concertistes de prestigi internacional, que van tocar diverses peces de Cesar Franck i Mozart per a duet de piano i violí. L’Asil va cridar també als garriguencs a altres actes de celebració del centenari, com un dinar de cuina medieval-tradicional amb Pep Salsetes que es celebrarà el quatre de juliol, i l’acte de cloenda del centenari, que es celebrarà el deu de desembre.\nPots escoltar la crònica que en fa Ràdio Silenci clicant aquí\nArticle anteriorManifest per a una societat més digna