Pere Terrassa de Runaway Música\n"El CD és totalment mort a nivell comercial"\nEn Pere Terrassa té l'empresa Runaway especialitzada en venda de música, gestió de grups, edició de discs, organització d'esdeveniments musicals, etc. i tot això des del carrer del Quarter de Sencelles.\nTu noms Pere Terrassa però la gent et coneix per Peter Runaway...\nSí, ara ja no hi vaig gaire cas perquè és com una batalla perduda. Tant m´'és com me diuen. Això de Peter va començar amb la família, quan jo era ben petit i m'ha quedat per sempre!\nD'on va sorgir Runaway Música?\nJo sempre m'havia sentit molt atret per tot el món de la música i amb uns amics fèiem un fanzine anomenat La Parturienta. Ens coneixíem de sortir pels locals de moda i anar a concerts. Tot això va anar a més fins que, amb n'Antònia Mas, ens plantejàrem d'obrir la botiga a la costa de Santa Creu. Això va ser l'any 1993. El nom va venir d'un grup de hard rock que estava format tot de dones The Runaways. Fins i tot el nostre logo volia ser una d'elles caminant amb la guitarra penjada...\nLa botiga de Runaway Música l'any 1993\nI la relació amb Sencelles?\nFa uns 16 anys que hi vàrem venir a viure. Ja coneixíem el poble, perquè hi teníem coneguts i hi havíem vengut. Estàvem cercant un lloc més tranquil per viure i sortir de Palma. Ens vàrem plantejar un canvi de vida, deixar l'estrès urbà i n'estic molt satisfet. Cercàvem un poble tranquil i fugir de la bogeria de la ciutat. Vàrem venir que el meu fill tenia dos anys i aquí ja hi va néixer la meva filla. Va anar molt bé, ha sortit tot rodat. Tenc les expectatives complides.\nPerò ara ja no tens la botiga oberta...\nEns va anar molt bé però l'any 2007 vàrem decidir que no compensava haver d'anar a obrir el portal a Palma cada dia, el desplaçament i sobretot veure que cada vegada més la tendència era la venda a col·leccionistes, a fires, i amb mil històries més de música que sempre hi he estat ficat.... Vàrem decidir eliminar el local i centrar-nos en la venda per correu, per Internet o a fires especialitzades. De fet ara on venem més és a les fires i mitjançant Internet amb el nostre propi portal runawaydiscos.com, o a todocoleccion.net o al portal americà discosgs.com. Això és l'única pega que hi trob a Sencelles: la connexió a la xarxa va tan lenta!\nI també heu diversificat...\nSí, des del 2007 em puc dedicar més a l'organització de concerts, a l'edició de discs i al muntatge de fires. De fet, des de l'any 2000 organitzam la Fira Internacional del Disc de Mallorca, que és l'esdeveniment més important que feim. En un principi també vaig muntar les de Barcelona i de Girona. Tancar la botiga física va donar pas a poder dedicar-me més al tema dels concerts, revetles, sonoritzacions,... he fet de tot dins el món de la música: conferències, xerrades, exposicions de discos, projecció de pel·lícules musicals, etc. però un bon dia va venir la crisi i amb les retallades tot això va quedar aturat. Ara sembla que poc a poc la cosa es torna a revitalitzar.\nPere Terrassa rodejat de pòsters i cartells\nd'esdeveniments que ha organitzat\nCom a empresa, que és el que t'hi identifica més?\nJo crec que és el suport que sempre he donat al vinil. De fet, en obrir la botiga l'any 93, que era el moment més àlgid del CD, jo sempre vaig apostar per tenir un 50% de producte en vinil i la gent em deia "estau sonats, vos estampareu!". Però jo confiava amb el vinil ja que, com que sempre m'he mogut per Europa, jo ja veia que el vinil tenia el seu mercat. I mira ara, el CD és ben mort a nivell comercial i en canvi, el vinil, cada any augmenta un 30%. Per defensar el vinil partíem de la base que grups de culte com Pearl Jam o en Neil Young seguien amb el vinil. Nosaltres ja vèiem que era un format que mai desapareixeria. Té un atractiu que al CD és mal de trobar: la nostàlgia, i sobretot, les possibilitats d'un disseny gràfic de 31 x 31 cm, que, és clar, dóna moltes més possibilitats, dóna més joc a nivell visual. A més al vinil hi ha certs sons que el format digital no hi arriba, sobretot quan parlam d'estils de música potent com punk, garage, beat dels anys 60, ... A part d'això, també s'ha de comptar amb l'aspecte cerimonial que té el vinil: la capsa, la funda de plàstic, posar el plat, espolsar el disc, .... és tot un ritual! Ara mateix hi ha molta gent jove que s'hi està enganxant.\nUn altre aspecte que també ens identifica és l'especialització en música indie, punk, sixties, garage, etc.\nVeneu només discs antics?\nNo, com a empresa nosaltres també venem molts de discs nous, no usats ni de segona mà. També noves edicions, reedicions de clàssics, discs per a col·leccionistes molt ben presentats. Hi ha gent que no sap que grups molt actuals, com per exemple Coldplay o Arctic Monkeys, treuen també les seves novetats en format de vinil i es venen moltíssim. També tenim d'altres productes relacionats amb els discs però que no són música com a camisetes, xapes, imants, etc. Tot això es ven molt als festivals.\nI com aconseguiu els discs de segona mà?\nAbans anava a fires especialitzades de visita i per fer contactes però ara ja hi vaig només per vendre, encara que, és evident que també és un mercat on puc comprar jo per tornar a revendre. Vaig amb estand a unes 25 fires cada any. Per exemple a Utrecht (Holanda) dues vegades cada any. Hi ha part del material que no el tenc aquí a Sencelles, sinó que queda emmagatzemat a Barcelona o a Madrid, perquè no compensa haver d'anar i tornar carregat. També vaig o he anat a festivals com el FIB a Benicàssim, el Primavera Sound a Barcelona i a Porto, BBK a Bilbao, Azkena a Vitòria, SOS a Múrcia, etc.\nPreparant per vendre un vinil de segona mà\namb un aparell que el neteja a fons\nQui compra a les fires del disc?\nHi ha de tot. Ara bé, supòs que em demanes per gent especial, rara.... de frikies del col·leccionisme de música n'hi ha molts. Hi ha gent amb unes aficions ben estranyes, gent que cerca, remira, consulten, torna a cercar.... edicions de discs d'un any concret, d'un idioma determinat, que són fans d'un cantant i volen tota la discografia seva editada per tot el món...Hi ha fanàtics de Bob Dylan, dels Beatles, ara de David Bowie ... i que vénen a la parada amb un catàleg editat i cerquen un disc amb una edició especial, amb un número de catalogació tal, amb una portada determinada...\nI a la ràdio també t'hi has dedicat!\nÉs que el món de la ràdio i la música sempre han anat molt junts. Vaig començar devers l'any 95 amb Ràdio Jove amb un programa de mitja horeta on parlava sobre les novetats musicals, després vaig col·laborar amb Ràdio Balear, Ona Mallorca, ... i ara amb un programa a Ona Mediterrània. Del que es tracta és de fer un programa entretengut, de caire més tècnic, diferent, de col·laborar...El periodisme musical sempre ha estat un hobby que m'ha atret, d'aquí supòs que ve que començàs amb el món dels fanzines musicals.\nConfeccionant xapes metàl·liques\nper vendre a festivals\nHas creat escola...\nSí, el meu fill Lluís ha agafat l'afició i amb només 18 anys ja ell tot sol ha organitzat 4 concerts. Jo només hi he anat d'ajudant ja que ell és qui té el coratge i la força per tirar endavant una cosa tan complexa...em té espantat!\nCom és un any de feina a Runaway Música?\nDe gener a juny anam a fires; del juny al setembre feim els esdeveniments de les festes d'estiu amb muntatges de so, festivals i concerts. En acabar l'estiu, torna a venir la feina de fires. La tasca de management de bandes va més repartida durant tot l'any. Hem editat més de 50 discos de músics de Mallorca i només un de fora. Es tracta d'un disc mític, en vinil, que recull el concert que varen fer Las Vulpes l'any 83 a la discoteca Barbarela de Palma. Amb els grups de Mallorca tenim una relació molt bona, es tracta de donar-los suport i en realitat el que feim és crear una miniempresa entre ells i nosaltres per treure endavant l'edició del seu disc. No firmam res, és a dir, no els tenim en exclusiva ni fermats, si va bé i triomfen poden anar a una discogràfica gran tranquil·lament, no ens ofèn gens el seu èxit! Aviat en traurem dos del senceller Marcel Cranc: el seu primer disc en castellà i un en català que recollirà una tria personal dels seus millors temes amb una nova versió.


Caçadors i ramaders del Principat, en alerta davant la presència de l’ós a l’Arieja - Altaveu el diari digital d'Andorra\nCaçadors i ramaders del Principat, en alerta davant la presència de l’ós a l’Arieja\nAgents forestals i policials es van haver d’enfrontar aquesta setmana a un grup de quatre plantígrads que pretenien atacar un ramat de 800 ovelles al coll d’Escots, a tocar la població d’Ustou\n18/07/2020 (10:44 CET)\nUna imatge del coll d'Escots, on s'haurien vist els óssos. ARXIU\nMalgrat que en raríssimes i comptades ocasions s’ha vist un ós en llibertat en territori andorrà, caçadors i ramaders del Principat estan en alerta davant les darreres informacions d’un atac avortat que un grup de quatre plantígrads haurien protagonitzats contra un ramat d’ovelles aquesta setmana a l’Arieja. Agents forestals i policials van haver-se d’enfrontar, disparant fins i tot trets per fer marxar els animals, amb els ossos que amenaçaven un ramat d’uns 800 caps de bestiar.\nL’escena s’hauria viscut, segons la premsa francesa, a la zona del coll d’Escots, a tocar de la població d’Ustou, l’alcalde de la qual ha decidit prohibir l’accés ciutadà a la muntanya mentre no es pugui tenir més aclarida la situació. La presència dels ossos s’hauria detectat dimecres a la nit per la pastora que conduïa l’esmentat ramat. Els experts en animalística estarien analitzant el perquè del comportament dels plantígrads.\nUstou està per carretera a un parell d’hores i mitja d’Andorra. A no gaire més de 150 quilòmetres. Per a un ós, aquestes distàncies són xavalla, entre altres coses perquè en línia recta tot just són uns 60 quilòmetres. En poca estona l’animal es podria plantar al Principat. En principi no hauria de ser el cas, però tampoc no es descarta. Més enllà del neguit o interès dels caçadors o els propietaris d’explotacions ramaders, no consta que hi hagi cap actuació especial dels banders, malgrat que hi hagi sembla una observança de qualsevol possible comportament anòmal.


Palia Puerto del Sol Mallorca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUrbanizacion Porto Cari, s/n, Cala Santanyi, Mallorca, Espanya, 7660 - Veure al mapa\n"Should have had keys by 2pm but room not ready until 4:30pm"\nBarri Cala Santanyi Manacor Llucmajor Cala Santanyi Port de Pollença / Pollença Alcúdia\nMés informació sobre Palia Puerto del Sol\nBen posicionat a Cala D´Or, Palia Puerto del Sol és un lloc ideal d'inici d'excursions a Cala D'Or. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Sea Riders, Moto Sprint donen a aquest hotel un encant especial.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Palia Puerto del Sol asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, lloguer de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió a cada habitació. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses buceig, parc infantil, jardí, sala de jocs, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Cala D'Or, faci de Palia Puerto del Sol la vostra llar.\nSi heu d'arribar més tard de les 20:00, cal que n'informeu l'hotel amb antelació. Trobareu les dades de contacte a la confirmació de la reserva. Per als clients que reservin la tarifa tot Inclòs, la cuina no estarà operativa.\nComentaris de Booking.com (150)Comentaris d'Agoda (1)\nEstada de 10 nits en d'agost de 2012\nHotel pulito direttamente sul porticciolo ”\nBel viaggio ma da fare motorizzati per vedere tutte le cale.il mare bisogna andarci in bus trenino che passa sotto l'hotel oppure auto.molto confortevole pulito e tranquillo.


Sueca celebra la festivitat de Sant Antoni Abad - Diari La Veu\nEscriba el número 373031\nCom mana la tradició, Sueca tornarà a celebrar la festivitat de Sant Antoni Abad durant els pròxims dies amb una sèrie d’actes que s’iniciaran demà divendres. La família Collantes, en col·laboració amb la Regidoria de Festes de l’Ajuntament de Sueca, ha organitzat la tradicional processó acompanyant la imatge del sant, que s’iniciarà a les 11.30 hores des del número 4 del carrer Castellet, i finalitzarà en l’església de Sant Pere, on se celebrarà una missa a les 12 hores. Al finalitzar, de nou en processó traslladaran la imatge del sant fins a la capella de l'Hospitalet, on tindrà lloc la benedicció d’animals i el repartiment dels tradicionals pans i garrofes.\nPer la seua banda, els veïns del carrer Sant Antoni Abad han organitzat també una sèrie d’actes que començaran, a les 18 hores, amb una processó en què acompanyaran a la imatge del sant fins a l’església de la Mare de Déu de Sales, on es realitzarà la benedicció dels pans i els animals. A continuació, a les 18.30 hores, tindrà lloc una missa en sufragi dels difunts del veïnat.\n“Com en anteriors ocasions, des de la Regidoria de Festes, i amb la coordinació dels organitzadors, es torna a col·laborar en la celebració de la festivitat de Sant Antoni, tant en l’acte del divendres al matí, davant de l’església de l’Hospitalet, com en la celebració del carrer Sant Antoni el divendres a la vesprada, així com en la tradicional benedicció del diumenge davant de l’església de La Miraculosa. Amb esta col·laboració, des de la Regidoria de Festes es pretén ajudar a fer que una tradició com esta no es perda i puga continuar en el temps. Enguany, la tradicional fira es tornarà a ubicar en el Parc de l’Estació a petició dels firers i de molts veïns que veuen eixa zona més adequada per a poder disfrutar-la. Esperem que el temps ens respecte per a poder acudir als diferents actes programats el cap de setmana", ha afirmat el regidor de Festes, Dimas Vázquez.\nEl dissabte 18, se celebrarà la tradicional fira de Sant Antoni que enguany repetix ubicació en el parc de l’Estació, carrer La Punta i carrer Ferrocarril. També el dissabte 18, a les 20 hores, l’Associació Amics de Sant Antoni realitzarà el trasllat de la imatge del sant en processó, des del carrer Sant Teresa 31, fins a l’església de la Miraculosa. Per al diumenge 19, a les 11 hores, l’associació té prevista la celebració d’una missa i, a continuació, es realitzarà la tradicional romeria davant de l’església per a la benedicció dels animals i el repartiment dels pans i garrofes.\nEscriba el número 305985


Nau Bostik, un CCCB a la Sagrera | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nNau Bostik, un CCCB a la Sagrera\nUn grup de veïns ha recuperat l'última fàbrica que queda dempeus i reneix amb oferta cultural\n30 ABR 2017 - 11:17\tCEST\nLa Nau Bostik, aquest dissabte. JOAN SÁNCHEZ\nEs preveu que el 2050 el 70% de la població viurà en ciutats. A Espanya aquest percentatge arriba al 80%. Una dada confirma aquesta tendència: només a la Xina 200 urbs tindran més d’un milió de persones en 10 anys. Això consolida una realitat global que afectarà de forma directa els ciutadans de Barcelona. I es produeix una tensió contínua entre poders de vegades antagònics. D’una banda, el sistema capitalista financer que opera de forma contínua sobre l’espai urbà mercantilitzant tot el que genera plusvàlua i, per una altra, la capacitat política, sigui des de les institucions o des dels moviments socials, i d’altres lobbys en una pugna d’interessos que s’estableix en qualsevol comunitat urbana.\nBarcelona, ciutat dels prodigis, és una ciutat petita entre les grans ciutats europees i una gran ciutat entre les petites urbs mediterrànies. Fins avui. Una ciutat més, de les quals sobrepassen el milió d’habitants, on certs debats no conclosos apareixen de forma cíclica entre acadèmics, urbanistes i activistes veïnals. Gentrificació que s’expandeix a altres barris, gestió del turisme, terciarització del model productiu, onades migratòries davant el que hem denominat el dret a la ciutat; és a dir, el dret col·lectiu de la ciutadania a intervenir en la configuració del model i de la vida de la ciutat.\nEl barri de la Sagrera, per exemple, està en un punt d’inflexió. La seva planificació està en espera que les inversions facin arribar el tren d’alta velocitat. Mentrestant, un grup de veïns i veïnes han recuperat l’última fàbrica dempeus. Una de les moltes que formaven la Sagrera, un barri de classe treballadora. La majoria han estat demolides i altres reciclades. La Nau Bostik es conserva amb una estructura fabril intacta per voluntat expressa dels seus nous inquilins. Abandonada els últims 10 anys, retorna a la vida per absorbir una oferta cultural i política i és un dels espais més interessants i avantguardistes de la ciutat.\nAra, en el punt mort de la manca de finançament, s’obre una treva als ciutadans de la Sagrera i s’obre una doble oportunitat: recuperar el patrimoni industrial a través de la conservació de l’estructura i part del mobiliari de l’antiga fàbrica de cola La Bostik i aixecar un nou equipament de ciutat. Que sigui assumit per l’Administració com el CCCB de la perifèria. Un equipament cultural, lluny de l’engranatge de la ciutat-aparador, de la Zaralàndia en què s’ha convertit el centre històric. L’Ajuntament dels comuns hauria d’acompanyar amb la configuració d’un barri on els actors en pugna siguin regulats a través de l’acció política. Això si és que aquest Ajuntament vol seguir enarborant la bandera del dret a la ciutat i les tesis del seu admirat David Harvey.\nVolem, per tant, fer una aposta per la Barcelona del segle XXI i impulsar l’exercici del dret de la ciutadania. Volem poder dir també “que la ciutat és nostra, de qui l’habita i li dona sentit”. L’obra més complexa i contradictòria de la humanitat és un producte social i nosaltres exercim el dret a intervenir en el seu disseny més enllà de les lògiques del mercat liberal. Fem possible un equipament de ciutat a l’extraradi. Fem cultura popular des de la base. Fem un CCCB a la Sagrera.\nJorge Sánchez és gestor cultural.


La millora d'eficiència energètica i la reducció de CO2, objectiu principal de Repsol - Tottarragona.cat :: Diari digital independent d'informació i d'opinió de Tarragona\nLa millora d'eficiència energètica i la reducció de CO2, objectiu principal de Repsol\nL'ús eficient de l'energia ens permet utilitzar menys recursos obtenint els mateixos resultats. Aplicat a un Complex Industrial, això s'aconsegueix amb la millora dels processos, optimització diària, reciclatge, l'ús de combustible amb menys contingut en carboni i un consum intel•ligent, és a dir, utilitzar només aquella energia que realment necessitem. Això permet reduir les emissions a l'atmosfera ia més, suposa un estalvi econòmic, la qual cosa millora la competitivitat de les nostres instal•lacions.\nLa millora d'eficiència energètica i la reducció de CO2 és un objectiu per al CI de Tarragona. Al voltant del 60% dels costos operatius de les instal•lacions corresponen al consum d'energia, de manera que seguir avançant en l'optimització energètica millora la competitivitat del complex.\nLes iniciatives que s'estan desenvolupant se centren principalment en l'ús de combustibles amb menys contingut en carboni i en la millora de l'eficiència energètica dels nostres processos productius. L'any 2012 vam assolir la primera fita amb la substitució del combustible líquid (fuel) per gas natural, el factor d'emissió de CO2 d'aquest és inferior al del fueloil, i això que ens va permetre reduir un 10% el nivell d'emissions. En els anys següents seguim apostant per les inversions i accions de millora de l'eficiència energètica que ens van permetre assolir al 2015, una reducció del 25%, un any abans del previst.\nEntre altres mesures s'han substituït turbines de vapor per motors elèctrics, s'han pres mesures per a la recuperació de gasos de torxa, integració energètica entre plantes productives, reducció dels productes reprocessats, optimització de les condicions d'operació de les columnes de destil•lació, substitució d'intercanviadors de calor convencionals per noves tecnologies, instal•laciód'aïllament tèrmic en els tancs d'emmagatzematge de productes i realització d'auditories energètiques en les unitats productives.\nRepsol i l'eficiència energètica\nA Repsol considerem l'eficiència energètica com una de les vies amb més potencial per mitigar les emissions de gasos d'efecte hivernacle.\nEncara que l'eficiència energètica ha estat sempre present en els nostres projectes, en els últims anys hem volgut fer un pas més impulsant plans i objectius més ambiciosos per reduir la intensitat energètica i de carboni en les nostres operacions, perquè millorant l'eficiència dels nostres processos donem resposta a la reducció d'emissions.\nEntre 2006 i 2013 la nostra companyia es va comprometre a retallar l'emissió de CO2 en 2,5 milions de tones i a la fi de 2013 vam superar amb escreix aquest objectiu, i vàrem aconseguir una reducció de 3,1 milions de tones de CO2. A principis de 2014, es va definir un nou pla de companyia amb l'objectiu de reduir 1,9 milions de tones addicionals al 2020, fins arribar a la meta global de 5 milions de tones. A la fi de 2017, s'ha aconseguit una reducció acumulada de 4,5 milions de tones de CO2.\nRedacció TT - 06/03/2018 - 21:52h


Notícies - Una delegació internacional corrobora el bon funcionament del 27S a Sant Cugat\nSant Cugat ha rebut aquest diumenge una delegació parlamentària internacional que visita Catalunya amb motiu de les eleccions al Parlament. Aquest grup, convidat pel Consell de Diplomàcia Pública de Catalunya (Diplocat), ha presenciat en directe el desenvolupament de la jornada electoral i ha parlat amb diferents protagonistes per explicar-ho als seus països d'origen.\nLa parlamentària europea sueca Bodil Valero, del grup dels Verds, ha confirmat la normalitat de la jornada i ha explicat que cal que tothom, inclosa la comunitat internacional, respecti i reconegui la voluntat dels electors.\nNosaltres, que venim de fora, hem d'informar del que passa aquí. Volem que no es dificulti als catalans per ser independents o per estar a la Unió Europea, si aquesta és la seva voluntat.\nL'alcaldessa, Mercè Conesa, ha rebut els parlamentaris a la una del migdia i han visitat plegats el col·legi electoral situat a la Casa de Cultura. La delegació ha vingut acompanyada pel secretari general del Diplocat, el santcugatenc Albert Royo, que ha explicat que aquesta trobada 'demostra que aquestes eleccions són extraordinàries.\nAquesta delegació demostra que aquestes eleccions són extraordinàries. A àmbit internacional se sap que poden marcar un abans i un després.\nLes persones que formen part de la delegació són:\n- Bernhard von Grünberg (Membre del Parlament regional de Renània del Nord-Westfàlia - Alemanya / SPD-S&D)\n- Colm Keaveney (Membre del Parlament d'Irlanda / Fianna Fáil - ALDE)\n- Bodil Valero (Membre del Parlament Europeu (Suècia / Miljöpartiet de gröna - GreensEFA)\n- Gerald Zelina (Membre del Consell Federal d’Àustria)


Torra convocarà la taula de diàleg catalana a principi de desembre\nL'executiu situa Pedralbes com a "punt de partida" per investir Pedro Sánchez\n5 min. Barcelona 19/11/2019 14:30\n651x366 Torra convocarà la taula de diàleg catalana a principi de desembre / GOVERN Torra convocarà la taula de diàleg catalana a principi de desembre / GOVERN\nDiàleg: aquesta és la paraula que abandera el Govern de cara a Madrid i que, per predicar amb l'exemple, també vol traslladar a Catalunya. Aquest dimarts, en la roda de premsa posterior al consell executiu, ha anunciat que el president de la Generalitat, Quim Torra, convocarà a principi de desembre la taula de partits catalans per abordar la situació després de les eleccions del 10 de novembre. El conseller Damià Calvet, que ha exercit de portaveu del Govern aquest dimarts perquè Meritxell Budó està malalta, ha instat tots els partits a “parlar”, malgrat que no ha desgranat quin ha de ser l'ordre del dia d'aquesta reunió. "Ens agradaria que servís per compactar més la posició davant l'Estat", ha dit, entorn de l'anomenat "consens del 80%”, que segons el Govern aposta per resoldre el conflicte políticament i rebutjar la judicialització. Aquest tipus de trobades s'han fet ja en dues ocasions, però hi han declinat assistir Ciutadans, el PP i la CUP. Només els socialistes i els comuns han mostrat bona predisposició a participar en aquest diàleg.\nAra bé, aquest dimarts el PSC ha reaccionat amb prudència davant l'anunci del Govern. La portaveu parlamentària del partit, Eva Granados, ha celebrat en roda de premsa que es reprengui un espai que es va crear a proposta dels socialistes, i ha confirmat que els socialistes hi assistiran, si bé ha demanat al president Torra que aclareixi els motius de la convocatòria. Granados ha retret al cap del Govern que en l'última trobada de la taula de diàleg plantegés un programa "de màxims" i fes "saltar pels aires" qualsevol aspiració de consens entre partits."Estarem contents si la voluntat és iniciar un diàleg de Catalunya endins", ha dit la socialista, que ha rebutjat qualsevol intent d'imposar la visió de "la meitat o menys" de Catalunya -informen Marc Toro i Anna Mascaró.\nEn l'última convocatòria de la cimera, el 5 de febrer, els partits que hi van participar van avalar la proposta de fer una taula de diàleg amb partits estatals per abordar el conflicte, una manera de donar per bona la declaració de Pedralbes del mes de desembre. Tot això, però, va saltar pels aires amb la negociació de pressupostos a Madrid, quan els independentistes van presentar una esmena a la totalitat i Pedro Sánchez va decidir convocar eleccions anticipades.\nLa negociació de la investidura espanyola\nD'altra banda, Damià Calvet ha fet una enèsima crida al diàleg perquè el govern espanyol s'assegui a negociar amb la Generalitat. Després del judici al president i l 'informe d'Amnistia que posa en entredit la sentència de l'1-O, el conseller de Territori ha expressat la necessitat d'abordar el conflicte polític que ja fa "tant temps" que dura.\nPer al Govern, format per JxCat i Esquerra, recuperar l'escenari de la declaració de Pedralbes seria un "bon punt de partida" per investir Pedro Sánchez i reprendre la relació entre els executius que es va trencar el febrer del 2018, a poques setmanes d’iniciar el judici de l’1-O. Preguntat per si hi ha consens sobre aquesta qüestió dins el Govern, Calvet ha dit que aquesta era l'opinió compartida. És així malgrat que la cap de files de JxCat, Laura Borràs, la setmana passada va posar un preu més alt a la investidura assegurant que els termes de Pedralbes "no eren suficients" després de la sentència del Procés.\n"No entraré a valorar la posició dels grups parlamentaris", ha dit, i ha remarcat que cadascun té els seus portaveus i que són ells els que fixen el sentit del vot al Congrés. Fonts del Govern aclareixen que l’executiu no entrarà a valorar el que JxCat i ERC demanen a canvi per facilitar la investidura a Madrid, ja que els dos grups mantenen un posicionaments diferents. Pedralbes és, asseguren les mateixes fonts, només el punt d’inici que JxCat comparteix amb els republicans, amb l’aspiració d’assolir “més”. El Govern, insisteixen, només vol “un altre govern que dialogui” a Madrid.\nFoment i la manca de “valentia” de la ministra\nEl sopar de Foment d’ahir dilluns també ha estat present en la roda de premsa. Segons Calvet -que hi era- es va posar sobre la taula la necessitat de recuperar el diàleg amb l'Estat, i també ha convingut també que Pedralbes és una bona manera de reprendre la negociació amb Madrid. El conseller ha justificat l 'absència del president de la Generalitat, Quim Torra, del sopar, ja que no es va respectar -a parer seu- el protocol que tanqués ell l'esdeveniment. Una actitud que, ha recordat, va mantenir l'expresident Artur Mas pel mateix motiu el 2013: "En absència del president del govern espanyol qui ha de cloure l'acte és el president de la Generalitat. És una manca de respecte", ha dit Calvet, que ha demanat a Foment que s'ho replantegi en un futur, ja que aquest cop va prioritzar que fos la ministra d'Economia, Nadia Calviño, qui exercís aquest rol.\nPer al conseller, la ministra Calviño -en representació de Pedro Sánchez- no va ser "valenta" a l'hora d'abordar la situació, ja que va fer un discurs molt centrat en el teixit industrial. "Hauria pogut dir el mateix a Catalunya o a qualsevol lloc de la geografia espanyola", ha sentenciat Calvet, que ha remarcat que no va abanderar el diàleg i la negociació per fer front a la "realitat política del país". També ha retret a Foment que es fixi tant en els talls de carreteres en resposta a la sentència del Procés i, en canvi, no lideri les reivindicacions d'un millor finançament per a Catalunya o un augment de les inversions.


Soziedad Alkoholika encapçala el Marearock 2015 - Tres deu\nEl 21 i 22 d’agost la ciutat alacantina d’Ibi enceta el festival Marearock 2015. En el seu desè aniversari el cartell el formen grups com Soziedad Alkoholika, Narco, La Gossa Sorda, El Noi del Sucre, Boikot, El Diluvi i Fuckop Family d’entre les treze confirmacions. Les entrades ja estan disponibles online però la informació sobre l’acampada i els horaris encara està per publicar. Organitzat per Marearock i Berrintxe Producciones i amb la col·laboració de l’Ajuntament d’Ibi, el Marearock 2015 aconsegueix ser una proposta engrescadora entre els festivals d’estiu al País Valencià.\nLa incorporació al cartell del 2015 de grups com La Gossa Sorda li suma atractiu al Marearock. Els veterans de Pego, amb una veu cantant que pot presumir de ser diputat autonòmic, ens diuen adéu després de 15 anys lladrant, cinc discos publicats i molts èxits musicals. Una estampa com la que es va viure el 2011 amb Obrint Pas en la seua darrera actuació a un Marearock, es repetirà amb La Gossa Sorda. Una ocasió que no es pot desaprofitar.\nLa història del Marearock és la història d’un festival amb molts entrebancs, sobretot de polítics. Iniciat en el 2004, el primer festival de música independent alacantí, només ha vist interrompuda la seua continuïtat el 2009 i 2010. Un canvi de govern a La Vila Joiosa suprimí Marearock 2009 de la programació cultural. Després d’una ferma pressió popular tornà el 2011 a Sax (Alacant) amb els Obrint Pas com a cap de cartell i confirmacions com La Raíz, Poncho K o Envidia Kotxina. El 2008, no obstant, precedí la seua interrupció durant 2 anys per una decisió d’última hora. L’Ajuntament de Torrevieja va anul·lar el permís de cessió de l’espai públic a un Marearock 2008 ambiciós, amb entrades ja venudes i amb artistes internacionals inclosos (Marky Ramone, de Ramones), cosa que provocà que es tornaren les entrades venudes i es celebrara un concert el 13 de juny a Madrid. Tocaren els grups Hirurko, Censurados, Iratxo i Bocanada i van assistir unes 250 persones.\nPel Marearock han passat grups locals i guanyadors de concursos, Aspencat, Riot Propaganda, Talco, Mala Reputación, Habeas Corpus, Los de Marras, La Kinky Beat, Mugroman entre molts altres, però Gatillazo, Boikot, Hora Zulu i Dirección Prohibida són els grups que han actuat a més edicions del festival.\nAlacant, Festival, Ibi, La Gossa Sorda, Marearock, Marearock 2015, Soziedad Alkoholika


Contes axinats i més paraules per reflexionar. Myt: L'estrella de mar...\nContes axinats i més paraules per reflexionar. Myt\nL'estrella de mar...\nAquest, no és un dels meus "cuentus xinus", tot i que bé podria emplaçar-se al Mar Groc o a les illes de Hainam, a la Xina. Avui, m'ha vingut de gust submergir-me a les profunditats del nostre preciós Mediterrani.\nVa néixer un setze d'abril ...\nEl pessigolleig de la fina arena bressolant-la i la blanor de l'aigua acaronant el seu cos, la feren conscient d'on es trobava. Enfocà tots els sentits, i el primer que va percebre fou una petita i silenciosa cargolina blanca al seu costat.\nExaminant amatent l'entorn, en un no res, va descobrir un univers immens, format per milers d'espècies virolades, de formes dissemblants que anaven i venien, movent-se enèrgicament, circulant en diferents direccions.\nCom anhelava dansar com aquells éssers, gronxada per les aigües! Mirant enlaire, es delia per veure d'aprop els raigs de sol juganers que dibuixaven fascinadores espurnes on semblava iniciar-se un altre món. Desitjava tant pujar allí algun dia i emmirallar-se en aquell espill misteriós...\nEl fons del seu oceà gaudia d'una intensa activitat i li calgueren pocs anys, per comprovar que allí no hi regnava ni la calma ni l'harmonia que li havia semblat percebre a primer cop d'ull.\nL'afligien alguns comportaments, la colpia veure com es devoraven uns als altres; es produïen cruentes lluites de poder, subsistint el més fort, el més dur, qui millor sabia protegir-se, i dia a dia, va anar amarant-se d'una emoció anomenada "tristesa"...\nEs mirava sovint la cargolina, per conéixer més de sí mateixa, afirmant-se, que d'alguna manera, tenia sort: la closca era una gran protecció que l'aillaria de qualsevol perill. No podrien ferir-la ni seria tan fàcilment destruïda com aquells peixets de cos fràgil que s'exposaven imprudentment als altres, sense cuirassa.\nCopsant però, fins quin punt la podien lacerar algunes d'aquelles criatures que compartien el seu món si es movia massa, començà a sentir por, molta por... i totes les il.lusions de dansar, de compartir, de cercar nous móns, es van transmutar en la ferma decisió de restar passiva sobre el jaç de sorra.\nVisquè uns anys d'immobilitat, d'inacció, allí anclada, segura i emparada, però infeliç i melangiosa per tots aquells somnis que havia deixat enrera...\nUn estiu, enlluernada pels raigs de sol que li arribaven, es rebel.là, dient-se que ja n'hi havia prou d'aquella lenta agonia. Quedar-se allí quieta era morir, i ella, el que volia... era viure!\nEscoltant dins seu, sentí un renovat desig d'aprendre noves danses, de conèixer altres territoris, altres éssers, d'escoltar el so màgic de la música i entonar belles cançons, i tot això, només ho podria aconseguir, arriscant-se a perdre's, a ser ferida, a caure, a enfonsar-se...\nUn matí de juliol, amb un bes, va despedir-se de la cargolina que l'havia vist néixer i agafà embranzida, sentint el seu cos lleuger, impulsat per la fluïdesa de les aigües. Es dirigí amb levitat amunt, protegida i guiada pels reflexes del sol que guspirejaven ballarins, assenyalant-li el camí.\nQuan arribà a la superfície, descobrí fascinada, la seva imatge al nítid mirall. Descuclà els ulls al màxim per veure que no era fruit de la fantasia el que hi veia reflectit: no era una cargolina com havia cregut tants anys!, mai no s'havia mirat ella mateixa i, en realitat, era una preciosa estrella de mar!\nDes d'aquell dia, ha traspassat una i altra vegada el seu estimat "Mirall" per explorar noves aigües, per deixar la seva petjada sobre altres sorres que la conviden a trobar-se com a casa i a somriure.\nAra que s'ha sentit més viva i més segura que mai, per ella mateixa, sense closques ni dependències que l'empresonin, sap que no vol altra cosa...\nHa après, que a vegades es gronxarà dolçament al cim de l'onada i a voltes, li tocarà resistir amb fermesa el pes de l'energia densa de la part més baixa; enten que ambdues polaritats són inherents a la vida i el que veritablement sap el seu cor, és que estima amb força aquesta nova Vida.\nEls pescadors del lloc, expliquen que al fons del mar, des d'aquell estiu, es pot escoltar el xiuxiueig d'una cançoneta de bressol que es canta a les estrelles quan neixen, perquè no es confonguin, creient-se cargolines:\n"I arribà un estiu en què una cargolina\nque reposava al fons de l'arena, recordà que\nrealment era una preciosa estrella de mar.\nResorgí amb força, alçant-se en cada onada,\nabsorbint amb deler tota la bellesa,\nla tendresa i l'amor,\nque li volia oferir la vida..."\nAvui, les onades ballen per tu, estrelleta\nposted by Maite Fruitós @ 5:01 p. m.\nEl poder de l'ara...\nLa tassa de te\nLa fluïdesa d'una fulla\nConsells de finances


Jaume Ginestà||Guionista del documental '295 dies': "La gent recorda els grans atemptats d'ETA, però menys el de Lliçà. '295 dies' fa un exercici de memòria històrica" - AraVallès\nJaume Ginestà||Guionista del documental '295 dies'\n"La gent recorda els grans atemptats d'ETA, però menys el de Lliçà. '295 dies' fa un exercici de memòria històrica"\n"Conèixer què va passar ajuda a calibrar l'impacte que els fets tenen sobre la gent"\nDimarts, 12.2.2013. 10:15 h\nGerard Franch i Jaume Ginestà, autors del documental / Foto d'El Videocassette.\nJaume Ginestà, juntament amb Gerard Franch, de la productora El Videocassette, i amb la col·laboració de Granollers Audiovisual, signen el documental 295 dies, un retrat de la vida a Lliçà d'Amunt en el moment en què la Guàrdia Civil va desarticular el comando Barcelona i ETA va fer esclatar un cotxe bomba a la localitat vallesana. Van ser 10 mesos tensos pels cossos policials dels que una part de la polació no en vol ni sentir parlar. El documental es podrà veure dijous a les 20 h al Centre Cultural de Granollers, en un acte organitzat per l'Associació de Professionals de la Comunicació del Vallès Oriental i l'Associació Cultural. –per Cristina Fernández.\n–Com es va viure a Lliçà d'Amunt la desarticulació del comando d'ETA que va dur a terme l'atemptat de Vic?\n–Amb molta sorpresa perquè va ser una acció molt ràpida. En menys de 24 h els agents de la Guàrdia Civil, que eren molts, van entrar a la casa on s'amagaven els terroristes i van acabar amb el comando. Va ser vist i no vist; el fet, també, que fos en una urbanització als afores de Lliçà va fer que la gent del nucli urbà se n'assabentés per la premsa, perquè ningú s'ho esperava. A principis dels 90, però, els atemptats sovintejaven a Catalunya.\n-El que s'explica al documental 295 dies són els 10 mesos que passen entre que es produeix la detenció del comando Barcelona i que ETA respon amb un cotxe bomba a Lliçà.\n-Sí, es titula 295 dies per això, és el temps que transcorre fins que ETA pren represàlies a Lliçà. El documental comença amb un dia 0, que és de l'atemptat a Vic i va continuant, el dia 1 és el de la desarticulació del comando, i així successivament fins el dia 295, que és la nit de Sant Josep de l'any 1992, quan va explotar el cotxe bomba a Lliçà, que va deixar un guàrdia civil mort. Entremig també s'explica el que va passar al grup de ball de gitanes de Lliçà d'Amunt, que va anar a un intercanvi folklòric a Navarra i va haver de marxar corrents perquè va rebre amenaces de l'entorn abertzale.\n-Per què heu volgut acostar-vos a aquest tema?\n-L'origen de tot ve perquè nosaltres estem a Roca Umbert i allà es va proposar una convocatòria d'ajuts per la producció de documentals d'àmbit local o comarcal. Nosaltres vam triar aquest tema perquè en Gerard Franch, amb qui hem fet el treball a mitges, és de Granollers i té molt present aquest fet. A més, a Roca Umbert hi ha l'arxiu digitalitzat de la televisió antiga de Granollers i l'accés és molt fàcil, de manera que això ens facilitava la feina per una part del documental. També va coincidir que quan vam fer la proposta, l'any 2011, es complien 20 anys de la desarticulació del comando Barcelona. Després la producció s'ha anat allargant i el documental ha acabat veient la llum ara. El tema d'ETA també va interessar més als responsables d'atorgar els ajuts, perquè nosaltres vam presentar dues propostes més sobre la comarca que eren molt diferents i al final la que parlava d'ETA va agradar més.\n-Tot i que els atemptats i la desarticulació van passar als anys 1991-2, creus que és un fet força desconegut a la comarca?\n-Sí, per això hem volgut fer aquest exercici de memòria històrica. Hi ha gent jove que és incapaç d'imaginar-se que als anys 90 a Catalunya hi havia atemptats sovint, que no saben que això passava. A més, no només els joves, sinó tothom tendeix a recordar els grans atemptats, com el de Vic perquè va ser una matança, però potser recorden menys el de Lliçà perquè va ser un atemptat a la nit, en un carreró i que va deixar un guàrdia civil mort, però no gent del poble. En canvi, a la memòria queden assassinats com el d'Ernest Lluch, per exemple; la resta queda en l'oblit.\n-Es difícil reviure aquella situació amb els ulls d'avui?\n-Crec que no, en general. Nosaltres ens hem trobat dues reaccions, la gent del poble de Lliçà i de Granollers, que ho recorda sense massa problema i no tenen por de parlar-ne, i, les persones de Can Salgot, la urbanització on vivien els etarres. Aquí als veïns que ho van viure sí que els costa més parlar-ne, de fet, una família veïna de la zona on estaven els terroristes o l'amo d'un bar proper no en volien ni sentir parlar, i no diré que els hi fes por, però no volien remoure el tema.\n-L'operació policial a Lliçà, diries que va deixar un clima de por a la comarca?\n-Més aviat va afegir tensió al moment prou tens que ja es vivia entre les forces policials per la proximitat dels Jocs Olímpics del 92, ja que l'amenaça terrorista era present, fins i tot el president del govern, Felipe González, s'havia compromès a que no hi hauria atemptats per la cita esportiva. Per tant, els cossos policials sí que tenien més tensió. La gent del carrer, però, vivia en la rutina.\n-A Lliçà, però, la represàlia d'ETA es va complir amb el cotxe bomba la nit de Sant Josep. Què va passar després?\n-La cosa es va anar refredant i poc a poc es va anar recuperant la normalitat, ja que havia estat un atemptat dels que no queden a la memòria col·lectiva, sinó en les persones properes.\n-Com ha estat el procés de realització del documental?\n-Per una part ha estat senzill perquè tenim l'accés als materials digitalitzats i fàcils de localitzar, a més, avui dia amb Internet, la documentació és molt més fàcil. El que ha estat més laboriós és posar-se en contacte amb els testimonis i la pròpia elaboració del documental perquè hem volgut que no tingués veu en off, una cosa que sembla fàcil però que no ho és. Hem triat que els fets s'expliquessin amb la veu dels testimonis, nosaltres no hem volgut intervenir en la història, sinó que aquesta s'anés construint a través dels diferents testimonis.\n-Per què recomanaries que tothom veiés 295 dies?\n-Precisament pel que comentàvem de la necessitat de fer un exercici de memòria històrica, perquè hi ha gent jove que no ho coneix i perquè conèixer què va passar és important no tant per saber els fets en si, sinó per calibrar l'impacte que els fets tenen sobre la gent i quina petjada en perdura ara.\n3688 lectures Afegeix comentari


L'Ajuntament de la Llacuna arranja el talús urbanitzat de la riera de la Molinada - La Veu de l'Anoia\nL’Ajuntament de la Llacuna arranja el talús urbanitzat de la riera de la Molinada\nL’Ajuntament de la Llacuna ha encarregat l’arranjament del talús urbanitzat de la riera de la Molinada, situat a l’alçada del carrer Pont de la Molinada i amb un superfície d’uns 400 m2. La pluja que baixa per aquest carrer pentina el talús de terres i matolls, i l’erosió, el pas del temps i l’acció humana ha provocat que es desmantelli bona part del mur de pedra.\nL’obra, que s’emmarca en la voluntat de l’Ajuntament de dur a terme actuacions de millora de la Llacuna, preveu construir un mur d’escullera que salvi el desnivell existent entre el carrer Pont de la Molinada i la llera de la Riera de la Molinada, i que solucioni el drenatge de la pluja.\nEs preveu que en tot moment es puguin mantenir la circulació de vianants i els accessos a la zona, i la circulació de vehicles, sempre que sigui possible, per donar accés als garatges particulars propers. La intervenció té un cost total uns 68.500 euros subvencionats per la Diputació de Barcelona dins el Pla “Xarxa de Governs Locals 2016-2019”.\nArticle anteriorLa MICOD forma sobre gènere estudiants d’Educació Infantil\nPròxim articleAlbada Marista a la Tossa de Montbui per celebrar el bicentenari de la comunitat


Daihatsu Mira Info. About. What's This?\nⓘ Daihatsu Mira\nEl Daihatsu Mira, també conegut com a Mira Cuore, Cuore, Domino o Charade és una saga de models de kei car de la marca japonesa Daihatsu. Des del 2011 la gama va passar a dir-se Mira e:S amb la sortida de la vuitena generació i actualment no sexporta fóra del Japó.\n1. Primera generació 1980-1985\nLa primera generació del Mira va sortir el juliol de 1980 com a substitut del Daihatsu Max Cuore. Va estrenar-se amb el nom de "Daihatsu Mira Cuore" com a connexió amb el model al qual substituïa i, de fet, la denominació "Cuore" es va utilitzar al mercat europeu per a aquest model fins la desaparició al continent de la marca. Des del 1982, la denominació "Cuore" va desaparèixer al model japonès. El nom tècnic daquesta generació és L55 o L60, depenent de la versió.\nComplint les lleis per a kei car de lèpoca, el Mira va ser comercialitzat al Japó amb un motor de 547 centimetres cúbics. El 1983 van aparèixer les versions "Van 4x4" i la versió turbo del Mira, destinada només al mercat japonés i la versió de turisme. Amb aquesta modificació al motor original, el cotxe aplegava als 130 quilometres/hora.\n1.1. Primera generació 1980-1985 Exportació\nEl Mira, amb el nom de Cuore per a lexportació, va ser el primer cotxe de Daihatsu amb bons nivells de vendes, en especial a Europa i al Con Sud. Per a una millor comercialització a Europa, Daihatsu va desenvolupar un nou motor de 617 centimetres cúbics lleugerament més potent que loriginal i només equipable per a les versions dexportació amb una velocitat màxima de 120 quilometres/hora. Aquesta versió va ser anomenada tècnicament "L 60". Lany 1982, Daihatsu va presentar una versió amb un nou motor de 635 CC més acord als costums automobilistics europeus. A Bèlgica, a petició del mercat, es va vendre la versió japonesa de 550 CC i la versió europea de 635 CC. A lArgentina i al Xile, es van vendre amb un relatiu èxit des de 1980 4.300 cotxes van ser enviats, però la crisi en aquests països va fer que lexportació finalitzara el 1982.\n2. Segona generació 1985-1990\nLa segona generació del Mira L70 va ser llançada al mercat lagost de 1985. Com a novetats respecte a lanterior generació presentava una major llargària i un nou motor tricilíndric lanterior era de 2 cilindres. Tot i el nou motor, la cilindrada continuà sent la mateixa: 547 CC per les lleis dels Kei cars.\nCom a lanterior generació i només per al mercat japonés, es van desenvolupar versions "furgoneta" del Mira amb la mateixa carrosseria però amb un acabat més simple i amb el seients posterirors abatibles, deixant el pis totalment pla. Es va vendre també amb una versió 4x4. Com a novetat, el 1986 també es va introduir al mercat una versió van comercial de cinc portes. Tot i que en un inici aquestes versions comercials eren atomsfèriques, poc després del seu llançament es van poder adquirir en versió turbo amb transmissió manual de cinc velocitats i automàtica de 2. El març de 1986 ambé es van crear amb la base del Mira dues furgonetes dabastiment anomenades "Walk-Trough" i "Mira Michito".\nLagost de 1987 el Mira va rebre una petita reforma, amb un nou paraxocs i graella frontal, així com uns altres canvis que donaven una imatge més moderna al cotxe. Quatre mesos després es presentà la nova versió 4x4 turbo. El 1988 es va realitzar una edició limitada de 500 Mira Sedan TR-XX Limited. La producció daquesta generació va finalitzar el març de 1990, quan el govern va fer una reforma de la llei de kei car.\n2.1. Segona generació 1985-1990 Exportació\nPer la versió dexportació L80 es va desenvolupar un motor tricilíndric de 847 CC. Al setembre de 1986 va aparèixer una versió especial per al mercat suís amb un motor adaptat de 796 CC conforme a les lleis de cilindrada cantonals de cilindrada, algunes de les quals ho limitaven fins als 800 CC.\nQuan al Japó es deixà de produir aquesta generació, Daihatsu de Tailàndia va segir fabricant la segona generació, afegint a més una versió camioneta anomenada Mira P1 de 1990 a 1995. Aquest model es va fer enormement popular, fent que les ventes de Daihatsu a Tailàndia pujaren un 50 percent. Com a resultat daixò, lempresa va presentar el Mira P4, una versió familiar del Mira 3 portes allargat, realment derivada del P1. Després, es desenvolupà una camioneta de quatre places anomenada Miracab i una versió allargada del model estàndard anomenada Mira Mint.\nTot i que originalment van fer servir motors amb cilindrada japonesa, aquests vehicles tailandesos no poden considerarse veritables kei cars per la seua llargària. A més, els darrers models van tindre motors 850 CC com els dexportació. La crisi financera del sud-est asiàtic va fer que Daihatsu aturara les seues vendes a Tailàndia després que les comercialitzacions dels seus vehicles baixaren dels 4.000 exemplars al 1995 als 160 al 1997. La poducció saturà el febrer de 1998 i en març Daihatsu va deixar completament el mercat Tailandès.\n3. Tercera generació 1990-1994\nLa tercera generació del Mira L200, la més popular del model, va ser llançada al mercat el març de 1990 conforme a les noves lleis sobre kei car que permetien per primera vegada motors de fins a 660 centimetres cúbics. Igual que la seua generació passada, el Mira L200 va vendres en diferents carrosseries.\nCom ja venia sent costum i era comú en altres models de kei cars, el Mira es va vendre en versió comercial van i en versió de turisme, ambdues en tres i cinc portes. També es va comercialitzar una furgoneta comercial dabastiment amb una alta carrosseria que es trobava al màxim dallò permés per la llei de Kei cars: 2 metres.\nCap al 1993 el Mira va rebre una reforma menor que modificava laspecte dels fars posteriors, la graella frontal, el capot i els seients davanters. Aquesta nova versió va estar disponible al Japó des de lagost de 1992 i suposà alguns canvis la gama. Els models automàtics amb turbo ara rebrien una transmissió de quatre velocitats. Poc després, va aprèixer el model RV-4. Aquest model, amb pretensions de crossover seguia la moda dels Recreational Vehicles molt popular al Japó dels 90. Com a model pretessament crossover o SUV que era, va rebre diferents moldures per la carrosseria, una suspensió lleugerament elevada, un portaequipatges al sostre, uns para-xocs especials així com una roda de recanvi exterior la porta posterior.\nEl Mira podia estar equipat amb una transmissió automàtica de tres velocitats o una de manual amb cinc. Una versió amb tracció a les quatre rodes coneguda com a L210 es va vendre com a turisme i comercial, però només amb la transmissió manual.\n3.1. Tercera generació 1990-1994 Exportació\nEl Mira va exportar-se als mercats estrangers amb el nom de "Cuore", com ja venia sent costum i amb la denominació tècnica de L201 per diferenciar-lo del L200. la regió del Benelux i Europa central es va vendre tant la versió turisme com la van, afavorits per les regulacions legals de cilindrada. El 1994, quan aquest model ja havia finalitzat la seua producció, la marca malàisia Perodua va començar a produir-lo com el seu primer model amb el nom de Perodua Kancil fins a lany 2009 amb diferents reformes la llarga del temps.\n4. Quarta generació 1994-1998\nLa quarta generació del Mira L500 va començar la seua producció el setembre de 1994. El disseny de la nova generació va ser alterat lleugerament, però tot i això va seguir tenint una imatge similar a lanterior generació L200.\nLoctubre de 1995 es va introduir al mercat domèstic el "Mira Moderno", una gama diferent basada en el mateix model i que es diferenciava daquest per estar destinat la funció de turisme i no de vehicle comercial. El Mira Moderno va rebre un lleuger canvi estètic el maig de 1996, mentres que la resta de variants del model ho va rebre el maig de 1997. Lagost de 1997 va arribar la gama el Mira Classic, una variació del model amb un lleuger estil vintage. El Mira Classic estava disponible amb motors atmosfèrics de 40 cavalls la versió 2WD i 55 cavalls la 4WD o amb un motor amb turbocompressor de 64 cavalls. El gener de 1998 va presentar-se una versió del Mira Moderno de Hello Kitty feta en col laboració amb Sanrio i que duia detalls de la coneguda marca la carrosseria, incloent colors pastels per a aquesta i la clau dengegament amb la forma de la gateta.\nAquesta generació va ser el primer kei-car de Daihatsu amb un motor de quatre cilindres de la nova serie de motors JB. Quan el model duia aquest motor, el codi didentificació passava a ser L502. La transmissió manual de quatre velocitats va desaparèixer deixant a una nova caixa automàtica de quatre velocitats que safegia la de tres que ja existia.\n4.1. Quarta generació 1994-1998 Exportació\nAl mercat no domèstic el L500 es va nomenar L501 Cuore, ja que tot i que el Mira de tercer generació ja no es fabricava al Japó, a lestranger es seguia venent convivint ara amb la nova generació L500. A Europa es va vendre aquesta generació amb uns lleugers canvis estètics amb el nom de Daihatsu Cuore, nom que venia sent costum des de la primera generació. A Austràlia aquesta generació va ser comercialitzada amb el nom de Charade Centro. El model va ser produït al Pakistà entre lany 2000 i el 2012 només en carrosseria de cinc portes. També va ser comercialitzat als mercats sud-americans i del sud-est asiàtic amb el nom de Cuore i diferents motors de més de 660 centimetres cúbics.\n5. Cinquena generació 1998-2002\nLa cinquena generació del Mira va començar a produir-se la tardor de 1998 i internament es va anomenar L700, tot i que les versions 4WD van rebre el codi L710. La motorització per al model domèstic va seguir sent de 590 cc per tal de complir les normes dels kei cars. La transmissió al mercat domèstic va ser de caixa CVT de tres o quatre velocitats. El model va ser comercialitzat en carrosseria de cinc portes destinada als compradors particulars i en carrosseria de tres portes o van, destinada als negocis.\n5.1. Cinquena generació 1998-2002 Mira Gino\nEl 1999 començà la producció del Mira Gino, una versió destil vintage del model de cinquena generació que venia a substituir al Mira Classin, de la quarta. Lequipament del Mira Gino era pràcticament igual al de la versió comú i només es distinguía per la seua carrosseria destil retro. Al principi, el Mira Gino només era comercialitzat amb una motorització de 590 centimetres cúbics, però hi hagué un motor de 1.0 cc desenvolupat per la marca per al mercat exterior que també va estar disponible al Japó breument sota el nom de Mira Gino 1000.\n5.2. Cinquena generació 1998-2002 Exportació\nPer al mercat exterior, la cinquena generació va ser codificada com a L701 i va ser comercialitzat la majoria de mercats amb el nom de Cuore, expecte a Austràlia que va tindre el nom de Handi/Handivan i a Xipre, on es va dir Domino. La motorització per als models dexportació va consistir un nou motor de 659 cc diferent del japonés, uns altres de 847 i 989, sent aquest darrer el més popular al mercat europeu. Per primera vegada als models dexportació es va introduir la tansmissió automàtica CVT de tres velocitats.\nDes de 2001 fins al 2007 la marca malàisia Perodua el va produir amb el nom de Perodua Kelisa i amb uns lleugers canvis estètics que afectaven, sobre tot, la graella davantera. El Kelisa va ser exportat al Regne Unit. El Kelisa va ser equipat amb dues motoritzacions de 847 i 989 cc respectivament.\n6. Sisena generació 2002-2006\nLa sisena generació del Mira va rebre el codi distintiu L250 al mercat domèstic i començà a produir-se el 2002 en carrosseria de cinc i tres portes. El codi L260 va ser reservat per a les versions 4WD, només disponibles al mercat domèstic. El model va deixar de produir-se el 2006, deixant pas la setena generació.\nAl mercat domèstic també es va comecialitzar el Mira Avy, una versió més "esportiva" del Mira comú i amb detalls estètics diferents de la versió estàndard. També es comercialitzà una versió especial per a persones amb movilitat reduïda subvencionada pel govern japonés i que estigué en producció fins al 2009.\n6.1. Sisena generació 2002-2006 Exportació\nLa sisena generació destinada a lexportació va rebre el codi L251. Aquesta generació va rebre a Europa el tradicional nom de Cuore, tot i que al Regne Unit va adoptar el nom Charade, que anteriorment havia estat un altre model. La motorització per als models dexportació va ser un motor d1.0 cc ja utilitzat a lanterior generació.\nLa marca malàisia Perodua va començar a produir el Mira de sisena generació el 2007, just quan va deixar de fabricar-se al Japó. El model va rebre el nom de Viva i es diferenciava de loriginal per la seua graella davantera, totalment diferent de la japonesa. El model estava propulsat pels mateixos motors que usava el Mira dexportació. El model va ser retirat el 2014.\n7. Setena generació 2006-2018\nLa setena generació del Mira ha sigut la que més temps ha estat en producció, convivint des del 2011 amb el Mira e:S de primera generació i sent lúltim en emprar únicament la denominació "Mira". Aquesta generació fou presentada el desembre de 2006 amb el codi intern L275 en versió turisme, ja que la versió comercial o van seria presentada a principis de 2007. Els models de 4WD van rebre un codi diferent, el L285. La motorització va consistir en un motor tricilíndric en línia de 658 centimetres cúbics amb o sense turbocompressor i transmissió manual de cinc velocitats o automàtic CVT de tres velocitats.\n7.1. Setena generació 2006-2018 Exportació\nLa setena generació del Mira dexportació va començar a comercialitzar-se el setembre de 2007 amb el codi L276. Aquesta generació va ser la darrera que es va exportar, finalitzant la venda lany 2011 a Sud Àfrica i el 2013 a Europa, coincidint amb la retirada de la marca daquest mercat per motius econòmics i de vendes. El model dexportació estava propulsat per un motor de 1.0 cc dissenyat per Daihatsu però utilitzat també per Toyota. A Europa el model va ser comercialitzat amb lhistòric nom de Cuore i a Sud-àfrica amb el de Charade.\n8. Mira e:S 1ra generació 2011-2017\nLa primera generació del Mira e:S L300 i vuitena de la saga Mira de manera informal va ser llançada al mercat japonés el 20 de setembre de 2011, estant encara en producció el Mira de setena generació. Poc després del seu llançament, el 3 doctubre del mateix any, el model va guanyar el Good Design Award. És la primera generació de Daihatsu Mira que no sha venut a lexterior, sent únicament destinada al mercat nacional nipó. També és el primer Mira que es va vendre també amb marca Toyota i Subaru com a Pixis Epoch i Pleo Plus, respectivament.\nEl cotxe va ser equipat amb un motor de 658 CC amb transmissió automàtica CVT. El Mira e:S, el Pixis Epoch i Pleo Plus van patir una renovació parcial el 19 dagost de 2013.\n9. Mira e:S 2na generació 2017-\nLactual generació de Mira e:S LA350, la qual també es pot considerar la novena generació de la saga Mira va ser llançada al mercat japonés el 9 de maig de 2017, juntament amb els seus germans bessons, el Toyota Pixis Epoch i el Subaru Pleo Plus.\nEl cotxe està equipat amb un motor de 658 CC, el mateix de la anterior generació, amb transmissió automàtica CVT.\nWikipedia: Daihatsu Mira


Inauguració de l'exposició temporal del Castell de Púbol - SIESTV\n17 març 2014 Inauguració de l'exposició temporal del Castell de Púbol\nAntoni Pitxot és el protagonista de l'exposició\nPosted at 10:31h in Arts, Cultura\tby\tsiestv\nLa Fundació Gala-Salvador Dalí va inaugurar el dissabte passat l’exposició temporal del Castell de Púbol. En representació de la institució, a l’acte hi va assistir el seu president, Ramon Boixadós, el director del Teatre-Museu Dalí, Antoni Pitxot, i la directora del Centre d’Estudis Dalinians, Montse Aguer. Com a convidat hi va participar Juan María Nin, director general de “la Caixa” i vicepresident de CaixaBank.\nEnguany la temporal de Púbol està dedicada al pintor Antoni Pitxot i porta per títol Entorn a l’escenari.\nLa Fundació Dalí ha produït un audiovisual que acompanya l’exposició i el catàleg. L’objectiu és apropar-nos a l’obra d’Antoni Pitxot i mostrar-nos el seu procés creatiu. El documental parteix d’una entrevista, on es destaca l’estreta relació entre els dos artistes. Antoni Pitxot, amic i col·laborador de Salvador Dalí, a qui coneix de sempre, amb qui comparteix tradicions familiars, ens guia pel complex món del procés artístic, tant el seu propi com el de Dalí. Amb el seu pensament, la seva obra i el seu paisatge com a fils conductors som convidats, a través d’aquesta publicació i del documental, a capbussar-nos en el fascinant misteri de la creació i en l’evolució d’obres cabdals com el Teatre-Museu Dalí de Figueres, projecte en el qual Pitxot s’integra totalment.\nL’audiovisual ha anat a càrrec de La Nutria Produccions, ha estat dirigit per David Pujol amb guió de Montse Aguer i David Pujol i produït per Ivan Carrero. Té una durada aproximada d’una hora i inclou els apartats: Dalí-Pitxot. L’al·legoria de la memòria, Entorn de l’escenari, un apartat d’extres, així com també fotografies de Salvador Dalí i Antoni Pitxot dins el museu, l’autor de les quals és Melitó Casals, “Meli”. S’ha editat en català amb subtítols en castellà, francès, anglès i rus.\nAntoni Pitxot, Castell de Púbol, Fundació Gala-Salvador Dalí


L'equip masculí de tennis guanya èpicament (3-2) - Ràdio l'Escala\nL'equip masculí de tennis guanya èpicament (3-2)\nEl Club Tennis l'Escala per segona temporada consecutiva competeix a la sisena lliga catalana de tennis i ho farà amb un equip +40. El debut va ser aquest diumenge al matí contra el Porqueres i el conjunt escalenc va guanyar èpicament 3 a 2. Els altres rivals són el Celrà, Costa Brava, Llafranc i Olot.\nDebut amb victòria. Tot i anar perdent per 1 a 2, va guanyar per 3 a 2. L'equip masculí +40 del Club Tennis l'Escala supera èpicament al Porqueres. Era el primer partit de la sisena lliga catalana de tennis en la que el club escalenc hi compeix per segon curs seguit.\nEls quatre primers partits eren individuals i el cinquè per parelles. L’Escala va guanyar el segon i el quart i va perdre el primer i el tercer. Les victòries individuals les van aconseguir Jordi Bras i David Aguilera. I amb el 2 a 2 en el marcador, saltaven a la pista Joan Torrens 'Jovito' i Josep Lluís López. La parella escalenca va guanyar i va posar el 3 a 2 final.\nAquesta lliga, formada per sis equips, Celrà, Costa Brava, Llafranc, Olot, Porqueres i l'Escala, ha començat aquest passat cap de setmanai s'allargarà fins al gener. L'objectiu és millor els registres de l'edició passada.\nLa categoria és la Segona Divisió de les comarques gironines.\nEl pròxim rival de l'Escala és el Llafranc.\nEn Sèrie - "Nobel", la mini sèrie guanyadora del Prix Europa ...\nEl llibre de la setmana - Recomanacions per aquest Nadal


Publicat per quim a 0:20 3 comentaris:\nEstic rellegint Balthazar, la segona novel·la del Quartet d'Alexandria de Lawrence Durrell. Aquest és un llibre que m'ha influït molt en la percepció que tinc de les relacions humanes. La novel·la és una versió corregida dels fets narrats a la primera novel·la: la història d'amor carnal i sublim d'un escriptor anglès (Darley) per una dona casada (Justine) amb un magnat alexandrí (Nessim). La correcció la fa el mateix Darley, basant-se en les anotacions que Balthazar, un amic dels tres, ha escrit en el manuscrit. Les anotacions de Balthazar, escrites als marges amb tinta verda, corregeixen els fets que Darley explica des de la seva perspectiva d'amant afalagat, fins i tot desdenyós per una dona que ell creu que ha encès de passió. Però de la lectura d'aquestes anotacions, Darley se n'adona que ell no era ni de bon tros qui ocupava el pensaments de Justine, sinó que la seva autèntica passió es dirigia a un individu que a la novel.la tenia un paper marginal. Dolorament conclou que ell només ha estat un instrument per salvar el veritable amor de Justine de la fúria i la crueltat del seu marit.\nDes de la lectura de Balthazar tinc assumit que les meves experiències viscudes es poden explicar amb la meva tinta negra, la de la meva perspectiva, però també amb la tinta verda de la perspectiva dels altres. En aquest 'altres' estan incloses també les persones que han fet de Justine a la meva vida. A vegades tinc la impressió de veure la tinta verda en el fons d'una confidència o en l'expressió d'uns sentiments que m'afalaguen. Sovint arribo a conèixer els fets explicats en tinta verda , i com en Darley he sabut dues versions del mateix fet que m'han fet dubtar de la sinceritat de les confidències i les expressions afalagadores. Però, si no han estat sincers, un cop passats els dies en què un es sent gilipolles, quin mal hi ha quan- com l'amant madur del sonet 138 de Shakespeare*-, un he gaudit del plaer que li ha donat la mentira?\n* Quan el meu amor jura que diu la veritat, la crec encara que sé que menteix (...) Tots dos donem fe dels nostres llavis mentiders i entre els dos la veritat simple s'esvaeix (...) Si el costum de l'amor és aparentar veritat, ella ha de dir que no és sincera amb mi? Haig de dir-li que jo tampoc ho sóc? Mentre, jo jec amb ella i l'enganyo, i ella jeu amb mi i m'enganya. Així, tots dos jeiem afalagats per les mentires.\nPublicat per quim a 0:15 4 comentaris:\nPublicat per quim a 1:04 1 comentari:\nPoca cosa per explicar avui perquè porto des de dijous voltant per Navarra. Només unes coses que m'han sorprès: gran part del recorregut dels encierros de San Fermín fan pujada (es veu que els va millor als braus per córrer), San Fermín no és el patró únic de Pamplona, i Iruña és una ciutat encantadora, molt recomenable.\nAnant per Roncesvalles, després d'una experiència de divendres sant parsifaliana, ens hem imbuït de l'esperit del Camino de Santiago. Per inspirar-nos una cantiga d'Alfonso X el Sabio sobre un pelegrí que fa el camí. Us va bé?\nPublicat per quim a 0:01 4 comentaris:\nMostres del que ens ve a sobre\nLiebe und Frühling (amor i primavera) de Brahms, interpretat per Juliane Banse (soprano) i Helmut Deustch (piano)\nDietrich Fischer Dieskau (baríton) cantant peces del Liebesfrühling (amor de primavera) de Schumann amb Hartmul Holl al piano.\nPublicat per quim a 0:35 2 comentaris:\nTot i la important visita de Juan Diego Flórez aquesta temporada liceística, i la seva capacitat vocal, que li permet fer les virgueries que mostra en aquest fragment de La Fille du Regiment de Caetano Donizetti\nTot i el to lleuger de l'orquestra a les òperes de Donizetti, i les virtuositats vocals, que no venen al cas quan es tracta d'un dramon i una tragèdia...\nLucrezia Borgia (Joan Sutherland) està més pendent de fer recargolar les notes que d'assistir al seu fill (que també és el seu amant), tirat per terra per haver begut un verí. Al final sí que se li acosta, menys mal.\nHe tingut desig d'escoltar Lauritz Melchior cantant el seu 'Und Drauf Isolde' del Tristany i Isolda wagnerià, amb la frase final, tan tòpica dels amants, i en canvi, dita de manera tan desesperada, bellíssima, intensa, carregada de significat, sublim.\nElla em somriu\nem dóna dolça pau\nella porta el meu descans\nOh, Isolda, Isolda\nque bonica que ets...'\nLauritz Melchior, amb la cara que tindré d'aquí a uns anys, cantant el sublim 'Und Drauf Isolde'.\nPublicat per quim a 2:03 2 comentaris:\nEn una setmana marcada per la tragèdia de les catàstrofes naturals, on els diaris han posat igual èmfasi a les morts de Xile com al desplaçament de l'eix de rotació terrestre, i les seves conseqüències en la duració del dia, val la pena presentar un contracte de permanència com aquest. Louis Armstrong, Ella Fitzgerald, en el seu mític enregistrament per al segell Verve. Sí, les Rocalloses poden caure, tot es pot destruir perquè tot, al cap i a la fi, està fet de fang, però Gershwin té molt clar que el seu amor està aquí per quedar-s'hi.\nPublicat per quim a 2:59 2 comentaris:


El conflicte a Ucraïna posa en alerta el món i dispararà els preus de l’energia a Andorra - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl conflicte a Ucraïna posa en alerta el món i dispararà els preus de l’energia a Andorra\nEl titular de Finances avisa que ara ja serà insostenible que FEDA pugui fer contenció de tarifes i els distribuïdors de carburant també tenen clar que amb l’increment del preu del barril les benzineres ben aviat promouran noves puges\n24/02/2022 (17:41 CET)\nLogotip de FEDA a una de les oficines comercials. Toni Solanelles\nEl conflicte a Ucraïna ha posat en alerta el món, temerós de les maneres de fer d’una Rússia que sembla desbocada, i ha trastocat els mercats borsaris i el preu de moltes mercaderies. Subministraments essencials es veuran encarits. A Andorra s’espera que més aviat que tard, especialment l’energia, s’encareixi. Ni FEDA podrà mantenir més la contenció de tarifes -de fet, tindrà una mena d’excusa definitiva per apujar-les- i les gasolineres experimentaran nous increments en els carburants.\nEl ministre de Finances i portaveu, Eric Jover, ha avançat que el conflicte entre Rússia i Ucraïna tindrà conseqüències i un fort impacte en els preus de l’energia. Jover ho ha explicat aquest dijous al matí al programa ‘Els matins de la Nacional’. El titular ministerial és conscient que “segurament haurem de revisar la nostra política energètica ja que el context internacional està canviant molt ràpidament i a pitjor”.\n“Serà un any complicat i des de FEDA se'ns hauran de fer propostes que no seran agradables”\nEl producte més afectat, segons Jover, serà el gas “però el preu de l'energia elèctrica es veurà fortament incrementat”. L'evolució del context internacional està canviant "molt ràpidament i a pitjor”, en opinió del ministre. Malgrat que FEDA ha anat augmentant la producció pròpia d'electricitat i la diversificació de fonts d'energia encara se n'ha de comprar molta a l'exterior. “Serà un any complicat i des de FEDA se'ns hauran de fer propostes que no seran agradables”. L'objectiu del Govern és que la seva aplicació tingui la menys afectació possible sobre el consumidor final.\nTambé els carburants experimentaran més aviat que tard noves puges. Els preus a l’alça fa mesos que hi van. De manera molt remarcable fins i tot. I seguiran anant-hi ben aviat. El conflicte a Ucraïna, només esclatar, ha fet que el preu del barril de cru hagi pujat uns set euros de cop. I això no ha fet més que començar. Els responsables de l’associació empresarial de distribuïdors de carburant al país ja han anunciat que aviat hauran de repercutir l’increment en el preu al consumidor. I temen que això anirà a més en els propers dies.\nEl conflicte que amenaça d’estendre’s i que, ara mateix, és de conseqüències imprevisibles, manté el món en alerta. Els principals dirigents polítics han fet crides a Rússia a abandonar les hostilitats. Però, ara per ara, les proclames són més tímides i temeroses que una altra cosa. I d’efecte no n’han fet gens ni mica. L’amenaça de sancions, o les sancions directament decidides, no fan gaire por a un Vladimir Putin obstinat en altres menesters i immers en una espiral més que perillosa.


S’inicia la campanya de vigilància i control del mosquit tigre a Terrassa S’inicia la campanya de vigilància i control del mosquit tigre a Terrassa – MónTerrassa\nS’inicia la campanya de vigilància i control del mosquit tigre a Terrassa\nEs realitzen accions en espais públics però també d'avís a empreses i ciutadania\nRedacció 21 de Juny de 2021 15:12\nL’Ajuntament de Terrassa ha posat en marxa la campanya de vigilancia i control del mosquit tigre per sensibilitzar la ciutadania sobre la importància de les mesures de prevenció, ja que les larves d’aquest insecte proliferen en llocs d’acumulació d’aigua. L’objectiu és lluitar contra el mosquit tigre perquè també és transmissor dels virus Zika, Dengue i Chikungunya, que poden provocar malalties d’origen tropical, ja que es contrauen per la picada dels mosquits femella infectats. Aquest insecte, originari del sud-est asiàtic, es va detectar a Catalunya per primera vegada l’estiu de 2004 i se’l reconeix per les ratlles blanques al cap, el cos i les potes. Viu en àrees urbanes, vola baix i pica de dia.\nDes del Consistori es realitzen les actuacions necessàries per fer el control i seguiment en el espais públics, embornals, fonts públiques i cementiri, que són els punts de cria més productius d’aquest insecte. També s’informa a les empreses que, per la seva activitat, utilitzen habitualment aigua i es fan inspeccions als punts on s’han detectat incidències per localitzar els possibles punts de cria. En cas de detecció de larves, es valora la realització d’un tractament. Amb tot, és important assenyalar que no és possible fumigar en espais públics o jardins particulars pels riscos que comporta sobre la salut de les persones i perquè l’efectivitat d’aquest tractament és molt limitada.\nLes persones que detectin posibles punts de cria poden contactar amb el servei de Protecció de la Salut, del servei de Medi Ambient de l’Ajuntament. A més, també poden compartint les seves observacions a través de l’App Mosquito Alert, que es pot descarregar al web. L’Ajuntament de Terrassa participa en aquest projecte per cinquè any consecutiu, ja que és una manera de millorar el seguiment, estudi i control del mosquit tigre i del mosquit de la febre groga.\nNomés cal que, en cas de detectar algun exemplar o punts d’aigua estancada, les persones facin una fotografia i l’enviïn a través de l’aplicació mòbil en aquesta plataforma d’alerta ciutadana que investiga i controla l’expansió d’aquests insectes. Les dades generades són útils per la ciencia, ja que permeten estudiar la distribució geogràfica i la seva estacionalitat durant tot l’any. Mosquit Alert és un projecte de ciència ciutadana cooperatiu sense ànim de lucre, coordinat per diferents centres de recerca públics. Actualment rep l’impuls de l’Obra Social «la Caixa», de l’European Research Council (ERC), de la Comissió Europea, i de l’Ajuntament de Barcelona. El seu objectiu és lluitar contra l’expansió de mosquits invasors i transmissors de malalties infeccioses que estan o bé re-emergint o apareixent per primera vegada a Europa.


+ Casaca El.la Modal\n+ Mini Modal\n+ Top Ankara\n+ Top fantasia\n+ Casaca tirants Venecia\n+ Lester Juventus gris\n+ Top tirants Milratlles\n+ Campanilla Grecia colores\n+ Campanilla Grecia Negra\n+ Top Milratlles\n+ Venus Milratlles\n+ Top Afrikan\n+ Top coll rodó Crepe\n+ Lester Walking\n+ Top IRIS\n+ Mini Juventus\n+ Campanilla Pisa\n+ Torera IRIS\nCasaca El.la Modal\nCasaca de tirants de modal, un teixit que transpira, es fresc i agradable. Llarga fins cobrir els malucs. Guia de talles 90% viscosa / 10% licra\nFaldilla llarga fins al genoll i amb una banda elàstica a la cintura. D'un teixit agradable i fresc. Guia de talles\nFaldilla elàstica de punt, amb una banda ample a la cintura y vol a la part inferior.\nTop curt amb les mànigues acampanades. Fet d'un teixit fet de viscosa i elastàn, compacte i amb textura molt suau i apelfada, perfecte per entretemps. Llarg talla M 61cm (2cm diferència per talla) Disponible en talles: M-G-XL-XXL\nTop sense mànigues de gasa semitransparent amb dibuix de roses per lluir el teu costat més agosarat. (A les fotos l'hem combinat amb el vestit Juventus ) Guia de talles\nCasaca tirants Venecia\nCasaca d'un teixit de viscosa molt fresc i elàstic. Guia de talles 90% viscosa / 10% elast\nLester Juventus gris\nMalla elàstica amb goma a la cintura d'un agradble teixit de modal, apelfada per dintre. Guia de talles\nTop tirants Milratlles\nTop de tirants de viscosa, d'un teixit de punt llis, molt elàstic i fresc amb unes ratlletes de tons vermells o blaus, genial per aquesta època.\nCampanilla Grecia colores\nCampanilla, un top curt amb les mànigues acampanades. Fet d'un teixit suau, fi i lleuger que te els detalls d'unes costures de colors. Disponible en talles: M-G-XL-XXL\nCampanilla Grecia Negra\nTop de maniga llarga i ajustat, de ratlletes d'un teixit de viscosa, fi, agradable i amb molta elasticitat.\nTop de ralletes, d'un teixit fi i agradable. De màniga 3/4, el coll rodó i curt fins a la cintura. Guia de talles 90% Viscosa / 10% licra Llarg 62cm (2cm de diferència per talla)\nTop simple de màniga llarga amb el coll rodó i bastant ajustat. Fet de modal, un teixit elàstic i transpirable, molt comode. Disponible en talles: M-G-XL-XXL\nTop fet de viscosa, un teixit elàstic i suau, super agradable i còmode. Disponible en talles: M-G-XL-XXL Llarg 62cm\nTop coll rodó Crepe\nTop bàsic de maniga llarga i coll rodo. Guia de talles\nUns lagins fets de viscosa, un teixit elàstic i còmode que s'ajusta al cos i no molesta.Estampat amb el nostre clàssic de les rajoles de Barcelona en color blau, gaudiu-los! Disponible en talles:\nTop de màniga llarga. Fet de viscosa, un teizxit molt elàstic i còmode que s'adapta al cos. Teixit estampat amb un patró molt colorit de ratlletes.\nFaldilla per sobre dels genolls amb una goma a la cintura. Està feta d'un teixit jaspiat, elàstic i molt còmode. Disponible en tales: M-G-XL\nFaldilla curta amb una banda elàstica a la cintura. D'un teixit apelfat i suau. Disponible en talles: M-G-XL Guia de talles 90%...\nTop amb les mànigues 3/4 i acampanades. D'un teixit de punt llis molt elàstic, fresc, agradable i amb molt caient. Una peça comodíssima per l'estiu que quasi no notes que la portes posada. Guia de talles 90% viscosa / 10% lycra\nJaqueteta de màniga curta feta de baguilla amb el detall d'unes tires de ralletes de colors. Guia de talles 50% viscosa / 50% poliester\nMini faldilla molt curta per utilitzar per sobre d'una malla. De 27-30cm de llarg. Guia de talles


HomeIniciSobre BioBizNewsAdela Farré\nAbans de crear BIOBIZ Strategy & Communications, he desenvolupat una trajectòria professional de més de 30 anys en el món de la comunicació en diversos sectors, i des de 2009 m’he focalitzat en el àmbits de la recerca i l’emprenedoria en biotecnologia i salut. Ser l’editora (2009 i 2011), la directora (2013) i col·laboradora (2015) de l’Informe Biocat —l’estudi de referència de l’ecosistema de les ciències de la vida a Catalunya— m’ha permès aprofundir en el coneixement d’un sector innovador de gran dinamisme i projecció.\nCom a DirCom de Biocat (2009-2015) i del Parc Científic de Barcelona (2015-2016) he col·laborat amb tots els stakeholders clau del sector, públics i privats, en l’esforç de donar a conèixer i projectar internacionalment la feina de les empreses i les institucions de recerca que treballen en aquest àmbit.\nFormada com a periodista, abans d’aterrar en el sector bio-healthcare vaig escriure en diversos diaris (1980-1990). Entre 1990 i 1994, vaig treballar al Museu Nacional d’Art de Catalunya (MNAC), primer com a Cap de Premsa i després com a Cap del Gabinet del Director General, cosa que em va permetre participar directament en l’organització d’alguns grans esdeveniments dels Jocs Olímpics de 1992, celebrats al Palau Nacional, seu del MNAC.\nEl 1995 vaig incorporar-me com a Cap de Premsa a Intermón, i durant 15 anys vaig formar part de l’equip que va convertir aquesta petita ONG catalana en la gran agència de cooperació internacional que és avui Oxfam Intermon. Vaig passar de treballar sola a dirigir un equip de 14 professionals (press officers, web editors, redactors, fotògrafs) i 40 voluntaris arreu d’Espanya; vam passar de 400 notes breus a l’any en diaris a més de 5.000 impactes rellevants en premsa, radio i TV; vaig coordinar accions mediàtiques globals per a campanyes de sensibilització i respostes d’emergència de la família Oxfam; i vam convertir OI en una font de referència clau per a la informació sobre el Tercer Sector.\nEl 2006 vaig deixar breument Oxfam Intermon per treballar en el sector privat i com a consultora independent, i el 2007 vaig tornar a l’ONG per dirigir l’Àrea d’Imatge i Identitat Corporativa. Com a tal vaig ser responsable de brand management, publicitat, organització d’esdeveniments, programa de celebrities & opinion leaders i publicacions corporatives, al capdavant d’un equip de set persones.\nEn paral·lel a aquesta trajectòria professional, he ocupat càrrecs de responsabilitat com a voluntària en l’àmbit cultural (vaig ser fundadora del Festival Jazz Terrassa, el 1982, i he presidit Amics de les Arts i Joventuts Musicals de Terrassa [2009-2013]); he publicat llibres i articles sobre cultura, solidaritat i clústers innovadors, entre altres temes; sóc blogger (im-prescindible.net i biobiznews.net) i una diletant inquieta de les xarxes socials.


H HO 1 Imatge 1 Col·laborador/a 238 Visites Bústia de suggeriments\nHospital Insular SOC Rebé aquest nom la institució que a començament del segle XXI és situada a Cas Serres i depèn del Consell d’Eivissa i Formentera. La seua funció és més social que sanitària i segueix les directrius que tengué al llarg de la seua història.\nVa ser fundat l’any 1423 per l’arquebisbe de Tarragona Dalmau de Mur i era situat a Dalt Vila, vora l’església de l’Hospitalet, de la qual formava part. L’any 1849 passà a la Casa Hospici Sant Rafel, situada al final del carrer de la Soledat, també a Dalt Vila, on va funcionar fins a mitjan segle XX. Va combinar la seua funció amb la d’hospici. Tenia assignat un metge i un practicant per a l’atenció dels malalts. Allí portaren els ferits alemanys del cuirassat Deutschland quan fou bombardejat el 1937 per avions republicans a l’avantport d’Eivissa. L’any 1955 passà a un edifici de nova construcció, de tres plantes, situat a l’avinguda d’Espanya, dependent de la Diputació Provincial, que el va dotar dels serveis propis d’una institució sanitària (quiròfan, raigs X, etc.). Rebia el nom de Casa Provincial de Beneficència. Dins el mateix solar hi havia una capella per als serveis religiosos. El personal no sanitari estava format majoritàriament per Germanes de la Caritat i la seua funció va seguir sent principalment la d’hospici i atenció a la gent gran sense família.\nL’any 1979 va ser transferit al Consell Insular d’Eivissa i Formentera, que va reforçar la part sanitària i el dotà de més personal especialitzat. A causa de deficiències en l’estructura de l’edifici, el 1991 va ser desallotjat i enderrocat i en el solar es construí la seu del Consell. L’hospital va funcionar a l’escola d’educació especial de Can Sifre fins a 1993, any en el qual fou inaugurat un nou edifici de quatre plantes a Cas Serres, amb una superfície total de construcció de 7.522 m2 i un pressupost de més de 600 milions de pessetes. L’arquitecte fou Òscar Canalís Hernández i fou guardonat amb el Premi d’Accessibilitat de l’Àrea d’Edificis d’Ús Públic (1993). Té una capacitat d’allotjament de 166 places i ofereix atenció de metge i infermeria les vint-i-quatre hores del dia, estades sociosanitàries temporals i permanents, visita ambulatòria de psiquiatria i psicologia, diverses teràpies de moviment i recuperació, etc.\nA final de 2003, l’equip humà que hi treballava estava format per la directora, un psicòleg, un psiquiatre, cinc metges, un fisioterapeuta, un assistent social, deu infermeres, quaranta-cinc auxiliars de clínica, tres zeladors, un cap de negociat, un auxiliar administratiu, dos ordenances, un oficial de manteniment, dos operaris, un jardiner, tres cuiners, sis ajudants de cuina, dues cambreres i dinou netejadores.\nHi funciona un centre de dia d’atenció a malalts amb trastorns de la memòria, del qual s’ocupa un equip format per un fisioterapeuta, una infermera, dos auxiliars d’infermeria i un terapeuta ocupacional [JBM]


Arxius de Sense categoria - Pàgina 2 de 33 - Ametller Origen\nPensa com menges, menja com penses\nSuma’t al repte de març!\nEl tercer repte del calendari 2022 és el dilluns sense carn. Per això, et proposem que cada dilluns substitueixis la carn del teu plat per alternatives de proteïna vegetal, així cuidaràs la teva salut i la del planeta.\nAlgunes de les alternatives són aquestes:\nCereals: civada o blat\nPseudocereals: quinoa, blat sarraí\nLlegum: cigrons, llenties, mongetes, pèsols o faves\nLlavors: xia, sèsam, pipes, lli\nFruita seca: avellanes, ametlles, nous, anacards o festucs\nT’animem que comparteixis les teves alternatives vegetals a Instagram amb el hashtag #FemCamí i guanya cada setmana un lot de fruita i verdura de temporada!\nAutor Ametller OrigenPublicat el 13 de març de 2022 14 de març de 2022 Deixa un comentari a Suma’t al repte de març!\nCebes per a tots els gustos i receptes\nCeba dolça, ceba morada, ceba blanca, ceba tendra, escalunya. Saps quin tipus de ceba és l’ideal per a cada recepta? Al nostre perfil d’Instagram t’expliquem quina et servirà per guisar, fregir, fer al forn, rostir o menjar-la crua. Descobreix-ho!\nAutor Ametller OrigenPublicat el 11 de març de 2022 14 de març de 2022 Deixa un comentari a Cebes per a tots els gustos i receptes\nFem Camí guardonat amb el premi ASTER d’ESIC\nEl moviment Fem Camí, que vam posar en marxa ara fa un any amb l’objectiu de continuar estenent el nostre propòsit i avançar cap a un món saludable i sostenible, ha rebut el premi ASTER d’ESIC de Màrqueting per defensar un consum sostenible i per la seva filosofia de negoci on preval la contribució social des del local.\nL’entrega de premis, que enguany arribava a la 39a edició, es va celebrar el passat 4 de març i el va recollir l’equip de marca d’Ametller Origen. Un premi que, sense cap mena de dubte, reconeix l’esforç que fem juntament amb la nostra comunitat per avançar cap a un món més saludable i sostenible.\nAutor Ametller OrigenPublicat el 10 de març de 2022 10 de març de 2022 Deixa un comentari a Fem Camí guardonat amb el premi ASTER d’ESIC\nTres receptes per preparar amb kimchi\nEl nostre xef d’estrella Hideki Matsuhisa et dona tres idees perquè puguis aprofitar al màxim els beneficis del kimchi, un fermentat de col molt versàtil. Amb quina et quedes?\nAutor Ametller OrigenPublicat el 9 de març de 2022 9 de març de 2022 Deixa un comentari a Tres receptes per preparar amb kimchi\nLa millor truita de patates del mercat; la nostra!\nAvui celebrem el Dia Mundial de la Truita de Patates i ho fem orgullosos de saber que la nostra truita és la millor i la més saludable del mercat. Així ho ha determinat el dietista i màster en ciències de l’esport, Sergi Frutos que ha fet una comparativa entre 10 truites de patates de diferents establiments.\nVols saber quin és el nostre secret?\nCuinem diàriament les truites de patates al nostre obrador central d’Olèrdola, amb ingredients frescos i sense conservants ni colorants. A més, està cuinada amb oli d’oliva. Troba-la a la teva botiga habitual o a la botiga online.\nAutor Ametller OrigenPublicat el 8 de març de 2022 9 de març de 2022 Deixa un comentari a La millor truita de patates del mercat; la nostra!\nDones amb Origen, el nostre motor\nAvui se celebra el Dia Internacional de la Dona, una efemèride per reivindicar la igualtat de drets entre homes i dones. A Ametller Origen tenim el ferm compromís d’oferir un tracte igualitari i les mateixes oportunitats.\nActualment, més de la meitat de l’equip d’Ametller Origen són dones; un 52%. Gràcies a totes i cada una d’elles avui som on som, perquè elles son el nostre motor i juntes fem camí cap a un món més saludable i sostenible!\nAvui els hi volem retre un homenatge a totes elles, que formen part de la nostra història.\nAutor Ametller OrigenPublicat el 7 de març de 2022 9 de març de 2022 Deixa un comentari a Dones amb Origen, el nostre motor\n3 receptes delicioses i molt econòmiques!\nEt proposem tres receptes boníssimes i saludables per menys de 5 €: amanida de patata, raves i formatge feta; carxofes confitades amb cítrics i cigrons amb espinacs i ous.\nTrobaràs les receptes completes amb tots els passos al nostre blog.\nAutor Mireia ZaragozaPublicat el 6 de març de 2022 4 de març de 2022 Deixa un comentari a 3 receptes delicioses i molt econòmiques!\nMés de 23.000 escolars es beneficien del programa ‘Menja sa en família’\nDes d’Ametller Origen impartim, a través de la Fundació Ametller i amb el suport del Departament de Salut i Ensenyament de la Generalitat de Catalunya, un programa d’educació nutricional amb l’objectiu de promoure un estil de vida saludable i prevenir malalties cròniques com l’obesitat.\nSegons les últimes dades de l’Enquesta de Salut de Catalunya, la meitat de la població major d’edat i un 35,9% dels infants de 6 a 12 anys té excés de pes (un 24,4% té sobrepès i un 11,7% obesitat). Avui, coincidint amb el Dia Mundial de l’Obesitat, volem posar en valor la tasca que estem duent entre els escolars per transmetre la importància de seguir uns hàbits de vida saludables, fomentant una alimentació variada, equilibrada i saludable. Des de fa 8 anys duem a terme el projecte d’educació nutricional ‘Menja sa en família’ amb el qual hem aconseguit que més de 23.000 alumnes de més de 300 escoles rebin una formació nutricional bàsica.\nEls tallers, que s’imparteixen per nutricionistes de la Fundació Ametller, es duen a terme a les escoles, i enguany hem posat en marxa un nou programa que permet als escolars visitar la botiga Ametller Origen Mercat d’Autors, on tenen l’oportunitat de conèixer de primera mà les fruites i verdures de temporada i preparar un esmorzar saludable.\nSeguim fent camí cap al món on volem viure!\nAutor Mireia ZaragozaPublicat el 3 de març de 2022 3 de març de 2022 Deixa un comentari a Més de 23.000 escolars es beneficien del programa ‘Menja sa en família’\nTendres i frescos, així són els nostres enciams de collita pròpia\nVols saber quin és el secret dels nostres enciams fulla de roure? Els collim al matí amb la rosada als nostres camps de Vilassar de Mar i els portem directes a la botiga en menys de 24 h! Ben cruixents i saborosos, perquè puguis preparar la millor amanida!\nAutor Mireia ZaragozaPublicat el 2 de març de 2022 2 de març de 2022 Deixa un comentari a Tendres i frescos, així són els nostres enciams de collita pròpia\nFans de l’hummus, atents!\nGaudeix dels beneficis que t’aporten els llegums d’una manera diferent i molt saborosa. El Cintet t’ensenya en aquest vídeo dues receptes casolanes d’hummus tradicional o picant de mongeta i olivada. Gaudeix-los!\nAutor Mireia ZaragozaPublicat el 1 de març de 2022 1 de març de 2022 Deixa un comentari a Fans de l’hummus, atents!\nPàgina anterior Pàgina 1 Pàgina 2 Pàgina 3 … Pàgina 33 Pàgina següent


L'Ajuntament de Barcelona i dues entitats de finances ètiques i caixes cooperatives firmen un acord per impulsar projectes socioeconòmics transformadors\n19 de de febrer del 2018. Actualitzada 05 de de març del 2018 a les 15:42\nPer superar l'actual crisi, definida per molts experts com a sistèmica perquè és una conseqüència lògica del mateix model econòmic imperant, es fa necessària una transformació social a mitjà i llarg termini. Sota aquesta premissa s'aprova a l'Ajuntament de Barcelona el ‘Pla d’Impuls de l’Economia Social i Solidària 2016-2019’, amb el gran objectiu de reforçar, impulsar i visibilitzar iniciatives socioeconòmiques que treballen amb criteris socials. En altres paraules, empreses, projectes i entitats on la satisfacció de les persones preval per sobre del lucre.\nEl primer escull que han de superar aquestes iniciatives socioeconòmiques -que van des de la producció i la comercialització a les feines domèstiques, tenir cura d'altres persones i l'autoproducció- sol ser el finançament. Per aquest motiu, l'ambiciós pla municipal inclou un acord amb dues de les principals entitats de finances ètiques i caixes cooperatives que operen a Barcelona: Coop 57 i Fiare Banca Ètica.\nL'acord amb aquestes entitats de finances ètiques es va materialitzar a finals del 2017 amb la creació, per part de cada entitat, d'una línia de finançament específic, per valor d'un milió d'euros, anomenat Fons de Crèdit Municipal. Aquestes noves línies estan dirigides exclusivament al finançament de projectes de nova creació i noves línies d'activitat per part de les entitats de l'anomenada Economia Social i Solidària que difícilment tindrien accés a finançament a través d'instruments ordinaris com la banca tradicional.\nLes línies de finançament de Coop57 i Fiare Banca Ètica compten a més cada una amb un Fons Econòmic compartit de 200.000 euros -el consistori n'aporta la meitat- “per cobrir i fer front a casos o iniciatives amb un eventual risc financer més elevat que d'una altra manera no podrien néixer”, asseguren fonts municipals. Aquesta col·laboració ja ha començat a donar els seus primers resultats. "En el marc d'aquest fons, s'han concedit 11 préstecs per valor de 687.500 euros que han permès generar o consolidar 75 llocs de treball", detallen fonts de Coop 57, que puntualitzen que aquesta línia específica de finançament no modifica els procediments i criteris de la seva cooperativa. "El fons intenta facilitar i incentivar la concessió d'aquests préstecs, sempre que, tinguin una anàlisi tècnica i de viabilitat econòmica positiva", subratllen des de la cooperativa de serveis financers.\nEntre els primers projectes finançats mitjançant aquesta nova línia de finançament hi ha La Carbonera, una llibreria ubicada al Poble-sec, i Nou Patufet, una escola cooperativa del barri de Vila de Gràcia.\nQuan l'antiga propietat de l'escola Patufet del barri de Gràcia va anunciar el juny del 2015 que tancava, el personal del centre i les 250 famílies afectades es van oposar a ser absorbits per un centre educatiu d'un altre barri. "En un temps rècord vam trobar la manera de reobrir l'escola com a cooperativa de treball associat. Podríem haver escollit un altre model, amb inversors, per exemple, però ens va semblar que l'autogestió era el model més adequat donada la situació actual", recorda Francesc Granada, el director de la renascuda escola.\nEl Nou Patufet és un dels primers beneficiaris del Fons de Crèdit Municipal ofert per Coop57 després del conveni firmat amb l'Ajuntament de Barcelona. "Els fundadors del centre, la majoria personal docent, vam començar capitalitzant l'atur; però a mitjans del 2017 vam comprar un nou local i vam demanar un préstec", explica el director de l'escola, que va passar de ser una empresa mercantil a una cooperativa de treball.\nEl pati de l'escola Nou Patufet / Albert Bertran\nEls impulsors del Nou Patufet subratllen l'exemple que suposa per als més petits. "Han après, sobretot els que venen de l'antiga escola, que una altra manera de fer les coses és possible. El funcionament de la cooperativa, amb pilars com les comissions, la participació i la transparència, també arriba als alumnes", destaca el director.\nLlibreria de barri\nLa Carbonera, oberta l'octubre del 2017, és un altre dels projecte cooperatius que s'han beneficiat de la nova línia de finançament per a projectes de nova creació de Coop 57. "Volem formar part del teixit social del Poble-sec. De fet, ja estem realitzant activitats conjuntament amb escoles, centres cívics i la biblioteca del barri", explica Carlota Freixenet, sòcia i cofundadora d'una llibreria que transcendeix el seu local, situat al 40 del carrer de Blai. I és que, sempre que poden, surten al carrer amb activitats com contacontes, manualitats i tallers d'escriptura.\nEls socis d'aquesta cooperativa paguen un import que se'ls descompta quan compren, com si fos una targeta moneder. «Això ens permet disposar sempre de líquid per comprar llibres i mantenir el negoci», explica Freixenet, que valora positivament l'aposta de l'actual govern municipal pel cooperativisme. «La implicació de l'ajuntament ens dona bastant esperança. Creiem que és molt important que els projectes de l'economia social i solidària funcionin si volem realment contribuir a canviar una mica el món», postil·la.\nLa fórmula del 'matchfunding'\nA més de la creació d'un fons de crèdit municipal que estimula la creació de nous projectes i empreses d'Economia Social i Solidària, l'Ajuntament i Barcelona Activa també recolzen ‘Conjuntament’. una iniciativa de la Fundació Degoteig amb l'objectiu d'impulsar projectes socials i iniciatives vinculades als àmbits de desenvolupament econòmic de proximitat. La iniciativa segueix la fórmula multiplicadora del ‘matchfunding’: per cada euro que la ciutadania aporta a un dels projectes escollits, la plataforma Degoteig destina la mateixa quantitat i en temps real.\nEls 24 projectes seleccionats per formar part de ‘Conjuntament’ estan relacionats amb l'emprenedoria social de proximitat (dirigits a resoldre necessitats de la població a través de la innovació i la intel·ligència col·lectiva) i les economies comunitàries i col·laboratives (des de xarxes d'intercanvi i bancs de temps a cooperatives de consum, passant per horts urbans i grups de criança).\nLa fundació compta amb un fons de fins a 96.000 euros per complementar les aportacions monetàries individuals. Els 24 projectes seleccionats rebran assessorament personalitzat per part de l'equip de Degoteig, abans i durant les seves campanyes. Degoteig, com a plataforma de micromecenatge cívic, constitueix «una eina de generació de recursos, gota a gota, amb un percentatge d'èxit de finançament superior al 70%», segons detalla la plataforma a la seva web.