La traducció veterinària: un món per descobrir (EN>ES) - APTIC\nData: 27 i 28 de març de 2015\nCapacitat limitada a 20 persones.\nPreu per inscripció anticipada (pagament abans del 27 de febrer de 2015)\nSocis d'alguna de les associacions de la xarxa Vértice*: 85 €\nData límit d'inscripció i pagament: 25 de març de 2015\nT'agradaria dedicar-te a la traducció veterinària, però no saps per on començar? Et dediques a la traducció mèdica o farmacèutica i estàs pensant a formar-te en una nova especialització? Vols conèixer de primera mà el que suposa traduir en el camp de la veterinària?\nAquest curs brinda als participants l'oportunitat de descobrir una especialitat apassionant que, malgrat el paper fonamental que té a la nostra societat, encara és un sector desconegut per a molts traductors.\nGràcies a aquest curs, els assistents adquiriran una visió general i una base sòlida per iniciar el seu camí en aquest camp d'especialització, al qual, un cop ens hi endinsem, resulta difícil renunciar.\nDivendres 27 de març: sessió teòrica (4 hores)\nA) Introducció i perspectiva històrica: què és la veterinària? Quin paper té a la nostra societat?\nB) Característiques de la traducció veterinària\nB.1) Lectors i dificultats de traducció:\nB.1.2) Propietaris d'animals de companyia\nB.2) Clients del sector i tipologia de textos\nB.2.1) Empreses farmacèutiques\nB.2.2) Empreses de diagnosi\nB.2.3) Empreses de nutrició\nB.3) Recursos i fonts de documentació\nC) Conclusió i apunts entorn del treball del traductor especialitzat\nDissabte 28 de març: sessió pràctica (4 hores)1\nA) Text: departament de registres (empresa farmacèutica: gats i fures)2\nB) Text: departament de màrqueting\nB.1) Text 1: empresa farmacèutica (porcs)\nB.2) Text 2: empresa de diagnosi (gossos)\nB.3) Text 3: empresa de nutrició (pollastres)\n1: La pràctica es farà amb tipus de text i espècies diferents.\n2: Els alumnes es registraran durant la sessió a la pàgina de l'EDQM per tenir accés a la traducció oficial dels anomenats «termes estàndard», i aprendran també a descarregar-se la plantilla de l'EMA (Agència Europea del Medicament).\nAnna Romero Ibáñez és llicenciada en Biologia i en Traducció, i també té un màster en Comunicació Cientificotècnica.\nDesprés de diversos anys dedicats a la biologia i la traducció en medicina i farmàcia, l'any 2007 va començar a treballar en una agència de traducció especialitzada en veterinària. Va ser llavors quan va descobrir una especialitat a la qual no ha pogut (ni volgut) renunciar des d'aleshores.\nÉs autora de diversos articles sobre traducció veterinària i ha participat com a ponent en congressos de traducció mèdica. El juliol de 2014 va ser l'encarregada d'impartir el mòdul de veterinària del curs dirigit per Fernando Navarro «Problemes, mètodes i qüestions candents en traducció mèdica» (Universitat Menéndez Pelayo, Santander).\nDes del juny de 2014, treballa de traductora, revisora i redactora autònoma especialitzada en veterinària, medicina i medi ambient en el projecte One Health Translations.\nPer fer la preinscripció en aquest curs, ompliu aquest formulari, feu el pagament i envieu el justificant juntament amb el formulari a activitats@aptic.cat.\nLes places són limitades i s'assignaran per ordre d'inscripció (data de pagament). Un cop rebuda la documentació, se us confirmarà l'adjudicació de la plaça per correu electrònic.\nData límit d'inscripció: divendres, 25 de març de 2015.\nSi el dia de l'activitat arribeu tard i trobeu tancada la porta de l’edifici, truqueu al mòbil de l'APTIC (només disponible per a activitats): 634 594 474.


Càritas denuncia que les retallades aguditzen la pobresa\nLes diòcesis diuen que han hagut de duplicar l'ajut a les famílies amb fills\nROSA FERNÁNDEZ ·22/06/2011 - 08:20h\nMés pobresa i menys esperança. Les conseqüències de la crisi són cada vegada més colpidores, més encara amb les retallades que el Govern ha fet de les ajudes socials destinades a evitar l'exclusió. El director de Càritas a Barcelona, Jordi Roglà, va alertar ahir que la pobresa s'està "cronificant" i que "les retallades faran que cada vegada hi hagi més misèria".\n"Encara estem a l'equador de la crisi i les conseqüències són tan intenses que milers de persones mai més se'n sortiran", va asseverar Roglà. I és que per Càritas, que ha hagut de duplicar les seves ajudes a Barcelona en els darrers tres anys, les retallades del Govern "suposaran més pobresa i exclusió en el futur". "El que estalviem avui ho haurem de pagar amb interessos d'aquí dos anys", va afirmar Roglà.\nL'informe alerta del deteriorament físic i mental dels que acudeixen a Càritas\nLa situació és alarmant. La memòria presentada ahir per la diòcesi de Càritas de Barcelona, Sant Feliu de Llobregat i Terrassa revela que l'any 2010 van ser ateses 57.000 persones, un 11% més que l'any anterior. La majoria són el que es coneix com a nous pobres, persones que abans mai havien hagut de demanar ajudes i que amb l'atur s'han vist sense ingressos i amb despeses importants a les quals fer front, com ara la hipoteca.\nEl perfil és molt variat, tot i que predominen les famílies d'origen espanyol amb fills. "El pitjor de tot és que la majoria d'ells no veuen llum al final del túnel", sentencia Roglà, que afegeix que "cal una ajuda especial perquè els pares puguin cuidar els menuts".\nLa infància, afectada de ple\nEl pessimisme s'estén als joves. La meitat de les persones que Càritas va atendre l'any passat eren menors d'edat. Molts d'ells, fills de famílies que han vist esgotades totes les seves prestacions. L'informe detecta que un de cada quatre nens és pobre, i el repte actual és eradicar la pobresa infantil. Per aconseguir-ho cal "prioritzar les accions destinades a prevenir-la", va assegurar Roglà.\nLa majoria d'infants només reben atenció de la seva mare, que en el 61% dels casos es troba en atur. Per això, Càritas també ha incrementat el nombre d'ajudes per fomentar la formació professional de qualitat i el coneixement del català i el castellà. Tot i així, l'entitat alerta que està desbordada i que els recursos no són "infinits".\nEn aquest sentit, els representants de Càritas, un dels molts organismes que presten ajudes socials, van criticar el fet que el Govern estigui oblidant els més desfavorits i doni per suposat que les entitats socials se'n faran càrrec. "L'Estat del benestar no hauria de dependre d'entitats com ara Càritas, que no haurien de tenir tant de pes. El Govern hauria de ser més responsable", va lamentar la directora de Programes Socials de l'entitat, Mercè Darnell.\nLes dades de l'informe revelen que un de cada quatre nens és pobre\nL'informe de Càritas de les diòcesis de Barcelona, Sant Feliu i Terrassa, les més poblades de Catalunya, conclou de manera contundent: "Malgrat l'esforç dels serveis socials públics, veiem com estan arribant al límit de les possibilitats d'atenció. Per això ens preocupen les retallades".\nLa gent "comença a tirar la tovallola" davant una situació tan complicada, va alertar Darnell. Les persones que demanen ajuda a l'entitat cristiana pateixen un greu deteriorament de la seva salut física i mental. La precarietat laboral, la por de ser desnonat i els problemes per solucionar l'economia familiar fan que siguin freqüents els episodis d'esgotament tant físic com mental.\nDarnell va avançar que "molts d'ells estan claudicant", ja que veuen que "per molt que lluitin no troben sortida ni millora". Per això, Càritas també ha hagut d'augmentar el seu suport psicològic. Des de l'entitat destaquen que les persones que acudeixen als serveis socials estan "desesperades" i que l'únic que volen és "feina, feina i feina", a més d'un habitatge digne que puguin assumir econòmicament, així com poder cobrir les seves necessitats bàsiques d'alimentació i higiene. La millora, però, sembla que trigarà a arribar.\nI és que la situació econòmica i social segueix empitjorant. Des del començament d'any, Càritas de Barcelona ha atès un 4% més de persones que en el mateix període del 2010. Un 80% dels que han rebut suport no aconsegueixen sortir de la pobresa. Per tant, el problema es fa crònic. "En molts anys mai no havíem vist tanta gent que s'adrecés als nostres centres d'atenció (més de 114)", va explicar Darnell.\nEl perill de desnonaments\nCàritas va invertir 2,5 milions d'euros en ajudes per a necessitats bàsiques de famílies l'any passat. Un 61% d'aquestes ajudes van ser per pagar despeses relacionades amb l'habitatge, un problema que aquesta entitat destaca especialment.\nLa majoria dels atesos per Càritas viuen en habitacions rellogades. I els que tenen la sort de viure en un pis estan a punt de ser desnonats, o bé per impagament de la hipoteca o bé per deutes de lloguer. Per això, Càritas vol fer un èmfasi especial en aquest problema amb la posada en marxa d'un servei de mediació amb els bancs per aturar desnonaments.


Presentació del llibre 'Mestres de l'entrevista' | Col·legi de Periodistes de Catalunya\nInici / Actualitat / Presentació del llibre 'Mestres de l'entrevista'\nVoleu saber com es fa una bona entrevista? Els col·legiats i col·legiades esteu convidats a assistir a la presentació del llibre d'Antoni d'Armengol el 26 de juny a les 19:00h a la sala d'Actes del Col·legi de Periodistes. Hi participarà el MHP Carles Puigdemont, i els també periodistes Jordi Basté i Antoni Bassas.\nEl Col·legi de Periodistes acull la presentació del llibre Mestres de l'entrevista d'Antoni d'Armengol, periodista i redactor de política a TV3, el pròxim dilluns 26 de juny a les 19:00h a la sala d'Actes del Col·legi. L'acte comptarà amb les intervencions del M. Hble. Carles Puigdemont, president la Generalitat de Catalunya; Jordi Basté, director d'El Món a RAC1; Antoni Bassas, periodista i Antoni Armengol, autor del llibre.\nMestre de l'entrevista recull l'experiència professional d'una dotzena de periodistes que han dedicat bona part de la seva carrera a l'entrevista televisiva i també radiofònica: Puyal, Otero, Griso, Fuentes, Bassas, Terribas, Basté, Cuní, Heredia, Mejide, Om i Casas. Aquest manual de l'editorial UOC és un llibre d’autoajuda, de creixement personal i també professional que permetrà aprendre a periodistes i comunicadors l'art de realitzar una bona entrevista.\nData: Dilluns 26 de juny\nLloc: Sala d'Actes del Col·legi de Periodistes (Rambla Catalunya núm. 10, Barcelona)


Toronto | Xavier Fàbrega i Falgueras - Quatre pinzellades...\nAgost 20, 2007 — xfabrega\nCom que aquest cap de setmana no he fet res especial no tinc cap foto gaire interessant, a part de passejar la ciutat i fer bons dinars! la pobre visa treu fum!! (Gran invent)\nAvui m’agradaria reflexionar sobre les universitats, no faré un article d’opinió sinó només llençar un parell de missatges per reflexionar a través d’un parell de fotos.\nDes que vaig arribar a Toronto una de les primeres coses que vaig fer va ser donar-me d’alta d’usuari del servei d’esports i buscar una biblioteca per poder fer esport i estudiar durant la setmana. La sorpresa va venir quan vaig descobrir que la universitat té unes 30 biblioteques i n’hi una a 150 metres de la meva residència que té 15 plantes!!!!. Aquesta biblioteca és d’accés lliure a qualsevol estudiant i té un horari força diferent: està oberta tots els dies de la setmana i obra a les 8 del matí fins a les 23, excepte el diumenge que tanca a les 17: molt diferent al de les universitats catalanes!!\nSobre les instal·lacions esportives també ens donen mil voltes: dues piscines cobertes; una olímpica de 50m. i una altra de 25, a part de les dues sales de fitness, 10 pistes d’squash i 5 de table tennis. Després a fora tens un camp de gespa artificial, amb pista d’atletisme, que és més gran i molt més modern que el de qualsevol equip de segona divisió. Suposo que les pistes de bàsquet no cal ni esmentar-les perquè és evident.\nBé, us adjunto un parell de fotos sobre la biblioteca i una de la piscina. Realment cada vegada entenc més perquè tenen tanta fama les universitats americanes, no és gaire diferent del que veiem a les pel·lícules: grans inversions amb educació, grans i modernes instal·lacions (també esportives), més serietat, etc. Sempre es critica la cultura americana, i la veritat és que a mi no m’agrada gaire però podriem aprendre les coses bones i posar-les en pràctica a casa nostra!\nArxivat a Toronto. Etiquetes: Biblioteca, Piscina, universitat de Toronto. 3 Comments »\nAgost 13, 2007 — xfabrega\nEl cap de setmana passat el dilluns va ser festa a Toronto i els guiris vam aprofitar per marxar a visitar Montreal.\nPer estalviar-nos pagar la nit del divendres, vam decidir marxar a primera hora del dissabte i tornar a última hora el dilluns. Com que no tenim cotxe vam comprar uns bitllets de tren caríssims! Ens va costar 160 dòlars per cap amb descompte per estudiant inclòs. El trajecte de més de 600 km va tardar unes quatre hores i mitja. Era com estar a un avió: sofà ample, cada mitja hora passaven les hosteses amb un carret ple de queviures (no era gratis), avisos per megafonia, etc.\nVam dormir en un alberg que hi ha al downtown de la ciutat, així no calia caminar gaire per anar a prendre o visitar qualsevol cosa. El que més ens va agradar van ser els àpats i alguns edificis que vam visitar. La primera foto és de la Catedral de Montreal, la del mig és de l’única cosa que vam aprofitar del museu d’història de Canadà: és un “futbolín” però amb jugadors d’hoquey sobre gel, molt freak! ens ho vam passar teta intentant “xutant” amb l’steak dels ninots, i la tercera foto és la d’un soparet en un dels restaurants més ben valorats de la guia Trotamundos (imprescindible per anar pel món). És un restaurant etíop que es menja amb les mans! tot el sopar el serveixen a una gran plata i … a menjar! Realment va ser una experiència interessant això de tornar als vells temps.\nLa última nit estàvem rebentats i vam aprofitar per anar al cine a veure la tercera part de la saga d’en Matt Damon, The Burne Ultimatum. La pel·lícula és com les dues primeres.\nArxivat a Toronto. Leave a Comment »\nUn dia a l’òpera\nAgost 10, 2007 — xfabrega\nAquest edifici rodó és la sala Roy Thompson Hall, la casa de l’orquestra simfònica de Toronto. Aquí és on vaig anar el dimarts passat a un concert de música clàssica de l’Orquestra Nacional de Canadà.\nL’edifici és molt modern i com es pot apreciar a les fotos força fashion. És un dels edificis que només per visitar ja val la pena pagar una entrada, però el fet és que el concert va ser espectacular: van ser dues parts de dos hores cada una amb un break de mitja horeta.\nUn dia a l’ópera\nAgost 9, 2007 — xfabrega\nEncara no he pogut actualitzar el blog amb les fotos de la setmana passada amb els respectius comentaris, però és que això és un no parar: ara marxo a fer natació i aquest vespre toca funció a l’ópera de Toronto (Roy Thomson Hall) que hi ha un concert de música clàssica amb l’orquestra nacional de Canadà.\nI encara m’he de posar al dia amb els deures d’anglès!\nCap a Montreal\nAgost 4, 2007 — xfabrega\nAcabant de fer les últimes gestions abans de marxar: sincronitzant l’ipod, carregant la bateria de la càmera, fent la maleta… perquè aquest weekend marxem a Montreal.\nAquesta tarda m’he fet el carnet d’estudiant internacional (ISIC) perquè fan descompte en molts establiments, és universal i la fan amb un moment. Només amb el que m’estalvio amb el tren ja em surt a compte!\nMarxem demà a primera hora (7:43) amb un tren que ens portarà a Montreal amb només quatre hores i mitja i dormirem a un hostel molt ben situat que hi ha al downtown. Aprofitant que el dilluns és festa a Toronto tornarem al vespre, per tant, no podré actualitzar el blog i penjar els plans de la setmana passada ni d’aquesta fins el dimarts.\nIntentaré actualitzar-lo el dimarts!\nBaseball: Blue jays vs NW Yankees\nTres fotos del divendres que vaig anar a l’Skydome a veure el meu primer partit en directe de baseball al més pur estil americà. Va ser molt curiós perquè el partit va durar més de 4 hores i només era una part, perquè es veu que duren uns quants dies els partits, amb altres paraules, és com si només vas a veure la primera part d’un partit i la segona es juga l’endemà i et fan pagar una altra entrada!\nAra ja puc dir amb coneixement de causa que el baseball és un esport molt aborrit i lent, sort que els americans fan tot tipus d’espectacles entremig de cada canvi d’equip i que el camp està equipat amb la última tecnologia digital per distreure el públic: televisions, calefacció, altaveus, micròfons, etc. De fet, el camp és com un centre comercial perquè quan ja no sàpigues com seure puguis estirar les cames mentre compres alguna cosa a les botigues que hi ha al mateix estadi a la vegada que consumeixes hot-dogs en un dels molts fast-food de l’estadi. De fet, hi ha fins i tot un hotel a dintre de l’estadi!\nPotser d’esports no en saben gaire, però realment els americans són els reis del màrqueting, se les saben totes! Les famílies no van al camp a gaudir del partit, van a l’estadi a gaudir de l’espectacle: dels sorteigs, premis, cheerleaders, comprar a les botigues, etc. És més, l’estadi ara es diu Rogers center, perquè és el nom d’una companyia de telefonia que patrocina els blue jays.\nArxivat a Toronto. Etiquetes: baseball, blue jays, Rogers center, Toronto. Leave a Comment »\nJuliol 18, 2007 — xfabrega\nHo sento però només vaig fer fotos del viatge cap a la casa de la “barbacoa”. Estic esperant que em passin unes fotos. Tot i això ja us avanço que va ser patètic. M’explico: Tots anavem amb la idea que hi hauria unes costelletes de xai, botifarres, xoriços, etc. Però només hi havia hamburgueses congelades i hot-dogs amb tot tipus de condiments!El partit de futbol tampoc va valdre la pena, vam apallissar l’equip contrari. Cal dir que els contrincants eren una colla de despenjats que només practiquen la bicicleta.Hi ha una cosa que encara no he comentat: Toronto és la ciutat ideal pels ciclistes: el paradís dels ciclistes. Al ser una ciutat plana la majoria de carrers tenen carril-bici perquè els ciutadans es desplacin amb bici. També influeix que el transport públic sigui molt car (el doble que a bcn) i les seves tres linies de metro es queden curtes. Suposo que el panorama deu cambiar força a l’hivern, quan la temperatura mitjana és -10º!\nLes fotos són d’en Bart (com el protagonista dels Simpsons) i d’una mini Niagara Falls d’un parc que hi havia al costat de la caseta.\nArxivat a Toronto. Etiquetes: graellada, Toronto. 2 Comments »


- Dia Internacional dels Museus, 2012\nAccueil > Détails - Dia Internacional dels Museus, 2012\nDia Internacional dels Museus, 2012\n18, 19 i 20 de maig de 2012\nActivitats del Museu Memorial de l’Exili (La Jonquera) amb motiu del Dia Internacional dels Museus, 2012:\n1. Jornada de Portes Obertes el 18-19 i 20 de maig de 2012\nHorari: de 10h a 18h el dia 18 i 19 de maig / de 10h a 14h el dia 20 de maig\n2. Visita comentada de les donacions rebudes i incorporades recentment a l'exposició permanent, en la secció "Testimonis i herències documentals de l'exili"\nDiumenge 20 de maig a les 11h.\nAquestes donacions són fruit de la prioritat que ha adquirit -des del mateix origen de la configuració de l’exposició permanent- la voluntat de concedir un lloc preferent a l’usuari del museu i, principalment, al testimoni o al dipositari del llegat d’aquell exili causat pel desenllaç de la Guerra Civil. Així, d’acord amb aquesta línia, la recepció d’objectes diversos de gran significació personal, de documentació variada, de publicacions originals de l’època... ha anat nodrint un fons propi en aquests quatre anys de funcionament del MUME. En aquest sentit, l’objectiu primordial és que l’usuari-visitant sigui també protagonista dins del museu i que doni a conèixer la seva història personal o bé una història personal heretada per raons familiars, d’amistat o per afany de col·leccionisme i de coneixement.\nD’aquesta manera, objectes, utensilis, estendards creats als camps de concentració, passatges de vaixell, salconduïts, condecoracions de la Segona Guerra Mundial, una maleta excepcional que conté en el seu interior els diners no pagats a una companyia de l’Exèrcit Popular en els darrers moments del conflicte a Catalunya, una partitura d’una sardana composta a l’exili en homenatge a Lluís Companys, entre altres, acaben proporcionant una visió microhistòrica de l’experiència de l’exili. En efecte, el recull d’aquestes herències materials té una enorme importància per configurar una mirada més propera, que incorpora i personalitza els petits relats més enllà de les grans xifres estadístiques de desplaçats, les quals, sovint, tenen un efecte deshumanitzador i distanciador.\nL’exhibició d’aquests objectes i materials de la col·lecció del MUME, que tindrà un caràcter altern d’acord amb les donacions que es vagin rebent, redimensiona la rellevància de l’individu enmig dels moviments massius de població. Precisament, gràcies a l’aproximació biogràfica a la gent corrent que permet la mostra parcial d’aquesta incorporació de noves peces a la col·lecció, es posa rostre, noms i cognoms, a l’exili i a la deportació. Aquest és el cas, per exemple, d’una de les dipositàries, Lluïsa Miralles, exiliada i esposa de Miquel Serra, deportat a Mathausen, que fou un dels fundadors de l’Amical de Mauthausen i un testimoniatge cabdal per al llibre de Montserrat Roig sobre els catalans als camps nazis. Concretament, els objectes i documents exposats de Miquel Serra i Lluïsa Miralles permeten traçar una breu, però significativa, biografia d’una persona que va malviure i sofrir en l’univers abominable de la deportació.\nLa mostra d’algunes de les incorporacions cedides al fons del MUME per un ampli ventall de persones vinculades a la memòria de l’exili possibilita augmentar el potencial pedagògic de l’exposició permanent. Un potencial pedagògic que s’incrementa amb la connexió emotiva que emana de la possibilitat que l’usuari-visitant gaudeixi del diàleg amb l’autenticitat de les herències materials dels testimonis. Així mateix, aquesta posada en escena museogràfica habilita més espai per als protagonistes de milers de petites històries de l’exili. En definitiva, aquests objectes, sovint de factura artesana i amb un fort component sentimental i rellegits des del present dins de l’àmbit museístic, proporcionen més elements de reflexió, interpretació i comprensió de l’experiència de l’exili.


Inici > Restaurants > Manairó\nManairó: un restaurant on una altra creativitat és possible\nQuan es va fer seva aquella proclama de Jacques Maximin - creativitat és no copiar -, a Ferran Adrià li van sortir copions per tot arreu. Repetir aquelles tècniques, ¿és creativitat o manierisme? Només hi ha una resposta possible, una resposta oxímoron: creativitat és no copiar. La recerca d'un llenguatge propi és un camí ple d'espines, d'enveges i d'incomprensió. No és camí per a pusil·lànimes. Però és l'única manera de ser original.\nEl xef Jordi Herrera ha recorregut aquest camí, i tant que ho ha fet, desenvolupant una cuina única, tan reconeixible com un cigne negre resposant sobre la neu. Li deu haver costat d'arribar al menú de 16 serveis, el menú Manairó, que ofereix al seu restaurant homònim. Sang, suor i euros. "Estic content", diu, "malament aniríem si no ho estés després d'11 anys de pèrdues".\nTot en Manairó és únic, des de la decoració i les escultures, del mateix Herrera, fins als excel·lents vins de la casa, Terra Alta i Empordà, o els aparells que Jordi inventa per cuinar, l'últim, una centrifugadora per coure carn que conserva fins a l'última gota dels seus sucs.\nÚnic és, també, el primer passi d'aquest menú, el cap i pota amb curri, que emula la textura d'un pa de gambes. "Mai s'havia fet un cap i pota com aquest", diu Herrera. I afegeix una frase que podria repetir plat rere plat: "Pot agradar-te o no, però no ho menjaràs enlloc més".\nSeguim amb el bonítol curat, "mantega de mar", diu el xef, i la veritat és que el bonítol, afinat per la salaó, es desfà entre la llengua i el paladar. El tercer servei és un plat antològic, mar i muntanya essencial: puré de mongeta blanca, cansalada confitada i caviar d'arengades; sabors intensos, definits; una bomba de plaer que té la seva rèplica a la pizza de gorgonzola que em serveixen a continuació, una pizza esfèrica, diminuta, però amb la potència del Vesuvi quan va devorar Pompeia.\nArriba amb un altre plat desbordant, les gambes fumades amb remenat de bledes, i un altre més que em fa estremir: el sorell amb pell de congre a la meunière: àcid, perfumat, marí, disbauxa de textures, sabors i temperatures. Les cocotxes de calamar amb alls tendres i pil pil de turbot demostren que no hi ha producte pobre sinó cuiners amb la imaginació en fallida, punt que confirmen les tripes de congre amb ceps. Sense renunciar al luxe, Jordi amaga sota escuma de tòfona, un ravioli de foie esplèndid, entre els millors fetges que he menjat mai.\nJa només queden els seus famosos calamars a la romana (de rovell d'ou); les galtes de xai, escàndol de sabor i textura; i ... compte... la carn cuinada a la centrifugadora. Jordi Herrera és el xef bricoleur, com diu Pau Arenós, i ho és per alguna cosa. Veure com fa servir aquesta cassola que gira sobre un eix de torn, alhora que hi aplica calor amb el bufador, és un espectacle. M'explica el Jordi que el seu oncle, la persona més intel·ligent que mai ha conegut, fabricava a mà les caixes de canvi dels camions Pegaso. Em pregunto si d'ell n'haurà heretat la sorprenent habilitat de crear eines.\nLes postres són, també, memorables, unes maduixes amb nata àcides, necessària neteja després de tanta exuberància, i una roca tova de xocolata amb gelat de iogurt de cabra i toffee.\nNo copiar, no copiar. Jordi Herrera no copia, crea, i Manairó és el seu regne, el seu cap.


Vaga de quioscos a Barcelona en protesta pels ports de les distribuïdores de diaris La República\nVaga de quioscos a Barcelona en protesta pels ports de les distribuïdores de diaris\nLa majoria dels quioscos i punts de venda de diaris de Barcelona i la seva àrea metropolitana han tancat aquest cap de setmana per protestar pels ports que han de pagar a les distribuïdores d’alguns diaris. Segons l’Associació Professional de Venedors de Premsa de Barcelona, la vaga s’ha seguit entre en un 85%, però assegura que ha sigut d’un 100% a les poblacions de Santa Coloma de Gramenet, Esplugues de Llobregat i el Prat de Llobregat. La vaga continuarà fins demà perquè ‘no s’ha rebut cap resposta’ per part de les distribuïdores dels diaris, segons ha afirmat l’associació, alhora que no ha descartat que les demarcacions de Tarragona, Lleida i Girona s’afegeixin a la protesta.\nL’Associació de Venedors de Premsa de Barcelona, que aglutina 800 punts de venda, ha convocat finalment tres dies de vaga als quioscos de Barcelona i l’àrea metropolitana en protesta pels ports que han de pagar a les distribuïdores d’alguns diaris perquè aquestes els portin la premsa. A la vaga, s’hi han sumat els quioscos de les Rambles de la capital catalana i el Col·legi de Periodistes. Segons Prada, la vaga s’ha seguit en un 85%, però assegura que ha tingut un seguiment del 100% a les poblacions de Santa Coloma de Gramenet, Esplugues de Llobregat i el Prat de Llobregat. En el cas de Sant Joan Despí, només s’han obert un parell de quioscos.\nLa vicepresidenta segona de l’Associació Professional de Venedors de Premsa de Barcelona, Carmen Prada, ha declarat que ‘ens estan cobrant uns ports que s’han tret de la màniga i no tenim els mateixos percentatges uns venedors que altres. Considerem que tots hem de tenir els mateixos percentatges i ningú ha de pagar ports’. Així mateix, Prada ha declarat que ‘els estem exposant les seves capaçaleres i considerem que tots hem de tenir els mateixos drets perquè tots estem al carrer, tots som venedors’. La vaga continuarà fins demà perquè, segons assegura, no s’ha rebut cap resposta per part de les distribuïdores dels diaris.\nPrada ha assenyat que l’Associació Professional de Venedors de Premsa de Barcelona no descarta fer més accions de protesta en els pròxims dies i ha assenyalat la possibilitat que altres associacions de les demarcacions de Tarragona, Lleida i Girona s’acabin afegint a la protesta, tot i que encara ‘no s’ha confirmat’.\nDe moment, l’associació no ha calculat les pèrdues econòmiques que s’hagin pogut produir arran d’aquesta vaga, però ha matisat que els quioscos ‘han deixat d’entrar diner a la caixa’.\nEls quioscs oberts\nEl copropietari d’un quiosc de la Plaça Gala Placídia de Barcelona, Xavier Casanelles, ha explicat que l’Associació de Venedors de Premsa de Barcelona va convocar una assemblea extraordinària en poques hores el passat dijous, i que molts membres de l’associació, com ell, no hi van poder assistir. Tot i així, el gremi va informar als treballadors sobre el resultat de l’assemblea i els va ‘aconsellar i demanar’ que tanquessin els quioscs duran el cap de setmana.\nSegons Casanelles, alguns quioscs concrets, com el seu, no han pogut tancar perquè això ‘només hagués beneficiat’ a altres quioscs que no formen part de l’Associació sinó de la cadena Sancho, en el seu cas concret a un que hi ha ubicat a deu metres de distància a la mateixa plaça. Aquesta cadena posseeix un centenar de punts de venda de premsa a Barcelona, i cap d’ells s’ha adherit a la vaga, tal com ha confirmat a l’ACN un dels seus treballadors que no ha volgut revelar el seu nom.\nAquest treballador també ha dit que quan ha arribat al matí a treballar s’ha trobat que li faltaven alguns diaris de la distribuïdora Marina Press, però no ha pogut confirmar si es tractava de l’acció d’un individu o d’un piquet del gremi de quiosquers. Tots els quiosquers han negat que hagin rebut cap tipus de pressió per tancar el seu quiosc per part de l’Associació de Venedors, tot i que han rebut el ‘consell’ de tancar-lo.\nA excepció d’aquest centenar de quioscs de la cadena Sancho, els de l’associació que sí han obert han fet un horari reduït, tancant a la una del migdia en comptes de a les cinc de la tarda, i no han venut alguns títols de les distribuïdores de premsa, en concret ‘El Mundo Deportivo’ i ‘As’, de Marina Press; ‘Tiempo’ i ‘Interviú’, de Logística de Medios, i ‘Actualidad Económica’, entre d’altres, de Sabaté. ‘Volen cobrar a les revistes pel servei de portar-nos-les, i a nosaltres també per portar-nos les revistes’, ha dit el quiosquer sobre aquestes distribuïdores.\nAl número 56 de la Via Augusta també hi havia un quiosc obert. La seva propietària ha explicat a l’ACN que ‘no va tenir temps’ de cancel·lar les comandes de les empreses distribuïdores i que, per tant, ‘havia de vendre el material’ ja que si no la perjudicaria a ella econòmicament. És el mateix cas que el d’una altra propietària d’un quiosc a l’avinguda de Can Baró, al barri del Guinardó de Barcelona, qui s’ha queixat que aquest diumenge a la matinada no li han arribat algunes publicacions, com ‘El Mundo Deportivo’, ni tampoc alguns desplegables de diaris.


Straits Heritage @ Soo Hong Lane Heritage House Penang Malàisia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Penang, no busqui més enllà de Straits Heritage @ Soo Hong Lane Heritage House. A només 0km del centre de la ciutat, la localització estratègica de l'hotel garanteix que els seus clients puguin accedir fàcil i ràpidament als punts d'interès locals. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Straits Heritage @ Soo Hong Lane Heritage House, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, visites turístiques.\nL'hotel compta amb 1 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, balcó/terrassa. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Straits Heritage @ Soo Hong Lane Heritage House no troba competidors en cap categoria.


Empresa de Serveis de la Tecnologia i la Comunicació\nYou are here: ServeisTIC.cat > Empresa\nServeisTic ofereix als seus clients 20 anys d’experiència en serveis d’Internet.\nTot i això, els avantatges més destacats que podem oferir als nostres clients, es basen en l’aprofitament de les sinergies entre diversos serveis, ja que ens permeten aprofitar molt millor tots els aspectes dels treballs en cadascun dels àmbits;\nA ServeisTic vetllem per la seguretat dels nostres clients, i fem els possibles per tal que sigui així des de totes les perspectives possibles; La seguretat del servei, la seguretat de les aplicacions instal·lades al servidor, i igualment important, la seguretat en el compliment de les obligacions legals (les relacionades amb la LOPDGDD, i altres).\nEn aspectes de SEO (comunament anomenat posicionament), els avantatges que podem oferir als nostres usuaris, consisteixen en servidors optimitzats per servir ràpidament les pàgines web, i configurats seguint els estàndards (alguns estàndards de seguretat també afecten al posicionament) que fan que els cercadors atorguin millor valoració a les pàgines (i en conseqüència les posicionin millor als resultats de les cerques).\nPer aquests motius, si a més d’allotjar la pàgina web la podem avaluar, i aplicar-hi algunes modificacions, o fins i tot fer-nos càrrec de les actualitzacions de software, s’aprofitaran millor les característiques SEO del servidor, així com les de la pàgina. Alhora que la seguretat de tot el sistema se’n veurà beneficiada.\nAquestes són sinergies molt evidents dels avantatges que podem oferir combinant els serveis de hosting, manteniment de pàgines web i optimització SEO, per il·lustrar com els serveis que oferim, es potencien i retroalimenten entre ells.\nTot i això, sempre que sigui possible, preferim cooperar amb l’empresa responsable de la pàgina web o botiga online, i que es faci càrrec de totes les millores proposades, ajudant en tot allò que faci falta.


Aire fresc a la bibliografia castellera | FET a TARRAGONA\nAire fresc a la bibliografia castellera\n2 de febrer, 2014\nUpdated: 1 de febrer, 2014\nUna introducció actualitzada i ben presentada dels més de 200 anys d’història del món casteller. Això és el que ofereix el llibre-nadala Castells, la publicació amb què cada any la Fundació Lluís Carulla felicita les festes i que es va presentar a Tarragona, en un acte emmarcat en la Biennal del Concurs de Castells.\nLa bibliografia castellera és cada vegada més extensa, però majoritàriament està formada per llibres d’història de les colles o d’història dels castells en una localitat concreta i en molts casos estan exclusivament adreçats als amants de la castellística. El mèrit de Castells és que amb una vuitantena de pàgines ofereix una visió de conjunt completa i atractiva, que servirà de magnífica carta de presentació per al neòfit, però que també satisfarà els castellers més exigents.\nSota la coordinació de Jordi Llavina, el llibre s’estructura en vuits capítols en què cada autor aborda una temàtica diferent: la història, la música, la projecció exterior, l’expansió com a fenomen nacional… Tot presentat amb una maquetació clara i ordenada que facilita la comprensió dels textos i ajuda a digerir la gran quantitat d’informació que s’ofereix.\nLa contribució tarragonina al llibre és notable. En primer lloc, perquè la portada està formada per dues fotografies de David Oliete, de la ja cèlebre sèrie d’imatges presa en el darrer Concurs de Castells, i les pàgines interiors contenen imatges d’altres fotògrafs de la ciutat, com Dani Seró o Francesc Virgili. D’altra banda, tres dels capítols estan escrits per autors tarragonins (de naixement o d’adopció): el filòleg Xavier Brotons aprofundeix en el lèxic especialitzat, amb anotacions especialment interessants en el camp etimològic; el periodista Guillermo Soler contextualitza el pas dels castells de nou a deu pisos i la també periodista Raquel Sans tanca el llibre amb una encertada cronologia que narra les principals fites del món casteller des de 1770 fins a l’actualitat, que funciona a la perfecció a tall de resum final.\nLa resta de contribucions són igualment ben interessants. D’aquestes en sobresurten especialment el capítol que Joan Cuscó dedica a explicar la relació dels castells amb la música de gralles i l’exhaustiu article de Josep Bargalló, comissionat de la Biennal, en què condensa en deu pàgines la presència dels castells, no només a la literatura, sinó en llibres i projectes artístics d’arreu del món.\nLes persones interessades a aconseguir Castells ho poden fer col·laborant amb la campanya “Impulsem els Baldiri”, guardons impulsats per la mateixa Fundació Lluís Carulla.\nFundació Lluis Carulla\nQuatre camises fusionades en una de taronja\nBiel Roquet-Jalmar - 28 d'abril, 2022\nA un any vista de la gran retrobada del món casteller\nRicard Lahoz - 3 d'octubre, 2021\nCròniques tecleres: Adrenalina castellera com a colofó\nJan Magarolas Guinovart - 24 de setembre, 2021\nUna dècada a l’Olimp casteller\nJan Magarolas Guinovart - 19 de setembre, 2021


Desenvolupament humà i comunitari: de desembre 2010\nHe estat visitant indrets on havien viscuts els meus avantpassats. Cases construïdes i mantingudes gràcies al seu esforç, a l’estalvi, a una actitud conservadora, de mantenir per a les futures generacions. Alguns ni tan sols podien pensar que jo o la meva generació existíssim. Varen viure el seu temps. I amb el seu sentit de la vida, de la família, anaren deixant una petjada, una autèntica herència, que s’ha transmès generació rere generació.\nTinc ara un sentiment de gratitud. Quan era jove, poques vegades havia pensat en els meus avantpassats. Ara si. I em fa pensar, el fet del pelegrinatge que cada persona fa al llarg de la vida, del naixement fins la mort, un camí, amb alegries i tristeses, amb fracassos i èxits, amb amor i odi, una mica de cada, o potser en molts casos mes aviat amb una tendència a fer el bé, a estimar, essent així petites peces de l’engranatge de la història, que generació rere generació ha fet arribar fins el present.\nEn aquestes dates prenadalenques, em sembla bo recordar el sentit de família que moltes persones han tingut al llarg de la seva vida, autèntica herència pel que fa a valors humans i cristians, de donació i d’obertura a l’altre. Molta esperança en la vida, en una vida transcendent, guiada per la llum que es fa present per Nadal.\nI sento així un profund respecte per la història, per com s’han decantat les coses al llarg del temps, en la mesura què ens ha fet a cadascú de nosaltres, amb el bagatge respectiu. I per això considero que el temps passa, però resta dins nostre, consumint-nos però alhora donant-nos l’oportunitat per a donar llum i vida, una vida plena de misteri...\nPublicat per JOAN LLUÍS PÉREZ-FRANCESCH a 18:05 Cap comentari:\nUna lectura del Manifest al servei del personalisme, pensant en els joves\nEmmanuel Mounier dedicà als joves el seu llibre Manifest al servei del personalisme (1936). L’autor entén que els joves representen un camí d’aventura, i alhora un camí espiritual, perquè aquesta és la condició central de la persona humana. Mounier defensa, en aquest i d’altres llibres el paradigma de “l’home nou”, que neix (o reneix) de l’esforç personal, de la vida interior de cadascú.\nDes d’aquest interès, preocupació i enfocament sobre la condició humana, voldria aportar idees en la línia de posar en relleu alguns dels problemes que presenta la joventut d’avui, per tal de passar després a comentar les propostes que Mounier planteja al llibre que ens ocupa.\nII.- Joves o joventut?\nEn primer lloc vull posar de manifest que parlar dels joves no és el mateix que parlar de joventut. Avui es parla de la joventut com un concepte sociològic, una categoria a la que se li fan derivar unes característiques i fins i tot unes preteses formes de vida. En tot cas, és difícil definir que és la joventut, així en bloc, perquè com tot els conceptes abstractes i generals poden tenir moltes i importants excepcions. Però en tot cas ens resulta útil parlar de la joventut com una etapa de la vida en la que va bé associar elements com ara unes necessitats consumistes pròpies, el caràcter rebel, la voluntat de trencar amb el passat, posar en dubte o fer entrar en crisi la idea d’autoritat (amb la màxima manifestació d’aquesta idea-força en el mite del maig del 68), la revolta enfront les institucions (fins i tot amb propostes que es qualifiquen “d’antisistema”), fins el punt que sembla que la vida en permanent estat d’adolescència es defensi com un valor moral superior. Així ésser jove és concebut per alguns com el millor estadi de la vida, la qual cosa ha comportat també desvalorar fins les màximes conseqüències l’anomenada “tercera edat”, ingressada sovint en un geriàtric no tan sols físic sinó mental.\nNo hi ha dubte que ésser jove és una etapa de la vida, un estadi en el qual la persona que sempre està en construcció, pot projectar el seu futur i la seva esperança. Entre la infantesa i el món adult apareixen els joves. Aquesta manera d’entendre la vida ens permet parlar de generacions, i per tant ens ajuda a ordenar el nostre cervell en termes generals, tot i que caldria tenir la capacitat per tal d’apreciar totes les sensibilitats de cadascuna de les persones concretes.\nEn tot cas, avui hi ha un “tall generacional” important, perquè les darreres generacions han crescut amb un món molt diferent de les anteriors. Un món mes intercomunicat que mai, gràcies a les tic’s -tecnologies de la informació i de la comunicació-, els mass media -que permeten un coneixement immediat d’allò què passa al nostre voltant- i la televisió -que pot arribar a marcar el ritme de vida familiar, mitjançant fins i tot el “teleprecepto” com ha afirmat en Carlos Díaz-.\nS’han esvaït els valors sòlids i les grans conviccions, tot emergint el relativisme moral i la modernitat líquida. Ens trobem en un món que està en crisi estructural, què ha esdevingut una oportunitat de renovació de molts àmbits de la vida, personal i col·lectiva, atès que afecta aspectes tan sensibles com ara el sistema financer, econòmic, de valors o l’educatiu. Una “cruïlla” de camins possibles, com en l’època en què Mounier escriu el Manifest al servei del personalisme. I els joves es troben, com no, immersos en l’onada dels canvis estructurals, amb noves formes de vida, que afecten la noció de la mateixa cultura de la joventut (una cultura pensada pels no tan joves, i que alguns es capfiquen en vendre com un producte de consum pels joves): la nit, el sexe fàcil, el consum de drogues, la precarietat laboral, la competitivitat com a gran eina per construir la personalitat, i d’altres manipulacions interessades. Una cultura però que es troba immersa en un context de crisi: per primer cop en moltes generacions els joves d’avui viuran pitjor que els seus pares. Frase que es va repetint arreu, amb un ressò apocalíptic. D’aquesta manera, massa joves viuen la crisi actual sense sentit transcendent de la vida, enclotats en el forat del relativisme moral, i per tant sense eines conceptuals i vivencials per a emprendre un nou camí. El missatge del negativisme i de la reacció antisistema troben el camp abonat.\nIII.- La utilitat de llegir el Manifest al servei del personalisme.\nEn aquestes coordenades el llibre que ens ocupa ens dona una alta dosis de llenguatge positiu. Dedicat als joves, com ja hem dit, els hi reclama un camí d’aventura, de risc, sense por a les inseguretats; un camí, en definitiva, espiritual, en el qual la persona –tota persona i només la persona en tota la seva totalitat- és el centre d’atenció.\nMounier reivindica la necessitat d’una nova civilització, acollint el paradigma de “l’home nou”, que ha de néixer de l’esforç personal, de l’interior –de l’esperit- de cada persona. Això vol dir superar l’aburgesament del petit burgès, que associa a la mentalitat gregària de la “massa”, a la despersonalització, el materialisme, el consumisme, la indiferència, la pretensió de total seguretat. Tot plegat no porta a res més que a la decadència personal. Mounier, per tant, critica aquells que pretenen viure sense esforç, centrats només en el tenir, i sense preocupar-se per l’ésser.\nLes idees anteriors em sembles reflexions molt pràctiques i permanents. Al seu moment, Mounier defensava el valor de l’home d’acció, d’aquell que fa coses, però a partir d’un sentit transcendent de l’existència. Per això critica l’aburgesament capitalista, en el sentit indicat, però també el totalitarisme marxista i feixista del seu temps.\nMounier critica de forma ferotge l’individualisme, degradació màxima de l’individu, pel seu isolament. Propugna la tendència a fer el bé, a viure la vida com una aventura creadora, a no tenir por del misteri, com els sants i els herois. I desvalora aquells que només viuen de renda, sense esforç ni compromisos, cercant la seguretat material com a màxima aspiració. Entén que l’individualisme d’arrel liberal ha desmembrat les comunitats naturals (família, país) i ha reduït la persona a mer individu. Per això es deté a comentar que cal una “civilització personalista”, fonamentada en l’esforç de transcendència, vers Déu i els altres. Un personalisme comunitari on es desenvolupin aspectes com ara la integració del pluralisme, l’amor i la donació als altres, la creació de vincles comuns, el sacrifici, el risc,...fins i tot un “humanisme del dolor”. La persona és un ésser espiritual. Aquest és el seu tret definidor, no és tan sols un ésser racional.\nMounier posa en valor el sentit de comunitat –d’adhesió lliure i voluntària-. L’Estat és un mer aparell extern i artificial. La cultura, l’economia, el treball estan al servei de la persona, i aquesta s’ha de projectar en l’educació - educa primer la família, després l’escola- , en la vida privada, en el respecte al gran paper de la dona, i en definitiva en un conjunt d’àmbits que han de ser “naturals “ i no artificioses creacions humanes. Mounier ja ens parla del descrèdit de la política. Reivindica una democràcia personalista, preocupada per l’equilibri de poders, contraposada a la democràcia majoritària i a la democràcia igualitària. En el camp internacional sosté una societat internacional personalista i no estatista, de pobles i no d’Estats.\nFinalment, voldria destacar que Mounier tracta de la necessitat d’una “revolució personalista”, espiritual per tal de construir “l’home nou”, com hem dit abans. Una revolució que comporta un canvi de paradigma en molts aspectes de la vida; proposta que considero actual i a més imprescindible. Si els joves són la garantia del nostre futur, cal que no baixem la guàrdia en la capacitat d’enganxar-los, que no els deixem sols en el procés de manipulació descomunal en el que estan/estem immersos, i que gràcies al discurs constructiu i al llenguatge positiu, els hi traslladem la preocupació per l’espiritualitat i la transcendència. Aquest és el futur, i mai una rèmora del passat. I així ho hem de testimoniar.\n Es gràfic el títol de l’article de C. Bartolomé Ruiz, “La invención de la juventud, un arma cargada de futuro”, Acontecimiento, n.86, 2008, pp. 27-30.\n C. Díaz, “Jóvenes somos todos”,” Acontecimiento, n.86, 2008, pp. 31-36.\n Els comentaris que se’n fan ho son de l’obra en llengua catalana: E. Mounier, Manifest al servei del personalisme, Institut E. Mounier Catalunya i SAFOR, Girona-Barcelona, 2008. Col·lecció Sinergia, 2.\n ob. cit. p. 215 i ss.\nPublicat per JOAN LLUÍS PÉREZ-FRANCESCH a 21:23 Cap comentari:\nLa democràcia, entre el parlamentarisme, els partits i les persones\nEfectivament, els darrers temps ens han portat un ús abusiu dels pactes i acords pre o postelectorals, que desvirtuen el sentit de la democràcia pel que fa al respecte a les persones. Avui necessitem recuperar les persones i el poble per la democràcia, de manera que aquesta no sigui només una paraula bonica. Els pactes postelectorals a Catalunya contra l’opció que ha guanyat les eleccions pot ofendre moltes persones. Quan un partit descobreix que no cal guanyar les eleccions per tal d’arribar al poder i perd la vergonya de sumar entre perdedors, és lògic que provoqui desafecció entre els ciutadans. Aquests es pregunten per què han d’anar a votar, per què s’ha de participar, si després uns quants professionals de la política, de les estratègies, o del màrqueting polític, decideixen per ells.\nCal recordar també que Catalunya encara no té una llei pròpia per a les eleccions al Parlament de Catalunya, tot aplicant-se disposicions transitòries de l’Estatut d’Autonomia de 1979. D’altra banda, de la situació actual en destacaríem aspectes com ara la llei d’Hondt que afavoreix els partits més votats, la població concentrada en grans zones urbanes, o la barrera mínima del 3% a cada circumscripció, les quals condicionen els resultats electorals, perquè com es diu sovint les lleis electorals no són neutres.\nD’altres aspectes són realment millorables com el manteniment després de trenta anys de les llistes tancades i bloquejades, que provoquen excessos i abusos, com pot ser un alt grau de partitocràcia i de sectarisme, amb el consegüent descrèdit o “desafecció” entre qui no és de la mateixa corda que aquell que pren les decisions perquè està pensant més en els seus interessos a curt termini com a grup o col•lectiu que no pas en el país i en les persones.\nAvui cal construir la democràcia des de les persones i amb les persones, perquè no és tan sols una forma de govern sinó una forma de vida, en la que no tot és possible. Necessitem recuperar les persones i el poble per la democràcia, de manera que aquesta no sigui només una paraula bonica. La democràcia necessita vincular-se més amb el “demos”, amb el poble. En un altre cas, es donarà la paradoxa que la democràcia farà referència a una forma de gestionar afers públics però on no sabrem on és aquest poble. La participació és, per tant, una condició sine qua non per al bon funcionament de la democràcia, fins al punt que ens podríem preguntar si té sentit un sistema democràtic sense participació -sense ciutadania activa- i sense persones demòcrates -persones que visquin i es creguin els principis democràtics-.\nLa democràcia, per tant, necessita com l’aigua, recuperar el sentit originari de l’expressió, vinculant-se a una comunitat, i en conseqüència deixar de ser quelcom tècnic, o del món de les superestructures electorals i representatives, per a ésser més humana. Desitgem que l’etapa que ara comença s’orienti més decisivament envers aquesta direcció.\nPublicat per JOAN LLUÍS PÉREZ-FRANCESCH a 11:58 2 comentaris:\nUna lectura del Manifest al servei del personalism...\nLa democràcia, entre el parlamentarisme, els parti...


Caiac mar a Vilanova i la Geltrú (Barcelona)\nEl "caiac de mar" és una embarcació tancada, al contrari que l'open caiac, la principal diferència és que si bolquem en un open caiac simplement hem de girar-lo i tornar a embarcar. En el caiac de mar haurem buidar el contingut d'aigua per poder prosseguir amb la navegació.\nUn caiac de mar té nanses en la seva proa i popa. A més, posseeix una línia de vida, que és un terme que recorre l'embarcació de proa a popa. Segons el model poden tenir diversos compartiments estancs, sense la qual cosa no serien "caiacs de mar".\nEn aquesta embarcació és necessari cobrir la banyera, que és per on s'ingressa al caiac amb un "tapabanyera". Per poder navegar amb caiac d'aquest estil és necessària experiència prèvia havent realitzat algun curs.\nPropostes de Caiac mar\nExpedició en kayak 'els penya-segats del Garraf' 5h\nRecorre la majestuosa costa del Garraf en caiac de mar en una aventura de dia.\nLLOGUER KAYAK MAR INDIVIDUAL 4H\nLloguer d’un kayak per navegar i descubrir el front marítim de Vilanova.\nLLOGUER CAIAC DE MAR INDIVIDUAL UN DIA\nDescobreix les meravelloses cales de Sitges en un autèntic caiac de mar.


Any 1936: El PSOE, a favor de l’amnistia de Lluís Companys\nEntre l’octubre del 34 i el febrer del 36 les institucions catalanes havien estat intervingudes. No va caldre convocar eleccions catalanes per restituir-les\nAny 1936 El PSOE, a favor de l’amnistia de Lluís Companys EFE\nLa repetició electoral aquest 2019 ha impulsat un clam unànime dels partits independentistes a favor de l’amnistia dels presos polítics. Una reivindicació ignorada en el millor dels casos pels partits estatals, que de manera molt majoritària l’han rebutjat sense contemplacions. La petició d’amnistia no és nova en campanya. Té un precedent molt clar l’any 1936, tot i que aleshores la situació era ben diferent de l’actual. El Front Popular, una coalició de partits d’esquerres encapçalada pel PSOE de Francisco Largo Caballero, va convertir l’amnistia dels empresonats pels fets d’octubre del 1934 en el primer punt del seu programa electoral.\n“Concedirem per llei una àmplia amnistia dels delictes polítics i socials comesos amb posterioritat al novembre del 1933, encara que no fossin considerats com a tals pels tribunals”. La revolució del 1934 va durar entre el 5 i el 19 d’octubre d’aquell any i va tenir els principals focus a Astúries i Catalunya. La vaga general va anar acompanyada, en el cas català, de la proclamació de “l’Estat Català dins la República Federal Espanyola” a càrrec de l’aleshores president de la Generalitat, Lluís Companys. Tot el seu govern -excepte Josep Dencàs, que va fugir a l’exili- va ser empresonat i sentenciat a trenta anys de presó.\nLa complicitat amb l’esquerra espanyola feia preveure que en les següents eleccions generals exigirien el seu alliberament. I així va ser quan van arribar les del febrer del 1936. El Front Popular va guanyar aquells comicis i l’amnistia va arribar fins i tot abans que es constituís el nou Parlament. Va ser la diputació permanent del Congrés, el 21 de febrer, qui va convalidar el decret promulgat dos dies abans pel consell de ministres.\nEntre l’octubre del 34 i el febrer del 36 les institucions catalanes havien estat intervingudes. No va caldre convocar eleccions catalanes per restituir-les: el Front d’Esquerres, amb el PSOE com a força majoritària, va tornar a situar Companys a la presidència de la Generalitat.\nEleccions generals 2019 eleccions 10-N Històries de les generals 10-N


Simfonia Metàl·lica - Cultum Mortis: Centralitzar-ho tot a Barcelona és un error\nCultum Mortis: Centralitzar-ho tot a Barcelona és un error\nQuan el Pare Qvàntic surt del seminari a principis de 1996, les seves inquietuds cap a la humanitat es feien cada vegada més presents a la seva vida, per això decideix escriure una obra, una obra destinada a obrir els ulls als que decideixin acostar-se al coneixement de la seva pròpia ment. Tot seguit, a la primavera de 1997, amb l'ajut del seu amic Fra Custodi de les Ànimes del Purgatori, va fundar la parròquia anomenada Seven Streaks, buscant una forma de dibuixar ratlles entre neurones i escampar la nova doctrina mitjançant el "The Meaning of. ...".\nAixí ens introdueixen els Cultum Mortis en el seu particular món. Ells són els protagonistes de la darrera entrevista que oferim en motiu de la celebració del MetalCatFest 2. Segurament la proposta més extrema d'aquesta edició i demostrant, conjuntament amb les altres bandes participants, que a comarques també hi ha molt a dir en tot això del metall, en aquesta ocasió des de Bellcaire d'Empordà. A més, es dona la banda té motius per estar radiant amb l'edició d'un nou treball com és Ostium, tot just editat en aquestes dates. Així doncs, el Metal Cat és un marc idoni per presentar els nous temes, rodar-los i veure la reacció del personal davant de la nova proposta que ofereixen. Per parlar de tot plegat contactem amb en David Sallarés, l'ànima de la banda que ens ofereix el seu particular punt de vista sobre l'escena i com es mou tot al voltant de la música que ens agrada a casa nostra en una conversa que no cal perdre's.


Caballero rebat les crítiques per la urbanització d’Els Bellots II\nMapa dels Bellots II\nEl regidor d'Urbanisme recorda que la indemnització ecònomica que suposaria aturar el projecte superaria els centenars de milions d'euros\nMapa dels Bellots II | Aj. Terrasssa\nAquest dijous, Tu Ets Entorns Terrassa, platafoma que aplega una vintena d’associacions veïnals, ecologistes, sindicats, partits o moviments socials, denunciava que la urbanització del polígon industrial Els Bellots II, gràcies a “una modificació del POUM l’any 2019 per ampliar la superfície urbanitzable, provocarà un greu perjudici a l’Anella Verda de Terrassa”.\nDes del govern de Terrassa, el regidor d’Urbanisme, Carles Caballero, ha volgut justificar la decisió de tirar endavant la urbanització del polígon. El republicà, en un fil a Twitter, ha exposat: “la urbanització de Bellots II es va decidir l’any 2003, després d’un procés participatiu que va durar més d’un any. La legislació i la jurisprudència urbanística és clara respecte els drets del sòl urbanitzable i els seus propietaris. Quan un planejament derivat està aprovat i en vigor, només és possible revocar-lo previ pagament de l’espectativa econòmica que aquell planejament derivat ha generat. En el cas de Bellots II aquesta xifra supera els centenars de milions d’euros. Sabent que això és així, les possibilitats de maniobra fa molts anys que es van acabar”.\nCaballero es mostra contundent amb algunes afirmacions que la plataforma exposava: “És mentida que el govern hagi incrementat ni variat un sòl metre quadrat d’aprofitament. I és fàcilment comprovable”. I defensa que “ens centrem en millorar aquests planejaments i la seva connectivitat, i en els més de 5.000 llocs de treball directes que la infraestructura generarà”.\nEls Bellots polígon industrial Terrassa


Inici > Banyoles acull dissabte l’Aplec de l’Esperit més solidari\n(SIJ) Per primera vegada l’Aplec de l’Esperit  tindrà un especial accent social. La trobada interdiocesana de joves, que se celebrarà a Banyoles aquest dissabte amb el lema És el Senyor!, col·laborarà amb un projecte social de Càritas Catalunya. Es tracta del Servei d’Intervenció Educativa  (SIE) que vetlla pel reforç escolar dels alumnes amb més dificultats. L’ajuda serà econòmica, amb una part de la inscripció dels participants destinada a aquest projecte, i també de voluntariat.\nEl Secretariat Interdiocesà de Joventut de Catalunya i Balears  preveu la participació d’uns 2.000 adolescents i joves més els seus acompanyants procedents de parròquies, escoles i moviments dels diferents bisbats, 100 voluntaris del bisbat de Girona i 200 col·laboradors que oferiran el seu testimoni de fe.\nÉs la dotzena edició d’aquest encontre que se celebra des de l'any 1982, coincidint amb la vigília de la festa de Pentecosta. Enguany, la jornada se celebrarà al voltant de l’estany de Banyoles , on es treballaran els passatges evangèlics de Jesús al voltant del llac de Galilea. La intenció d’aquest Aplec és que el jove faci experiència de Jesucrist i es trobi amb el Senyor, com els deixebles que, al voltant del llac, escolten la Paraula del Senyor, experimenten la seva filiació amb el Pare i el reconeixen viu. En cada moment d’aquest Aplec, hi haurà aquesta trobada íntima i personal amb Jesús però alhora comunitària i eclesial.\nEn el web de l'Aplec podeu consultar l'horari de la trobada .\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/node/152609


Primaprix, el outlet espanyol de primeres marques de gran consum, obri a Finestrat – Ayto. de Finestrat\nPrimaprix, el outlet espanyol de primeres marques de gran consum, obri a Finestrat\nProp de 100 empreses de Finestrat cobren aquesta setmana les ajudes del “Pla Resistir”\nL’Ajuntament aposta per la cultura en l’escena urbana i natural amb la convocatòria del certamen “FINESTRAT ART PÚBLIC”\nPublicado por Valencia Finestrat en 25/03/2021\nL’ALCALDE, JUANFRAN PÉREZ LLORCA, VISITA LA NOVA BOTIGA SITUADA AL COSTAT DE DECATHLON I BRICOMART\nConfiança i garantia d’èxit. La família empresarial de Finestrat no para de créixer. L’última gran marca que ha desembarcat en el bulevard comercial és Primaprix, outlet espanyol de primeres marques de gran consum que ahir va obrir les seues portes al costat de Decathlon i Bricomart. Una ineludible cita per a l’alcalde de Finestrat, Juanfran Pérez Llorca, l’edil d’Empresa, Donna Rebecca Plummer, i el Primer Tinent d’Alcalde, Víctor Darío Llinares, que han visitat l’establiment al costat del Responsable de Màrqueting de Primaprix, David Pinel.\n“Ni una pandèmia com la del COVID-19 ha parat el desenvolupament i el creixement del Bulevard de Finestrat”, va indicar l’alcalde en la seua visita. “Hui estem en l’obertura de PRIMAPRIX, la primera botiga d’aquesta gran marca que obri les seues portes a la província d’Alacant. El primer, enhorabona. El segon, gràcies per la confiança, gràcies per triar-nos, per continuar obrint negocis perquè això genera riquesa, genera ocupació i el que jo sempre dic: la millor prestació social és un lloc de treball”.\nAquesta nova obertura reforça el que les grans marques venen demostrant en els últims anys: el bulevard de Finestrat és una garantia d’èxit per la seua ubicació, per les seues connexions i per les seues facilitats com a punt de trobada, convertint-se en referent per al comerç a la Comunitat Valenciana. “Hui em sent especialment orgullós del treball que s’està fent ací. Per això, hem demanat a PRIMAPRIX que compten amb la nostra Agència d’Ocupació per a la formació i per a donar treball a la població de Finestrat i comarca”, ha assenyalat el primer edil, Juanfran Pérez Llorca.\nPer part seua, el Responsable de Màrqueting de Primaprix, David Pinel ha posat l’accent que “Finestrat és un lloc que ens agradava per l’afluència de públic, les comunicacions, el clima és esplèndid, està envoltat de primeres marques i això ens pot ajudar. Fa una setmana obrim a València. Hui ho fem a Finestrat i l’acolliment va ser molt bona i esperem que el boca a boca ens ajude al fet que Primaprix es convertisca en lloc de referència per a la població de Finestrat i Marina Baixa”.\nPOTS ESCOLTAR LES DECLARACIONS DE L’ALCALDE ACÍ,\nLa botiga té una superfície de venda quasi 450 m² i més de 4.000 referències que van des de cosmètica a alimentació, passant per drogueria, botiga de joguets, perfumeria, begudes i fins i tot una secció dedicada a les mascotes.\n(GABINET DE PREMSA: 25.3.2021)


Pensjonat Rehabilitacyjno-Rekreacyjny Zagórzanka Mszana Dolna Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAllotjaments a Mszana Dolna\nHabitació Doble amb terrassa - Bany\nZarabie 27, Mszana Dolna, Mszana Dolna, Polònia, 34-730 Mszana D - Veure al mapa\nMés informació sobre Pensjonat Rehabilitacyjno-Rekreacyjny Zagórzanka\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Mszana Dolna, no busqui més enllà de Pensjonat Rehabilitacyjno-Rekreacyjny Zagórzanka. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Pensjonat Rehabilitacyjno-Rekreacyjny Zagórzanka és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets .\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent bany, centre esportiu, sauna, piscina exterior, spa. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Pensjonat Rehabilitacyjno-Rekreacyjny Zagórzanka.


Detinguda una treballadora social acusada de quedar-se diners de les prestacions - Altaveu el diari digital d'Andorra\nDetinguda una treballadora social acusada de quedar-se diners de les prestacions\nLa investigació que va portar ara fa uns dies a l'arrest de la dona, de 27 anys, es va iniciar arran de les queixes dels beneficiaris, que alertaven que amb els ajuts que rebien no arribaven\n05/03/2020 (10:15 CET)\nLa dona es quedava diners i falsificava els rebuts.\nLa Justícia investiga una treballadora social que suposadament es quedava diners procedents de les prestacions que gestionava. La dona, de 27 anys, era l’encarregada de fer arribar els diners procedents dels ajuts atorgats als beneficiaris i s'hauria quedat una part del muntant assignat, fet que hauria conduït a la seva detenció fa uns dies. La investigació es va iniciar, justament, arran del fet que alguns dels beneficiaris de les prestacions van queixar-se a l’administració que tot i els ajuts que rebien no hi havia manera de poder arribar a final de mes. Que no cobrien les despeses mínimes que tenien.\nCom que els laments van ser reiterats i provenien de més d’una de les persones assistides, en comprovar a més que totes estaven ‘tutelades’ per la mateixa treballadora social, es va encendre el llum vermell i es va iniciar una anàlisi interna a nivell d’Afers Socials que ben aviat es va traslladar als organismes jurisdiccionals -a la fiscalia inicialment- perquè acabessin de corroborar la situació. Justament, la detenció de la dona, que segons les fonts s’hauria fet en una parròquia diferent a la que prestava servei, es va dur a terme per ordre judicial i la van dur agents de paisà de l’àrea de patrimoni de la policia.\nL'empleada pública entregava una part de l'ajut assignat i l'altra se l'embutxacava, tot falsificant posteriorment el rebut\nLa dona va ser acusada d’un delicte contra el patrimoni, un altre contra la funció pública i un tercer contra el tràfic jurídic. Segons algunes de les fonts consultades, la treballadora social només lliurava als beneficiaris de les prestacions una part dels diners que se’ls havia adjudicat. Com que aparentment, i en casos concrets, disposava de metàl·lic, una altra part de la prestació se l’embutxacava ella. Les fonts consultades no han pogut concretar quina quantitat hauria aconseguit sostreure en el temps que va dur a terme la pràctica fraudulenta.\nEl que sí que és clar, i d’aquí el delicte relatiu al tràfic jurídic, és que falsificava els rebuts. Suposadament, ella mateixa elaborava el document de recepció fent-se passar pel beneficiari i, per tant, acreditant haver rebut la totalitat de la prestació atorgada, quan la investigació hauria demostrat que no era així. Els rebuts eren manuscrits. En aquest sentit, algunes fonts han lamentat que els mecanismes de control de l’administració no siguin prou àgils com per no enxampar abans situacions com aquesta. Els detalls exactes del procediment judicial dut a terme fins ara no han transcendit. El cas s’ha portat amb la màxima discreció per la sensibilitat de la matèria.


Molendino Regio 1519: El dinar extraordinari dels cavallers del Toisó d’Or de Molins de Rei. Poema de Diana Curto\nLa poetessa Diana Curto i Daufí estrenà el seu darrer poema històric dedicat a Molins de Rei: "El dinar extraordinari dels cavallers del Toisó d’Or de Molins de Rei", durant l'acte d'obertura del III Congrés Molendino Regio 1519.\nAmb aquest ja són tres els poemes històrics que Diana Curto, Mestre en Gai Saber dels Jocs Florals del Rosselló, ha dedicat a la vila de Molins de Rei. La poetessa Diana havia presentat en el congrés anterior el poema de les "Celebracions de la Diada de Sant Andreu de 1519 a Molins de Rei", i fa uns anys en va dedicar un altre a Eleonora d'Arborea, la reina sarda de Molins de Rei.\nEn aquesta ocasió el treball de Diana Curto es bassa en la descripció que hi ha en la carta que l’ambaixador del Marquès de Mantua, el Comte Nicola Maffei, va escriure des de Molins de Rei el dia 1 de desembre de l’any 1519, l’endemà de la celebració de la gran festa.\nEl dinar extraordinari dels cavallers del Toisó d’Or de Molins de Rei\nAcabades cerimònies i missa,\ns’alçaren Rei i Cavallers\nfins a la cambra més ampla,\namb els sentiments més vers.\nAl sitial hi posaren la taula,\nla de sa Majestat,\non hi havia belles copes d’or\ntres d’elles de gran vistositat.\nUna era el saler, d’or puríssim,\nen forma d’impressionant galera,\nel peu de pedres precioses,\nels altres dos vasos d’or per a beure.\nEn el lloc de l’escambell,\nes preparà una altra taula\nper als dotze Cavallers,\ntambé amb copes d’or de faula.\nTots s’assegueren amb ordre.\nEl Rei amb dos gentilshomes\namb brocats d’or i robes de llana.\nEl servien contínuament.\nTots els Cavallers també amb roba ufana.\nQuatre voltes s’anà a la cuina.\nCada cop es dugueren dotze viandes\na sa Majestat, sis a cada Cavaller,\ntotes diferents, d’alta alcúrnia...\nAcompanyats per dos macers i un herald,\ni al so de vint trompetes.\nCom a postre, figures de gelatina,\nmolt belles i molt ben fetes.\nLa primera un Sant Andreu,\nl’altra una noia tota de blanc,\na la sina un unicorn dormint\ni l’última un home amb un lleó\ni amb corona com relleu.\nEl menjar, abundantíssim, durà dues hores.\nAmb gran festa i amb grans sons.\nAcabat el dinar, el cardenal de Tortosa,\nmentre anaven a fer consell, donà la benedicció.\nEl comte palatí parlà privadament amb el Rei,\ntots feren reverència a Sa Majestat\ni li oferiren el decret dels electors.\nFet això, gentils-homes i senyors tornaren a llurs apartaments.\nPoema de Diana Curto: "Celebracions de la Diada de Sant Andreu de 1519 a Molins de Rei"\nPublicat per Josep Barba Raventós a 11:06


La Generalitat i la regió italiana de l'Emília-Romanya demanen a Brussel·les flexibilitzar la transició energètica del sector ceràmic - À Punt\nLa Generalitat i la regió italiana de l'Emília-Romanya demanen a Brussel·les flexibilitzar la transició energètica del sector ceràmic\nEl president de la Generalitat i el de la regió italiana de l'Emília-Romanya han traslladat a les institucions europees les reivindicacions del sector que demana suport institucional per a aconseguir l'objectiu de la descarbonització\nImatge d'arxiu d'una empresa del sector ceràmic / À Punt NTC\n23 de maig 2021 - 13:25\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, i el president de la regió italiana de l'Emília-Romanya, Stefano Bonaccini, han remés a les més altes institucions europees un escrit conjunt, en el qual els dos dirigents traslladen la petició de flexibilitzar i adaptar de manera progressiva la transició energètica del sector ceràmic. Les dues regions han de reduir les emissions de CO₂ en els pròxims anys.\nL'objectiu d’aquesta iniciativa és traslladar la reivindicació del sector a les autoritats europees per a fer possible una transició energètica viable, així com buscar fórmules per a aconseguir que aquesta indústria realitze el procés amb garanties.\nEl secretari autonòmic de Relacions per a la Unió Europea i Relacions Externes, Joan Calabuig, ha explicat que la indústria ceràmica valenciana ha realitzat en les dues últimes dècades importants inversions orientades a l'eficiència energètica, "però compta amb possibilitats tecnològiques limitades i requereix el suport de les institucions per a aconseguir l'objectiu de la descarbonització". El sector demana "unes exigències possibles de complir i que contemplen la realitat específica de la indústria ceràmica".\nEl secretari autonòmic de Relacions per a la Unió Europea i Relacions Externes, Joan Calabuig / Generalitat Valenciana\nLes majors productores de ceràmica a Europa\nLa Comunitat Valenciana i l'Emília-Romanya són les dues regions que més ceràmica produeixen a Europa. Una indústria que ara ha d'afrontar els objectius de la Comissió Europea de reduir les emissions de CO₂ en els pròxims anys.\n"Encara que aquestes regions es troben immerses en un procés de descarbonització i amb el compromís de la transformació ecològica, les noves exigències que imposa la Unió Europea generen dificultats, pel fet que les tecnologies requereixen una adaptació per a afrontar els canvis en els temps previstos", ha explicat Calabuig.\nEls fabricants del rajoles ceràmiques de la Comunitat Valenciana, i especialment de la província de Castelló, ‘’representen un dels sectors més importants d'Espanya i potents d'Europa, i contribueixen a l'activitat econòmica de la Comunitat Valenciana’’, ha recordat Joan Calabuig.


Es creen tres cooperatives escolars simulades: Crazy Kids, J.M.A i Maragall NOTICIAS\nEs creen tres cooperatives escolars simulades: Crazy Kids, J.M.A i Maragall\nLes escoles Bernat Metge i Joan Maragall participen enguany al projecte Cultura Emprenedora a l’Escola, de la Diputació de Barcelona, que consisteix en la creació de cooperatives simulades amb l’alumnat de 5è de primària. En aquest cas han creat les cooperatives Crazy Kids, J.M.A i Maragall.\nAquest projecte permet apropar el món de l’economia social i solidària i els principis del cooperativisme a l’escola: la participació voluntària i oberta, la gestió democràtica, l’interès per la comunitat, la participació econòmica de les persones sòcies en un projecte comú...\nTots l'alumnat implicat és socis fundador de la cooperativa. El procés dura tot el curs i consta de diverses fases: la constitució i legalització de la cooperativa (triant-ne el nom, els representants, elaborant els estatuts, determinant el capital social...),el disseny dels elements gràfics, l’elecció del producte a elaborar, la venda i, finalment, la destinació d’una part dels beneficis a projectes socials de la ciutat, elegits pel mateix alumnat. Els i les alumnes han decidit el nom de les cooperatives i dedicar-les a l’elaboració de productes artesanals a partir de material reciclat.\nModel econòmic alternatiu\nDurant tot aquest procés, els infants no només desenvolupen competències formatives (lingüístiques, matemàtiques, digitals, artístiques...),sinó que també aprenen que hi ha un model econòmic alternatiu al tradicional, que posa el benestar de les persones al centre enlloc del lucre i els beneficis.\nTot i ser una cooperativa simulada, l’objectiu és que l’experiència sigui el més real possible. Fins i tot s’han adreçat a l’Oficina d’Informació i Atenció Ciutadana (OIAC) per sol·licitar el registre de la cooperativa, amb tota la documentació pertinent. A més, l’Ajuntament del Prat els ha lliurat d’un NIF (simulat).\nSuport d’entitats de l’economia social\nDurant el primer trimestre del curs escolar, els i les alumnes han donat els primers passos per posar en marxa la cooperativa, una fase inicial en què han fet diversos tallers i han rebut assessorament extern, principalment per part d’entitats de l’economia social i solidària del municipi, com la Cooperativa Obrera de Viviendas i Som Connexió (que els han assessorat sobre com formar una cooperativa i triar-ne el nom) i l’empresa d’inserció de disseny gràfic i multimèdia Inmenta, de l’Associació Saó Prat (per al disseny dels logotips). A més, l’entitat de finances ètiques Fiare els assessorarà per si necessiten demanar un crèdit per elaborar els productes. D’altra banda, els tècnics municipals d’economia social els van explicar les diferències entre les formes jurídiques de cooperativa i societat anònima, i els ajudaran a pensar a posar preus als seus productes.\nDurant els propers dos trimestres del curs escolar, l'alumnat desenvoluparà els prototips dels productes artesanals, els fabricaran i els posaran a la venda durant el mes de maig.


Qui eren els mags de l’Orient? - FÒRUM.ad\nOn: 06/01/18 8:27\nEn l’empeny per esdevenir una religió universal, com la mateixa etimologia de la paraula “catolicisme denota”, l’església va adaptar els personatges a les diferents realitats culturals del món conegut. A l’Evangeli armeni de la infància, un dels més tardans que es coneixen, ja es presenten els mags com a reis: Melkon, dels perses; Gaspar, dels àrabs; i Baltasar, dels indis. Fins al segle XIV no s’assumirà la presència d’un mag negre, que a mitjans del segle XVI ja serà completament assumida en la iconografia artística. Les cavalcades dels tres reis mags –anomenades així perquè inicialment arribaven als pobles sobre cavalls—no començaren a celebrar-se als Països Catalans fins a les darreries del segle XIX. Barcelona, Alcoi, Igualada i Sant Vicenç dels Horts són les primeres poblacions que les representen\nPrevious Post: Un nou cicle 2018\nNext Post: La Bassella Race arriba als 700 inscrits


Aeribalta - Aviació: Història de línies aèries a Catalunya 1919-1936\nHistòria de línies aèries\na Catalunya 1919-1936\nEn Lluís Corominas donant una\nde les seves conferències.\nEl divendres dia 14 d'aquest mes de febrer, a les 19,30 a l'Auditori de la Biblioteca Ignasi Iglésias - Can Fabra, de Sant Andreu del Palomar, Lluís Corominas, impartirà una conferencia sobre "Història de línies aèries a Catalunya 1919 - 1936".\nEn aquesta conferencia s'exposarà com, quan i perquè les línies aèries internacionals i estatals volaren a Catalunya o hi feien escala.\nBreget 14 - de transport de correu.\nLatécoère 28 de 8 passatgers\nmés dos pilots. Foto gentilment donada per\nFaçana edifici Biblioteca Ignasi Iglésias-Can Fabra.\nVestíbul Bibliotèca Ignasi Iglésias-Can Fabra.\nLa Biblioteca Ignasi Iglésias - Can Fabra es troba situada en el cor de Sant Andreu del Palomar, al Carrer del Segre, 24-32, cantonada carrer de Sant Adrià.\nTel.: 933 60 05 50\nLinks informació de la Biblioteca.\nPublicat per Aeribalta.com a 13:16


Lo Càntich -Revista de Literatura, Art i Cultura-: «Racó per llegir» Xarxa literària: blocs Sílvia Romero i Olea "Ens llevem, connectem el portàtil i ja hem obert una finestra al món: són els blocs. Diaris personals, viatges, notícies, comentaris diversos... però els que teixeixen la xarxa literària són els que ens parlen de llibres. Coneguem qui hi ha rere aquests blocs!"\nHom diu que els escriptors necessiten una habitació pròpia per dur a terme el seu ofici, però sovint ens oblidem que els lectors també precisen d'un espai propi, especial, per dedicar-se a la lectura. Aquest és el títol del bloc que avui us presento: Racó per llegir. I al seu darrere trobem la Núria Juanico.\n1. El títol amb què ens presentes el teu bloc és clar i mostra a la perfecció la teva intencionalitat. Però em crida l'atenció la frase que hi col·loques com a subtítol, la citació d'en Jaume Cabré: "Jo sóc jo i les meves lectures". Fins a quin punt creus en aquestes paraules? Un llibre, una lectura, pot arribar a canviar o construir una persona?\nCrec que la lectura té el poder de fer créixer i modular una persona. Si més no en el meu cas, els llibres m'han influenciat força en la meva manera de ser i de veure la vida. Les grans obres proporcionen una experiència i una visió del món que enriqueix el lector. En bona part, les persones es defineixen per allò que llegeixen o que no llegeixen.\n2. A Racó per llegir ens indiques el teu nom i ens ofereixes algunes dades sobre la teva persona. Hi ha blocaires que, pel contrari, prefereixen mantenir-se en l'anonimat. Pressuposo que en inaugurar el teu propi bloc vas valorar aquestes opcions i vas prendre la teva decisió. Però, quina opinió tens sobre aquesta dualitat entre l'anonimat i l'autoria coneguda en el món dels blocs?\nTant l'anonimat com l'autoria són dues opcions totalment respectables i, de fet, no crec que la identitat sigui un factor gaire rellevant dins el món virtual. La veritat és que ambdues alternatives tenen avantatges i inconvenients; l'anonimat et permet escriure amb llibertat absoluta i sense lligams, però és més complicat a l'hora d'atribuir-se les ressenyes. L'autoria, en canvi, és una opció més sincera i facilita la difusió si et vols donar a conèixer dins el món de la crítica literària, però també provoca que, quan signes una crítica, tothom sàpiga que l'has escrit tu i no te'n puguis amagar.\n3. Ja que parlem del moment en què vas optar per iniciar el teu propi bloc, i malgrat que en ell ja ens fas cinc cèntims sobre el tema, explica'ns què et va dur a tirar endavant aquest projecte i què pretenies aconseguir amb Racó per llegir.\nRacó per llegir va néixer com un espai per compartir les meves reflexions sobre les lectures, en un lloc que quedés per escrit i al qual tothom qui ho volgués hi pogués accedir. La meva intenció va ser, i segueix sent, crear un bloc que serveixi per orientar els lectors que busquen una lectura i alhora recollir les opinions d'aquells que ja se l'han llegit.\n4. Tornem a la breu biografia que ens ofereixes al bloc. Dius que col·labores a la plataforma virtual "Llibres per llegir". Quina és la teva participació en aquest espai?\nEscric algunes ressenyes de l'espai, a través dels llibres que ens fan arribar les editorials per incloure'ls dins el portal. A més, entrevisto autors i persones del món literari. També cobreixo rodes de premsa i esdeveniments relacionats amb la literatura.\n5. L'altre espai on col·labores és a la revista digital "Núvol". La pregunta aniria en el mateix sentit: quina és la tasca que desenvolupes en aquesta revista digital de cultura?\nA "Núvol" les meves col·laboracions s'han basat en les entrevistes que he fet a "Llibres per Llegir", i que "Núvol" ha incorporat en un intercanvi de continguts entre les dues plataformes. També he escrit alguns articles sobre literatura per a aquesta revista digital de cultura.\n6. Si tafanegem a la secció "Núvol d'autors" podrem comprovar que l'oferta d'escriptors i escriptores del teu bloc és àmplia i variada, així com els gèneres que comentes. Amb tot, hi ha alguns dels quals has fet dues, tres i fins i tot quatre entrades. Segueixes algun criteri de selecció específic a l'hora de publicar la ressenya al bloc? I per altra banda, hi ha algun escriptor o escriptora que puguis considerar que és el teu autor de capçalera?\nProcuro no excedir-me amb cap escriptor, perquè sóc conscient que la varietat aporta valor afegit al blog. Tot i això, és cert que tinc alguns autors predilectes com el Jaume Cabré, l'Eduard Márquez i el Quim Monzó. Ara bé, no sóc gaire partidària de fer gaires distincions entre escriptors, perquè considero que la majoria de lectures i els autors són recomanables en funció de la persona i del moment en què es vulgui llegir.\n7. Una altra secció que tens a Racó per llegir és la de "Categories", i en ella classifiques les lectures en funció de la valoració que els atorgues tot creant un escalat de puntuacions. Se't fa difícil establir una puntuació a més a més de la ressenya?\nCada cop em costa més, perquè m'adono que la meva visió crítica sobre les lectures ha anat variant. És a dir, aquelles obres que fa un temps consideraria recomanables segurament avui dia els atorgaria una puntuació més aviat baixa, perquè el fet de consumir literatura m'ha comportat un canvi en el meu criteri. Tot i això, procuro establir una puntuació perquè crec que és una manera fàcil i ràpida per als lectors de saber si un llibre val la pena o bé si els farà perdre el temps.\n8. És evident que Racó per llegir no només presenta tot un seguit de ressenyes, sinó que rere aquestes lectures i comentaris hi ha un treball metòdic i ben elaborat. En base a aquesta constatació dedueixo que hi dediques força temps. Sabries dir-me quantes hores de mitjana setmanal hi inverteixes?\nÉs complicat establir una mitjana, perquè la dedicació va en funció del volum de feina i del ritme de vida que porto, que a més no és constant sinó que varia bastant. Malgrat tot, procuro llegir com a mínim una hora cada dia i publicar una ressenya cada set dies, així que el blog m'ocupa vora unes deu hores a la setmana.\n9. El bloc el vas inaugurar el 2009 i calculo que des d'aleshores et deus haver trobat amb situacions peculiars. Si això és així, podries explicar alguna d'aquestes anècdotes?\nM'he trobat amb algun autor novell que m'ha enviat el llibre i que després s'ha enfadat perquè no li he lloat l'obra en la crítica. També m'ha succeït una mica una situació inversa; alguns escriptors reconeguts, que creia que no em llegirien, van posar-se en contacte amb mi per comentar la crítica, fet que s'agraeix perquè demostra que la feina no és en va i que fins i tot pot arribar a autors de primera línia al món editorial.\n10. Moltes gràcies per acceptar respondre aquesta entrevista i, ja per acabar, hi ha alguna pregunta que t'hagués agradat que et plantegés i que hagi quedat en el tinter? Vols afegir alguna cosa?\nRes més a afegir per part meva, tan sols agrair-vos per haver-me donat veu en aquesta entrevista.\nEtiquetas: Entrevistes, Lo Càntich, Número 20, Núria Juanico, Sílvia Romero, Xarxa literària\nFelicitats Silvia per aquesta entrevista, soc seguidora de la Núria i de les seves critiques. De veritat que coincideixo moltes vegades amb el que escriu.


– Teatre (296) – #LIFESPOILER (🐌🐌🐌🐌) – Sala Flyhard – 10.07.2017 |\nQuè passaria si sabéssim que tot està determinat? Que el destí, tal com ens el van explicar, no és un conte o un recurs dramàtic en les tragèdies gregues, sinó una realitat absoluta, científica, matemàtica? Com afectaria el nostre dia a dia? Les nostres relacions? Les nostres creences més íntimes? Aquest és el joc. Un joc al qual s’enfronten un parell de personatges. Una primera cita del que ja saben segur que serà una futura vida en comú. Però, podem enamorar-nos de la persona de qui sabem que ens enamorarem?\nÉs una obra arriscada, amb un text que sorprèn i que no ens ha deixat indiferents. Difícil parlar d’ella sense fer espòiler, cal deixar-se portar per la màgia d’uns personatges que no saben bé cap on volen dirigir el seu futur, que d’altra banda ja està escrit.\nText i Direcció: Marc Angelet i Alejo Levis\nRepartiment: Bruna Cusí, Vicky Luengo i Sergio Matamala\nmúsica original: Àlex Torio \_ escenografia: Closca Turla i Sergi Corbera \_ vestuari: Iztok Hrga \_ assessorament màgia: Sergi Armentano \_ assessorament moviments: Michalis Aristidou \_ disseny de llums: Xavi Gardés \_ estudiant pràctiques (ITES): Toni Rejano \_imatge i teaser:: Alejo Levis \_ Fotografia espectacle: Roser Blanch\nProducció executiva: Gara Valero, Clara Cols i Sergio Matamala – Cap tècnic Sala: Xavi Gardés\n← – Grec2017 – Teatre (295) – BEWARE OF PITY (🐌🐌🐌🐌+🐚) – Teatre Lliure – Sala Sabià Puigserver 09.07.2017 – Roda de premsa – Presentació de CABARETA (rp105) – 11.07.2017 →\n2 pensaments a “– Teatre (296) – #LIFESPOILER (🐌🐌🐌🐌) – Sala Flyhard – 10.07.2017”\nImma C. 28 d'abril de 2018 a les 23:37\navui hem vist Lifespoiler a l Espai Rusiñol de Manlleu, com a finalista Premi BBVA Teatre i no sabíem si érem al present o al futur, entre dos temps i dues realitats diferents tot passant per les xarxes i el FB.\nObra amb un bon text de ciència-ficció, arriscada, però tots en surten molt ben parats des de la direcció a uns intèrprets de luxe. Ens ha agradat molt.\nNo em sé imaginar el cotxe a la Flyhard, per espai ho dic.\nImma C. 6 de gener de 2019 a les 19:11\nAltra vegada a la Sala Flyhard, fins el 4 de febrer.


Venda de Casa a Castelló d'Empúries, Empuriabrava-San Maurici | Compra Casa Castelló d'Empúries, Costa Brava\nSant maurici casa adossada amb garatge i terrasses\nCasa adossada en venda en una zona tranquil·la i molt coneguda d'Empuriabrava, Sant Maurici. Està en perfecte estat, és molt assolellada i es ven moblada. A punt per entrar a viure o per passar les vacances.\nTé una superfície total de 122m2 amb 4 terrasses, dues a la 1a planta i dos més a la planta baixa. Consta d'un saló-menjador amb una cuina americana, dos dormitoris dobles amb armaris encastats, un dormitori individual, un bany complet amb banyera, un lavabo, un safareig i un garatge tancat.\nNivell energètic d'emissions: D, 32, nivell energètic de consum: I, 165.


Sortegem entrades pel comiat de Benet Casablancas | Núvol\nSortegem entrades pel comiat de Benet Casablancas\nL’Auditori acomiada la residència de Benet Casablancas amb un concert monogràfic. El grup instrumental bcn216 interpretarà sis peces del compositor una de les quals serà una estrena mundial. Durant els dos anys de residència s’han programat més de 20 obres, 14 concerts, xerrades, una masterclass i una carta blanca a la Filmoteca de Catalunya. Núvol sorteja entrades per aquest concert de comiat. Per entrar al bombo, podeu enviar un correu a info@nuvol.com\nEl grup instrumental bcn216 oferirà dijous 21 de maig un concert monogràfic de Benet Casablancas, compositor resident de L’Auditori guardonat, entre d´altres, amb el Premi Nacional de la Generalitat de Catalunya 2007 i el Premi Nacional de Composició del Ministeri de Cultura 2013, dins de la programació Sampler Sèries que L’Auditori dedica a les noves músiques. L’ensemble, dirigit per Francesc Prat,interpretarà sis obres de Casablancas que inclouen tres obres per a sextet: Epigrames (1990), Set Haikus (2015) (estrena mundial) i Sis Glosses sobre textos de Cees Nooteboom (2010).També es podrà gaudir del concert per a clarinet i ensemble Dove of Peace. Homenatge a Picasso (2010) (que després de la seva estrena al Regne Unit, Àustria i Croàcia arriba a Barcelona), i de l’obra Dance, Song and Celebration. Homenatge a Xavier Montsalvatge (2012) (estrena nacional).\nAmb aquest concert finalitza la residència de Benet Casablancas que es va iniciar la temporada 13-14 i que al llarg de dos anys ha suposat la programació de 20 obres, 14 concerts, xerrades i converses i una carta blanca a la Filmoteca de Catalunya amb una selecció de 8 pel·lícules, un seminari i masterclass a l’Escola Superior de Música de Catalunya (ESMUC) amb la participació de l’ESMUC i el Conservatori del Liceu. Amb tot plegat s’ha ofert una visió transversal del compositor resident a nivell artístic, humà i cinematogràfic que durant la temporada 15-16 es completarà amb l’edició d’un llibre i d’una producció discogràfica.\nEntre la vintena d’obres i els 14 concerts programats al llarg d’aquestes dues temporades, destaca l’encàrrec de l’Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya (OBC) que es va estrenar els dies 30, 31 de gener i 1 de febrer de 2015 sota la direcció del nou titular de la formació, Kazushi Ono, a la Sala Pau Casals. I d’entre els actes organitzats per conèixer el vessant més personal de Casablancas destaca el retrat humà del compositor que va fer el periodista i director del diari Ara, Carles Capdevila i que va tenir lloc el 25 d’abril de 2014, coincidint amb la interpretació de la seva obra les 7 escenes de Hamlet.


BLOC D'EDUCACIÓ INFANTIL: 2018\nTROBADA AMB LA LLAR D’INFANTS DE LA MUNTANYETA\nEl passat divendres dia 9 de març, els nens i les nenes de la llar d’infants La Muntanyeta ens van venir a visitar a l’escola Torre Barona per fer una trobada amb les classes de P3.\nEls nens/es de la llar van poder conèixer les aules dels Barrufets i de Masha i l’ós, vam compartir jocs, vam cantar cançons i després vam fer un esmorzar col·lectiu super sa: fruites de temporada!!\nDesprés, vam fer el que tots esperàvem: anar al pati!! Va ser una excursió per ells, ja que tots vam jugar plegats amb moltes joguines.\nPer acomiadar-nos, els nens/es de P3 vam regalar una medalla a cada nen/a que prèviament havíem fet per a ells/es.\nPodeu veure les fotos cliqueu aquí\nPublicat per educació infantil a 6:25 Cap comentari:\nANEM A CAN RIGOL!!\nEl passat divendres 9 de març els nens/es de P-4 van anar a "Can Rigol" (Begues) a fer un taller de paper reciclat. Quan vam arribar vam esmorzar i a continuació vam fer grups i cada monitor ens va ensenyar quins eren els passos per fer paper reciclat. Va ser molt interessant i ens ho vam passar molt bé!! Podeu veure les fotos cliqueu aquí\nEls nens/es de P-5, vam anar el passat divendres 9 de març a "Catalunya en Miniatura" (Torrelles del Llobregat). Primer vam anar a veure el passeig de maquetes, on vam poder descobrir les obres més representatives de Catalunya en format miniatura. A continuació vam fer un passeig amb tren al voltant de les maquetes i finalment vam fer un circuït d'aventura!!Va ser una sortida molt divertida!!Podeu veure les fotos cliqueu aquí.\nELS NENS I LES NENES DE P3 HEM ANAT A LA GRANJA\nEl divendres dia 2 de març els Barrufets i els óssos i les Mashas vam fer la primera sortida de tot el dia.\nEl dia de l’excursió estàvem molt contents perquè anàvem en autocar.\nVam arribar a la granja Can Pidelaserra a Rubí, allí ens esperaven la vaca Vera, el poni Príncep, els conills, les gallines, les ovelles, les cabres, les oques…etc\nTambé vam aprendre a fer mató i vam fer una passejada en carro i ruc.\nCliqueu aqui i podreu veure les fotos.\nHEM COMENÇAT RACONS A P3\nEls nens i les nenes de P3 hem começat racons durant el segon trimestre del curs. Ara ja som una miqueta més grans i podem fer moltes coses!\nEls dies de racons per a la classe de Masha i l'ós és el divendres al matí i per la classe dels Barrufets és el dijous al matí.\nEns ho passem molt bé. Ara tenim tres racons a la classe, és a dir, fem tres grups de treball i cada dijous/divendres els canviem. Els racons que fem ara són: experimentació, Loto i pinces ( grafo-motricitat). Però farem molt més! i diferents: de pintura, tablets, jocs matemàtics...\nAquí us deixem unes fotos. Si en voleu veure més cliqueu aqui.\nEls nens i nenes de P-5 hem anat a la Biblioteca municipal. Ens han ensenyat com funciona, hem escoltat contes i hem gaudit una estona dels contes que hi ha.\nEns ha agradat molt i ens han comentat que hi podem anar sempre que vulguem. Per veure les fotos cliqueu aquí.\nEl dimarts 6 de febrer, va arribar el rei Carnestoltes a l'escola!! i ens va dir les consignes dels següents dies! La consigna d'avui era: anar amb la cara pintada!!! Tots els nenes/es de l'escola havien de venir pintats amb algun motiu relacionat amb el nom de la seva classe. Han vinguts tots guapíssims/es!! Podeu veure les fotos, entrant amb el vostre usuari i contrasenya a la pàgina web de l'escola.\nEls divendres per la tarda, a les aules de P-4 i P-5 es respira un ambient d'il·lusió, d'emoció i expectativa per saber quin taller es farà.. Els tallers que es desenvolupen al parvulari són: pintura, filosofia 3-18, robòtica, dansa, confecció de joguines i modelatge. A cada taller hi ha 3 o 4 nens/es de cada aula formant així grups heterogenis amb diferents nivells maduratius. Els nens/es més grans ajuden als més petits i van construint així un aprenentatge social. A continuació, podeu entrar amb el vostre usuari i contarasenya a la pàgina web de l'escola i podreu veure algunes fotos.\nHEM COMENÇAT RACONS A P3 Els nens i les nenes de ...


Tret de sortida "exitós" a la programació dels cinc Espais Joves a l'agost - Diari de Sabadell\nTret de sortida “exitós” a la programació dels cinc Espais Joves a l’agost\nAhir s’inaugurava la programació que els cinc Espais Joves de Sabadell portaran a terme, per primer cop, també al mes d’agost. Si bé era un paquet d’activitats que es reservava al mes de juliol, enguany s’ha ampliat fins a l’agost com a punt clau inclós en els plans de contingència post confinament.\n“El confinament ha estat un cop dur especialment pels joves adolescents, per això pensem que la continuitat d’aquest programa era clau per sociabilitzar dins de les mesures recomenades”, ha apuntat Marta Morell, alcaldessa accidental, que ha titllat com a “molt exitosa” la resposta del jovent.\nLes activitats, relacionades amb les arts o els esports, s’han dividit en diversos grups per respectar les mesures recomanades per les autoritats sanitàries i han aconseguit copsar el 100% de l’aforament permès. “Estem contentes, és una bona resposta”, insisteix Morell. Les activitats, a més, es fan en horari de matí i de tardes.\nLa programació d’activitats es mantindrà fins el divendres 4 de setembre, on s’oferirà, a qui ho necessiti, suport emocional. Està previst que les activitats també se celebrin en altres equipaments municipals, com centres cívics, la pista de Can Puiggener o la pista vermella al barri de Merinals.\nDurant l’estat d’alarma, els cinc espais joves –Can Rull, Can Deu, Can Puiggener, Torre-romeu i la Creu de Barberà– han ofert activitats a través de les xarxes socials i plataformes online que els han permès oferir recursos i accions de suport als joves.\nUna classe d’spining al centre cívic de Can Deu / D.S.\nTemes:barris, espai jove, Sabadell