L’organització del simposi ‘Espanya contra Catalunya’ ho veu “incontestable” acadèmicament – Lo Campus diari\nL’organització del simposi ‘Espanya contra Catalunya’ ho veu “incontestable” acadèmicament\nData publicació 11 desembre 2013 17 desembre 2013 per redacció\nLes organitzacions del simposi ‘Espanya contra Catalunya: una mirada històrica’, que arrenca dijous a Barcelona, han defensat com han plantejat aquest esdeveniment i han assegurat que la seva perspectiva és “incontestable” des del punt de vista acadèmic.\nLes jornades, presentades aquest dilluns en roda de premsa, estan organitzades pel Centre d’Història Contemporània de Catalunya –CHCC, dependent de la Conselleria de Presidència– i la Societat Catalana d’Estudis Històrics (SCEH), filial de l’Institut d’Estudis Catalans (IEC), que acollirà els tres dies de debat.\nTant el títol com el programa “desgraciadament responen a una realitat objectiva i ara els historiadors analitzaran com ha estat aquesta actitud d’animadversió” de l’Estat cap al fet diferencial català durant 300 anys des del punt de vista polític, jurídic i acadèmic, ha explicat el director del CHCC i president de la SECH, Jaume Sobrequés, al costat del director de l’IEC, Joandomènec Ros.\nL’historiador Sobrequés ha dit que el títol del simposi que es realitzarà a l’IEC, ‘Espanya contra Catalunya’ “és absolutament adequat; desgraciadament, respon a una realitat objectiva”.\n“Ara els historiadors analitzaran com ha estat aquesta actitud d’animadversió d’Espanya contra Catalunya”, ha afegit, i ha explicat que estan elaborant un estudi sobre els decrets del Butlletí Oficial de l’Estat (BOE) per demostrar la seva hipòtesi.\nEl conseller de la Presidència, Francesc Homs, inaugurarà al costat del president de l’IEC, Joandomènec Ros, aquest simposi, que s’emmarca en la commemoració del tricentenari de la caiguda de Barcelona per les tropes de Felip V el 1714.\nEl simposi s’obrirà amb una conferència del catedràtic emèrit de la Universitat Pompeu Fabra (UPF), Josep Fontana, titulada ‘Espanya i Catalunya: tres-cents anys de conflicte polític’.\nLes sessions estaran presidides pel professor de ciència política de la UPF Ferran Requejo, el catedràtic emèrit de la Facultat d’Economia i Empresa de la UB Gaspar Feliu, el de ciències polítiques de la Universitat de Princeton Antoni Carles Boix, l’escriptor i exdirigent el PSC Antoni Dalmau i el catedràtic d’Economia Financera de la UPF, Oriol Amat.\nEls organitzadors pretenen destacar diferents elements durant el simposi; entre els quals hi ha, la immigració, l’acció de l’Església Catòlica, la persecució de la llengua i la cultura catalanes, la falsificació de la Història, la censura sobre els mitjans de comunicació, l’educació, i també es farà referència a la història de la Comunitat Valenciana i les Balears.\nLa clausura es farà dissabte 14 a les 11.30 hores i anirà a càrrec del professor de sociologia de la UAB Salvador Cardús, amb la conferència titulada ‘La humiliació com a desencadenant de l’eclosió independentista”.\nSobrequés ha criticat l’actitud del PP amb aquestes jornades, el mateix dia en què el portaveu popular al Parlament, Enric Millo, ha advertit al president de la Generalitat, Artur Mas, que, si no suspèn el simposi, fulminarà qualsevol opció de diàleg amb el president del Govern espanyol, Mariano Rajoy.\n“Hi ha animadversió del PP, que l’està produint en els últims temps”, ha defensat el director del CHCC i president de la SECH.♦\nLes polítiques municipals deixen les artistes de Lleida "en un punt cec", segons un estudi de la UdL


16 de juny de 2022 Música Dispersa Entrevistes, Grans Èxits, Uncategorized\nLaurent Garnier és una de les figures més rellevants en la història de la música electrònica. El productor i DJ s’ha associat a la banda de culte de rock de garatge de Perpinyà de The Limiñanas. Col·lisió de mons de què ha sortit el disc De película. Ens trobem amb Garnier coincidint en la seva visita a l’Off Sonar\nUna icona del techno com tu i una banda de culte de rock de garatge! Quina és la gènesi de De película, el disc que has fet en col·laboració amb el grup de Perpinyà The Limiñanas?\nAmb el Lionel i la Marie de The Limiñanas ens vam conèixer ara fa anys al festival que organitzo a Lourmarin, un poble no gaire lluny de Marsella, al sud de França.\nSabia de moltes de les teves múltiples facetes, però la de promotor d’un festival la desconeixia.\nÉs un esdeveniment que munto cada estiu a inicis de juny, es diu Yeah! Festival. És un festival petit, molt familiar, i orientat, bàsicament, a la música rock.\nDeies que van anar a tocar a una de les edicions del teu Yeah! Festival.\nExacte. Van venir a tocar i el festival els va encantar. De fet, els va agradar tant que em van dir que des d’aquell moment volien venir a tocar cada any. D’aquest bon rotllo va sorgir una bona amistat entre nosaltres i d’aquesta amistat ha acabat sorgint el disc De película.\nNo era la primera vegada que treballàveu plegats.\nNo, l’any 2018 vam publicar el single ‘Remix’, on a la cara A m’encarrego de remesclar el seu tema ‘Dimanche’. La cara B és una remescla d’una altra cançó seva, ‘Istanbul is Sleepy’.\nUna cançó en què col·labora Anton Newcombe, el transtocat líder d’una altra banda de culte: The Brian Jonestown Massacre, amb qui The Limiñanas tenen un projecte paral·lel anomenat L’Epee.\nExacte, però en aquest cas la remescla la va fer Arnaud Rebotini.\nI ara ja sí, arribem a De película.\nSempre escolto música amb un propòsit o finalitat. No escolto el mateix tipus de música al matí que a la nit, si estic sol o estic en un sopar amb amics. La música sempre millora l’experiència.\nI quin és el propòsit o la finalitat amb què t’acostes al rock de garatge?\nEl fet és que per a mi el techno sempre ha estat la música del futur. Sempre ha estat així fins que va arribar la pandèmia. Quan ens van confinar em va envair un sentiment motl fosc. Va ser com si s’apaguessin les llums. No tenia ni idea de com seria el nostre futur. En aquest panorama, el techno ja no encaixava amb la meva vida.\nCom va ser la teva vida durant el confinament?\nCom tothom em vaig haver de tancar a casa. Em resultava molt frustrant no poder imaginar com seria el futur. Vaig deixar d’escoltar techno, no podia. I el mateix em va passar amb la música house. Però encara estava enamorat de la música, així que era el moment ideal per treballar en un àlbum diferent de tot el que havia fet fins aleshores.\nEl moment per modelar De viaje.\nFeia temps que amb Lionel i Marie parlàvem de la possibilitat de fer alguna cosa així plegats. I sí, aquell era el moment indicat per fer-ho. Ràpidament ens vam posar a treballar en el primer tema.\nEn ple confinament, com era el mètode de treball que seguíeu?\nNo gaire diferent de com es treballa actualment en qualsevol altre disc. Internet facilita molt les coses en aquest sentit. Recordo perfectament el dia que em van enviar la demo del primer tema que havien compost. Va ser com una revelació. Tot encaixava. En tres mesos ja havíem acabat el disc.\nVaja, que va ser un procés realment molt ràpid.\nTotalment. No ens vam veure en cap moment en persona en aquests tres mesos. Bàsicament m’enviaven les cançons o els esbossos de les cançons la meva feina era redissenyar-les aportant els arranjaments. Va ser una experiència molt enriquidora d’intercanvi d’idees entre els nostres dos mons.\nEn realitat crec que tu t’has aproximat més al seu món que no pas a la inversa.\nVaig voler defugir el que hauria estat el més evident: fer cançons de base rock però amb ritmes techno. De cap manera volia que aquest àlbum sonés així. La meva intenció sempre va ser capbussar-me en l’univers de The Limiñanas, més que no pas apropar-los a ells a la música electrònica.\nDe película amaga tota una història darrere.\nHi ha tot un concepte ideat per Lionel i Marie. En realitat el disc no deixa de ser la banda sonora d’una road movie mai filmada. La història d’una parella que emprén un viatge pel sud d’Espanya.\nText: Oriol Rodríguez / Fotos: Arxiu del Sónar\nDe películaElectrònicaEntrevistaLaurent Garnier


La Passió d'Esparreguera - Tornaveu\nDimarts, 11 de novembre de 2014 13:15h\nLes actuals Passions són una evolució lògica dels anomenats misteris, representacions dramàtiques d'origen medieval en què s'escenificaven passatges de la vida de Jesús, de la Mare de Déu o d’alguns sants. Posteriorment el gènere evolucionarà en aspectes com l'escenografia, i les representacions sortiran de l'interior de l'església cap a les places; la música perdrà protagonisme i els clergues deixaran de ser els únics actors i s'hi incorporaran confraries. Al segle XIV, els misteris ja eren autèntiques representacions teatrals\nAvui, la Passió d'Esparreguera és un gran exemple de la mobilització de tot un poble per oferir una representació que, si bé és amateur, esdevé un espectacle de nivell professional bastit per voluntaris d'Esparreguera que assagen durant tot l'any. L'origen d'aquesta Passió es remunta a una carta datada l'any 1611, en què uns veïns de Sant Llorenç d'Hortons s'adrecen a uns familiars d'Esparreguera anunciant-los que vindran a la vila per veure les representacions de La Passió. L'any 1860, després d'una llarga interrupció, s'iniciaren les representacions en un local tancat, obrint-se així l'etapa pròpiament històrica de La Passió d'Esparreguera tal com és avui dia, que des de l'any 1983 és considerada d'interès nacional.\nA la imatge, de l'any 1906, els integrants del Grup de Governants.


Illa enllesteix la ronda de trucades als partits per anunciar que presentarà la candidatura per presidir el Govern - Puntvalles\nIlla enllesteix la ronda de trucades als partits per anunciar que presentarà la candidatura per presidir el Govern\nEl candidat del PSC a la presidència de la Generalitat, Salvador Illa, ha enllestit aquest dimarts al matí la ronda de trucades als partits per anunciar que presentarà la seva candidatura per presidir el Govern. El dirigent socialista ha parlat amb tots el partits, excepte amb Vox. Després d'haver guanyat les eleccions en vots, i d'haver empatat en escons amb ERC, Illa ha afirmat de nou que "el canvi ha arribat" i que els socialistes el faran "possible".\nA més, Illa va dir dilluns que presentar-se a la investidura és "un gest real", ja que han guanyat els comicis i els "correspon" presentar-la i "formar Govern". Amb tot, està en les mans de la presidència del Parlament proposar el candidat o candidata, un cop consultats els representants dels partits i grups polítics, amb representació parlamentària.


Portbou serà la seu dels fons bibliogràfics de Walter Benjamin - Empordà\nPortbou serà la seu dels fons bibliogràfics de Walter Benjamin\nL'alcalde creu que el futur de l'estació no passa per l'augment de passatgers, sinó per convertir-se en un centre logístic de mercaderies\nBarranco aposta per mantenir la llar d'infants i té l'esperança que la situació demogràfica reverteixi S.D.\nBarranco aposta per mantenir la llar d'infants i té l'esperança que la situació demogràfica reverteixi\nXavier Barranco (Girona,1966) manté la seva vida laboral com a inspector d'educació. Havia sigut director a l'Institut Illa de Rodes, i professor de ciències socials. Va encapçalar la llista d'Ara Portbou i va obtenir majoria absoluta amb 7 dels 9 regidors. Anteriorment ja havia sigut regidor.\nCom ha afectat la presència de línia d'alta velocitat al poble?\nSempre dic que a Portbou hem patit tres desastres. El primer, la supressió de les duanes; després, la instal·lació de l'AVE pel Pertús, i el tercer serà la instal·lació del tercer raïl i l'eix mediterrani. Això ens ha convertit en un poble que fa 25 anys que es troba en crisi demogràfica i econòmica.\nSi tenen menys canalla, com mantindran la llar d'infants-escola?\nPer a l'Ajuntament és una prioritat. Tenim l'esperança que la situació es capgiri, i per això mantenim la llar d'infants pública encara que ens costi diners. Evidentment ho fem amb la col·laboració del Departament d'Ensenyament. Darrerament estem notant que, precisament, com que hem quedat més apartats, moltes famílies joves decideixen criar els seus fills en un poble amb qualitat de vida, dotat de serveis mèdics, escola, supermercat, serveis bàsics, etc., i on la mainada pot estar al carrer tranquil·lament. I tot a 25 minuts en tren de Figueres.\nDe moment, però, tenen un envelliment de la població. Com la potencien la residència de dia des del consistori?\nTenim dos serveis de mobilitat. Un que és un transport adaptat que porta les persones amb poca mobilitat al centre de dia, però també veïns de Colera o Cervera que volen venir al centre de dia. I el segon servei és una furgoneta de l'Ajuntament, amb la qual ajudem els veïns a pujar i baixar del barri de la Muntanya.\nPortbou és un poble relativament nou, del segle XIX. Tot i això els accessos a l'estació no estan adaptats.\nJustament ara hem acabat les obres i estem a punt d'inaugurar-les. S'han instal·lat tres ascensors: un des del carrer a l'estació i dos des de la planta baixa de l'estació fins a l'andana. Això facilitarà l'accés. Però nosaltres creiem que aquesta estació hauria d'haver estat adaptada fa 25 anys, i així molts serveis no haurien marxat. Però també és veritat que ara tothom té cotxe, i no hi ha un ús habitual del transport públic per part dels joves.\nS'aprofitarà per fer una sala d'exposicions com les que fan a l'estiu?\nAmb ADIF tenim bona relació pel que fa a l'ús dels espais. Estem treballant perquè siguin més flexibles, perquè tenen moltíssims metres quadrats on es podrien establir workshops o empreses per nous emprenedors.\nQuin futur té l'estació de trens?\nEl futur no és una estació de passatgers on passi molta gent, el futur és que entrin i surtin moltes mercaderies. L'estació hauria de ser un centre logístic de mercaderies, on s'instal·lin empreses que acabin l'elaboració de productes perquè siguin servits amb els contenidors, que poden sortir per tren combinant el transport amb la zona logística de Vilamalla, el transport en vaixell al Port de Roses, al de Palamós i amb camions per la Jonquera.\nL'objectiu és ser el centre logístic modal d'expedició del nord de Catalunya?\nSi no el fem nosaltres, Saint Charles, el centre logístic de Perpinyà, se'ns menjarà. Portbou té espais per a recompondre els trens, els nostres metres de via només hi són al port de Barcelona i probablement a Irun. Tenim una gran oportunitat per assumir aquest volum. Però també una economia d'escala, una elevada generació d'empreses relacionades amb la presència de maquinària pesant.\nI generació de llocs de treball.\nL'Empordà, sense deixar de ser una comarca turística, ha de pensar a convertir-se en una comarca industrial. Han sortit les xifres dels acomiadaments del sector serveis, i l'Empordà és un dels més afectats per la temporalitat.\nLa figura de Walter Benjamin comença a estar lligada al municipi de Portbou. És un pol d'atracció pel municipi?\nSi es fa una cerca de Walter Benjamin per internet, surten 116 M d'entrades, davant els 54 M que surten si fas de Salvador Dalí. Aquesta és la potència que tenim entre mans. S'estan fent exposicions i col·loquis arreu del món. És un pol d'atracció viu. És un deure i una oportunitat vetllar per la seva memòria i intentarem que sigui un motor cultural i econòmic per al nostre poble. És un patrimoni que hem de cuidar.\nAixí, tiraran endavant el projecte de rehabilitació de l'edifici que hauria d'acollir la Fundació de Walter Benjamin?\nPuc dir que hi haurà canvis importants i positius, però esperem que hi haurà una casa Walter Benjamin, i que no serà només una sala, sinó tot l'edifici de les antigues cases consistorials. Amb un espai museïtzat i molt modern, i que possiblement serà el bressol dels fons bibliogràfics especialitzats en Walter Benjamin més importants d'Europa. Estem negociant la cessió d'un segon fons perquè sigui la biblioteca europea de referència. Si tot va bé, estarà lligada a la Xarxa de Biblioteques de Catalunya i a la de França. Si algú vol consultar un document original, haurà de venir aquí.\nLes arques de l'Ajuntament han passat per dificultats.\nEns va caure una sentència en la qual havíem de pagar 2 milions d'euros a un propietari per l'expropiació d'un terreny. No hem fet cap despesa o inversió que no haguéssim de fer. No s'han gestionat malament els recursos, va tenir una mala gestió d'un tema jurídic, i ha sigut un problema heretat. Això ens ha portat a la bancarrota, arribant a un 200% de deute. Des de fa dos anys ens situem per sota del 140% i confio que aviat estarem a prop d'eixugar el deute. Hem fet un esforç important de revisió i sanejament. Per exemple, hem apostat per l'estalvi energètic, que ens redueix fins al 40% la factura.\nEn quina situació es troben ara?\nDesprés de les reunions amb el director general de finançament dels ens locals del Ministeri d'Hisenda, hem aconseguit una unificació de crèdits, això significa que en lloc de pagar 400.000 euros de deute anual, en pagarem 130.000, que és un deute assumible. El drama real és que quan estàs endeutat no pots concórrer a subvencions públiques, a més d'estar endeutat, et sancionen sense ajudes.\nPerò ara tindran una subvenció de dinamització territorial.\nSí, i també tenim a punt els projectes per participar en el PUOSC, perquè ens doni una mica d'oxigen i rentat de cara a les instal·lacions de clavegueram.\nPrincipalment modificacions i millores d'estalvi energètic, sobretot per al centre cívic, l'atenció als serveis bàsics, l'accessibilitat per persones amb mobilitat reduïda, eliminant barreres arquitectòniques, i projectes d'optimització de serveis, com la instal·lació d'un wifi.\nNo sé si preguntar-li per la fibra òptica...\nAquí és esperpèntic. La línia de fibra òptica que ve d'Europa fa vint anys que passa per aquí, i en canvi no hi estem connectats.\nA Portbou tenen pantà propi.\nEstem pendents d'una subvenció de l'ACA de 2,5 milions d'euros, per a fer una neteja del fons i recondicionament dels sistemes de control de les comportes. La presa com a tal està molt sana i té molts anys de vida.\nDona per abastar la població a l'estiu?\nNo patim pels recursos hídrics. Tot i l'augment de població, també tenim un port amb uns 200 amarratges als quals donar servei. De tota manera, tenim una planta d'osmosi inversa per si calgués.


Santi Sagués, del Club Tir Precisió, campió de la Lliga catalana BR-25 Aire en varmint lleuger\n01/12/2021 01/12/2021 / Activitat esportiva\nA les instal·lacions del Club Tir Esportiu Mataró, va tenir lloc al passat diumenge, la “II Lliga Catalana de BR-25 Aire”, en categoria única, en les modalitats de Varmint pesat, lleuger, producció i RP, en la qual hi van participar un total de 62 tiradors, entre els que hi havia també un tirador de nacionalitat francesa, tots ells en representació d’onze clubs esportius de Catalunya.\nEn la modalitat de “varmint pesat”, el tirador del Club Tir Precisió Manresa, Eduard Tarrés, es va adjudicar la 2a posició amb 491,13 punts i el seu company Miquel Comas, va quedar en el lloc 16è amb una puntuació de 468,09 punts.\nEn “varmint lleuger”, el tirador del club manresà Gerard Trench, es va classificar en 11a posició amb una puntuació de 459,04 punts.\nEn la modalitat “producció”, el tirador Santi Sagués del mateix club esportiu, es va adjudicar la 2a posició amb 470,06 punts i en 7è lloc el seu company Gerard Trench amb una puntuació de 445,07 punts.\nPel que fa a la classificació general, els tiradors del Club Tir Precisió Manresa, es van adjudicar els següents llocs:\nEn “varmint lleuger”, el primer classificat i per tant el campió en aquesta modalitat va ser per al tirador Santi Sagués amb 247 punts i el tirador Gerard Trench va quedar en la 14a posició amb 89 punts.\nEn la modalitat de “Producció”, els tiradors Santi Sagués i Gerard Trench, es van adjudicar la 2a i 4a posició amb una puntuació de 240 i 189 punts, respectivament.\nFinalment, en “varmint pesat”, els tiradors Gerard Trench, Eduard Tarrés i Miquel Comas, es van classificar en els llocs 25, 39 i 43, amb les puntuacions de 85, 49 i 35 punts, respectivament.


Un foc en un restaurant gironí genera una columna de fum - Diari de Girona\nddg 16.02.2020 | 00:33\nLa columna de fum va ser molt visible. diari de girona\nLa columna de fum va ser molt visible.\nL'incendi en l'extractor de la cuina d'un restaurant situat a la plaça Ramon Folch de Girona va provocar una aparatosa columna de fum ahir poc abans de dos quarts de tres de la tarda. Els Bombers van desplaçar-hi fins a cinc unitats per apagar el foc, que cremava greix del conducte de ventilació.\nEls clients del local van poder desallotjar pel seu propi peu l'establiment sense que hi hagués registrat cap ferit. Els treballs d'extinció van durar al voltant de tres quarts d'hora, fins que l'incendi es va donar per apagat.\nUn ferit i 28 desallotjats per un incendi en un pis a Blanes.


#OpiniónVP De figues i moscatell, per @clginer - Valencia Plaza\nDe figues i moscatell\nEm passaria la vida sota una figuera. I desde allí a l’ombra i amb aigua ben fresqueta em delectaria les vesprades d’estiu. No caldria gaire cosa. Unes figues ben gustoses i una caixeta amb raïm de moscatell, acabadet de recollir. I si m’apures un bon llibre o una bona companyia. Res més. Allunyada per unes hores de les noves tecnologies i tocant terra, mai millor dit.\nLa figuera em porta records d’infantesa, de quan encara m’enfilava per les branques de l’arbre que hi havia al pati comú que compartia amb tots els meus cosins per part materna. Una zona d’esbarjo, un campet que connectava amb la cotxera i on també hi havia els canyissos amb tomaques assecant-se. El lloc on jugava de xicoteta, amb gallines i conills i fins i tot un gall d’indi. Amb llimeres enormes i també magraners. Amb espai per plantar penqueres i tomaqueres i per tindre a tota la xicalla per allí corrent. Un raconet ‘salvatge’ a tocar de casa de la meua tia Teresa i de la finca sempre en obres del meu tio Vicent.\nRecords de veure a ma mare escorxant un conill just després de desnucar-lo per ficar-lo a l’arròs, o de les gàbies on no fa tants anys el meu tio Toni encara tenia als seus podencs per anar a caçara la partida del Binyent, a Benissa.\nTambé em venen imatges de tardor de quan descorfava ametles amb la iaia Tonica quan encara es trobava bé. I rialles i soroll de veus jugant a cartes… Un món de dones que cada estiu travessava la carretera del poble i costera avall anaven a la cotxera de Vicent Cabrera (també de la família ‘Cristina’) per estisorar el raïm.\nQuadrilles de dones que feien la temporada del moscatell. Estampes de poble que ens poden transportar a èpoques passades entre cançons populars i homes que porten el raïm acabat de tallar del bancal.\nEl Moscatell d’Alexandria és o almenys ha estat matèria prima indiscutible de la Marina. O bé al natural, o bé benpansit, o bé convertit en mistela o en vi. Economia tradicional en una comarca llauradora abans que arribés el boom del turisme. I ara tornem a prestar-li atenció. A recordar la seua importància com a producte local i de proximitat. I com a element cohesionador pel que fa al paisatge nostre de secà i la seua arquitectura agrícola. Les vinyes han estat, són i seran sempre senya de la nostra identitat.\nFestes com la del Moscatell a Teulada, com la de l’Escaldà a Jesús Pobre, projectes com el del Biomoscatell de Benitatxell, o accions com Moscatelízate a Benissa o com Menja’t la Marina, organitzat per Dénia Ciutat Creativa, tracten de posar en vàlua i donar a conèixer aquesta fruita en totes les seues vessants. Gastronomia, història, etnologia, turisme sostenible i de qualitat…\nI és que està clar, ara toca. No ho podem oblidar. Estem a finals d’agost i comença la verema, ja veiem el raïm moscatell fresc damunt les taules. I també al mercat. Com el passat divendres a Dénia fins on es desplaçaren productors de Teulada i Benissa amb raïm acabat decollir, i on tambe es pogué veure a un grup d’estisoradores que netejaven el raïm per tal de posar-lo ben bonico en caixes per vendre’l per menjar. Tampoc faltà demostració gastronòmica de la mà del cuiner José Manuel López amb coca cruixent de botifarra i moscatell i gaspatxo amb raïm líquid.\nMoscatell, or líquid, ric al paladar, territori i paisatge. Història encara viva de la nostra comarca que cal impulsar. Camps abandonats i camps retrobats, recuperats per al conreu, amb llauradors joves que malgrat ser minoria lluiten amb il·lusió per dur a terme un necessari canvi generacional al camp. Un canvi que esdevinga rendible i professional i que permeta recuperar terra i identitat.\nA mi, no obstant, si m’ho permetéu em quedaré millor sota la figuera. Per degustar amb joia el meu fruit preferit, ja pot ser de pell verda, negra o morada. No faig distincions. El que m’importa i em delecta és el seu sabor d’adins. Erotismes a banda.\nSi es perd amb la pansa es guanya en la figa.


‘El concurs de Reis’ arribarà dissabte a la 31a edició « Ràdio Taradell\nActualitat, bloc-portada, Cultura, Portada\nEra el 6 de gener del 1987 quan en Toni Reig, en David Bigas i la Maria Mora posaven en marxa El concurs de Reis. 31 anys després, el programa continua en antena i dissabte tornarà a la sintonia de Ràdio Taradell. El mític concurs repartirà gairebé 200 regals entre els oients que truquin al 93 812 62 20, cedits per establiments, empreses, entitats i institucions, majoritàriament del municipi. El programa començarà a les 9 del matí i fins a les 2 del migdia, tots els oients tindran l’oportunitat d’aconseguir algun dels obsequis.\nEl concurs es basa en un taulell de guerra de vaixells en què les caselles estan plenes dels regals que els establiments cedeixen. Cada oient ha de dir una lletra i un número, i, si té sort, s’emporta un regal directe. Si cau a una aigua, haurà de superar alguna prova molt fàcil per tenir una nova oportunitat.\nTampoc hi faltaran els regals sorpresa que prepara l’emissora, tant per repartir entre els oients que truquin al 93 812 62 20 com en els concursos paral·lels que es faran per Twitter o visitant la mateixa ràdio, per exemple, amb pijama, cosa que ja s’ha convertit en una tradició.\n127 atletes tanquen l’any corrent a Taradell


Don de lenguas - Núria Pradas\nRosa Ribas/Sabine Hofmann, Don de Lenguas, ed. Siruela (407 pàgines)\nL’Autora: Rosa Rivas va néixer al Prat de Llobregat l’any 1963. Va estudiar Filologia Hispànica a la UB i des de 1991 resideix a Fráncfort (Alemanya). Des de l’any 2008 es dedica exclusivament a l’escriptura. Ha escrit sis novel·les i col·labora habitualment a la secció d’Opinió de El Periódico.\nAquesta novel·la la va escriure en col·laboració amb Sabine Hofmann, filòloga i docent d ela universitat de Fráncfort.\nResum: Ana Martí és una periodista novella que escriu articles de societat per a La Vanguardia, quan de sobte rep l’encàrrec de cobrir l’assassinat d’una dona de l’alta societat barcelonina: Mariona Sobrerroca. El cas el du un inspector amargat i poc sociable, Isidro Castro, que no veu amb bons ulls la intromissió de la jove en la investigació. Però malgrat aquesta oposició, l’Anna aviat trobarà noves pistes que no tenen res a veure amb la investigació oficial. Compta amb l’ajut de la seva cosina , Beatriz Noguer, que és una imminent filòloga que després de la guerra ha de guanyar-se la vida ben bé com pot.\nEnmig d’una societat tremendament masclista, enrarida per la corrupció de polítics i funcionaris, la intel·ligència de l’Anna i els coneixements lingüístics de la Beatriz, aconseguiran resoldre un cas molt fosc.\nRessenya: Aquesta novel·la com segurament ja us heu adonat té molts punts en comú amb la d’en Sierra i Fabra també ressenyada en aquest bloc. En primer lloc, es tracta d’una sèrie policíaca protagonitzada per la intrèpida periodista Ana Martí i formada per quatre novel·les: Trilogía de los años oscuros, Azul marino, El gran frío i Don de Lenguas.\nA més, està ambientada també en els anys de postguerra i, en conseqüència, l’escenari que ens trobarem serà el mateix que en la sèrie de Sierra i Fabra.\nEn canvi, ara la protagonista és una dona, la qual cosa afegeix un punt d’interès perquè en aquesta novel·la trobem dones independents que intenten sobreviure enmig d’una societat on ho tenen tot en contra. Unes dones que s’hauran d’enfrontar a una policia brutal, i al ferri control dels mitjans de comunicació.\nDones , com la Beatriz, que han d’amagar els seus coneixements i la seva intel·ligència si volen sobreviure en una societat dividida entre vencedors i vençuts. No us amagaré que aquest personatge, el de la Beatriz, em va enamorar. Una filòloga en una novel·la policíaca ambientada a la postguerra espanyola! Realment sorprenent.\nUna novel·la, doncs, que no és només una novel·la policíaca, sinó que es converteix en un mosaic de la societat franquista dels 50. Una societat que encara no havia suprimit la cartilla de racionament i on les ferides de la guerra no s’havien tancat.\nUna novel·la, sobretot, de personatges forts, contundents, que conviuen perfectament en les seves pàgines malgrat les diferències.


Notícia: La prolongació de l’autopista entre Blanes i Lloret per abans del 2016\nLa prolongació de l’autopista entre Blanes i Lloret per abans del 2016\nNoticia publicada a la web el 09/23/2013 05:07:10 PM\nAixí ho ha anunciat avui dilluns el conseller de Territori de la Generalitat, Santi Vila, durant una entrevista a Catalunya Ràdio, avançant que la construcció anirà a càrrec d’Abertis\nLa prolongació de l’autopista C-32 entre Blanes i Lloret de Mar s’ha desencallat i serà realitat aquesta legislatura. L’obra compta amb un pressupost d’execució de més de 60 milions d’euros que assumirà Abertis. Ho ha anunciat avui dilluns el conseller de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat, Santi Vila, en una entrevista a l’informatiu “Catalunya al dia – Girona” de Catalunya Informació.\nSegons ha explicat el conseller, finalment s’ha arribat a un acord amb Abertis per fer una inversió que aconseguirà majors fluxos a la C-32 i es podrà pacificar fins i tot la Nacional 2 en el seu tram més proper al litoral, que continua tenint una massiva utilització i, per tant, massa riscos de sinistralitat i de problemes. El nou tram d’autopista entre Blanes i Lloret, d’uns 7 quilòmetres de llargària, no serà de pagament si només es cobreix aquesta distància. Les previsions són que les obres puguin començar l’any vinent, amb l’objectiu que estiguin enllestides abans que finalitzi l’actual legislatura, al 2016.


Grimaldi ha de presentar un pla perquè el 'Grande Europa' abandoni Palma les properes setmanes\nEl vaixell no suposa "cap perill" però "per prudència" es manté una barrera a la seva al voltant\nLa naviliera Grimaldi ha de presentar un pla perquè el 'Grande Europa' abandoni el port de Palma al llarg de les properes setmanes, una vegada avaluï l'estat del navili.\nAixí ho ha explicat en declaracions als mitjans el director general de la Marina Mercant, Benito Núñez, que confia que Grimaldi doni una "primera versió" d'aquest pla aquesta tarda o el divendres. Per a això, els tècnics de l'armadora han d'avaluar els danys en els sistemes i estructura del 'Grande Europa'.\nDetalladament, el director de Salvament Marítim a Balears, Miguel Chicón, ha explicat que en aquests moments s'està comprovant que no hi hagi cap conat de foc a bord, ja que "hi ha milers de metres lineals que han de revisar-se pam a pam". De moment, no s'ha detectat més foc en el buc.\nUna vegada fet això, serà necessari ventilar la nau i engegar els sistemes per veure quins funcionen i quins no. Amb això, la naviliera haurà de presentar un pla que passarà per la supervisió i aprovació de l'autoritat marítima.\nEL MÉS PROBABLE ÉS QUE LA CÀRREGA ES TRASLLADI A VALÈNCIA O SAGUNT\nEn aquest sentit, Núñez ha apuntat que és "aviat" per dir si el vaixell serà reparat a Palma. En principi la reparació completa no serà a la capital mallorquina, més enllà d'alguna petita intervenció necessària perquè el buc pugui partir.\nCorrespon a Grimaldi decidir què fer amb la càrrega del buc, 1.687 vehicles (automòbils, camionetes, excavadores), la gran majoria nous, i 49 contenidors que amb productes alimentaris. Segons Núñez, el més probable és que es traslladi a València o Sagunt.\nNúñez ha precisat que la investigació de les causes del sinistre competeix a la Comissió d'Accidents Marítims italiana, i que les institucions espanyoles col·laboraran amb ells en tot el que sol·licitin.\nEL VAIXELL NO SUPOSA "CAP PERILL"\nNúñez ha assenyalat que el vaixell no suposa "cap perill" però "per prudència" es manté una barrera de contenció a la seva al voltant en el port de Palma. Amb tot, Chicón ha assegurat que "no es va a donar" cap abocament posat que "no hi ha cap tanc de combustible afectat".\nAixí mateix, el director de Salvament Marítim ha qualificat de "perfecta" l'actuació de la tripulació del 'Gran Europa'. Deu membres, entre ells el capità, es van quedar a bord "lluitant contra el foc i encara segueixen", ha assenyalat Chicón. Altres 15 van ser evacuats per petició del capità.\nA més, els efectius de l'empresa holandesa contractada per Grimaldi, Cremen, van ser traslladats fins al buc des de Palma en helicòpter. Es tracta de bombers especialitzats en aquest tipus de focs.\nMiguel Chicón ha indicat que combatre el foc a bord en una unitat com aquesta és "complex", perquè el vaixell compta amb "moltíssimes cobertes" (pisos). Per això, es va activar un sistema de contenció de CO2, que aïlla l'espai i impedeix la combustió al no entrar oxigen.\nPer moure el vaixell, un rescatador de Salvament va haver d'accedir a través d'un orifici en la proa i col·locar un cap perquè el 'Marta Mata' pogués remolcar-lo. Les maniobres van ser molt lentes per la dificultat per governar aquest buc de grans dimensions: per la popa va haver de col·locar-se un altre remolc de Salvament Marítim per actuar com a timó.\nLa delegada del Govern central a Balears, Rosario Sánchez, ha mostrat davant els mitjans la seva satisfacció per que els protocols hagin "funcionat a la perfecció" i s'hagi pogut "resoldre aquesta situació sense cap pèrdua humana ni problema mediambiental". Sánchez ha expressat el seu agraïment als professionals dels diferents serveis d'emergències i institucions implicades per la seva tasca "per obtenir un resultat òptim".\nEl 'Grande Europa' es troba en aquests moments atracat en un moll comercial del port de Palma des de les 06.15 hores d'aquest dijous. Fins al lloc s'han desplaçat, a més del director general de la Marina Mercant, el director de Salvament Marítim i la delegada del Govern, la presidenta del Govern, Francina Armengol; la consellera d'Hisenda i Administracions Públiques, Catalina Cladera; i l'alcalde de Palma, Antoni Noguera, per conèixer els detalls de la situació.


Sapiència » Música experimental\nArxiu per a la categoria ‘Música experimental’\nMúsica experimental: Aldrin y Collins\nQuan un fa un viatge llarg, sempre carrega el cotxe amb molta música perquè el recorregut sigui més agradable. Què es van endur els astronautes Aldrin i Collins en el seu viatge a la Lluna? La següent proposta parla d’astronautes, del Papa de Roma, de bíblies i d’un dels grups de l’escena musical catalana actual. I tot en cinc minuts. Descobreix aquest experiment!\nMúsica experimental: la familia Leakey\nEl cognom Leakey està associat a una nissaga de paleontòlegs i arqueòlegs que ha trobat alguns dels fòssils d’homínids més importants d’aquest continent, considerat el bressol dels Homo sapiens. No van ser ells qui van trobar Lucy, un Australopithecus afarensis que va viure fa uns quatre milions d’anys. Aquest fòssil amb nom propi deu el seu nom a la cancçó dels Beatles que sonava un cop i un altre en aquell jaciment d’Etiopia l’any 1974: Lucy in the sky with diamonds\nMúsica experimental: Audrey Hepburn\nEl 16 de juliol de l’any 1969, els astronautes estatunidencs Armstrong, Aldrin i Collins van trepitjar per primer cop la Lluna. Un viatge que es va fer a sobre de l’Apollo 11 amb una tecnologia a dia d’avui prehistòrica.\n“De què serveix? Per què hem d’invertir en exploració espacial?” es preguntaran molts. Doncs, entre d’altres, perquè la tecnologia que vam fer servir fa gairebé mig segle per anar a la Lluna avui la portem incorporada als nostres telèfons mòbils intel·ligents. Aquesta setmana ha estat la veu d’Audrey Hepburn la que ens hi ha acompanyat.\nMúsica experimental: The Eels\nEl proper dimarts 5 de febrer, la banda de rock The Eels publica nou disc: Wonderful, glorious. Avui la música experimental és més hipster que mai perquè a banda d’escoltar música us volem recomanar un documental: Parallel world. Parallel lives. El cantant dels Eels és Mark Oliver Everett, fill del reconegut físic Hugh Everett.\nMúsica experimental: la música als laboratoris prehistòrics\nHi va haver un moment en la història de la humanitat en que no hi havia ciència ni laboratoris, estrictament parlant. Però els humans són curiosos per naturalesa i investigaven amb el seu entorn per millorar la seva qualitat de vida: quines plantes es podien menjar, quines eines podien construir per tallar millor les peces… Ciència i tecnologia en estat pur. Avui hem jugat a imaginar quina música s’escoltava en els “laboratoris prehistòrics”\nMúsica experimental: Albert Einstein\nsapiencia - 30/12/2012\nLa música experimental d’avui ha fet un salt en el temps. Hem imaginat la música que escoltava un geni com Albert Einstein mentre escrivia complicades fórmules que intentaven explicar l’univers en el que vivim. “Mentre que la música de Beethoven estem segurs de que l’ha creat ell, la música de Mozart era tan pura, que semblava haver existit en l’univers des de sempre, esperant a ser descoberta pel seu amo”, havia afirmat Einstein.\nEinstein era, a més, un bon intèrpret de violí. La música era per ell una vàlvula d’escapament de les seves emocions.\nAls 5 anys va començar a prendre lliçons de violí, però molt aviat les pràctiques li van resultar tan dures que li va llançar una cadira a la seva professora, que va sortir fugint de la casa feta un mar de llàgrimes.\nMúsica experimental: Guille Milkyway\nsapiencia - 23/12/2012\nPer aquestes dates, us convidem a compartir una música experimental amb nosaltres ben nadalenca. Però no per això menys científica. Milkyway és el nom anglès per anomenar la via làctia, però a casa nostra també és un dels artistes més prometedors. Cantant, DJ i productor musical, aquest any Guille Milkyway s’atreveix també amb les nadales. La discogràfica Elefant Records confessa que sempre ha sigut fan dels discs de Nadal. Un motiu que els ha portat a publicar el seu primer àlbum nadalenc, on hi col·laboren molts dels seus artistes.


Ajuntament d' Esplugues - Condicions generals d'ús\nLes condicions que es detallen a continuació regulen l'ús dels serveis de la Seu Electrònica de l'Ajuntament d'Esplugues de Llobregat posa a disposició de la ciutadania i empreses.\nA través de la Seu, es facilita l'accés i la utilització de determinats serveis i continguts posats a disposició dels Usuaris per les administracions públiques i tercers. En aquest sentit, l'Ajuntament d'Esplugues de Llobregat posa a disposició dels usuaris un canal de comunicació que permet als usuaris comunicar-se, interactuar i fer transaccions amb l'Ajuntament a través de la Seu. A més posa a disposició dels Usuaris un Centre d'atenció telefònica que permet canalitzar determinades sol·licituds i comunicacions dirigides a l'Ajuntament.\nL'Ajuntament d'Esplugues de Llobregat es reserva el dret de modificar, en qualsevol moment i sense previ avís, la presentació i configuració de la Seu, així com els serveis oferts i les condicions en què aquests s'ofereixin.\nL'accés i utilització de la Seu pressuposa la prèvia lectura i acceptació per part de l'Usuari de les presents Condicions d'ús publicades a la Seu. Aquest accés i utilització de la Seu implica l'acceptació expressa, plena i sense reserves per part de l'usuari del contingut de totes i cadascuna de les Condicions d'ús en la versió publicada a la Seu en el moment de l'accés. En cas contrari s'abstindrà d'accedir als seus continguts ia fer ús dels seus serveis.\nL'Ajuntament d'Esplugues de Llobregat no es fa responsable dels danys, errors o inexactituds que poguessin derivar del mal funcionament de la Seu, ni de qualsevol dany o perjudici, directe o indirecte, que pogués derivar-se de la no disponibilitat de la Seu i de seus serveis.\nL'Ajuntament d'Esplugues de Llobregat vetllarà:\nPer la privacitat i seguretat de la utilització de la Seu i dels serveis.\nPer la veracitat dels continguts disponibles.\nL'Ajuntament d'Esplugues de Llobregat no serà responsable de possibles danys o perjudicis que es puguin derivar d'interferències, omissions, interrupcions, virus informàtics, avaries telefòniques o desconnexions en el funcionament operatiu d'aquest sistema electrònic, motivades per causes alienes a l'Ajuntament, ni del ús indegut de la Seu i dels seus continguts per part dels Usuaris.\nL'Ajuntament d'Esplugues de Llobregat no garanteix de cap manera la correcta prestació dels productes o serveis oferts als Usuaris per tercers aliens al mateix a través de la Seu.\nIgualment l'Ajuntament no es responsabilitza del compliment per part d'aquests tercers de la normativa vigent, ni de qualsevol dany o perjudici que pugui patir l'Usuari com a conseqüència d'errors, defectes i omissions en la informació facilitada pel portal que provingui de fonts externes.


el riurau holandés: d’agost 2012\ni quan dic no és no, i quan dic sí és a voltes. i quan dic no és no, perquè jo també vaig tindre un amor però quan arribà el dia de la boda, que no, que jo no em case, i tota la vida amb este. però és mentida perquè no arribàrem a la boda, perquè ja sabia jo de molt abans que no.\nací aniria un vídeo de Nacho Vegas però ja està bé, de Vegas al blog\ni cada vegada crec que tot és més complicat, que el sí i el no estan a vegades tant units que a penes queda espai per respirar.\nPublicat per Coralet a 11:04 Cap comentari:\n"Nosotros haremos tu trabajo -le comentó un camarero andaluz- y tú bajas al sótano y te pones a estudiar, así no perderás los estudios. Ya se lo hemos dicho al patrón"\nPublicat per Coralet a 5:06 Cap comentari:\ndoberman del llenguatge\ndel dia que em vaig emborratxar amb guiness i vi roïn i ell m'acompanyà a casa i hagué de dir-li al conductor del bus que parara, que jo havia de vomitar, i es quedà a dormir (em va despullar i tapar i no féu res)\n-Hi ha tanta gent horrorosa...-ho vaig dir tristament.\n-Ho sé, per a tu més que per a mi -ho va dir fluixet.\n-Per què? Per què sóc més jove? -una miqueta molesta.\n-No, perquè has patit més que jo.\nI abans pensava que sí, que havia patit més que ell encara que ell era major, però ara ja no estic segura. Qui sap el que ha patit l'altre, tot el que ha patit?\nPublicat per Coralet a 15:45 Cap comentari:\nno sé perquè vingué a la conversa, però jo: al final m'hauré d'enrotllar amb el xinès que em convida sempre a dinars; ell: no descartes res.\nno sé perquè vingué a la conversa però jo: la gent guai ja no la suporte; ella: buf, yo estoy hasta el coño de la gente guai. Ella pot dir coño perquè ha treballat amb presidiaris.\nno sé perquè vingué a la conversa però jo: és major però està molt bo, ella: yo no le entiendo cuando habla con un holandés afrancesao pero con una sonrisa se me caen las bragas.\nsí sé perquè vingué a la conversa, ell: realment tallàrem el dissabte però els cossos s'ajuntaren novament i... i els punts suspensius foten en aquest cas.\nella, de dos anys, que com m'he posat dins de l'ordinador. li dic que em traga amb una corda, que estire de la corda, que vull eixir de l'ordinador. no funciona. li dic que ella també està dins de l'ordinador. no funciona. li dic que vinga travessant l'ordinador. no funciona. res del que li dic la satisfa i sé que demà o despús-demà tornarà a preguntar-me com m'he posat dins del maleït ordinador.\nNo descarte res, veieu?\nPublicat per Coralet a 6:02 Cap comentari:\nmentre llig la descripció del que veu en l'Aleph, en eixa habitació menuda i a obscures, recorde alguns poemes que el que busquen és també copsar-ho tot, i per copsar-ho tot busquen el contrast. no la infinitud sinó només la sensació de... només cal descriure dues imatges en contrast. com el que es veu per una finestra i el marc que separa i que crea. amb això ja tenim l'infinit (alguna cosa semblant deia Pere Ballart que jo he modificat en el record)\nhe visto, como el griego, las urbes de los hombres...\ni amb això em quede també de l'Aleph.\nPublicat per Coralet a 14:54 Cap comentari:\ni de tant preguntar quan començava el bon any, els bons anys passaren sense adonar-se'n.\nPublicat per Coralet a 11:03 Cap comentari:\nalgunes coses queden millor per escrit. encara no tinc clares quines, però el fet d'enviar postals a quasi tots els amics, o millor dit, a uns quants amics però per triplicat fa que em plantege deixar les converses per internet i tornar únicament a la carta i les postals. que és més bonic això i fa que la relació siga més bonica.que tarda una setmana en arribar? i què? a la inmediatesa se li ha de donar el valor just quan cal. a quilòmetres de distància, la inmediatesa perd molt del seu valor: si per exemple el meu cor torna a saltar, qui em pot ajudar són els que estan ací, aquesta colla de gent que no em fa molta gràcia.\npodria ser que - ah la sicòloga que duc dins- fora tot la distància o la por o la literaturització, però és que a vegades la realitat no és suficient.\nah..ve la realitat: que algunes coses queden més boniques per escrit però jo avui em faria una cervesa amb un d'eixos amics que em donen abraços que duren.\nPublicat per Coralet a 10:53 Cap comentari:\ncomença Londres sense mòbil ni lliures en l'estació de Liverpool street esperant la meua amiga que estava en un altre starbucks (cosa fàcil si cada dos metres hi ha un starbucks en Londres). comença Londres sentint-me perduda i fràgil i continua Londres sabent que només toque la superfície de les ciutats que visite. és això ser turista, arreplegar només en la retina alguns moments dels viatges.\nde la quantitat de quadres que he vist pot ser només vaig gaudir-ne tres o quatre, i això que em concentrí en buscar i contemplar -verb que no utilitza el turista- els que coneixia.\nal Londres dels museus faig que m'acompanye mentalment un amic que sap més que jo de tot -de tot no, però deixem-ho- i al Londres dels parcs i dels monuments vaig completament sola. a l'altre Londres, no estic sola: el del London eye, els sandvitxos del pret a manger, els starbucks de l'hòstia, els cafès nero de l'hòstia, els milkshakes de strawberrys i els muffins de blueberrys (els berrys que faran amb or vist el que costa tot el que duu berrys en esta ciutat)\nal Londres literari faig tard: no hi ha cap llibre que m'haja llegit fa poc per a recordar llocs, parcs, històries als carrers. fins i tot, per a conseguir tindre el viatge menys literari de la meua vida, ni tan sols encerte amb el carrer de Virginia Wolf i Dora Carrington: el 41 i 46 de Gordon square i no el 41 i 46 de Bloombury street. així que ara tinc una foto a la casa d'algun senyor anglés a Bloomsbury street amb una cara de felicitat còmica.\naixò sí, al meu primer Londres m'he rist moltíssim.\nPublicat per Coralet a 1:35 Cap comentari:\nho pots comprovar amb el verb que utitzen: donar. ja els hem donat massa, em diu, quan parla del frisó.i ara volen també la independència, diu, però això ja no, fuck them, això mai ho tindran... és netherlands! donar: donen drets com qui dóna rosegons del pa més dur de casa, el que sobra.\nels drets, que jo sàpia, no es donen. es tenen o no.\nel nacionalista holandès és el nòvio d'una kurda. entén el cas kurd, això sí.\nPublicat per Coralet a 4:10 Cap comentari:\nde xicotet Bernelf xarrava pels descosits i sobretot xarrava quan no havia de xarrar. a taula, son pare el reganyava tots els dies fins que un dia, veient que el xiquet no feia cas, va dir-li que a la caixa que tenim al pit només hi ha un número de paraules -imagina't, només 100 paraules- i que quan les gastes després no ne tens més. el Bernlef xiquet es va espantar tant que estigué dos dies sense obrir la boca. la mare pensà que estava malalt, el xiquet sense parlar, no era possible! així que li preguntà i ell li contà la història que son pare dos dies abans li havia contat.\nper no quedar-se sense paraules, Bernlef, ja més crescudet, es posà a escriure.\nPublicat per Coralet a 3:58 1 comentari:\nles coses que ocorren al pit. he intentat moltes vegades explicar eixe dolor amb paraules exactes. ara assenyale el pit, i dic, dolor ací. el dolor no està ahí, em diu ella. el dolor està al cervell i eixa mania de posar el dolor en parts del cos -o l'angoixa, com em descrivia ell, el mos en l'estómac- pot esdevindre una llosa?\nel nom de la meua amiga és això: el pit. el pit en el sentit dels sentiments que ocorren al pit: el dolor, l'amor, la malenconia.\nsinem diu que quan explica què significa el seu nom hi ha gent que no entén el significat. a vegades m'agradaria ser tant ruda com ells. com Susan, la de Les ones: ser estimat per ella seria com si et clavassen al marc d'una porta, per a ella és això l'amor. l'amor com alguna cosa fixa, inamovible.\nles coses que ocorren al pit. el que significa patir. tindre el sentit tràgic de la vida en el fossar dels ulls i haver crescut amb ell. després només pots ser una dona dramàtica.\nsort que tinguí la sicòloga i amics que em diuen, davant el plany, vés a rebentar-ho tot.\nPublicat per Coralet a 3:49 Cap comentari:\nel cas, que quan imagines una cosa durant anys, una cosa com un viatge o una cosa com un home, després dius, ai, no era per a tant (menys el sexe, això sempre sí era per a tant). ho pense ara quan farà quasi dos mesos que estic ací i feliç, estic feliç, però no era per a tant. la difícil trajectòria que va del que esperes, o siga del desig, a la realitat: ací ni holandesos guapos ni festes erasmus. ací tampoc tulipes.\ndesprés d'haver vingut, després de tornar, acabes dient el mateix que el d'Into the Wild, clar. Ara, jo vull tornar al vaixell anomenat la Flecha només per dir, quan torne, que preferisc xafar terra i no navegar. Quan torne.\nPublicat per Coralet a 8:32 Cap comentari:\nel gos dóna poder a l'amo\nella m'ensenya Diyarbakir i jo li ensenye la València que es veu pujant al Micalet. al posar el nom de la seua ciutat a google images apareixen imàtgens turques, imàtgens de polítics i imàtgens de guerra. turkish bullshit, diu, turkish bullshit, repetisc. al posar imàtgens de la meua apareix la ciutat de les arts i les ciències, la nova marca de la ciutat, ja sabeu. i també alguna de rita barberà i companyia. valencian bullshit, dic, valencian bullshit repeteix.\npot ser si Turquia canvia i dóna drets als kurds, la situació s'assemblarà a la nostra: qui domina dóna drets com l'amo al gos. diu que admira els kurds que no dialoguen des de la posició de víctima, o siga del gos, que prenen els drets, que se'ls creuen.\nel gos dóna el poder a l'amo sent gos.\nPublicat per Coralet a 3:03 Cap comentari:\nací també he trobat la típica persona que vol escapar de la vida rutinària i es planteja viatges com viatges que el canviaran per sempre. el discurs del d'Into the Wild acaba abruptament en un missatge que la majoria ja sabem. clar, l'amor és el primer.\nla típica persona és un alemany a prop dels quaranta, que té un vaixell anomenat La Flecha, que practica ioga tots els matins a les set, que és vegetarià, que li agrada el món oriental. de tant en tant, diu alguna cosa intel·ligent i em sorprenc, fins i tot aquells que apunten clarament a ser un clixé et poden sorprendre't.\nacumula nòvies una darrere d'una altra sense quasi espai per a la soledat i és tant gelós de la seua intimitat, que diuen que es va enfadar quan la nòvia va anar a rentar-se les mans mentre ell estava escurant els plats. estàs al meu espai vital, li va dir, m'envaeixes.\nJester, l'adolescent de Rellotges sense busques, viu preocupat perquè no ha sentit la passió com havia de sentir-la. i ara, l'alemany haurà sentit la passió? no mai mentre escura, clar.\nPublicat per Coralet a 9:14 Cap comentari:\ndavant d'un quadre quasi tots els turistes semblem idiotes. recorde que quan aní a veure Sorolla amb dos amics, un d'ells, que no li ha interessat mai la pintura massa, va estar més de deu minuts en cada quadre mentre que jo passava per davant més o menys ràpidament. has de saber gaudir de la pintura, em va dir. i aleshores, ara associe gaudir de la pintura amb estar mirant el quadre durant una llarga estona buscant eixe gaudiment.\nahir en el museu Magritte, allà estava jo una altra volta sentint-me una miqueta pressionada: estaré copsant el gaudiment? una vegada vistos, has de quedar-te allí de peus intentant buscar algun senyal més que no has advertit en el primer moment? simplement gaudeix, em va dir.\nen les portes d'última de les sales de la visita al museu hi ha una advertència: algunes obres poden ofendre. edat per a entrar 18 anys o més de 18.\nel que pot ofendre són dibuixos de fal·lus amb ales, fal·lus àngels, fal·lus endinsant-se en el cul de les dones, un jesucrist amb un fal·lus a la mà, i tot això enmig del pèls del pubis femení.\nquè significa tancar els ulls quan te fan una foto? negues l'ull de la càmera.\nPublicat per Coralet a 2:40 Cap comentari:\nimaginava que hi hauria temps per al llibre, però no. si navegues, has d'estar atent al vent i a les veles. si navegues en l'Oosterschelde has d'estar atent també a les marees.\nno hi ha hagut temps de llegir, però sí de veure la costa, els pals que assenyalen el territori per als criadors de clòtxines, les gavines a prop de les fàbriques de marisc, tot des de l'altra banda, des de la mar.\nel capità no és el oh capità el meu capità, però ha sigut amable amb mi i amb l'altre nouvingut. estava tant feliç que no podia parar de somriure.\nPublicat per Coralet a 7:35 Cap comentari:\nn a v e g a r\nPublicat per Coralet a 5:04 Cap comentari:\nun dia vam veure foques i dofins a l'Oosterschelde, quan anàrem a Galgeplaat a recol·lectar copinyes. és el més salvatge que he vist fins ara, a part de les aranyes, però estes no compten, perquè els artròpodes a mi mai m'han fet gràcia.\njo els havia vist abans, però sempre com a divertiment per als humans. mai així, enmig de la mar, com si res. els holandesos me'ls varen assenyalar mentre jo pensava en el passat o tancava els ulls i sentia el vent.\nno, si al final, aquest serà un viatge emocionant.\nPublicat per Coralet a 14:57 Cap comentari:\nquan parlàvem de les mentides, ell em va dir que el millor era dur la mentida fins al final. no dubtar, i una vegada dita, continuar amb la mateixa història, encara que comence a colpejar el penediment en la ment. el cuc de la culpa. fins al final.\ntornar a fer el mateix? hi ha un grau d'estupidesa que es confon amb l'obstinació. per què dur el fracàs fins al final? com la mentida: el vaixell enfonsant-se i tu decideixes continuar assegut en la cadira, mullant-te els peus.\nara quan li parle de la xicoteta enyorança -és més una sensació d'estranyesa, de no saber encaixar les experiències- ell em diu, fins al final.\nla meua ment encara té el costum de viure les decisions com les definitives. posaré finals mentre puga quan vulga. és a dir, tornar a fer el mateix o no, no és una qüestió que m'haja d'importar.\nnecessite el que és prou fort perquè no vull recordar que tot es trenca.\nPublicat per Coralet a 14:35 2 comentaris:\nmoltes vegades m'ha passat, això de quedar-me sense paraules i voler, i voler, i voler saber explicar una cosa viscuda. per exemple, ara mateix, sent a les gavines i el cel està a prop, i la llum és atlàntica, ací, més al nord el dia dura més i el teu cos s'acostuma a sopar de dia encara que siguen les deu.\nels italians de Brindisi diuen que allí com a molt el dia dura fins a les 8.30 en estiu i que la primera vegada que estigueren ací només feien que parlar sobre la llum a la mamma. també el primer que en varen dir va ser si havia vist les marees, perquè al Mediterrani, almenys el que jo conec, això no es veu.\ni clar que l'havia vist, com havia vist la llum, però alguna cosa, pot ser no saber-ho explicar, no trobar les paraules, féu que no em sorprenguera i que la meua mamma doncs no sap res de la llum, ni de les gavines, ni de les marees.\nl'aigua se'n retira metres i metres i deixa al descobert les ostres i els musclos. les cloïsses tallen i per això si et banyes en marea baixa has de vigilar on poses el peu. això m'ho va dir Pauline, que ja se n'ha anat. en Dénia havia de vigilar només les roques i els eriços de mar i per això ens banyàvem sempre amb sabates de buceig. això a Pauline no li ho vaig explicar. tinc senyals a les cames d'aquelles roques en aquells estius.\nPublicat per Coralet a 4:49 Cap comentari:\ni quan dic no és no, i quan dic sí és a voltes. i ...\n"Nosotros haremos tu trabajo -le comentó un camare...\nno sé perquè vingué a la conversa, però jo: al fin...\nmentre llig la descripció del que veu en l'Aleph, ...\ni de tant preguntar quan començava el bon any, els...\nalgunes cosesqueden millor per escrit. encara no t...\ncomençaLondres sense mòbil ni lliures en l'estació...\nel cas, que quan imagines una cosa durant anys, un...\nací també he trobat la típica persona que vol esca...\nun dia vam veure foques i dofins a l'Oosterschelde...\nquan parlàvem de les mentides, ell em va dir que e...\nmoltes vegades m'ha passat, això de quedar-me sens...


Per a 2020, el pressupost destinat a València Activa s’incrementa superant els 9 milions d’euros\nValència Activa, l’agència de desenvolupament local de l’Ajuntament de València, liderada per la regidora Pilar Bernabé, ha tancat 2019 amb unes xifres d’ocupació de rècord. I és que 2019 ha sigut l’any en què més persones han trobat ocupació, gràcies a labor de València Activa. Concretament, 1.623 persones, entre els tallers d’ocupació, els centres de Barris per l’Ocupació, l’Agència de Col·locació i els plans d’ocupació que “ens animen a continuar treballant en la mateixa direcció, apostant per augmentar els acords amb grans empreses, com Makro, Primark o Power Electronics, per a continuar incorporant a més persones en el mercat laboral”, ha apuntat Pilar Bernabé.\n2019, sens dubte, ha sigut un gran any per a la ciutat de València, que continua reduint la seua taxa de desocupació, situant-se per damunt de les grans ciutats espanyoles, com Madrid o Barcelona, amb un increment dels afiliats a la Seguretat Social d’un 3,5%. A més, com ha ressaltat Bernabé, “encara que en gener de 2020 haja augmentat el nombre de persones parades, un fet habitual en aquest mes, el destacable és que hi ha 1.359 persones menys que en 2019”.\nD’aquesta manera, des de València Activa s’han proposat continuar consolidant aquest servei a la ciutat amb l’objectiu de fomentar ocupació de qualitat, però també l’emprenedoria. Per a això, entre els reptes per a 2020, es troben mantenir l’aposta pels plans d’ocupació Anem!, Oportunitats i Oportunitats+55 per a ajudar a la inserció dels col·lectius amb més dificultats; combatre la bretxa digital, mitjançant la formació en noves tecnologies i competències, a través de cursos online gratuïts i disponibles per a tota la ciutadania a la web de València Activa, els programes d’ocupació i formació per a aturats de llarga duració, o la formació gratuïta en anglés i valencià; així com frenar la bretxa de gènere mitjançant la formació tecnològica de dones per a l’ocupació i l’autoocupació.\nEn aquest punt, la regidora Pilar Bernabé ha assenyalat que hi ha hagut un salt qualitatiu, ja que si la tònica general era que un 40% de dones s’inseriren laboralment, en l’actualitat s’ha passat al 60%. “En 2019, un total de 805 dones s’han incorporat al mercat laboral. Per això, en 2020, continuarem desenvolupant el programa de Treballem Iguals; el programa d’accés a dones a llocs tecnològics TecnoDones, que s’iniciarà al setembre; i l’impuls al lideratge femení a través de Lidereses”. Així mateix, València Activa continuarà apostant per la participació en esdeveniments que visibilitzen el talent femení, com Womprende, que se celebrarà aquest dissabte, 8 de febrer.\nFinalment, quant a emprenedoria, Bernabé ha destacat que, en 2019, s’han atés 824 persones, que ha derivat en la creació de 261 noves empreses. Així mateix, amb Reactivem, el programa de transmissió empresarial, s’ha mitjançat en la cessió d’un total de 41 empreses, evitant, així, el tancament del comerç local. Però, a més, una de les iniciatives amb més èxit, en 2019, ha sigut la creació de l’espai Co-Crea-Te, un coworking amb assessorament tècnic gratuït gestionat al costat de la Universitat Politècnica de València. Finalment, Bernabé també ha detallat que es van destinar “1.309.000 euros en ajudes a l’emprenedoria i la consolidació empresarial”.\nPer això, per a 2020, un dels reptes de València Activa serà continuar promovent iniciatives per al desenvolupament local a escala nacional i internacional, mitjançant esdeveniments de gran renom com el Webit València, el Dreamhack, VIT Emprende o el 4YFN en el qual, enguany, “València tindrà un paper protagonista”.\nPer a poder dur a terme totes aquestes accions que continuen reduint la taxa de desocupació, i dinamitzen l’economia i el desenvolupament local, València Activa comptarà, per a 2020, amb un pressupost de 9.921.199,82 euros, que suposa un creixement del 2,87% respecte a 2019, i que, en paraules de Pilar Bernabé, “es destinarà a formació i a la consolidació d’empreses”.\nA més, València Activa estrenarà, a l’abril d’aquest mateix any, un nou centre al carrer Guillem de Castro que acostarà més aquest servei a la ciutadania, ja que l’objectiu és que dispose d’un espai de formació i ajuda a l’emprenedoria que camine en la direcció de continuar creant noves oportunitats d’ocupació.


La Destil·leria «Seny i Rauxa a Les Santes» celebra la 4a edició - La Destil·leria\n«Seny i Rauxa a Les Santes» celebra la 4a edició\nPublicat a: 06/30/2017 / Categoria: La Galeria\t/ Comentaris: Comentaris tancats a «Seny i Rauxa a Les Santes» celebra la 4a edició\nArriba la Festa de Seny i Rauxa de La Destil·leria, un dels esdeveniments culturals, socials i artístics més icònics de la ciutat. Aquest juliol en celebrem la 4a edició i, com cada any, comptarem amb la participació de diversos artistes per presentar l’exposició col·lectiva «Seny i Rauxa a Les Santes», l’epicentre de la festa.\nDesprés de quatre anys, aquesta exposició s’ha convertit en un punt de trobada per a artistes consolidats de tot Catalunya i ha esdevingut una oportunitat per a nous creadors que han trobat a La Destil·leria un espai obert on exposar-hi.\nEnguany, volem que la inauguració es converteixi en una festa per als mataronins, per això, a més de posar-hi música en directe, us hem reservat unes quantes sorpreses que anirem revelant al llarg del mes de juliol a les xarxes socials. A més, per als que vingueu a la inauguració, La Destil·leria té previst un 5% descompte en l’adquisició de qualsevol obra de l’exposició. Tot plegat passarà la setmana abans de la festa major, amb Mataró respirant Santes i amb moltes ganes d’estiu.\n“La inauguració es convertirà\nen una festa per als mataronins”\nEls 15 artistes que hi exposaran demostren, una vegada més, que La Destil·leria no té complexos i que és capaç de posar en una mateixa sala expositiva creatius de tots els estils, de totes les edats i de totes les nacions. Eclecticisme en estat pur amb una premissa molt clara: destil·lar durant dos mesos el seny i la rauxa de Les Santes.\nStreet art, il·lustració, pintura, fotografia, dibuix, disseny gràfic, tipografia, escultura, pintura plàstica, mosaics.\nMáximo Almeida, Pere-Màrtir Brasó, Sit Cantallops, Elisa Capdevila, Maria José Carrasco, Pere Fradera i Barceló, Josep Maria Gomis, Catherine Lorton, Cecilia Morales, Miquel Ortega, Enric Punsola, Tomàs Safont-Tria, Tete Ji, Alba Trench, Belén Vilanova\ncol·lectiva Seny i rauxa 2017\n0 comentaris a "«Seny i Rauxa a Les Santes» celebra la 4a edició"


La regidora de Política de Majors, Puri Vives, els felicita per 'tota una vida junts' en presència dels seus fills i néts.\nEl Centre de Congressos Ciutat d'Elx ha acollit la gala "Noces d'or" amb la qual l'Ajuntament homenatja les parelles que compleixen 50 anys de matrimoni.\nUn total de 26 parelles han estat les homenatjades en un emotiu acte que ha tornat a fer de manera presencial després que, a causa de la pandèmia, l'any passat es dugués a terme de forma virtual.\nLa regidora de Polítiques de Majors, Puri Vives, i el president d'honor de el Consell Municipal de la Gent Gran, Pedro Martínez, han presidit este acte que ha comptat amb la presència dels familiars de les parelles homenatjades.\nL'esdeveniment ha estat carregat de moments emotius, com en el que la regidora Puri Vives ha tingut un record per a les persones que han mort a conseqüència d'el covid.\nVives ha felicitat a les 26 parelles per tota una vida junts. "Un dia vàrem sembrar una llavor en el vostre casament, dia a dia vau ser regant i cuidant-la tot i les dificultats. L'arbre va créixer i va donar els seus fruits i de les branques van eixir els vostres fills i els vostres néts. hui tenim en este auditori 26 parelles que han tingut la deferència de celebrar tan magne esdeveniment amb tots nosaltres, els seus "50 meravellosos anys junts", plens d'alegria, de felicitat i d'algun que altre obstacle al llarg de tants anys viscuts ".\nDurant l'acte s'han mostrat fotos del casament de les diferents parelles, així com unes emotives paraules sobre cadascuna d'elles pronunciades pel mantenidor de l'acte. La foto del casament de fa 50 anys, en cada un dels casos, era substituïda per una instantània actual realitzada per a este acte.\nA l'escenari, la regidora i el president de el Consell de Majors han fet entrega als matrimonis d'un ram de flors i un àlbum de fotos.\nCal destacar que la celebració s'ha adaptat a les mesures higienicosanitàries actuals.


Notícies - El procés participatiu per urbanitzar ca n'Ametller aposta per la sostenibilitat i l'habitatge protegit\nEl procés participatiu per urbanitzar ca n'Ametller aposta per la sostenibilitat i l'habitatge protegit\nL'Ajuntament ha rebut més de 250 propostes ciutadanes referents al desenvolupament de l'últim sector urbanitzable de la ciutat\nImatge aèria de la zona de Ca n'Ametller / Foto: Ajuntament de Sant Cugat\nel 25/abril Redacció Societat PDF\nPas endavant en el desenvolupament de l'Ecobarri de ca n'Ametller, l'últim sector urbanitzable de Sant Cugat. Durant els últims mesos, l'Ajuntament ha recollit més de 250 propostes ciutadanes a través d'un procés participatiu que ha reunit un centenar de persones en un total de quatre tallers. L'habitatge protegit, la priorització dels espais oberts, la mobilitat neta, la sostenibilitat, la varietat d'usos del barri i la cobertura de part de les vies de RENFE són les propostes destacades que han sorgit d'aquest procés. Tot plegat ho ha explicat l'Ajuntament aquest dilluns en una nota de premsa.\nPel que fa a l'habitatge, la ciutadania demana construir el màxim nombre de promocions protegides de lloguer, a través de diferents tipologies de gestió, com la promoció pública/mixta o les cooperatives d'habitatge amb cessió d'ús. Com a punt de partida, l'Ajuntament preveu un mínim del 50% d'habitatges de lloguer assequible al barri per lluitar contra l'increment dels preus a la ciutat i la gentrificació.\nEn referència a la sostenibilitat, la ciutadania proposa promoure edificis autosuficients i de consum gairebé nul, preservar el cicle de l'aigua, impulsar connectors de biodiversitat (com la riera de la Guinardera) i potenciar la infraestructura verda amb espais més naturalitzats. La mobilitat neta i saludable també és un dels altres grans aspectes a tenir en compte, amb propostes que busquen intensificar el transport públic adequant un intercanviador ferroviari (FGC-RENFE-TAV), reduir l'ús del cotxe privat i adequar una xarxa de carrils bici connectada a la resta de la ciutat.\nEl procés per definir l'Ecobarri de ca n'Ametller s'ha posat en marxa davant la intenció dels grans propietaris de començar a urbanitzar part d’aquest sector. Concretament, l'Ajuntament ja havia rebut la proposta de construir uns 1.400 habitatges a la zona de can Mates oest seguint un model residencial continuista.\nQuan l’Aj parla d’espais més naturalitzats, vol dir artificialitzats?\nXavier Bona Garcia . Enviat el 26/abril


FEDE reclama més visibilitat de la diabetis tipus 2 – RiberaTV\nFEDE reclama més visibilitat de la diabetis tipus 2\nL’escassa formació que reben les persones amb diabetis tipus 2 sobre la patologia augmenta les complicacions i la despesa sanitària\nL’educació diabetológica pot arribar a reduir anualment fins a un 62% els costos en tractaments farmacològics\nLa falta d’educació diabetológica augmenta la morbiditat i mortalitat de les quasi 6 milions de persones amb diabetis tipus 2 que hi ha a Espanya i multiplica la despesa sanitària. Així ho han advertit la Federació Espanyola de Diabetis (FEDE) i la Societat Espanyola de Diabetis (SET) en la presentació de la campanya No dónes l’esquena a la diabetis i de l’informe Estimacions socioeconòmiques de la falta d’atenció dels pacients amb diabetis tipus 2. Per això, des de FEDE es denuncia l’absència de programes educatius dirigits a malaltia que ajuden els pacients a manejar la seua malaltia de manera individualitzada, la qual cosa provoca complicacions, morts i ingressos en urgències. “A Espanya moren prop de 25.000 persones a l’any de diabetis i les seues complicacions. D’elles, entre el 50% i el 80% es deu a cardiopaties i accidents cardiovasculars; al que se suma que el 80% dels casos podrien evitar-se fomentant un estil de vida saludable, del qual la meitat dels pacients diagnosticats no rep cap informació. De fet, 9 de cada 10 persones amb diabetis tipus 2 pateixen sobrepés o obesitat”, explica Juan Francisco Perán, president de FEDE.\nEn la mateixa línia s’expressa el doctor Antonio Pérez, president de la SET, qui assegura que “la falta de formació en el pacient és clau. És important que participe en l’automaneig i la presa de decisions sobre la seua malaltia. La diabetis tipus 2 requereix control dia a dia, a pesar que s’acudisca al professional sanitari només unes vegades a l’any”. L’especialista també assenyala que falta informació sobre la relació entre la diabetis tipus 2 i les complicacions cardiovasculars. “La relació entre la diabetis tipus 2 amb les conseqüències renals i oculars ha calat, però les cardiovasculars ha costat més i aquestes complicacions són les que redueixen l’esperança de vida de la persona amb diabetis”, comenta. A més, el doctor Pérez adverteix que és una malaltia “incòmoda” en la qual és complicat mantindre l’adherència terapèutica. “L’adherència és un dels grans problemes als quals ens enfrontem. El 50% dels pacients no compleix la prescripció de medicaments. Si això ho traslladem a canvis en l’estil de vida, tan importants per a aquests pacients, l’adherència és encara més baixa. Aquest element és clau. Els professionals no li hem donat importància i hi ha marge de millora”, apunta.\nD’altra banda, la càrrega econòmica de la diabetis correspon al 8,2% del total del pressupost sanitari, la qual cosa implica 5.809 milions d’euros anuals, dels quals 2.143 milions són deguts a les complicacions de la malaltia, segons la Guia metodològica per a estimar costos associats de la diabetis. No obstant això, diversos estudis indiquen que l’educació diabetológica pot arribar a reduir anualment fins a un 62% els costos en tractaments farmacològics. “El 59% de les persones amb diabetis asseguren haver rebut educació sobre la malaltia. Cosa que significa que quasi la meitat no havien rebut aquesta formació i es queden exposades a les greus conseqüències d’una diabetis mal controlada. L’educació diabetológica ha de ser personalitzada, individualitzada i també per als familiars. Les persones amb diabetis tipus 2 no tenen recursos per al bon control de la seua malaltia”, precisa el president de FEDE.\nCampanya en xarxes socials\nLa periodista i presentadora de televisió, Sonsoles Ónega, protagonitza l’espot central de la campanya ‘No dónes l’esquena a la diabetis’, una iniciativa que inclou activitats de conscienciació en les xarxes socials i en entitats públiques i empreses privades, així com trobades amb representants polítics i socials. Amb aquesta campanya, la Federació Espanyola de Diabetis (FEDE) vol fer visible la situació d’abandó en la qual viuen a Espanya quasi 6 milions de persones amb diabetis tipus 2 i reclamar a l’Administració Pública que invertisca els recursos necessaris perquè els pacients puguen comptar amb qualitat de vida i evitar complicacions per un mal control de la seua patologia.\nMare d’un xiquet amb diabetis tipus 1, Ónega reconeix que no tenia informació suficient sobre aquesta malaltia abans que el seu fill debutara amb 4 anys. “El seu diagnòstic va ser un xoc, jo ni tan sols sabia que podia afectar un xiquet xicotet. La diabetis és una malaltia molt desconeguda. Sembla que és només la malaltia dels avis i cada vegada afecta a més ciutadans que no saben res d’ella i, a vegades, no reben l’atenció mèdica i hospitalària que requereix aquesta malaltia crònica”, comenta la periodista.\nA més del suport de la SET, la campanya No dónes l’esquena a la diabetis compta amb la col·laboració de la Societat Espanyola d’Endocrinologia i Nutrició (SEEN); la Societat Espanyola de Medicina Interna (SEMI); la Fundació redGDPS; el Consell General de Col·legis Oficials d’Infermeria (CGCOE); la Federació Espanyola d’Empreses de Tecnologia Sanitària (FENIN); i la Fundació Tecnologia i Salut.\nFEDE reclama més visibilitat de la diabetis tipus 2 added by Ribera Televisió on 16 setembre, 2021


Forum 2004 - Documents: Ciutats culturals enfront de ciutats poc sustentables\nContinguts > Drets culturals i desenvolupament humà. Nous espais multiculturals > Ciutats culturals enfront de ciutats poc sustentables\nCiutats culturals enfront de ciutats poc sustentables\nEls models de construcció de moltes ciutats s’han basat en aspectes estrictament econòmics i arquitectònics que no han tingut prou en compte la seva dimensió cultural. Això ha generat espais amb gran densitat de població, problemes de conflictes i exclusió social, etc. La cultura ha de ser una eina present en les polítiques d’urbanisme per tal de crear ciutats sostenibles.\nLa planificació de les ciutats, al voltant de la dècada dels setanta i especialment als països llatinoamericans, es va fer des de polítiques arquitectòniques sense tenir el compte el desenvolupament cultural. N'és un exemple clar Ciutat de Déu, la favela brasilera construïda al cor de Sao Paulo.\nCrear un Estatut de la Ciutat Culturalment Sostenible en pro de la creació artística. La ciutat s'ha de convertir en el centre de la política cultural i, alhora, la cultura ha de ser un instrument central per al desenvolupament. L'educació ha d'acomplir un paper cabdal en el desenvolupament cultural a fi de guanyar la batalla de l'opinió pública i persuadir-la que la cultura és la base per al desenvolupament. Definir indicadors de sostenibilitat cultural de la ciutat. Reeducar culturalment la societat civil sobre els usos de l'espai públic.\nTexeira Coelho, professor de polítiques culturals de la Universitat de Sao Paulo, ha destacat la necessitat de fomentar les bases educatives per tal que les ciutats poc sustentables es converteixin en ciutats creatives. María Ángeles Cabeza, del centre de documentació de l'Associació Internacional de Ciutats Educadores (AICE), va sostenir que «tota ciutat pot ser educativa, és font d'educació en si mateixa a través de les polítiques, dels centres educatius i dels actors socials. La cultura dinamitza la ciutat». El professor de la Universitat d'Osaka, Masayuki Sasaki, va afirmar que el paper de la cultura en la revitalització humana és fonamental i que «actualment es presta un gran interès a les ciutats creatives que generen creixement econòmic». Segons Sasaki, la creativitat de la ciutat «és la mediació de la cultura i la indústria, les ciutats són responsables d'una gran part de la producció de l'activitat artística i han de donar cabuda a indústries que s'especialitzen en la innovació i que poden donar solucions a grans problemes».\nL'Associació Internacional de Ciutats Educadores (AICE) comparteix les bones pràctiques i les experiències amb 280 ciutats en 33 països d'Europa i l'Amèrica Llatina. Lliga Europea d'Instituts d'Art (European League of Institutes of the Arts, ELIA): organització d'àmbit europeu representativa del sector educatiu superior de totes les disciplines artístiques. A Newham, a l'est de Londres, posen en pràctica el projecte Camins cap a la Creativitat, a càrrec del Newham Sixth Form College (NewVic) i la Universitat de l'Est de Londres. Newham, la tercera zona més deprimida del Regne Unit, és un exemple de com la creativitat i uns nous plantejaments educatius poden rellançar l'econòmicament, socialment i educativament una zona. Tenen un programa acadèmic d'arts (Bachelor of Arts) «flexible en què professors i alumnes exploren les seves idees i els alumnes coneixen la realitat on estudien», va comentar Graham Jeffery, membre de NewVic. Molts alumnes del projecte Camins per a la Creativitat s'han convertit en professors, cosa que permet l'aportació a les aules de gent jove que prové d'altres contextos i proposa noves perspectives a l'ensenyament. Organització AXE (que significa energia creativa), creada el 1990 al Brasil amb la idea que l'art pot ser una nova experiència, un nou paradigma que permeti de construir justícia i transformar la societat. L'organització treballa amb nens del carrer a partir de les seves inquietuds, utilitza la seva cultura del carrer, les seves possibilitats, per ajudar els joves, a fi que aquests revisin el seu estil de vida present i futur. AXE duu a terme activitats d'alfabetització, aconsegueix que el carrer sigui un espai lúdic i d'aprenentatge, i també vincula aquests nens amb altres comunitats. L'organització té una escola on treballa amb 1.500 nens i amb les seves famílies, s'hi ensenya dansa, música i arts visuals (moda i decoració). . L'organització també treballa en la formació de més de mil persones l'any, fa cursos i col·labora amb altres agents socials (institucions polítiques, mitjans de comunicació, etc.). Kamasawa, Japó: la ciutat ha transformat magatzems industrials en centres d'art i cultura gestionats pels mateixos ciutadans. Kyoto, Japó: estimulats per les polítiques creatives de Kamasawa, es van aplicar accions de recuperació artística i urbanística a zones abandonades i antigues de la ciutat. Osaka, Japó: ciutat industrial amb una alta taxa de desocupació que ha trobat en la cultura i l'art la sortida a moltes problemes socials.\nL'educació i l'aplicació de polítiques culturals a les ciutats, especialment a les ciutats poc sustentables, com ara Districte Federal a Mèxic o Sao Paulo al Brasil, esdevindran eines indispensables per aconseguir el desenvolupament.\nRS Comunitats sostenibles i la forma futura de les ciutats (LSE)\nRS Cultura i desenvolupament. Veus des del camp.


Visa pour l'Image: Caçar la vida amb una càmera\nEl festival redueix les imatges d’atemptats perquè no vol fer propaganda de l’Estat Islàmic\nMarta Terrasa / Núria Juanico\nVISA POUR L’IMAGE Caçar la vida amb una càmera MARCO LONGARI\nBarcelonaObserven la vida des del darrere d’un objectiu i disparen per atrapar-la en imatges. Des d’avui fins al 17 de setembre, el resultat de les millors caceres fotogràfiques d’arreu del planeta inunden Perpinyà amb el festival Visa pour l’Image, la cita de fotoperiodisme més prestigiosa a escala mundial. Amb 25 exposicions d’accés lliure repartides per la ciutat nord-catalana, la 29a edició del Visa pour l’Image torna per mostrar les instantànies més significatives i impactants.\nTot i això, el festival opta per limitar les imatges d’atemptats perquè no vol fer promoció de l’Estat Islàmic. “No necessitem veure l’ambulància o el nen atropellat per una furgoneta per entendre que horrible que és un atac terrorista”, explica el director del Visa pour l’Image, Jean-François Leroy, que considera que “totes les imatges d’atemptats són iguals” i subratlla que aquestes fotografies “tenen valor de testimoni, però no sempre qualitat fotoperiodística”. Leroy justifica la decisió del festival perquè els atacs terroristes “gairebé sempre tenen la mateixa signatura” i qüestiona la cobertura periodística que se’n fa. Sobretot perquè, diu, es dona més importància als morts d’un atemptat a Barcelona que “els que hi ha gairebé cada dia” a Mogadiscio.\nVisa pour l'Image: Caçar la vida amb una càmera Stanley Greene\nLa decisió no implica, però, que els conflictes relacionats amb l’Estat Islàmic passin de puntetes pel Visa pour l’Image. El festival acollirà tres exposicions sobre la batalla de Mossul amb obres dels fotògrafs Álvaro Cánovas, Lorenzo Meloni i Laurent Van der Stockt. Segons Leroy, aquesta triple mostra respon a la voluntat de “plasmar la pèrdua progressiva del Daeix”. Un altre dels treballs imprescindibles d’enguany és el reportatge de l’australià Daniel Berehulak per a The New York Times en què documenta l’assassinat de 57 persones a Manila i amb el qual va guanyar un premi Pulitzer. A més, el festival recordarà el fotògraf nord-americà Stanley Greene, que va morir el maig passat, amb una mostra d’homenatge on es podran veure algunes de les seves imatges més conegudes, com les de la guerra de Síria i del conflicte de Txetxènia.\n"Ens estan massacrant com a animals"\nRetratar la diversitat africana\nCom és habitual, algunes de les exposicions del festival tenen al darrere una forta intencionalitat de denúncia de situacions, problemàtiques i conflictes que habitualment passen inadvertits. Entre aquestes hi ha un reportatge de Meredith Kohut sobre la crisi de Veneçuela, un altre d’Angela Ponce Romero sobre els abusos a les dones peruanes a finals del segle passat i un de Stephen Dock sobre la pobresa i el tràfic de persones al Nepal. En moltes de les fotografies del 29è Visa pour l’Image, però, la vida preval per damunt de la mort.\nEl projecte de l’italià Marco Longari, que és cap de fotografia a l’Àfrica de l’agència France Presse, és un bon exemple d’aquesta prevalença. El fotògraf captura l’àmplia diversitat del continent amb un reportatge que vol donar visibilitat a històries que no apareixen als mitjans de comunicació. En una de les imatges, Longari retrata un grup de noies joves, una de les quals és albina, durant un ritual de pas cap a l’edat adulta. “Vaig tenir una epifania quan la vaig veure allà, amb aquella mirada, amb la postura perfecta i l’actitud d’empoderament. La manera com ella mateixa es posa davant la càmera és el que dona valor a la fotografia, no pas el fet que sigui albina i vagi mig despullada”, assegura el fotògraf.\nUna dona musulmana resa a l'aire lliure a Cuba Sarah Caron\nLa imatge reflecteix la sensació de solitud enmig de la multitud, una característica que comparteixen la resta d’instantànies del reportatge. La idea de convivència en un entorn multicultural també és present en altres propostes del festival. És el cas de l’obra de la fotògrafa francesa Sarah Caron, que posa el focus en la comunitat musulmana de Cuba. Les seves instantànies reflecteixen la vida dels cubans que practiquen l’islam en un país molt marcat pel catolicisme. “Gairebé tots els conversos que vaig conèixer tenien en comú una base espiritual prèvia. Com que no trobaven respostes en la Santa Trinitat, van passar del catolicisme a l’islam”, recorda Caron.\nAquest projecte trenca amb la línia del seu treball anterior, en què retratava la travessia del desert d’immigrants subsaharians. “Vaig anar a Cuba per recarregar-me d’energia positiva. Tinc una relació molt antiga amb el país i almenys un cop a l’any hi vaig”, matisa la fotògrafa. Caron entén la fotografia com una manera d’atrapar trobades i situacions humanes perquè després no se li escolin de la memòria. “Al llarg del temps, les imatges es converteixen en records i formen un retrat subjectiu dels llocs i les persones amb qui he estat”, precisa.\nFotos per remoure consciències\nEl medi ambient i l’efecte del canvi climàtic centren un altre dels eixos del festival d’enguany. La preocupació per aquesta qüestió deriva en reportatges com el de Lu Guang, que plasma les conseqüències de l’alta contaminació a la Xina, i el de Vlad Sokhin, que va anar fins a Alaska per fotografiar l’impacte de l’escalfament mundial a l’Àrtic. Preocupats per la situació del medi, els fotoperiodistes esperen conscienciar els visitants a través de les imatges que exhibeixen.\nElefants orfes juguen entre ells a Nairobi Michael Nichols\nTambé ho veu així Michael Nichols, l’únic fotògraf de vida salvatge present aquest any al Visa pour l’Image. “Aspiro que les meves fotografies ajudin a entendre millor la natura. No vull fer només fotografies boniques, vull que portin a la reflexió i la conscienciació”, afirma Nichols, que treballa per a National Geographic i que presenta una retrospectiva fotogràfica creada per a l’ocasió. Tot i que ha retratat animals de tota mena al llarg de la seva trajectòria professional, confessa que els elefants li tenen el cor robat. És per això que té un record especial de la imatge que encapçala la seva exposició, on es veu un grup d’elefants orfes estirats a terra i jugant.\n“He fotografiat aquests animals durant els darrers vint anys de la meva vida. He vist com els han matat, com pensen, com els més joves han de fer d’adults perquè han assassinat els seus pares”, lamenta. Malgrat la duresa d’algunes instantànies, Nichols està satisfet amb la resposta que han tingut les seves imatges i defensa aferrissadament la necessitat de potenciar la fotografia de natura i d’entorn salvatge. “Governs, ONGs, professors i publicacions utilitzen les meves fotografies. Són imatges que porten cap a bones accions, com ara la creació i l’expansió de 13 parcs nacionals al Gabon i al Congo”, explica convençut.\nfotografia Visa pour l'image


EU RECLAMA DE MANERA URGENT MÉS FINANÇAMENT PER ALS AJUNTAMENTS | Web de Esquerra Unida de les Illes Balears\nEU RECLAMA DE MANERA URGENT MÉS FINANÇAMENT PER ALS AJUNTAMENTS\npor EUIB | Oct 1, 2009 | EU a les institucions | 0 Comentarios\nL’autèntica crisi institucional del moment, per a EU, és la dels Ajuntaments\nEl Secretari de Política Municipal federal d’IU, Eberhard Grosske, i el coordinador d’EUIB, David Abril, han presentat avui en roda de premsa les propostes d’EU sobre millora del finançament local.\nA la roda de premsa, Grosske ha recordat que a pesar que els Ajuntaments són els que reben la major part de les demandes de la ciutadania per fer front als seus problemes, segueixen essent l’administració pitjor finançada.\nDe fet, amb el nou sistema de finançament es millora la capactitat pressupostària de les CCAA, però els Ajuntaments segueixen administrant només entre un 10 i un 15% dels recursos. Grosske ha afirmat, davant això, que “la pobresa dels Ajuntaments és antisocial, ja que quan la gent va a manifestar la seva angoixa i les seves necessitats és a l’administració local, que hi van”.\nSegons Abril, “Els Ajuntaments no poden fer front des de fa molt de temps a les seves despeses corrents, ja que bona part del finançament que reben depèn de projectes d’inversió finalistes, que no permeten resoldre aquest problema de les enormes despeses ordinàries a què han de fer front. Alguns ajuntaments estan ara pràcticament en una situació de fallida tècnica, i això és alarmant, perquè els municipis són el primer nivell del sistema democràtic”.\nDes d’EU hem elaborat un model de moció per presentar als diferents Ajuntaments, on es recullen les diferents propostes sobre aquest tema:\nexigir el Govern central que elabori de manera concertada amb la Federació Estatal de municipis un nou model de finançament municipal que garanteixi la suficiència financera dels Ajuntaments;\nel reconeixement del deute històric municipal, que s’ha anat acumulant al llarg d’aquests anys de democràcia, i que es valoren en uns 7000 milions d’euros;\nexigir a les CCAA la posada en marxa d’iniciatives dirigides a obrir la participació dels Ajuntaments en els ingressos autonòmics;\nexigir el Govern central que amb caràcter immediat afegeixi als Fons Especials d’inversió prevists un Fons General de 3.000 milions destinat a finançar la creixent despesa corrent a la qual han de fer front els Ajuntaments.\nAquestes propostes seran treslladades des dels diferents Ajuntaments on sigui aprovada, al Govern Central, els governs autonòmics, grups parlamentaris i associacions municipals.\n– Podeu accedir a la moció íntegra en català fent clic aquí http://www.scribd.com/doc/20472392/091001MOCIO-SOBRE-LA-MILLORA-DEL-FINANCAMENT-LOCAL\n– Per més informació visiteu el blog del ‘Banc d’Iniciatives Municipal’ d’IU federal http://www.iumunicipal.blogspot.com/\nSOBRE LA MILLORA DEL FINANÇAMENT LOCAL\nDes de fa més de 30 anys els ajuntaments de l’estat espanyol han vingut reclamant una solució justa en matèria de finançament, mesura que lluny d’aconseguir-se s’ha anat demorant d’un mode inexplicable en el temps.\nDes de l’inici de la democràcia al nostre país totes les forces polítiques han inclòs entre els seus eixos programàtics i compromisos electorals, millorar el finançament municipal, i sempre la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP) ha plantejat com a prioritat resoldre el marc competencial i de finançament dels ajuntaments.\nNo només han estat els ajuntament, sinó també els partits polítics, el Congres i el Senat –càmeres de representació de la sobirania popular-, qui en reiterades ocasions han aprovat al llarg dels anys nombroses mocions i proposicions. Instant al govern de torn a que resolgués el problema del finançament deficitària dels ajuntaments del nostre país. Cap recordar, en aquest sentit, la darrera proposició que, a instància d’Izquierda Unida (IU), va ser aprovada per unanimitat al Congrés dels Diputats el mes de juny de 2008.\nMés encara, tots els Presidents de Govern, en les reunions mantingudes amb els representants dels Ajuntaments s’han compromès a abordar sense dilació el marc competencial de finançament dels ajuntaments.\nPerò lluny d’avançar en la millora del finançament, en aquests anys, s’han produït decisions i fets que han anat agreujant la situació fins a límits insostenibles.\nHem vist com s’incomplia el compromís d’abordar el finançament local dels ajuntaments, al mateix temps que es defineix el nou model de finançament autonòmic i com els ajuntaments han estat relegats a un segon pla en la redistribució dels recursos públics. Els ajuntaments, davant la deixadesa d’altres administracions, han anat assumint competències impròpies que s’estan finançant amb recursos municipals que haurien de ser finançades per altres administracions. Si a aquest fet unim un finançament insuficient i injust, un model desigual, confús i parcial o, per exemple, decisions com la retirada de l’Impost d’Activitats Econòmiques sense la compensació oportuna per part de l’Estat i la creixent demanda social de serveis, podem concloure que s’ha arribat a una situació inadmissible.\nEls ajuntaments, els pobles i les ciutats de Espanya han estat en els darrers 30 anys un potent motor de canvi. A més a més, ara estan cridats a jugar un paper clau en la consecució de la igualtat d’oportunitats de la ciutadania, en l’increment de la cohesió social, en ser espais de convergència i integració i institucions que amb rapidesa i eficàcia donen resposta a les necessitats dels ciutadans i ciutadanes, ja que són a ells als que acudeixen aquests cercant solució als seus problemes, unes vegades competència municipal, i en la major part dels casos, competència d’altres administracions. Per cobrir aquests objectius són imprescindibles més recursos.\nDes d’IU hem treballat, en el marc de la FEMP, i a través de la nostra respresentació a les institucions de l’Estat i de les comunitats autònomes, per que aquesta situació millori, perquè s’abordi aquest tema d’urgència. Ho hem fet amb lleialtat i deixant clar que en aquesta matèria no hi caben ja solucions mitges essent el moment d’abordar aquesta assumpte conjuntament amb el nou model de finançament autonòmic. Ja no hi caben més demores, demagògies, ni discuples.\nTots sabem que en èpoques de crisi és imprescindible que existeixin recursos suficients per a pal·liar les necessitats de les classes populars que són víctimes de l’atur, les hipoteques, l’augment dels preus dels productes bàsics, etc. tots sabem que aquests ciutadans al primer lloc que acudeixin amb la seva angoixa i les seves necessitats són als ajuntaments. En aquest sentit, es pot afirmar que els problemes financers dels Ajuntaments són problemes socials per a la ciutadania.\nPer tot això i davant la gravetat de la situació es proposa al ple de l’Ajuntament adopti els següents acords:\n1er Exigir al Govern Central que abordi de manera immediata i concertadament amb la FEMP la definició d’un nou model de finançament municipal que garanteixi la suficiència financera de les entitats locals, la igualtat dels municipis, la presentació de serveis bàsics de qualitat per a tota la ciutadania amb independència de la grandària del municipi.\n2on Exigir al Govern Central el reconeixement del deute històric municipal que s’ha anat acumulant al llarg dels anys com a conseqüència de l’assumpció de competències d’altres administracions amb recursos dels propis ajuntament i que estiguin qualificats en prop de 7.000 milions d’euros, establint els mecanismes corresponents per a la seva compensació.\n3er Exigir al Govern Central el compromís per a l’aprovació d’una nova Llei de Govern Local, i una nova Llei de finançament local, que amb el més ampli consens polític, estableixi el nou marc competencial amb el finançament adequat i suficient en el present període de sessions parlamentari.\n4art Exigir a les comunitats autònomes la posada en marxa d’iniciatives dirigides a obrir la participació dels Ajuntaments en els ingressos de les comunitats autònomes, amb l’objectiu de complir el mandat constitucional de suficiència financera de les corporacions locals que avui assumeixen sense compensació alguna competències clarament autonòmiques.\n5è Recolzar quantes iniciatives realitzi la FEMP per aconseguir aquests objectius, davant la insostenibilitat de la situació de finançament municipal existent en el moment, sin excloure les mesures de pressió i reivindicatives que es considerin oportunes.\n6è Sol·licitar del Govern Central que, amb caràcter immediat, afegeixi als Fons Especials d’Inversió previstos un Fons General de 3.000 milions d’euros destinant a finançar la creixent despesa corrent a la que han de fer front els ajuntaments.\nVice-presidenta Segona i Ministra d’Economia.\nGrups parlamentaris del Congrés i el Senat.\nAl President de la Comunitat Autònoma i grups parlamentaris del Parlament Autonòmic.\nAssociacions del municipi.


Apartment Porec Porec Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Porec\nAl visitar Porec, vosté es sentirà com a casa a Apartment Porec, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Porec ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar.\nL'ambient de Apartment Porec es reflexa en cada habitació. aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, forn microones, plat de dutxa, estris de cuina són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Apartment Porec.


Polseres Candela celebra la seva 8a marxa solidària | Ràdio Calella Televisió\nPolseres Candela celebra la seva 8a marxa solidària\nLa vuitena marxa de Polseras Candela es tornarà a celebrar de manera telemàtica. L’any passat l’entitat benèfica que lluita contra el càncer ja va organitzar l’esdeveniment de manera virtual i enguany tornen a apostar per aquest format que va ser tot un èxit. Així doncs, en la vuitena edició que es farà aquest diumenge es podrà participar des de qualsevol punt del món fent una donació voluntària per ajudar a finançar els projectes d’investigació que impulsen. Les inscripcions es poden fer al web marxapolserescandela.org i sortir diumenge a fer esport en la modalitat que es vulgui.\n“Jo em moc per les Polseres Candela” és el lema d’aquesta edició. Malgrat que no poder-se fer presencialment els organitzadors demanen fer-se una fotografia amb el dorsal i penjar-la a les xarxes socials.\nNecessitem ajuda de tots i animen a tots calellencs, que sempre ens han mostrat la solidaritat, que ens ajudin. Que caminin, pugin a Les Torretes, al Far, que passegin per la platja tan bonica que tenim i que ens ajudin a caminar pel càncer infantil.\nTejeda que ha fet una crida a tots els veïns i veïnes de Calella perquè se sumin a la iniciativa, fent una aportació encara que sigui simbòlica, però sobretot donant veu a la seva lluita.\nDes de l’associació financem 7 línies de recerca, sis a Sant Joan de Déu i una al Vall d’Hebron. Necessitem recursos per seguir finançant-les. Són investigacions que es nodreixen amb donacions privades com les de la nostra entitat, i necessitem recursos per poder continuar.\nL’any passat amb el format virtual van aconseguir que la marxa tingues un abast mundial amb participants de Nova York. El preu de la inscripció és a partir dels 5 euros i tots els beneficis aniran a destinats a programes de recerca i investigació pel càncer infantil.\nSegüent La crisi de la Bruna enquista les relacions entre el Govern Municipal i els partits de la taula de confiança\nAnterior Es manté el nombre d’ingressats per coronavirus a l’Hospital Sant Jaume\nDavant del coronavirus, un sol altaveu\nL’alumnat de La Minerva dansa al parc per donar la benvinguda a la primavera