Ornithosensacions: de maig 2015\nPublicat per ATM a 23:53 Cap comentari:\nTot i que farà un mes vaig visitar les terres de Lleida (amb entrada al bloc), ahir tenia el dia lliure i les ganes de repetir em van poder. A les 5:00h sortia de Barcelona havent dormit poc més de tres hores.\nArribo a les 6:30h al secà dels Plans de Sió. Decideixo dedicar les hores màgiques (franja horària que pels bojos dels ocells, va de 6h a 8h a l'estiu) a aquesta zona tot i no conèixer-la gaire bé.\nLa fresca (a Barcelona ja no baixem dels 15ºC!) i la son eren patents; no sé quants possibles hortensis van escapar fugaçment dels prismàtics. Als voltants del secà destacaven abundants parelles de tórtores amb comportament nupcial i altres ocells propis dels mosaics rurals de la Catalunya central. Les bosquines d'alzines fragmentades per camps de secà són l'ambient idoni per les tórtores, però també per altres ocells d'interès com ara el capsigrany i el tallarol emmascarat. També s'hi pot veure l'hortolà, però els territoris de cria d'aquest queden uns quilòmetres més amunt, a partir d'Ossó de Sió. Si al secà pròpiament dit, la calàndria, amb el permís de les cogullades, és la reina dels alàudids, en aquests ambients de mosaic l'alosa vulgar i la cotoliu l'hi treuen la corona. Curiosament, l'alosa no cria (o ho fa molt esporàdicament) en els cultius extensius, però si en aquests tipus d'ambients. Jo anava passant contínuament de secà a "mosaic" i el canvi de calàndria a alosa i de alosa a calàndria era continu.\nCalàndria (Melanocorypha calandra)\nEl zel del sisó ja minva, i tot i que encara efectua el seu espetec, ja no es deixa veure amb tanta freqüència. Vaja, que zero fotos del Tetrax. A canvi, els torlits ara es deixen veure més que en anteriors setmanes, ben ocupats amb les seves cries. El mateix passa amb els mussols comuns, els quals a mesura que avança la temporada de cria també es deixen veure de forma més constant. La femella i els nou-vinguts ja sobrepassen l'aforament de la casa/cavitat, i doncs, els mascles han de passar el migdia a ple sol.\nL'estrella del lloc, però, fou l'ocell estrella del moment a Catalunya i el protagonista de l'entrada anterior: el vespertinus. La "cama-rojada" també s'ha deixat sentir a la terres de Lleida. És més, en realitat, les terres de ponent han estat i són el nucli d'aquesta "invasió" falconera, amb diversos grups molt nombrosos repartits, sobretot, pels secans.\nJo en compto un mínim de quaranta pels plans de Sió i, més tard, en veuré un trentena prop de Bellmunt. Quan els localitzo per primer cop estan gairebé tots caçant en un petit altiplà, però al pujar el sol es reparteixen en petits grups per descansar. S'aturen en camps ja segats o, preferentment, en ametllers totalment o parcialment secs.\nUns xoriguers petits caçaven juntament amb uns vespertinus, inclús aturant-se als mateixos ametllers morts. De fet, els individus d'una espècie atreien a l'altre, tractant-se probablement d'un grup migrador conjunt.\nA les 11:45h el sol començava a picar fort i el cel es buidava a marxes forçades. A partir de llavors, la vida es concentrava al terra, on els llangardaixos ocel·lats (ben abundants a la zona) corretejaven marcant territori i els ortòpters començaven la seva monòtona orquestra. Vaig marxar, doncs, cap al clot de la Unilla, que encara aguanta "inundat" tot i la primavera extremadament seca i calorosa.\nJa al clot, la calor apretava considerablement. En tan sols un mes, el 60% de la superfície inundada ja s'ha convertit en fangueig, fent perillar les pollades de fotja i coll-verd més tardanes. De tota manera, els coll-verds que han decidit criar al lloc sembla que se'ls hi ha donat molt bé: la majoria de femelles nidificants tenen de deu a quinze cries, algunes ja amb polls de mida molt gran. Moltes fotges també tenen cries grans, però d'altres van més retrasades: una parella ha quedat ben exposada, incubant en un niu ben visible que ha quedat envoltat de fang, com a conseqüència de la ràpida retirada de l'aigua. La pobra parella defensa com pot els seus ous dels gavians i rialleres.\nPrecisament, les gavines vulgars sembla que també s'han decidit a criar. Es compten unes quaranta, la majoria emparellades i territorials. A més, s'observen còpules i mínim dos nius. I és que aquesta espècie requereix i prefereix zones amb predominància de fangueig. Ja veurem, però, com tiren endavant. En contra, els cames-llargues, els quals fa un mes semblava que havien de criar en massa, han disminuint de forma evident. No hi ha rastre de nius ni pollets d'aquests, tot i que es segueixen observant còpules.\nApart dels nidificants, la migració encara manté al clot ben interessant. Els limícoles han disminuït en comparació amb la darrera visita, però per contra, els Charadrius han augmentat els seus individus i la seva diversitat. Es comptabilitzen fins a un centenar de corriols grossos, pocs corriols petits i un corriol camanegre.\nEncara presents gambes verdes, gambes roges vulgars, pigres grisos i territs menuts, però en menor nombre. Com a novetat, destaca un bon grup de becplaners (8) que passen el migdia dormitant a la zona central del clot.\nCorriol gros (Charadrius hiaticula) i pigre gris (Pluvialis squatarola)\nDestaquen també els ànecs blancs, que contraris a marxar mantenen un bon nombre (5), amb una parella consolidada. Si hagués plogut hi hauria possibilitats de cria. També destacar la presència de quatre xarrasclets, que porten forces setmanes al lloc.\nUn vídeo d'alguns dels limícoles presents al lloc, amb el corriol camanegre com a protagonista:\nAl clot se'm va fer tard (17:40h) i vaig decidir que la millor opció era seguir pels secans més septentrionals i deixar els secans del sud de Lleida per un altre dia. Doncs, vaig posar rumb al secà de Bellmunt-Almenara amb l'esperança de trobar algun mascle de sisó que es posés "a tir" sense massa dedicació (no va ser possible). La tarda en aquest secà de la Noguera porta dos noms: torlit i esparver cendrós. Aquestes dues espècies es deixen veure amb més nombre a la tarda que al matí, sobretot el torlit.\nNo m'hi vaig matar gaire, però van sortir forces marcenques, dues àguiles calçades, mínim cinc esparvers cendrosos, una dotzena de torlits, sisons, falcó mostatxut, molts gaigs blaus, uns xoriguer petits, xixelles, entre d'altres. I com no podia ser d'altre manera, alguns grups de falcons cama-rojos que semblaven decidits a pernoctar en camps segats.\nFixant els ulls al vol dels cendrosos, una femella destacava per tenir alguna cosa a les ales. Tenia una marca alar. Vaig seguir-la, mirant de fer-n'he la lectura, tenint la sort que no va trigar en aturar-se sobre un vallat.\nEsparver cendrós (Circus pygargus) amb marca alar (PK).\nL'exemplar va ser marcat el 17 de juliol de 2014 al sud d'Alemanya (Bergtheim), informació facilitada pel coordinador del projecte. L'exemplar, doncs, es troba en plena migració cap al seu país d'origen.\nEl sol s'amagava entre els núvols, el gemec dels torlits s'expandia pels camps i les guineus deixaven els seus caus. Fins la pròxima.\nPublicat per ATM a 0:15 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: clot de la unilla, falcó cama-roig, migració prenupcial, plana de Lleida, plans de sió, secà de bellmunt-almenara\nAquests dies estem vivint una invasió de Falco vespertinus sense precedents en la història del nostre país. Des de fa més d'una setmana aquest petit falcònid s'està veient per multitud de zones agrícoles de tota Catalunya i, inclús, se'l pot localitzar migrant entre els cims pirinencs/prepirinencs. El nombre d'individus que, en els darrers anys, travessen l'Europa occidental en el seu pas fins la zona de cria (estepes de l'est d'Europa) sembla que té una clara tendència a l'alça, fet que amb el temps, podria comportar a acceptar una modificació en la seva ruta migratòria prenupcial (veure en mapa més abaix). Els motius d'aquest canvi encara no són clars, però és possible que siguin els mateixos del paral·lel augment de cites d'arpella pàl·lida russa, que també tendeix a "occidentalitzar" la seva ruta migratòria.\nFalcó cama-roig mascle (Falco vespertinus). 21-05-2015, Esclet.\nAhir, dia 21 de maig, a Esclet s'hi podien veure una quarentena d'exemplars, amb tot tipus de plomatge (2n any, mascles i femelles). Com és propi de l'espècie, foren prou confiats. La majoria estaven establerts en fils elèctrics i cablejat telefònic, volant de tant en tant per atrapar algun ortòpter. Uns exemplars es dedicaven a seguir un tractor, atrapant als saltamartins obligats a fugir.\nFalcó cama-roig femella (Falco vespertinus). 21-05-2015, Esclet.\nMascle de 2n any (Falco vespertinus). 21-05-2015, Esclet.\nFemella adulta (a l'esquerra) i mascle de 2n any (a la dreta). 21-05-2015, Esclet.\nLa sedimentació d'exemplars ha estat més patent del que inicialment hauria pogut ser com a conseqüència del temps inestable dels dies 19 i 20 de maig, que ha obligat als falcons (i altres migradors) a fer parada. Probablement, també, la calma atmosfèrica que hem tingut durant tot el mes fins ara, sumada a les condicions menys propícies a l'Europa oriental (borrasques i vents forts), hagi estat un dels factors determinants per fer virar més grups migradors més cap a l'oest del normal.\nEn color negre la ruta habitual, en color vermell la ruta triada pels falcons que travessen els nostres cels. Aquesta segona ruta, com deia, sembla cada vegada més utilitzada.\nL'espectacularitat del cama-roig potser ha deixat en segon pla la igualment insòlita invasió de bosquetes icterines, que es compten a desenes en llocs adients i es senten cantar inclús a parcs i jardins. Jo no n'he tingut la sort de sentir/veure cap (només vaig poder sortir ahir), però val la pena destacar-ho. A més, també s'estan veient (de forma poc abundant) alguns papamosques de collar i els últims mosquiters xiulaires del pas primaveral. Tots ells presents aparentment per les mateixes causes: bon temps a la nostre zona + borrasques en la seva ruta migratòria habitual + inestabilització del temps momentània a la nostre zona.\nTampoc cal deixar de marge als migradors tardans més habituals, però no menys espectaculars, com ara el gaig blau (del qual comencen a localitzar-se ocells migradors a molts punts) o el papamosques gris. Aquest últim també sembla que ha sofert una "caiguda migratòria" considerable.\nI és que al patch no n'hi havien de cama-rojos ni icterines, però si el blau enlluernant del gaig blau i els espectaculars vols de caça dels papamosques grisos.\nGaig blau (Coracias garrulus). Pla de la Riera d'Arbúcies, 21-05-2015.\nPublicat per ATM a 13:14 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: arribades, esclet, falcó cama-roig, local patch, meteorologia, migració prenupcial, plana selvatana\nFarà dues setmanes vàrem fer una "passejada" per les vessants del Montgrony. El Montgrony, un símbol del Ripollès, és una de les serres prepirinenques més suaus, menys abruptes i més properes a "bcn". Tot i això, el seu poc interès dins del món excursionista i la seva relativa difícil accessibilitat (comparant amb llocs pirinencs més turístics), fan de les seves carenes una zona tranquil·la, sobretot en relació a la seva proximitat amb la ciutat comtal. Els seus discrets però abundants cims que no arriben als 2100m i la seva extrema proximitat amb la serra pirinenca oriental (Núria, Costabona, etc) deixen el Montgrony en un segon pla. Una excel·lent notícia per la seva fauna d'interès reconegut, que combina trets de la pirinenca amb d'altres més propis de la muntanya mitjana.\nImatge de Google earth. Serralada prepirinenca en primer pla (Montgrony) i Pirineu oriental en segon.\nFa anys que visito el Montgrony; hi he trepitjat dos pams de neu però també hi he trepitjat l'herba resseca sota un sol de justícia. Hi he sentit tronar i hi he vist nevar, hi he anat amb quatre jaquetes (sense exagerar!) i hi he anat amb tirants, hi he anat sol i hi he anat acompanyat, hi he dormit i m'hi he cansat. Hi he vist pujar el sol a l'albada entre cants de fringíl·lids, i també l'he vist enretirar-se, animat pels udols del gamarús, entre els imponents vessants del Pedraforca.\nL'elevat nombre de visites m'han permès tenir localitzats alguns territoris de cria ocupats any a any per les mateixes parelles, així com saber la dinàmica de la zona i on trobar-hi cada espècie. De tota manera, sempre que hi torno, descobreixo nous racons desconeguts; una nova colònia de marmotes, un nova hectàrea de bosc de pi negre potencial, una nova cinglera repleta de nius, etc. I els que encara em falten (les muntanyes no les acabes ni amb tres vides). La cara nord, però, la tinc poc vista i, allà, segons diuen, encara s'hi troba alguna parella de gall fer, de mussol pirinenc i de becada. Aquests últims potser els tres ocells pirinencs més buscats pels ornitòlegs en època de cria. Sempre és un repte veure aquestes espècies en llocs difícils, no és el mateix que veure'ls a la Vall d'Aran, per exemple, i això que allà també els cal dedicació. Ja és el que diuen: el que no costa, no val la pena.\n10 de maig de 2015:\nEl dia s'aixeca esplèndid, sense rastre de núvols i amb una temperatura alta. De fet, aquesta ha estat la nota dominant d'aquest maig càlid i sec. Dins els boscos mixtes de pins rojos (ocupant les zones més expostes) i faigs ressonen els mosquiters pàl·lids i les mallerengues petites. Fixant-s'hi més, són moltes les espècies que hi canten, però les dues anteriors destaquen per sobre de les altres. A les zones més enclotades d'aquesta vessant sud no és difícil localitzar-hi alguna parella de picots negres o alguna mallerenga d'aigua confiada, però són més fàcils a l'hivern. A la primavera/estiu requereixen més dedicació i nosaltres tenim uns quants km per endavant.\nPujant per un dels incomptables rierols d'aquests boscos hi trobem una parella de pinsans borroners que reclamen davant la nostre presència, en aquest mateix lloc el mosquiter comú canta insistentment indiferent al nostre pas. Amb l'ascens de cota, poc a poc anem deixant enrere la frondositat del bosc i van apareixent les boixedes i els primers prats; zona de cria del tallarol gros que canta a tot volum i del sit negre, per posar dos exemples. Molt més abundants són els omnipresents pardals de bardissa i els bitxacs comuns, que aquí crien en ginebrons deformats per la neu hivernal.\nAra, des dels prats de pastura de les vaques (que enguany encara no han arribat) podem veure els vols de les gralles de bec vermell, les quals ja sentíem dins del bosc, i dels voltors comuns que passen ben propers. Seguim pujant i poc abans d'arribar a unes petites cingleres (o millor dit, rocams) apareix un petit bosquet de pi negre, rar en aquesta cara sud. Tot i la seva dimensió limitada, sempre n'hi ha alguna parella de llucaretes i algun trencapinyes, totes dues espècies extremadament més abundants a la cara nord.\nJa entre el rocam, veiem que la parella de merles roqueres de cada any encara no ha arribat (res estrany). En aquests cingles de petita escala es sol veure algun isard resguardat i, fins i tot, n'hi ha una cavitat on cria una parella de guineus de gran dimensió. A més, aprofitant l'ascensió de vents que crea la cinglera és fàcil veure-hi planejadores de ben aprop. Els voltors comuns passen rasants, una parella d'àguiles daurades hi sol passar i inclús aturar-se cada migdia/tarda, i no és rar veure-hi el trencalòs ben pròxim. Al matí, a més, vàrem tenir la sort de veure-hi un aligot vesper planejant baix i un falcó cama-roig femella en vol de caça just sobre la cinglera, a ben poca distància de nosaltres.\nSuperades les roques apareix el prat subalpí estricte; comunitats herbàcies salpicades per pins negres que no arriben a tenir un creixement òptim. En les zones més pradenques hi crien les aloses vulgars amb força densitat (fins a quatre nius en vint metres quadrats). El cant de l'alosa acompanya tot el trajecte en cotes superiors als 1900m. Però no només hi ha l'alosa com a representant dels alàudids, les cotolius (un ocell que habita en tot tipus d'espais oberts, des de camps costers envoltats de suredes fins a prats alpins) també efectuen el seu cant característic amb un vol nupcial potser menys sofisticat.\nSeguint endavant i ja des dels cims més alts (Costa Pubilla, etc), tornem a veure un aligot vesper i, sorpresa, dos falcons cama-rojos més. Aquest cop hi ha un mascle i una femella, un goig veure'ls amb el Puigmal de fons. En els bosquets de pi negre amb raquitisme, propis de les cotes altes de la serra, hi cria de forma abundant la merla de pit blanc, essent aquí una de les zones de cria de l'espècie més meridionals de Catalunya. El seu cant es barreja amb el de les abundants grives que també semblen tenir certa predilecció per aquests boscos subalpins.\nEn canvi, en les zones més despoblades de vegetació arbòria, s'hi troben nombroses parelles de còlits grisos i alguna parella de grassets de muntanya, apart de les omnipresents aloses. Les parelles de grassets de muntanya crien tant sols en un racó específic, i només 1/3 parelles depenen de l'any, constituint, també, una de les zones de cria més meridionals del país, sinó la que més. Aquí també s'hi pot aixecar la perdiu roja, i amb molta sort, la perdiu xerra. No és un lloc òptim per l'última, que prefereix les vessants pirinenques o les prepirinenques de cota més alta, com ara els volts del Puigllançada o de Tossa d'Alp.\nEn aquests espais oberts també hi trobem petits rocams on cada cop és més fàcil trobar-hi petites colònies de marmotes, a més d'alguna parella més de merles roqueres (un mascle ens va fer el display a només 3m). Els cèrvids també hi són presents però mai abundants; aquí de tant en tant es pot veure el pas de vall a vall del cabirol, algun isard (sobretot mascles joves) i algun cérvol despitat. El cérvols són molt més abundants a cotes més baixes, tan de la cara nord com de la cara sud, on alguna tarda se'ls pot veure pastar amb tranquil·litat.\nA la vessant nord, els ocells són encara més abundants, les espècies són semblants, afegint-hi, per exemple, la cotxa fumada com a nidificant, de la qual no he vist cap parella a la vessant sud. També s'hi apunta algun escorxador (que encara no han arribat) i alguna parella de verderoles. Aquestes dues espècies abans també eren presents a la cara sud, però sembla que any a any han anat desapareixent (!). Fora dels espais oberts, la cara nord conté algunes pinedes de pi negre en vessants abruptes, on és relativament fàcil veure-hi el picot negre i on hi crien nombroses parelles de reietons que, en aquesta zona, ocupen integralment aquest biòtop. La llucareta i el trencapinyes són abundants en aquests boscos.\nPer si un dia hi aneu, us poso un recull de les espècies que es poden veure fàcilment i no tant fàcilment:\nEspècies fàcils: Mallerenga petita, Mallerenga carbonera, Mallerenga emplomallada, Mallerenga cuallarga, Bruel, Reietó, Cargolet, Trencapinyes, Llucareta, Gafarró, Passerell comú, Verdum, Raspinell comú, Pinsà comú, Bitxac comú, Merla, Griva, Merla de pit blanc, Bitxac rogenc, Mosquiter pàl·lid, Mosquiter comú, Mosquiter de passa, Tudó, Picot garser gros, Cotoliu, Alosa vulgar, Còlit gris, Cotxa fumada, Cotxa cua-roja, Voltor comú, Aligot comú, Xoriguer comú, Esparver vulgar, Perdiu roja, Cornella negra, Corb, Gralla de bec vermell\nEspècies no tan fàcils (un recull de les més representatives, les possibilitats són gairebé infinites): Àguila daurada, Aligot vesper, Aufrany, Picot negre, Mallerenga d'aigua, Pinsà borroner, Reietó, Verderola, Falcó pelegrí, Gall fer, Becada, Gralla de bec groc, Trencalòs, Hortolà, Escorxador, Piula dels arbres, Sit negre, Tallareta vulgar, Perdiu xerra, Griva cerdana, Àguila marcenca, Tallarol gros\nPublicat per ATM a 20:34 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: montgrony, prepirineu\nFa aproximadament dues setmanes varen retornar les tórtores (Streptopelia turtur), el colúmbid més petit i interessant del nostre país.\nTórtora (Streptopelia turtur). Pla de la Riera d'Arbúcies, 6-5-2015.\nContràriament a la tórtora turca, que ara tots coneixem però que fa trenta anys era una raresa, viu en ambients poc o gens urbanitzats amb una clara preferència per els entorns rurals amb clapes d'arbres abundants. És visiblement més petita, notòriament més desconfiada i té un plomatge fàcilment diferenciable. La seva veu, que difereix molt de la de la turca, resulta inconfusible un cop apresa. Si sabem d'un lloc on hi sigui present, només caldrà restar en silenci per sentir-les; els mascles marquen territori durant tota la primavera i part de l'estiu. Com la major part dels colúmbids, sol efectuar dos postes a l'any de 1-2 ous cada una.\nÉs l'únic colúmbid trans-saharià que tenim a Catalunya. Hiverna al sud del Sàhara, retornant tard al país (entre finals d'abril i principis de maig) i tornant a marxar al setembre.\nLa forta dependència que presenta l'espècie amb el sector agrícola, la competència amb el territori amb la tórtora turca i la caça (mitja veda), són les claus de la seva regressió. Regressió que ha arribat a nivells força extrems a Europa (un 65%).\nAnalitzem les causes:\n- Competència amb la tórtora turca: La tórtora turca és un exemple clar de com una espècie pot expandir-se amb èxit de forma natural. Una mica d'història: La tórtora turca, originària de l'Àsia més meridional, va començar la seva expansió cap a la resta del continent asiàtic abans del segle XVI. Però no va ser fins a finals del segle XX que no va arribar a Catalunya, les primeres citacions de l'espècie foren a zones litorals urbanitzades. L'espècie va arribar sent essencialment urbana, per posteriorment conquerir els ambients rurals i perifèrics. A la dècada dels setanta encara presentava una població escassa i irrellevant, no serà fins als vuitanta que se la considerarà reproductora. Dels vuitanta fins avui la seva població no ha fet més que créixer.\nLa nou-vinguda no sembla haver fet masses estralls en les poblacions d'ocells autòctones, tret de dues excepcions: principalment la tórtora (la protagonista de l'entrada) i secundàriament el tudó. La competència amb el tudó, de moment, només es dóna a les urbanitzacions i en alguns terrenys agrícoles, i no sembla ser molt agressiva. Amb la tórtora el tema canvia. Curiosament, les dues espècies no són capaces de coexistir en el mateix lloc; on hi ha turca no n'hi ha comuna. No s'ha estudiat gaire aquesta relació altament negativa entre les dues espècies, però resulta clara la seva impossible coexistència. Per tant, durant els propers anys, si la turca acabés d'expandir-se pels territoris rurals, la població de turtur podria perillar de forma preocupant. Tot i que la hipòtesis més viable és que les dues espècies tinguin requeriments ecològics oposats i, per tant, mai arribin a compartir territori (tret de casos puntuals).\n- Dependència amb el sector agrícola: La tórtora habita principalment en ambients rurals amb una urbanització escassa. Al nostre país, els camps de secà intercalats amb bosquines i, inclús, amb plantacions fusteres o rieres, són el medi natural de l'espècie. Per tant, diem que està totalment lligada a l'activitat agrícola. Aquesta dependència la fa altament vulnerable a tots els canvis que pugui sofrir aquest medi.\nI com tots sabem, l'agricultura ha canviat molt en els "darrers" anys: mecanització del camp, ús de pesticides i herbicides, augment de la freqüentació humana, etc.\nSi la caça en general ja és de per si qüestionable, la caça d'ocells és intolerable (no n'hi ha cap excusa possible). Però és que si la caça d'ocells és intolerable, la mitja veda s'emporta "la palma". La tórtora, com he dit abans, és una au migradora. Abandona els seus llocs de cria (Europa) al setembre per hivernar a Africa. Com la guatlla, també en regressió forta, aquestes costums la salvarien de la caça menor convencional, que té el seu inici a finals d'octubre. Doncs no, els caçadors s'ho han fet per crear la mitja veda; període hàbil de caça que té lloc entre la segona quinzena d'agost i principis de setembre i que consisteix en disparar tot colúmbid, entre d'altres espècies cinegètiques que passi pel cel. Aquesta pràctica nefasta coincideix en molts casos en el moment que la tórtora està alimentant encara la seva segona niuada, obligant a aquesta a abandonar-la o deixant els polls dependents sense progenitors. El fet curiós del tema, és que la mitja veda afecta amb més grau a les poblacions centre-europees que a les més meridionals, ja que coincideix plenament amb la migració de les primeres. Vaja, que els honorables caçadors espanyols i francesos es carreguen a la població local i a la resta de la població europea.\nFins quan haurem d'esperar per protegir la tórtora i la guatlla? Fins quan haurem d'esperar per treure'ns de sobre la mitja veda?\nS'han presentat les tres principals problemàtiques que dificulten la conservació de la tórtora i, any a any, fan decréixer la seva població a nivell europeu. Però superats aquests "handicaps": havent criat en camps mecanitzats, havent seleccionat un lloc de cria lluny de tórtores turques, havent esquivat els trets estivals, havent volat fins a l'África i havent tornat, a la tórtora encara li espera un perill, el seu únic perill ancestral: l'inesquivable falcó peregrí:\nFalcó pelegrí (Falco peregrinus) desplomant una tórtora (Streptopelia turtur) recent caçada. Pla de la Riera d'Arbúcies, 6-5-2015.\nBé, per donar un toc positiu a l'entrada, acabar dient que al "local patch", apart de la víctima del pelegrí, la població de tórtores sembla que segueix estable, amb un mínim de tres mascles cantant aquest matí.\nPublicat per ATM a 22:59 6 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: arribades, baix montseny, caça, local patch, tórtora


Més de 120 bios Tinder per obtenir més coincidències de qualitat - Cites En Línia\nIntimitat FísicaTrencamentsAixafamentsEnganyarLluitantReligiósAmorDiversAssessorament En RelacióAmistat\nPrincipal/Cites En Línia/Més de 120 bios Tinder per obtenir més coincidències de qualitat\nMés de 120 bios Tinder per obtenir més coincidències de qualitat\nTinder Bios pot crear o trencar el vostre joc de cites\nSi no utilitzeu Tinder, ja sabeu que una biografia ben feta pot ser la diferència del vostre perfil de cites. No és descabellat dir que les biografies de Tinder són tan crucials com les teves fotos. De fet, escoltarà a molta gent dir que les biografies són encara més importants que les fotos perquè expliquen moltes coses sobre els seus possibles coincidents.\nEl que passa amb fer bios de Tinder és que no es pot permetre el luxe de ser mediocre. Tingueu en compte que milions de persones llisquen cap a l’esquerra i la dreta en aquesta popular aplicació de cites cada dia, de manera que necessiteu una biografia que us faci destacar.\nUna biografia guanyadora pot servir com a iniciador de converses. Preneu-lo com una oportunitat per connectar-vos amb un partit potencial a un nivell més profund de seguida. No hi ha cap fórmula única per escriure biografies de Tinder, però assegureu-vos que la vostra evoca algun tipus d’emoció. Voldríeu que l’altra persona riu, somrís o es meravellés.\nI no importa si no ho aconsegueixes bé la primera vegada. Sempre teniu l’opció de canviar la vostra biografia de Tinder. Recordeu que qualsevol biografia és millor que no tenir-ne cap. Per ajudar-vos a començar, aquí teniu exemples de bios de Tinder senzills però enganxosos.\nSalvatge, mai mitjà\nMig cel, mig infern\nFaig coses molt dolentes i les faig molt bé.\nUna mica imperfecte.\nUna distracció preciosa.\nPuja i mata.\nLa música és el meu seny.\nSucre i espècies\nNo només existeixis, viu.\nTé tempestes, cicatrius de batalla i rialles.\nTipus de cos: fort com l'infern.\nNomés una noia que creix les ales.\nNetflix, YouTube, menjar, el meu llit: la perfecció!\nEstressat, beneït i obsessionat amb el cafè.\nTenir el temps de la meva vida.\nSomriure, brillar i brillar.\nVola per les seves pròpies ales.\nViure una bona història.\nVa crear una vida que estimava.\nMarea alta, bon rotllo.\nDescarat i amb classe\nSol a la meva ment.\nLes seves ales es van desplegar\nCutie amb un botí\nNo m’estudieu, no us graduareu.\nKeepin 'it real des de 1996.\nMenys parlar, més acció.\nSigueu sempre amables.\nNomés creix amb el flux.\nGota de pluja, gota de dalt. L’únic que faig és menjar sense parar.\nPortava llum de lluna com una llenceria.\nNo buscava un cavaller, buscava una espasa.\nIncompliment de les normes des del 1990.\nEspurnejant com la meva aigua.\nVida feliç, vibracions feliços.\nDifícil d’aconseguir, més difícil d’oblidar.\nUn altre somiador més.\nAquesta sèrie d’amors de la sitcom dels anys noranta\nNo com la resta.\nÚnic en un tipus\nSigues lowkey i deixa’ls meravellar.\nCor tou d’ulls salvatges.\nUn embolic però una obra mestra.\nCentrant-nos en el bé.\nEscapa de l’ordinari.\nDéu, objectius, créixer i brillar\nSucre? No gràcies. Sóc prou dolç.\nSigues qualsevol cosa menys previsible.\nBeneït amb els millors.\nLa vida pot no ser perfecta, però les meves fotos sí.\nElegant no trash\nM'agrada el meu cafè com m'agrada a mi mateix. Fort, dolç i massa calent.\nSilenciós però mortal\nEl que hagi de ser, serà.\nNivell de confiança: selfie sense filtre.\nCinquanta ombres de cansat.\nPosseeix qui ets.\nPuc i ho faré. Mireu-me.\nEl senzill és bonic.\nEspècies de carbassa i tot bonic.\nNomés un amor amb una actitud descarada.\nMés dolça que la mel\nAmant del gira-sol i la posta de sol\nNomés faig rodar amb deesses.\nLes dones fortes no tenen actituds, tenen normes.\nCara d’àngel, pensaments de dimoni.\nAconsegueix un jo.\nLlavis de mel, ulls de foc.\nTenia aquell whisky que sorprenia un somriure prim.\nSi 'l'amor està a l'aire', per què l'aire està tan contaminat?\nEstic en una relació de son.\nQue ho sigui.\nNomés una noia cap que construeix el seu imperi.\nDespertar amb un propòsit.\nMantenir els ulls posats a les estrelles i els peus a terra.\nEstà bé si no m’agrada. No tothom té bon gust.\nMés fort que ahir\nPortava un somriure com una pistola carregada.\nNo era fràgil com una flor, era fràgil com una bomba.\nUn tipus de flor que encara pot créixer després d’un incendi forestal.\nElla és whisky en una tassa de te.\nSóc un dolç desastre.\nVa ser el seu caos el que la va fer bella.\nDiferent no vol dir malament.\nUna noia curiosa, un vagabund.\nLa vida és curta, parla ràpid.\nExisteixo com sóc, prou.\nPerquè tinguem clar, sóc més gros en persona.\nSoltera i llesta per posar-me nerviosa amb qualsevol persona que trobi atractiva.\nSi em fas riure ja estic en un 89% enamorat de tu.\nEstàs refredat? Perquè m’agradaria atrapar-te alguna vegada.\nM'agradaria un gran ordre d'atenció, si us plau.\nPerdre-ho tot menys pes\nNomés una actualització general de la vida: Hungry again\nSempre porto un ganivet a la bossa. Ja ho sabeu, en cas de pastís de formatge o alguna cosa així.\nSi l’ós pooh pot portar una samarreta, jo també.\nLes meves cuixes gruixudes i els meus ulls marrons bàsics guanyaran el cor d’algú un dia.\nVol: abraçades. Rep: lluites\nTipus de cos: no terrible, però sens dubte li agrada la pasta.\nManeres del meu cor: comprar-me menjar, fer-me menjar i ser menjar.\nDescarat des del naixement\nCinquanta tonalitats de no poden deixar de menjar.\nEstic tan trencat que no puc ni fer cas.\nEl meu estat d’ànim depèn del bon aspecte del meu cabell.\nLa vida no és un conte de fades. Si perds la sabata a mitjanit, estàs borratxo.\nMai no cometo el mateix error dues vegades. Ho faig cinc o sis vegades, per estar segur.\nEstat actual de la relació: va fer el sopar per a dues persones i després va menjar tots dos.\nNo tots els àngels tenen ales.\nBarreja la baralla, sóc la reina del grup.\nSi compliu totes les normes, trobareu a faltar tota la diversió.\nidees de dates per a la tardor\ncom demanar a un home sortir


CLUB ATLETIC FRANCOLI: 4ª CURSA DEL CALÇOT. VALLS. 25/3/2012\nDiumenge 25 de març. Després de 3 mesos sense curses, tornava a posar-me la samarreta del club.\nMarcel, Oscar (que debutava amb el club) i jo feiem la cursa del Calçot, d´uns 10,5 km aproximadament. A la mateixa vegada es fa la Mitja Marató de Valls. Pocs corredors a la sortida, la data coincidia amb una de les proves grans del calendari nacional, la Zurich Marató Barcelona. Allà estava Àlex competint i el presi recolzant, o sigui que seria un dia de telèfons mòbils i de SMS.\nSortida conjunta de la mitja i la cursa curta, i curiosament els més ràpids i agosarats són els que encapçalen la sortida, a ritme de por.\nEls primers metres són en pujada, jo ja havia decidit sortir fort i el més endavant possible. Sabia que tocaria patir els últims dos kilòmetres, el meu estat de forma en cursa era una incògnita.\nMarcel i Òscar van sortir més conservadors, per tal d´intentar fer la segona part de la cursa amb més punch.\nAl kilòmetre 1 ja havien marxat dos atletes, Alexandre Tàssies (C.E. Linyola) i Jaume Farré. Jo anava en un segon grup amb tres atletes més, a poca distància.\nAl kilòmetre 3, Xavier Serra del Cerdanyola (1:13 a la mitja de Barcelona) va saltar del grup per caçar el grup davanter. Jo marxo amb ell una estona, però porta un ritme molt alt. Dubto si continuar acompanyant-lo, encara quedava molta cursa. Per precaució, aixeco el peu, encara que llavors quedo en terra de ningú. Ell va aconseguir enganxar al grup, i finalment va ser el guanyador de la cursa.\nEl kilòmetre 5 és a Alió després d´una pujada, i arribo sencer en 17:10 aproximadament. Els tres primers estàn a la vista, però veig difícil contactar amb ells. Gir de 180 graus i camí de tornada.\nEm creuo amb Oscar, que va amb Fernando Flores i Marcel una mica més endarrerit, a qui se li va fer la cursa bastant dura. La temporada que porta és monumental, i algun dia les cames han de flaquejar.\nÚltims kilòmetre aixó ja está fet, i com pensava, es fan molt durs. Per darrera meu, Jaume Jové (FACVAC) ve com una piconadora. Passo el 10 en 34:42 o així, molt bé pel perfil d´aquesta cursa.\nEl porto lluny, però accelero o m´enganxa.\nAixó fa que vagi apropant-me al tercer, Jaume Farré, que anava ja bastant travat......uff no sé quan va fer Jové l´últim kilòmetre, però vaig arribant esprintant amb l´ànima i estirant gambada a tope.\nTemps final 36:29 i 4º classicat.\nOscar 10º amb 38:46, i sense fer sèries però sobrat de qualitat.\nMarcel 12º amb 39:24, agafant ritme de creuer per la cursa de Bombers.\nSemblava que haviem guanyat per equips, i així van informar per megafonia. Després fent un "yo me lo guiso yo me lo como que es mi carrera" van donar la victòria al FACVAC, ja que el sisè de la general que no sortia inscrit, era FACVAC.......Una anècdota més.\nNota negativa, l´espera per pujar a recollir els trofeus, que es va fer eternaaaaaaaaaaaaaaa.\nPublicado por C.A.Francoli en 0:52


Relat d’una trajectòria personal – AVENIR-t\n11 abril, 2016 2 mayo, 2016\nRelat d’una trajectòria personal\nAvui dia 4 d’abril, es el dia més esperat de la meva trajectòria per ITA.\nDesprés de 6 anys d’ingressos puc dir que estic recuperada i sóc molt feliç de fer-ho. Mai em podia imaginar que arribaria aquest moment.\nHe viscut moltes etapes durant la malaltia. La pitjor de totes veure passar la vida al meu voltant, quedar-te estancada i veure com passen els anys.\nAra després de 10 anys, sóc una noia de 25 anys amb una vida per davant. Em sento plena de vida i amb ganes de viure. El menjar per mi és indiferent no hi penso, menjo sense la necessitat de controlar ni pensar el que menjo. Es una cosa que no em preocupa en el meu dia a dia.\nAvui dia treballo en Women Secret amb un contracte fixe i visc a Barcelona amb la meva germana i dos companyes més. Faig el meu dia a dia, no tot es de color de rosa quan ens recuperem pensem que el problema nomes era el menjar, però no es així. Tots tenim coses bones i dolentes en la nostra vida però son coses normals que es poden superar.\nNo em cansaré de dir que la millor via era la recuperació. Jo era una de les persones que no volia en sortir-se no veia la possibilitat d’una vida sense control però SI ES POT.\nLa meva trajectòria per pisos va ser la millor opció en la meva recuperació. Allà vaig poder veure que podia fer una vida cada vegada més normal, amb les meves dificultats però amb ajuda les vaig poder superar. Per això va ser una de les millors coses perquè vivia el dia a dia amb ajuda diària i gràcies això vaig poder anar creixent fins que quan vaig acabar de créixer em van deixar anar. Sóc una noia diferent amb eines per poder viure una vida independent. Considero que he recuperat la meva essència i ha tornat a ressorgir la Jessica que feia anys que no sortia.\nTinc una família increïble i unes amistats al·lucinants però tot això ho vaig deixar de costat per centrar-me en mi i en el meu control. Sort que avui dia gràcies a ells he tornat a ser jo i els tinc al costat recolzant-me en tot moment. A la persona que he recuperat i estic molt orgullosa és a la meva germana, ella es va apartar de tot el que va passar ja que no podia suportar la impotència de veurem així i que no reaccionés. Avui dia vivim juntes i per mi es essencial en el meu dia a dia sense ella no seria igual.\nAls meus pares els hi haig d’agrair tot el que han posat de la seva part. Sense ells avui no estaria davant de vosaltres parlant de la meva recuperació i actual vida. Vam fer tot el possible perquè em recuperes i fos una noia amb una vida pròpia.\nPer acabar haig d’agrair a tot l’equip d’ITA la confiança que han aportat en mi i en la meva recuperació. Sobretot a en Marc per la paciència i el recolzament en tot moment. Gracies per ser com ets i fer que tornes a ser jo. M’agradaria poder ajudar a totes les noies que estan patint la malaltia i els seus dies son molt difícils. Mai deixeu de lluitar tot i que la llum estigui molt lluny al final la trobem i ens sentim orgulloses de nosaltres mateixes de haver poder arribat i veure-la de nou.\nSOU FORTES ! Mai us rendiu tot i que vegeu que es impossible, val la pena viure una vida normal i valorar tot el que ens envolta.\nJessica Redondo Moreno\n4 d’abril 2016.\nPublicado en Reflexionespor AVENIR-t\n← Una leyenda, un concurso…Sant Jordi\nTreballs de Sant Jordi 23/04/16 -A →


About: Nosaltres (novel·la)\nNosaltres (en rus: Мы, 1920) és una novel·la distòpica de l'escriptor rus Ievgueni Zamiatin considerada com a precursora de les obres del mateix tipus escrites més tard per George Orwell o Aldous Huxley. El 9 de setembre de 2015 es va publicar per primera vegada traduïda al català, amb el títol de Nosaltres, per l'Editorial Males Herbes.\nNosaltres (en rus: Мы, 1920) és una novel·la distòpica de l'escriptor rus Ievgueni Zamiatin considerada com a precursora de les obres del mateix tipus escrites més tard per George Orwell o Aldous Huxley. El 9 de setembre de 2015 es va publicar per primera vegada traduïda al català, amb el títol de Nosaltres, per l'Editorial Males Herbes. (ca)\nNosaltres (novel·la) (ca)


Mil històries...: Colombia. Santa Marta\nEm ca costar una mica trobar-li el què a Santa Marta, vaig arribar i estava ploven, i el dia despres quan vaig sortir a conèixer, feia molta calor i el transit de la ciutat em va fer tornar al hostel molt ràpid. Tenia els meus dubtes sobre si quedar-me a la ciutat o anar al poble del costat que és Taganga, però un cop mes tranquil, li vaig comensar a trobar el gust.\nEl mateix dia a la tarda vaig anar al poble mencionat, Taganga. El poble diguem que no és molt macu, però te una bona platja on es pot veure com el sol cau dins el mar... Hi ha molts llocs per sortir de festa, i esta ple de gent que t'ofereix diferents substàncies. Aquella tarda la policia va fer una batuda, i veiés com s'enduien a diferent gent local. La veritat es que no em vaig acabar de fer una idea de com era el poble, i vaig dedicar poc temps.\nPel que fa Santa Marta te un bonic centre, tot de color blanc. El passeig es ideal per sortir a fer una volta al vespre. Hi ha molta vida nocturna. A la plaça dels solters s'hi ajunta gent per fer música tradicional com cúmbia.


L’aventura vital d’Anna Maria Martínez Sagi, la primera dona a la directiva del Barça (1934), és una de les més impactants de la història recent. Periodista, poeta, ‘recordwoman’, el seu oblit resulta incomprensible.\nQQ uan el lector acabi de llegir aquestes línies és probable que estigui en xoc, però recordarà la història d’Anna Maria Martínez Sagi i li costarà d’entendre per quins set sous la primera dona que va tenir un càrrec a la directiva del Barça (1934) ha desaparegut amb tanta facilitat de la memòria col·lectiva. Tanmateix, a la Barcelona dels anys 30, els seus paisans la reconeixien al tramvia. La cara de Sagi era popular, sobradament coneguda. Va acabar sent una de les periodistes i poetes més famoses i controvertides de la República. Sagi era per tot arreu: escrivia a Las 'Noticias', 'El Día Gráfico', 'Lecturas', i també en el madrileny 'Crónica'. Va saltar a la fama sobretot per haver entrevistat tota mena de proscrits, vagabunds, prostitutes, i també polítics. Els seus articles sobre el sufragi femení, en uns dies en què la dona no podia votar, causaven estupor i sorpresa, no tan sols per la joventut de l’autora, sinó per la maduresa i gosadia dels escrits. Anna Maria Martínez Sagi no dubtava. Estava feta d’una sola peça. Un cop havia pres una decisió, com es veurà, s’hi tirava de cap. No es feia enrere. D’aquesta manera es va convertir en abanderada d’un seguit de causes complexes. Lluny d’evitar els temes relliscosos, s’hi ficava de ple i s’hi implicava.\nReportera estel·lar... i incòmoda\nEn aquest sentit, el fet que la jove periodista tractés aspectes socials punxeguts com el vot de la dona, temàtica llavors considerada marcadament progressista, enarborant la bandera d’un feminisme que, en aquells anys 30 era encara minoritari, la va convertir en una reportera estel·lar, trencadora, directa, però també incòmoda, agosarada i subversiva. Que el vot de la dona, per exemple, no estigués permès i que, en cas de començar-ho a ser, tal com es discutia llavors a les Corts espanyoles, estigués supeditat a l’opinió del marit o del capellà de la parròquia, a la nostra protagonista la feia rebel·lar i la refermava profundament en la decisió de fer alguna cosa. La naturalesa de Sagi, personatge verdaderament eclèctic i multidisciplinari, capaç de fer tots els papers de l’auca, la impulsava no tan sols a protestar amb vivesa als diaris sinó a comprometre’s ella mateixa en tot el que feia: Sagi estava destinada a convertir-se en protagonista de la seva protesta.\nDe tarannà obert i rebel, també estèticament es va fer notar en adoptar un estil androgin i un tallat de cabells 'à la garçonne'\nEn aquest sentit, la imatge que oferia també anava d’acord amb el tarannà obert i rebel que l’empenyia: va adoptar la moda andrògina que venia de París, de cabells curts, 'à la garçonne', i corbata desnuada. En la seva faceta d’esportista d’elit també excel·lia d’allò més: practicava natació, tenis, bàsquet, atletisme, esquí, i en totes les modalitats era bona. Qualsevol esport li era fàcil de practicar. Era una atleta superdotada. La fotografia de Sagi llançant la javelina es va convertir en una icona. N’ha acabat sent la imatge més coneguda i no és casualitat. És la fotografia que més bé descriu la força i la visió del personatge: llançant una javelina. És, en definitiva, una imatge d’escultura, de monument.\nMartínez Sagi tenia un físic excepcional i prova d’això són els resultats, certament enlluernadors: l’octubre del 1931 participa en el primer campionat d’Espanya d’atletisme femení i, precisament, queda quarta en llançament de javelina; l’any següent, en els campionats de Catalunya, disputats a l’Estadi de Montjuïc (la fotografia recull aquest moment a l’estadi), guanya amb claredat i bat el rècord català amb un llançament de 20,60 metres. Va batre tres vegades el rècord de Catalunya en llançament de javelina. Però el més important és que Sagi va assumir com a seva la idea de practicar esport com a emblema de modernitat per a les dones. L’esport no li era ni de bon tros aliè.\nTres cops rècord de Catalunya en javelina, impactava també en el terreny literari. I generava admiració, respecte i temor\nVenia d’una família d’esportistes d’elit en la qual practicar esport era per als homes un fet habitual a casa: era cosina del famós davanter del Barça Emili Sagi Liñán (conegut com a Sagi-Barba), i el seu germà era Armand Martínez Sagi, crac blaugrana dels anys vint i jugador del primer equip la temporada 1920/21. De fet, va ser ell qui va ensenyar a jugar a futbol a la seva germana. Tal com s’esperava, ella s’hi va aficionar. Igual que ells, és innegable que es tractava d’una gran atleta. En una època en què l’esport femení era absolutament minoritari, la seva facilitat per als esports era sorprenent.\n"Hereva de Rosalía de Castro"\nPerò Anna Maria Martínez Sagi, sobretot, també era poeta. Nascuda a Barcelona el 1907, amb tan sols 22 anys, i en paral·lel amb tota la resta, havia aconseguit un fet veritablement insòlit: sent barcelonina, s’havia ficat el Madrid literari a la butxaca amb un poemari titulat 'Caminos' (1929). Encara va ser més sorprenent que el crític Alberto Insúa la proclamés “hereva de Rosalía de Castro”. Poca broma, un titular que en aquell moment va causar furor. Així, al voltant del personatge de Sagi es van anar creant unes grans expectatives. I també una barreja d’admiració, respecte i temor. Havia portat a terme una activitat intensa a favor dels drets de la dona, i excel·lia en la seva passió del cultiu del cos. Portava a terme, fil per randa, un seguit d’idees de feminisme i obertura que aquells dies arribaven de París. Se les havia fet seves i, en contra del tòpic, no tenien res a veure amb les idees predominants a Catalunya en aquell moment. En moltíssims aspectes, els catalans seguien sent una societat tancada. Tothom qui sortia de la norma pagava un preu. I el preu de ser dona, a Sagi, li va sortir car. A més, hi havia un altre aspecte que li jugava en contra, molt en contra: Sagi treballava, treballava molt; era pencaire de mena, estava en plantilla al diari 'La Rambla', que editava Josep Sunyol, el president màrtir del Barça, que seria afusellat. Sagi hi publicava articles d’opinió sota el títol 'Esport i ciutadania', un altre dels seus grans temes. Evidentment, com a dona i aficionada a l’esport, es queixava perquè sentia que l’esport femení no tenia, ni de molt, les mateixes possibilitats que el masculí. Llegits en el temps, els articles de Sagi parlant de segons quins temes, com l’esport femení, són d’una vigència espaordidora.\nPerò Sagi bullia d’idees, i el més remarcable és que tenia la força i la valentia per portar-les a terme, amb la màxima celeritat, un altre aspecte discordant amb l’època. Era una persona activa, però sobretot ràpida i efectiva. Aquesta característica la portava a fer moltes coses, amb conseqüències immediates, que es multiplicaven: com sempre passa en aquests casos, una activitat la portava a l’altra, sense solució de continuïtat. Sagi era un pim-pam constant. Per iniciativa pròpia, havia fundat i impulsat, amb molta força, per cert, el Club Femení i d’Esports, primera associació esportiva i cultural per a dones treballadores a Barcelona. En aquest club, en realitat un centre cultural, s’ajudava a l’alfabetització de la població femenina, un fet també trencador en l’època. S’ensenyava a les dones a llegir i escriure. La gran majoria de dones eren analfabetes, per damunt de la mitjana del total de la població.\nSagi llançant la javelina a l'Estadi de Montjuïc el 1932 /Blog 'Hojas que caen'\nGràcies a aquesta iniciativa pionera, Sunyol li havia proposat entrar a la junta directiva del Barça, que en realitat es tractava de la junta d’Esteve Sala i Canyadell, vintè president del FC Barcelona (1934/35). Sagi va entrar a la directiva del club per mirar de crear una secció femenina, segons consta en les actes del Barça. Era la primera dona que aconseguia una posició d’importància en el futbol espanyol. Cinquanta-cinc anys després, la segona dona a ocupar un càrrec directiu al club seria Rosa Maria Valls Taberner, a la junta directiva de Josep Lluís Núñez. Pel que fa a Sagi, s’encarregava de la vocalia de l’àrea de cultura i propaganda. El projecte, abans que res, incloïa la promoció de la dona dins del club, en un àmbit de màxima presència masculina, on la dona, sobretot pel que feia a l’àmbit directiu, no tenia ni molt menys un paper equiparable al de l’home. Sagi, que el 1934 ja era tot un personatge, poeta, periodista, esportista, feminista, activista... va topar frontalment i de manera directa amb el rebuig dels socis, un rebuig absolut: simplement, no la van acceptar. Davant de la situació, ben trista i desagradable, d’altra banda, després d’uns mesos de lluita i d’intensa resistència a la directiva del Barça, es va veure forçada a dimitir. Era el 1936, just quan (abans de la seva desaparició) va ser una de les impulsores de les Olimpíades Populars, com a desafiament als nazis, idea que quedaria escapçada per la Guerra Civil.\nEnamorada d’una escriptora\nAnna Maria Martínez Sagi somiava una utopia. I la somiava en la seva pròpia pell. En l’àmbit personal, també estava disposada a trencar motlles. De fet, els va rebentar: es va enamorar d’una altra escriptora catalana, Elisabeth Mulder (Barcelona 1904-1987). Es van enamorar, bojament, amb tot el que això significa en el temperament apassionat d’algú com Sagi, tan entregada i disposada a tot. S’hi va encaparrar amb la mateixa força amb què la seva mare, la Consol, germana del cèlebre baríton Emili Sagi Barba, s’hi va oposar. La família mai acceptaria una cosa així. Anant amb una altra dona, Sagi havia traspassat una línia, però estava disposada a viure la seva història d’amor amb totes les conseqüències.\nEnamorada i separada d’Elisabeth Mulder, va fugir i va arribar a tornar per fer de reportera de guerra a la columna de Durruti\nElisabeth Mulder Pierluigi, de pare holandès i mare sud-americana, també era una escriptora reconeguda. Havia tingut una vida cosmopolita i finalment la família s’havia instal·lat a Barcelona. Mulder havia guanyat un primer premi als Jocs Florals amb un poema ('Circe') que es va fer força conegut. També publicava articles a diaris i revistes d’àmbit estatal i la crítica s’hi havia fixat per un llibre de poemes titulat 'Embrujamiento', que l’havia convertit, com també li havia passat a Sagi, en promesa literària. Tenien una característica comuna: els dots d’observació. Més endavant, Mulder va dedicar-se igualment a la novel·la.\nPer a Sagi, la vida sense Elisabeth Mulder no tenia sentit. Però la pressió familiar va ser més forta. Van fer tot el possible perquè no estiguessin juntes. Imaginem-nos el context: família barcelonina de classe alta, la nena és lesbiana, fi de la història. La van forçar a apartar-se de la dona que, com veurem, li havia de canviar la vida. Van aconseguir separar-les el 1932, després d’una lluita familiar ferotge. Aquest fet acabaria provocant un exili doble. D’una banda, poc abans que esclatés la Guerra Civil Martínez Sagi se’n va anar de casa. De l’altra, no va veure mai més Elisabeth Mulder. Mai més. Va trencar amb tot i va desaparèixer del mapa. No se’n va saber res més. Tampoc va deixar cap rastre. Simplement, va desaparèixer.\nExiliada a França, es va afegir a la Resistència, va fer de guia per ajudar jueus a fugir i va ser condecorada per Moshe Dayan\nI ara ve la bona. L’any 1998, l’escriptor basc Juan Manuel de Prada llegeix per casualitat una miscel·lània, 'Caras, caretas y carotas', del periodista César González-Ruano, en què descobreix el retrat literari d’una tal Sagi, “'poetisa, sindicalista y virgen del stadium'”. Fascinat per aquella precursora anònima, “'catalana musculada y bella'”, com la descriu González-Ruano, pregunta, però gairebé ningú la coneix. Malgrat tot, persisteix: rastreja hemeroteques i, fins i tot, aconsegueix recuperar algun testimoni. A Barcelona, De Prada ensopega amb un cunyat de la poeta. L’home, advocat, li diu que Sagi “està morta i enterrada”, literalment. De Prada sospita i finalment la troba, amb gairebé noranta anys: Sagi viu a Moià en el més complet anonimat, sola. S’hi havia instal·lat des de finals dels anys setanta. Després d’un llarguíssim periple vital, havia decidit tornar el 1975, amb la mort de Franco. De Prada explica que havia escoltat amb la boca oberta el relat de la seva història. Sagi li va anar explicant que durant la conflagració civil havia fet de corresponsal de guerra per al 'Daily Mail' i 'El Tiempo', de Bogotà. Després, s’havia incorporat a la columna anarcosindicalista de Durruti com a reportera, en marxa cap a l’Aragó. Perduda la guerra, s’exilia a França. De Prada descriurà de manera magistral la fugida, amb Sagi creuant l’últim tram dels Pirineus a peu, sota una intensa nevada. A França s’incorpora a la Resistència francesa contra els nazis; la seva tasca consisteix a fer passar jueus fins a Canes i hostatjar-los en un convent. També li explica que havia sigut condecorada per Moshe Dayan per haver salvat jueus de l’Holocaust. L’horror del que havia vist a la guerra la ratifica en la idea de seguir lluny de casa i el 1942 decideix anar-se’n a París, on fa de professora de castellà de l’escriptor André Maurois. Viu a Montparnasse, tradueix i elabora informes per a editorials. A França es llicencia en llengua i literatura franceses. Li correspon, per cert, el mèrit d’haver recomanat la publicació de 'Bonjour tristesse', de Françoise Sagan. Pinta (al carrer), confecciona fulards i decora rajoles.\nOblidada per tothom, l’escriptor basc Juan Manuel de Prada en va rehabilitar la figura, però va morir en silenci just estrenat l’any 2000\nOblidada per tothom, lluny de casa, viu una existència nòmada i sacrificada. El 1950 coneix Claude, enginyer de ponts i camins. Tenen una filla, Patrícia, però Claude mor de manera tràgica (desactivant una mina) el 1957. Un any després mor la filla, amb vuit anys d’edat, de meningitis. Sagi decideix provar sort als Estats Units: dona classes de castellà i francès a la Universitat d’Illinois (Knox College) fins al 1969, any en què decideix que ha de tornar a Barcelona. Però han passat més de tres dècades i ara la ciutat és esquerpa, sorollosa, plena de fum. Pateix d’asma. Publica 'Laberinto de presencias', però el llibre passa desapercebut. El 1978 s’estableix a Moià. Hi viurà fins al 1998, moment en què la poeta rep la visita de De Prada, que, impactat, decideix escriure 'Las esquinas del aire. En busca de Ana María Martínez Sagi', novel·la biogràfica que ella no arriba a veure publicada. Va morir el 2 de gener de l’any 2000, als noranta-dos anys, en la residència d’avis de Sant Francesc, de Santpedor, en el silenci misèrrim, paradigmàtic, que envolta la seva vida de pel·lícula.


Mythodea Patitirion Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 86 allotjaments a Patitirion.\nHabitació de 2 llits amb balcó i vista al mar - Bany\nPatitiri, Patitirion, Patitirion, Grècia, 37005 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Mythodea és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Patitirion. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Mythodea asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Mythodea es reflexa en cada habitació. aire condicionat, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Mythodea la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Patitirion.


Col·laborem amb l'Associació Síndrome de Down de Lleida. "La sort de tenir-te" | Accent Social | Serveis d'Atenció Domiciliària i centres per gent gran\nArts escèniques als Habitatges Urrutia per a la Gent Gran\nLa prevenció de riscos laborals al Servei d’Atenció Domiciliària\nCol·laborem amb l’Associació Síndrome de Down de Lleida. “La sort de tenir-te”\nConeixem l’experiència de la Marina i el Xavi en el projecte d’inserció sociolaboral Integra XXI per a persones amb la Síndrome de Down de Lleida.\nENTREVISTA A MARINA RUBIO, GEROCULTORA DE REFERÈNCIA AL CENTRE DE DIA SANTA CLARA I TUTORA DEL XAVI\nCreus que és important fomentar un equip amb persones diverses, com en el cas del Xavi?\nSi, s’han esdevingut oportunitats tant per ell com per nosaltres, habitualment no tenim aquesta ocasió per a conviure i treballar conjuntament i trencar barreres.\nCom el va rebre l’equip? I els padrins? Es va fer algun canvi en la dinàmica de l’equip al centre?\nEll es va adaptar al centre de manera natural, en dues setmanes ja formava part de l’equip com si hagués estat des de l’inici. Els padrins el van acollir com un professional més, arribant a compartir activitats i experiències significatives amb el Xavi, com la sortida com la que vàrem fer junts a la botiga Troballes, on es recicla roba i complements al centre de Lleida, o el dia de la celebració del carnestoltes, on el Xavi va divertir-se, ballant i menjant xocolata. En tenim molt bon record.\nMarina què destaques del Xavi? Quins han estat els teus objectius amb ell? En quines tasques us ha estat ajudant durant aquest temps?\nDestaco la seva simpatia, les seves ganes d’aprendre, d’adaptar-se a les persones i la iniciativa i responsabilitat davant les seves tasques. També la seva puntualitat.\nEls objectius han estat treballar amb ell la comunicació envers els companys de feina, que se sàpiga desenvolupar en un ambient diferent al seu i ensenyar-li que sempre hi ha persones disposades a ajudar i a compartir. Al món hi ha persones de moltes diferents i amb realitats diverses i que amb totes hem de mostrar el respecte degut.\nHa fet tasques com el taller de lectura de noticies d’actualitat on es fa un debat i intercanvi d’opinions entre tots els padrins.\nEns ha ajudat a les activitats de gimnàstica i fins i tot “s’ha posat en forma”! i en les tasques de parar taula, preparar les jerres d’aigua, conversar amb els padrins…\nCreus que ha augmentat la qualitat de vida del Xavi en el Centre de Dia de Sant Clara? Per què?\nSi, també reconegut per Down Lleida. Com hem comentat abans ha après a desenvolupar-se en un ambient diferent, hem fomentat la seva autonomia, es mostra amb més autoestima. Resumint, el Xavi és un noi molt actiu i amb capacitats infinites.\nCom et sents treballant conjuntament amb el Xavi?\nM’he sentit afortunada per l’oportunitat, en el dia a dia no tothom té la possibilitat de poder treballar colze a colze amb un noi com ell. Hem creat confiança i complicitat, i hem fet el nostre camí molt ràpid! Jo estic molt satisfeta! Hem obert la ment com equip, hem confiat amb ell i ens ha retornat molt més que aquesta confiança.\nXAVIER, TREBALLADOR EN PRÀCTIQUES AL CENTRE DE DIA SANTA CLARA\nEn el Dia Mundial de la Síndrome de Down, 21 de març, vam ser al Centre De Dia Santa Clara de Lleida amb la Marina Rubio, treballadora social d’Accent Social i el Xavi Clopés, treballador en pràctiques en aquest centre, procedent de l’Associació Síndrome de Down de Lleida. Aquesta entitat promou la igualtat d’oportunitats entre les persones amb capacitats diverses.\nEl Xavier col·labora 3 dies a la setmana al centre de dia, dins del projecte d’inserció sociolaboral Integra XXI, per ajudar en les tasques. Amb la Marina i la resta de l’equip del centre, hem creat un dia a dia agradable i participatiu entre els padrins.\nXavier ens explica que se sent molt bé venint al centre i que gaudeix especialment coneixent i parlant amb les persones.\nSempre té alguna notícia d’actualitat o acudit per compartir. És un gran tertulià. Els hi acompanya a preparar la taula i a fer els exercicis físics diaris.\nEn les paraules i els gestos de la Marina, veiem la complicitat que tenen entre ells. Ens comenta que tenir el Xavi en pràctiques està sent una gran experiència per a les persones que treballen al centre de dia i per a les usuàries.\nLa Marina veu en el Xavi una manera de relacionar-se molt enriquidora. Els ha ensenyat que es poden trencar moltes barreres des de la bondat i la humilitat. Destaca d’en Xavi que cada dia vol aprendre alguna cosa més i que està disposat a ajudar tothom.\nEl Dia Mundial de la Síndrome de Down és un dia molt especial per al Xavi i té moltes activitats a les que participarà a Lleida. Ens informa que il·luminaran la façana de l’Ajuntament i el Pont Vell amb els colors blau i groc i des de l’Associació Síndrome de Down sortiran a veure’ls. El lema enguany per aquest dia és “La sort de tenir-te”. En el nostre cas, una immensa sort.\nEl Xavi Cloplés, amb síndrome de Down, treballa al centre de dia Santa Clara, Lleida, acompanyant i millorant la qualitat de vida de les persones usuàries.


Instagram avisa l'usuari si la descripció de la seva foto o vídeo és potencialment ofensiva\nPublicat 16/12/2019 18:26:01CET\nInstagram ha presentat aquest dilluns una nova funció basada en Intel·ligència Artificial (IA) que avisa l'usuari que la descripció de la foto o el vídeo que pujarà és potencialment ofensiva i li dona l'oportunitat de canviar-ho, com a part de la seva estratègia d'acabar amb el 'ciberbullying'.\nLa companyia ha desenvolupat una IA capaç de detectar diferents maneres d'assejament. Com han explicat des del seu blog, Instagram va presentar fa uns mesos una funció que avisava els usuaris abans d'enviar el seu comentari que aquest podia ser ofensiu. Els resultats van ser positius perquè hi va haver diverses persones que van modificar el seu missatge.\nPer això, Instagram ha presentat una nova funció que a través de la IA detecta si algú publicarà una descripció de foto o vídeo ofensiva i l'informa abans que aquest el publiqui. Ara, tindrà una oportunitat de repensar el text abans de pujar-ho a l''app'.\nA més, aquesta funció ajuda a educar els usuaris d'Instagram, els ajuda a conèixer què està permès i què no a l'aplicació. Aquesta funció s'ha implementat ja en alguns països i arribarà a tothom en els propers mesos.


Agricultura periurbana: 2021\nJornada d'Agricultura Periurbana\nJornada d'Agricultura Periurbana al Col·legi d'Economistes de Catalunya.\nLa Riera de Teià\nPer raons d'estudis i laborals vaig freqüentar la zona de la riera de Teià, entre la N-II i la C-32, a finals dels 90 i principis del 2000. Recordo l'activitat agrícola, els hivernacles, l'horta i fins i tot alguna hípica a la zona.\nTambé per qüestions professionals he tornat a visitar la zona des de 2016, m'he trobat que s'ha obert un vial que connecta Teià amb la N-II que ressegueix la riera de Teià. En aquests 16 anys ha aparegut una industria tèxtil, empreses dedicades a la jardineria, una zona de classificació i tractament de terres, camps abandonats, estructures d'hivernacles malmeses ... etc.\nAra bé no tot és negatiu també encara es manté la producció d'horta i la producció de flor i planta ornamental.\nLa Riera de Teià es troba ben comunicada ja sigui per la N-II o per la C-32, el que permet un fàcil accés del Masnou, de Montgat, de Teià, d'Alella, de Premià de Mar i d'altres municipis del Maresme i del Barcelonès Nord.\nAquesta bona comunicació hauria de permetre el bon funcionament d'iniciatives de venda de proximitat, Km 0...\nFa temps que veig que la iniciativa Ple de Verd tira endavant, no els conec personalment, m'he dedicat a altres sectors agrícoles periurbans, però si tenim en compte les diferencies en la forma d'anunciar-se sembla que hi ha una aposta pels circuits curts de comercialització.\nPle de Verd any 2021\nPle de Verd any 2016\nAquesta zona de Teià a cavall entre Masnou i Premia de Mar és un dels pocs espais encara "lliures" que connecta la Serralada Litoral amb el Mar, per tant és una zona a preservar de qualsevol transformació, on l'ús agrícola ha de ser el seu principal motor.\nBadalona Teià, Barcelona, Espanya


Activitats extraescolars 2019-2020 by Escola Joan Pelegrí - Issuu\nESCOLA JOAN PELEGRÍ FUNDACIÓ CULTURAL HOSTAFRANCS\nc o s l e a rs a r t ex\nitats per a\nL’Escola Joan Pelegrí us ofereix un ampli ventall d’activitats extraescolars adreçades a infants i joves del barri, des dels 6 mesos fins als 18 anys i més. Entre l’oferta hi trobareu activitats de caire més lúdic, per passar una estona divertida aprenent i jugant. D’altres que faran treure la vena més artística de cadascú i potenciar la creativitat, com el teatre, la dansa o la música. Tampoc hi falten els esports com la natació, el futbol o el bàsquet. La pràctica d’alguns dels esports que oferim estan orientats a la competició a través de la participació a lligues o competicions oficials com el futbol sala o la natació artística.\nTotes les activitatas es realitzen a les instal·lacions de l’Escola Joan Pelegrí. En cas de no arribar al mínim de participants, els organitzadors es reserven el dret d’anul·lar o modificar l’activitat. Més informació: joanpelegri.cat/serveis/extraescolars L’Escola Joan Pelegrí ofereix totes les activitats en col·laboració amb:\nIntroducció al món del teatre a través del joc, dinàmiques d’expressió i tècniques teatrals. Es tracta de passar-s’ho bé i perdre la vergonya. Totes les activitats es treballen a partir d’un centre d’interès relacionat amb el món del teatre, i a final de curs s’interpreta una obra de teatre. Curs\nOferim la possibilitat a infants i joves de desenvolupar-se com a ballarins i ballarines tot divertint-se i treballant valors com la companyonia, la cooperació, la confiança, etc. El motor de l’activitat és la dansa, el joc i l’expressió corporal. L’objectiu per als més menuts és que descobreixin tot el que és capaç de fer el seu cos i aprenguin a moure’s i expressar-se a partir de la música prenent com a fil conductor el joc. Amb els grans es treballen diferents estils de dansa, amb l’objectiu que descobreixin noves possibilitats de moviment corporal i que millorin la seva capacitat d’improvisació. Curs\nDT i DJ\nAprendrem a tocar aquest instrument per poder interpretar algunes cançons amb l’habilitat que anirem agafant a les mans. Està dirigida tant per als que comencen de zero i necessiten aprendre els acords bàsics com per als que ja tenen un bon nivell i volen millorar les seves capacitats, tècnica, repertori i estil. Curs\n1r d’ESO a 2n BTX\nActivitat dirigida als més petits, on ens introduirem al món de la música a través de jocs i experimentarem cada trimestre amb diferents famílies d’instruments. Curs\nCurs ideal per a que els més petits s’iniciïn a la música aprenent a tocar senzills instruments i coneixent els més complexos. El curs es basa en l’aprenentatge de varis instruments de percussió, com poden ser els tambors, platets, els bongos i altres. Amb aquests es poden crear i interpretar moltes melodies senzilles que diverteixen als alumnes i n’augmenten la seva creativitat. Al llarg del curs s’ensenya als infants tota classe d’instruments, des de vent (flauta, trompeta, saxo) fins a corda (violí, violoncel) passant pel piano, l’arpa o la guitarra. Aprendran a distingir-los escoltant-los i mitjançant dibuixos i recursos multimèdia. Aquesta activitat compta amb músics professionals convidats. Curs\nDT o DC\nActivitats i exercicis pràctics orientats a que l’alumnat aprengui música de manera lleugera i divertida. Ideal per a alumnes sense coneixement previ de la música i recomanable per a alumnes amb coneixements previs de música pel treball en grup que desenvolupa i l’aprenentatge de molts tipus d’instruments diferents. Comptem amb instruments de percussió de tota mena: tambors, platets, bongos, caixes xines, maraques, xilòfons, metalòfons o fins i tot els seus propis cossos (palmes, peus, etc) per tocar divertides melodies i improvisar ritmes que estimulen la creativitat i la musicalitat. Al llarg del curs es realitzaran diferents activitats com: interpretació de cançons infantils, exercicis rítmics o jocs didàctics. Curs\nCurs especialitzat per a infants que no tinguin coneixements de música. L’objectiu és aprendre els conceptes més bàsics de la música per a que en un futur els alumnes prosperin i puguin adquirir un coneixement més profund de la música, ideal per a aquells que desitgin tocar un instrument. Es tracta d’aprendre el nom de les notes i identificar-les en una partitura, fer interpretació cantada de melodies curtes i molt senzilles, els tipus de compàs... Curs\nActivitat en grup per tal d’interpretar junts una cançó, sols o acompanyats per un piano o bé cantant sobre una base musical pre-registrada. El cant coral desenvolupa i estimula diferents tècniques musicals a part del cant, com per exemple l’oïda i la coordinació amb els altres membres del cor. Curs\n4t a 1r d’ESO\nEl curs de llenguatge musical mostra a l’alumnat una gran varietat d’àmbits de la música, que són clau per a qualsevol músic, ja vulgui tocar qualsevol instrument o cantar. Amb aquests coneixements l’alumne tindrà un millor aprenentatge de l’instrument i una visió més àmplia de la música i les seves aplicacions. El curs combina aspectes teòrics i tècnics amb exercicis pràctics. Aquests exercicis inclouen: solfeig, teoria musical, dictats musicals, lectura de partitures, anàlisi d’obres, harmonia, composició i cultura musical. Curs\nVols aprendre a tocar un instrument? Oferim classes particulars per aprendre a tocar: piano, guitarra acústica, guitarra elèctrica, violí, viola, bateria, trompa, trompeta, clarinet o saxofon. Curs\nDL a DV (a convenir)\nCrea les teves històries dibuixant! El còmic és una disciplina que abarca tant el desenvolupament d’habilitats plàstiques com narratives. Per una banda treballarem tècniques d’il·lustració, utilitzarem diferents eines, materials, papers. Potenciarem la imaginació i l’expressió de les idees creant personatges, ambients, situacions…Treballarem: l’estructura dels personatges, la profunditat, els tipus de plans, expressions facials, colors, l’story board… Els tallers de de còmic s’adapten al nivell de dibuix de cada alumne/a, per tant qualsevol alumne/a pot seguir la dinàmica encara que comenci amb poc nivell. Curs\n1r d’ESO a 4t d’ESO\nAprèn a crear els teus propis personatges modelant amb una argila polimèrica de colors que s’asseca a l’aire. Introduir i potenciar l’ interès i capacitats de l’alumne en l’art del modelatge amb l’argila Jumping Clay. Passarem del disseny 2D sobre el paper, on treballaremconceptes bàsics de la il·lustració, (proporcions, anatomia,expressions), al disseny tridimensional.Al final d’aquest curs l’alumne haurà adquirit i reforçat les seves capacitats i aptituds, i podrà portar a terme, amb la llibertat quedóna el coneixement, els seus propis projectes. Curs\nLúdiques Racó del joc\nFomentem el joc lliure dels infants i la tria autònoma. Jocs per créixer, jocs per relacionar-se i compartir, jocs per aprendre, contes, jocs de taula, construccions, cançons, dibuix… S’oferiran diferents opcions i propostes de joc perquè petits i grans explorin i passin una bona tarda tot jugant. Curs P3 a 6è\nDies DL, DT, DC, DJ, DV\n48€/mes 35,80€ (Bonus 10 dies) 7,85€ (1 dia)\nArts i tecnologia ANIMACIÓ STOP-MOTION\nCreació de curtmetratges animats a través de diferents tècniques, metodologies i materials. L’Stop Motion és l’animació d’objectes estàtics a través de la successió d’imatges o fotogrames. Amb aquesta activitat s’introdueixen en el món audiovisual a través de l’animació Stop Motion. Així, els i les alumnes passen de ser consumidors/es a ser creadors/es utilitzant diferents tècniques i materials . Al llarg del curs aniran treballant en mini projectes i cada vegada aniran augmentant la complexitat fins a realitzar un petit curtmetratge a final de curs. Curs\nPotenciem l’ús artístic, expressiu i lúdic de la tecnologia alhora que introduïm conceptes clau en el camp de les ciències, l’enginyeria o les matemàtiques. És educació STEAM (Science, Technology, Engineering, Art + Design and Math) però posant l’èmfasi a la A d’Art i Disseny. Tot un curs acadèmic on s’experimenta amb l’art i el disseny digitals, l’animació per ordinador, la programació, els videojocs, l’electrònica i la robòtica (amb Scratch, Makey makey, mBot i mBlock). Blocs temàtics diferents per cada trimestre per a poder-ho tastar tot: impossible avorrir-se! Curs\nLes classes són impartides amb dinàmica de conversa, cercant un camí natural en l’aprenentatge de l’ idioma sense traducció i sense deures per casa amb la finalitat de no carregar els estudis de l’alumnat. Classes amb recursos com cançons, jocs, activitats multimèdia i noves tecnologies, 100% en llengua anglesa. Es segueix una programació pròpia amb un llibre de text complementat amb jocs, cançons, pel·lícules, contes, fitxes, flash cards, etc. Curs\nDL i DC o DT i DJ\nMigdies o tardes\nDL i DC o DT DJ\nEsports INICIACIÓ A L’ESPORT\nEs posen en pràctica diferents recursos per a treballar la psicomotricitat i així educar i potenciar les capacitats físiques de l’infant. Es tracta d’una activitat divertida i moguda on els nens/es, de manera lúdica, coneguin el seu cos i millorin les seves capacitats motrius a través del joc i els esports. Curs\nP3 a P4\nP5 a 1r\nL’objectiu dels cursets de natació és millorar les capacitats dels aprenents per desplaçar-se dins de l’aigua. Oferim cursets de natació per aprendre a nedar per a totes les edats i nivells, des dels cursets per a nadons (a partir dels 6 mesos) fins als cursets d’adults. En els nivells inicials es tracta que assoleixin l’autonomia necessària per desplaçar-se sense material i els cursets de perfeccionament van adreçats a als alumnes que volen millorar els estils. Curs\nNadons (6 a 36 mesos)\nP5 a 1r 2n a 6è 1r d’ESO a 4t d’ESO\n29,29€ (1 dia) 44,95€ (2 dies)\nConsisteix en un patinatge anomenat de “velocitat” on es realitzen exercicis d’equilibri, circuits, relleus i molts jocs sobre rodes. Es tracta d’una activitat per divertir-se, passar una bona estona amb els companys/es, a més d’aprendre en l’àmbit de la tècnica i l’habilitat del patinatge. Curs\nEsports de competició FUTBOL SALA\nA través d’aquest esport, a més a més de jugar amb els companys/es es fomenta l’aprenentatge de valors com la cooperació, el respecte cap als companys i els rivals, l’esportivitat i altres aptituds que són tant o més importants que saber les tàctiques de córner. Al CMX (Centre Montserrat-Xavier) es juga a les lligues del Consell Escolar de Barcelona en equips de totes les categories: des de pre-benjamí a juvenil, nois i noies. Curs/categoria\nPrealeví (5è) i Aleví (6è)\nPre-infantil (1r d’ESO) i cadets (3r d’ESO)\nInfantil (2n d’ESO) i cadet (4t d’ESO)\nJuvenil (1r BTL)\nJuvenil (2n BTL)\nEntenem el bàsquet com una eina de formació i la nostra filosofia es basa en el treball en equip i la col·laboració entre jugadors/es per assolir objectius. Considerem important assolir les millors classificacions però sense sacrificar cap dels nostres principis, per això és essencial que cada jugador aporti el màxim a l’equip i això passa per estimar el bàsquet i demostrar-ho dia a dia portant una vida esportiva exemplar i gaudint dels entrenaments esforçant-se al màxim. Tothom té un paper important en el nostre club, els jugadors/es, els entrenadors/es i també les famílies. El Bàsquet Ateneu Montserrat va ser fundat el 1928 i és un dels clubs esportius amb més tradició a Barcelona.\nEscola de bàsquet (P4 a 2n) mixt\nPre-mini (3r i 4t) noies\nPre-mini (3r i 4t) nois\nMini (5è i 6è) noies\nMini (5è i 6è) nois\nPre-infantil (1r d’ESO) nois Infantil (1r i 2n d’ESO) noies\nDL DC DV\nDT DJ DV\nInfantil (2n d’ESO) nois\nCadet (3r d’ESO i 4t d’ESO) noies\nCadet (3r d’ESO i 4t d’ESO) nois\nJunior (1r i 2n de Batxillerat) noies\nJunior (1r i 2n de Batxillerat) nois\nLa natació de competició busca la millora dels i les esportistes tan a nivell físic com tècnic per tal d’assolir el màxim rendiment possible durant les competicions. Al llarg de l’any es treballen els 4 estils (crol, esquena, braça i papallona) per tal de corregir la tècnica i optimitzar el rendiment. A mesura que es van fent grans augmenten els dies d’entrenament i les distàncies de competició. A nivell competitiu participem en proves individuals i de relleus, amb l’objectiu d’assolir les marques necessàries per participar en els Campionats de Catalunya i d’Espanya. Curs/categoria Prebenjamina 1 (2n) Prebenjamina 2 (3r) Benjamina 1 (4t) Benjamina 2 (5è) Aleví 1 (6è) Aleví 2 (2n d’ESO i 3r d’ESO)\nDL DJ DV\n45,70 € 55,30€ 69,70€ 69,70€ 69,70€\nEs tracta d’una disciplina esportiva que combina la natació, la gimnàstica i la dansa amb l’objectiu de crear una coreografia encadenant moviments simples o elaborats, tot seguint el ritme de la música. Aquestes coreografies poden ser: solos (1 nedador/a), duos (2 nedadors/es), equip (8 nedadors/es), combos (10 nedadors/es). En les etapes inicials s’aprèn la tècnica necessària que els permetrà, a mesura que es fan grans, fer coreografies cada cop més espectaculars. A nivell competitiu participem en les jornades de figures (elements tècnics) i de rutines (coreografies) del Campionat de Catalunya; i aquells/es nedadors/es que superin les proves de nivell de la RFEN (Real Federación Española de Natación) poden arribar a competir al Campionat d’Espanya. Sempre amb el compromís de transmetre valors com el sacrifici, el companyerisme, la dedicació i la humanitat que és necessària per mantenir el treball diari i que permeti assolir els objectius de cada temporada. Curs/categoria Benjamina 1 (1r a 3r)\nBenjamina 2 (4t)\nBenjamina 3 (5è)\nInfantil B (1r d’ESO a 3r d’ESO)\nDS (1 al mes)\nDS (2 al mes)\nCurs/categoria Infantil A (1r d’ESO a 3r d’ESO)\nJúnior (4t d’ESO a 2n BTL)\nSènior B (+18)\nSènior C (+18)\nDT i/o DJ\nEls salts són una disciplina que consisteix en saltar des d’una plataforma o trampolí situats a una alçada determinada de la piscina i realitzar acrobàcies durant la fase aèria per acabar caient a l’aigua. Els/les saltadors/es s’inicien amb salts bàsics des de la vora de la piscina o des d’un trampolí d’un metre. A mesura que van millorant augmenten la dificultat dels salts i l’alçada. Amb la col·laboració de la Federació Catalana de Natació (FCN), els/les saltadors/es poden anar un cop al mes a entrenar a la piscina del CAR (Centre d’Alt Rendiment) de Sant Cugat, on tenen l’opció de treballar amb els trampolins de 3 metres i les plataformes.\n39,30€ (1 dia) 52,10€ (2 dies)\nA nivell competitiu participem inicialment en les competicions d’escoles de la FCN i a mesura que són capaços de realitzar salts més complicats passen al Campionat de Catalunya per edats i al Campionat d’Espanya. Actualment aquest és un dels dos únics clubs de Catalunya on es pot practicar aquest esport. Curs\n48,90€ (2 dies)\nP5 a 1r d’ESO\n...i els caps de setmana ESPLAI LA LLUNA\nL’Esplai la Lluna és una entitat educativa sense ànim de lucre, on infants i joves comparteixen el temps lliure amb altres companys, i gaudeixen d’una educació fonamentada en valors com el respecte, la solidaritat, la participació o el fet de compartir. A l’esplai treballem amb l’objectiu de formar infants i joves per aconseguir que creixin com a persones des d’una perspectiva integral que té en compte el compromís social amb l’entorn. Curs\n37,10€ (Campaments i colònies a part)\nPlanetes (P3 a P5) Meteorits (1r a 3r) Satèl·lits (4t a 6è) Anònims (1r d’ESO a 4t d’ESO)\nA l’estiu CASAL D’ESTIU\nDurant el Casal els nens i nenes s’endinsaran dins d’un munt d’històries que seguiran un mateix fil conductor i que els permetrà fer activitats tant al centre (jocs, tallers, mànegues…) com fora del centre (piscina, gimcanes, colònies, acampades i rutes, adequades segons les edats. Els desplaçaments a les sortides i a les colònies es fan amb autocar o transport públic segons les necessitats del Casal. Aquest disposa d’un equip de monitors i monitores amb experiència en el món del lleure. Els nens i nenes estan repartits en diferents grups d’edats i cada un d’aquests compta amb els monitors titulats (Monitor/a d’Activitats de lleure Infantil i Juvenil homologat per la Secretaria de Joventut de la Generalitat de Catalunya). Curs P3 a 4t d’ESO\nDies 4 setmanes de juny-juliol i una de setembre (a concretar)\nSegons setmanes i torns\nEl Campus Esportiu pretén ajudar els joves esportistes en les primeres etapes de la formació esportiva, prenent com a centre d’interès el joc i l’esport. Es duen a terme activitats lúdiques, aquàtiques, jocs de taula, competicions, educació física de base, amb la finalitat de crear hàbits esportius, adquirir els fonaments tècnics dels esports practicats i millorar les habilitats motrius bàsiques. Els educadors-entrenadors/es captivaran els infants encomanantlos la il·lusió per l’esport i ajudant-los en la seva educació esportiva a través de les motivacions de cadascun. Curs P3 a 4t d’ESO\nESCOLA JOAN PELEGRÍ FUNDACIÓ CULTURAL HOSTAFRANCS C/Consell de Cent 14 08014 Barcelona joanpelegri.cat/serveis/extraescolars\nEscola Joan Pelegrí C/Ermengarda 11-25\nEscola Joan Pelegrí C/Consell de Cent 14\nAquesta és l'oferta d'activitats extraescolars de l'Escola Joan Pelegrí per al curs 2019-2020, més de vint activitats per a totes les edats!


L’artista Arnau Blanch presenta “Everybody needs good neighbours” a la Casa de la Paraula | Candidate\nL’artista Arnau Blanch presenta “Everybody needs good neighbours” a la Casa de la Paraula\nAquest divendres al vespre s’ha inaugurat a la Casa de la Paraula de Santa Coloma de Farners l’exposició “Everybody needs good neighbours” de l’artista Arnau Blanch, natural del municipi selvatà de Vilobí d’Onyar.\nUnes quaranta persones han volgut presenciar l’acte inaugural, que ha comptat amb la participació del conseller de Cultura del Consell Comarcal de la Selva, Pere Fernández, l’alcaldessa de Santa Coloma, Susagna Riera, la regidora de Cultura, Mireia Mitjavila i del mateix Blanch. També hi ha assistit un bon nombre d’artistes i crítics vinculats al món de l’art.\n“Everybody needs good neighbours”, projecte expositiu guanyador de la darrera convocatòria del programa Art en ruta, finalista del concurs FotoPres la Caixa (2014) i guanyador del premi al millor llibre de l'any a PhotoEspaña (2015), ha començat el seu cicle itinerant a la capital de la Selva, i després es podrà visualitzar en altres municipis com Arbúcies, Blanes, Girona i Perpinyà.\nEs tracta d’una instal·lació visual basada en el poble natal d’Arnau Blanch, caracteritzat per estar ubicat en un espai de confluència d’infraestructures de transport (l’aeroport Girona-Costa Brava, l’Eix Transversal, l’autopista del Mediterrani i l’AVE).\nEls túnels, els ponts, les tanques i els murs de contenció constitueixen un paisatge al qual els veïns de la zona han hagut d’adaptar-se. A través del llenguatge de repetició, s'acosta al territori buscant novetat i sorpresa pel que li és familiar, tot explorant l’espai de trànsit i les persones que l’habiten.\nGraduat en fotografia per l’Institut d’Estudis Fotogràfics de Catalunya (IFEC) el 2007 i especialitzat en assaig fotogràfic, es va traslladar a Nova York per especialitzar-se en fotografia documental a l’International Center of Photography (ICP) l’any 2008.\nEl treball de l’artista gironí es podrà visitar fins al pròxim 12 de març a la Casa de la Paraula, de dilluns a dissabte de 10.00 a 13.30 h i de 17.00 a 20.00 h (dijous, divendres i dissabtes).


No mireu la vida des del balcó! - Parròquia de Centelles No mireu la vida des del balcó!\nInici » No mireu la vida des del balcó!\nNo mireu la vida des del balcó!\nVosaltres sabeu, estimats joves universitaris, que no es pot viure sense mirar els desafiaments, sense respondre als reptes. Aquell que no mira els desafiaments que no respon als reptes, no viu. La vostra voluntat i les vostres capacitats, unides al poder de l’ Esperit Sant que habita en cadascun de vosaltres des del dia del baptisme, us permeten ser no espectadors, sinó els protagonistes dels esdeveniments contemporanis. Si us plau, no mireu la vida des del balcó! Barregeu-vos allà on hi ha desafiaments, que demanen ajut per tirar endavant la vida, el desenvolupament, la lluita per la dignitat de les persones, la lluita contra la pobresa, la lluita pels valors, i moltes lluites que trobem cada dia.\nEl Papa Francesc als universitaris de Roma (3.12.2013)


EBREDIPUTATS: El tripartit Vs. El món rural\nEl tripartit Vs. El món rural\nHi tornem a ser: Lamentablement, un exemple més de la discriminació del tripartit al món rural. Aquest cop ha tocat a les nostres terres. Aquest dimecres, en el transcurs de la Comissió d'agricultura, el govern tripartit ha votat en contra d'unes propostes de resolució que els Ebrediputats havien plantejat, unes propostes que havien de ser beneficioses per les Terres de l'Ebre.\nXavier Pallarès retreu al Conseller Llena que no hagi complet el què va prometre i que els camins de La Pobla de Massaluca i Batea segueixin sense reparar. El mateix diputat de CiU, portaveu en temes d’Agricultura, ha denunciat “el poc interès inversor que demostra el Tripartit en les coses que afecten al món rural i per determinats territoris com les Terres de l’Ebre”. I és que el dimecres, en el transcurs de la Comissió d’Agricultura del Parlament, el Tripartit ha votat en contra de quatre propostes de resolució de CiU que tenien com a objectiu ajudar en diferents àmbits a les Terres de l’Ebre. En primer lloc, el Tripartit ha rebutjat una proposta que demanava al Govern ajuts per als pagesos de la Ribera d’Ebre i el Baix Ebre, que el passat mes d’Abril, com a conseqüència de les pluges van veure com de la sequera es passava en pocs dies a les inundacions dels seus camps. Cal recordar que la passada Comissió d’Agricultura el Tripartit ja va votar en contra d’una proposta de CiU que demanava una campanya específica per a la promoció dels productes de la Ribera d’Ebre. “Es demostra una vegada més que el Tripartit no fa costat a la gent pagesa de les nostres comarques” ha afirmat Pallarès i continua “marginant, en els pressupostos, a les zones rurals de Catalunya”. Una altra de les votacions que no ha rebut el recolzament del Tripartit ha estat la proposta de resolució que demanava al Govern que destini més fons al pressupost del Consorci de Serveis Agroambientals (CODE). Aquest consorci lluita contra la Mosca negra i el mosquit i “cada any s’hi tenen que dedicar més esforços i això vol dir més diners dels que es destinen en l’actualitat, un cost que no poden assumir ni els Consells Comarcals ni els Ajuntaments i, per tant, és el Govern de la Generalitat qui s’ha de fer responsable i dotar de més diners aquest Consorci”. Pel que fa a la Terra Alta, Pallarès ha presentat tres propostes d’arranjament de camins als termes municipals de La Pobla de Massaluca i Batea. Pallarès ha exigit que el Conseller Llena que “compleixi el que va prometre”. I és que cal recordar que el dia 8/10/2008 el Conseller Llena, en resposta a una pregunta del Diputat de CiU, va afirmar, textualment, que “les reparacions dels camins, ja s’han iniciat, es preveu que estiguin finalitzades la primera quinzena de novembre”. En aquest sentit, Pallarès ha presentat a la Comissió “tot un seguit d’imatges fotogràfiques on queda clar que no han complert amb el que es van comprometre”. Malgrat l’evidència, el Tripartit ha votat en contra d’aquesta iniciativa de CiU.\nQuantes troles!!!, Pallares a la Comissió d'agricultura va fer el redicul més gran.\nLes fotos dels camins van resultar ser fotos de les obres de la carretera C-221, tot un engany i una mentida!!.\nAmic de Batea, ara et posarè les fotos i tú mateix podràs veure qui menteix. Obri els ulls company i no parlis molt pel teu `poble no sigui cosa que et facin uma moció al ple de Batea per parlar malament. Ho entens?......


L'Eurolliga torna a la Fonteta amb el Game of the Week davant el CSKA Moscow\nL'enfrontament entre Valencia Basket i el CSKA Moscow (divendres 4, 21.00 hores, Fonteta, DAZN) ha sigut triat per la competició per a ser el primer Game of the Week de l'edició més llarga i més exigent de la Turkish Airlines Euroleague. La visita del vigent campió a la Fonteta s'oferirà en directe en més de 130 països i territoris enfront dels quals l'equip taronja tractarà de defensar una vegada més la seua pista davant un CSKA Moscow que mai ha guanyat a la Fonteta.\nValència, primera destinació del Game of the Week\nEsta serà la desena temporada en la qual l'Eurolliga mantinga la seua iniciativa amb el Game of the Week, considerat el moment de bàsquet europeu més important de la setmana i que exporta la imatge dels clubs participants i de la mateixa Eurolliga a escala mundial. El partit del divendres a la Fonteta comptarà amb una cobertura augmentada en els diferents canals de la competició i una producció televisiva especial amb un contingut extra per a acostar encara més a l'espectador l'experiència del partit gran de la setmana.\nEl Game of the Week dobla el nombre habitual de televisions que oferixen el partit a tot el món, aconseguint un impacte global amb la difusió del partit en més de 130 països i territoris diferents. El partit s'oferirà a través de 19 plataformes diferents, a més de tindre abast global en directe i diferit amb EUROLEAGUE.TV i en sport24 (una plataforma per a seguir el partit en vols comercials i creuers).


Arxius de jornada - Gremi de Constructors\n13 Mai 2016 Com acabar amb la corrosió, el mal endèmic de les estructures\nPublicat a les 12:08h a Notícies 0 Comentaris\nAhir el Gremi va acollir una jornada sobre l’aplicació d’agents inhibidors de corrosió per reparar estructures de formigó armat, organitzada per BASF. Pere Borralleras, director de Màrqueting de BASF Construction Chemicals Iberia, va posar de manifest que la corrosió és un mal endèmic en el món de les infraestructures, ja que qualsevol estructura exposada a la intempèrie acabarà tenint, tard o d’hora, corrosió. A més, Borralleras va deixar clar que quan una estructura té entre 15 i 20 anys necessàriament haurà de ser tractada per corrosió. Què implica tractar la corrosió? Costos directes que suposen una gran despesa, però, també i...\n12 Mai 2016 Jornada. Sistemes de reforç estructural de forjats i terrenys de fonamentació\nPublicat a les 08:55h a Espai Rehabilitació, Notícies 0 Comentaris\nLa rehabilitació estructural de forjats és habitual en la reforma d’edificis antics, en els quals el seu sistema estructural s’ha fet malbé o no està suficientment preparat per suportar les càrregues indicades per la normativa. Així doncs, les diferents actuacions que es pugin dur a terme tindran com objectiu reduir la deformació del forjat, reduir el risc d’aparició de patologies en els envans i augmentar la sobrecàrrega admissible. Aquesta sobrecàrrega es pot transmetre al terreny de fonamentació i en algun cas potser és necessari incrementar la capacitat de càrrega del mateix. Tanmateix, en la inspecció d’un edifici també ens podem trobar la presència d’esquerdes...\n06 Mai 2016 L’auditori del Gremi, escenari de simulacions per un dia\nPublicat a les 11:28h a Reportatges 0 Comentaris\nAhir a la tarda el Gremi va acollir una jornada sobre els tipus d’aïllament tèrmic Coteterm en sistemes SATE, organitzada per Parex Group a càrrec de l’arquitecte tècnic Antonio Martos, i dirigida a empreses de rehabilitació de façanes, aplicadors, encarregats i tècnics d’obra. L’acte es va dividir en dues parts, una inicial teòrica en què es va oferir als assistents una visió general dels tipus d’aïllaments tèrmics que podem utilitzar en els sistemes SATE, les seves característiques, les tècniques de posada en obra, els punts singulars a resoldre, els acabats decoratius, les seves textures i la forma d’aplicació. I, a...


'Billy Elliot, El Musical' fins al 25% de dte en entrades anticipades - Teatre Barcelona\n‘Billy Elliot, El Musical’ fins al 25% de dte en entrades anticipades\nBilly Elliot. El Musical, arriba a al Teatre Victòria de Barcelona després d’onze temporades de gran èxit a Londres, quatre a Broadway i tres a Madrid. Aquest musical inclou l’exquisida banda sonora composta per Elton John, amb increïbles coreografies, una posada en escena espectacular i una història emocionant que ha conquerit els cors de milions d’espectadors a tot el món.\nA partir de la seva estrena al Teatre Victòria, Billy Elliot. El Musical només es podrà veure a Barcelona. El muntatge inclou un llenguatge que algunes persones poden considerar inadequat per a nens. Espectacle recomanat a partir de 8 anys.\nTeatre Barcelona t’ofereix diferents descomptes per a les localitats de ‘Platea’, ‘Platea preferent’, ‘Platea fons’ y ‘Butaca Or’:\nEntrades de dilluns a divendres a 48,52€ (preu general: 64,72€), el que suposa un 25% de dte.\nEntrades de diumenges a 66,57€ (preu general: 73,98€), el que suposa un 10% de dte.\nAquesta promoció està activa per a totes les compres fetes fins al 15 de setembre de 2021. Cal seleccionar la tarifa “general preventa” després de seleccionar cada localitat.\nTambe podeu aprofitar la següent promoció:\nEntrades de diumenge matí a 59,17€ (preu general: 73,98€), el que suposa un 20% de dte en la compra d’un mínim de 4 entrades.\nPer aprofitar les promocions només heu de clicar a COMPRAR ENTRADES.\nDel 9 d'octubre de 2021 al 11 de novembre de 2021


que es cou a l’abocador de la vall de joan? – CENTRE D'ESTUDIS BEGUETANS\nEls darrers mesos, els episodis aguts de contaminació originats per l’abocador de Garraf als municipis de Gavà, Begues, Sitges i Olivella han provocat la inquietud ciutadana en alguns casos i perjudicis directes a la població en altres.\nPer tal d’analitzar l’actual situació de l’abocador, ara clausurat, i l’estat del riu subterrani de la Falconera, el Centre d’Estudis Beguetans, el Grup Ecologista Quercus i la Unió Muntanyenca Eramprunyà hem organitzat una taula rodona, a càrrec de persones expertes, que es farà el pròxim 14 de juny, a les 18.30 h, a l’Escorxador de Begues.\nEn la sessió, sota el títol Què es cou a l’abocador de la Vall de Joan?, hi participaran el geòleg especialista en carst Josep Maria Cervelló, l’arqueòleg subaquàtic Pere Izquierdo i el geòleg Raúl Cano. Moderarà la taula rodona la historiadora Elicinia Fierro, del Centre d’Estudis Beguetans.\nAmb motiu de la taula rodona, al mateix lloc s’exposarà l’exposició Lluites compartides. Abocador de Garraf, cedida per Òmnium Cultural del Baix Llobregat-Gavà. Els organitzadors han convidat els alcaldes dels municipis afectats, els presidents dels consells comarcals del Baix Llobregat i el Garraf i els responsables de l’Àrea Metropolitana de Barcelona a participar en l’acte, en la fila zero.\netiquetar amb abocador, Vall de Joan\nPingback: taula rodona l’impacte atmosfèric als avencs del garraf: l’herència de l’abocador – CENTRE D'ESTUDIS BEGUETANS


A continuació es proposa una llista d’editors de metadades disponibles a Internet, que inclou enllaços per a la seva descàrrega:\nAplicació web per a gestionar i administrar un catàleg de geoinformació. Inclou un complet i potent editor de metadades que proporciona eines de validació, tant del format d’implementació com dels requisits derivats de la Directiva Europea INSPIRE.\nEditor de Metadades INSPIRE\nAplicació web per a editar metadades amb un contingut mínim d’informació i conformes a la Directiva Europea INSPIRE.\nEditor de metadades desktop fruit de la col·laboració tècnica entre l’Instituto Geográfico Nacional (IGN) i el Grupo de Sistemas de Información Avanzados (IAAA) de la Universitat de Saragossa, amb el suport de GeoSpatiumLab (GeoSLab).\nEditor de metadades desktop propi de la IDEC, adaptat per a generar metadades mono-idiomàtiques en català, castellà i anglès (*).\n* Editor actualment fora de manteniment\nEl Centre de Suport IDEC ofereix assessorament en l’ús d’eines d’edició i en la generació de metadades als organismes i institucions que ho sol·licitin: Contacte\nPlugin XML Tools (per a Notepad++)\nEina que permet validar si la estructura i sintaxi d’un fitxer codificat en XML és correcta (“Well-formed” XML).\nValidador de la Comissió Europea, destinat a avaluar la conformitat envers els requisits específics derivats de la Directiva Europea INSPIRE.


El Breny - Col·laboracions - Juliol-agost 2004\nL'ACCÉS A SANT VICENÇ\nUn debat obert amb supòsits erronis\nEl passat mes de juny va aparèixer a Regió7 un reportatge sobre el pont que s'ha de construir a Sant Vicenç de Castellet, i sobre la conveniència de fer-lo al nord o al sud de la població. En ell s'exposaven els punts de vista del PSC, actualment a l'oposició, i del govern municipal format per ERC i CiU.\nTots els criteris poden ser defensats i tots els raonaments s'han de tenir en compte però el què no es pot fer és presentar arguments que no s'ajusten a la realitat. El govern municipal proposa fer un pont al nord de la població i ha desestimat el projecte inicial de fer-lo al sud amb alguns arguments totalment errats i que creiem convenient comentar. Posem amb negreta els arguments del govern municipal i afegim el nostre comentari:\n1. El sud és un sector inundable.\nAixò no és així. No és inundable ni la ubicació proposada darrerament ni l'anterior. Si que era teòricament inundable el primer accés al polígon Pla del Riu, però la proposta de PTB (Projectes Territorials del Bages) justament elimina aquest accés.\n2. Els terrenys del sud son de propietat privada i l'Ajuntament hauria de expropiar-los.\nAfirmació que s'allunya de la realitat. Part dels terrenys son de la societat PTB i aquesta avala el projecte. L'altra part de terrenys tenen efectivament un propietari, però aquest ja va manifestar que no tenia cap inconvenient en que el pont s'ubiqués allà. Per altra banda, tots els terrenys tenen propietaris, tant al nord com al sud, i qui hauria de fer les expropiacions no és l'Ajuntament sinó la Generalitat.\n3. Part d'aquests terrenys estan ocupats per una indústria\nEls terrenys on aniria el pont del sud no estan ocupats per cap indústria sinó per herbes, matolls, canyes de riu, etc. Ningú no s'ha mirat el projecte ni sap com és el lloc on aniria? Hi ha realment tant desconeixement?\n4. Un pont al sud és un projecte de la Generalitat aprovat però pendent d'adjudicació i de finançament.\nÉs això un argument? Què caldria dir d'un pont al nord que no només no té ni finançament, si no que no té projecte ni estudis previs ni tant sols ningú no té idea de on podrà fer-se?\nDèiem al principi que tots els criteris son defensables i que tots els raonaments s'han de tenir en compte, però cal que hi hagin criteris i raonaments de veritat, no afirmacions gratuïtes i sense relació amb la realitat. El què està en joc és arribar a tenir un accés al nord i un altre al sud i això requereix prendre unes determinades decisions i establir prioritats. Veient la desorientació que envolta tot aquest tema, sorgeix el dubte: estem realment en el bon camí?