Estudis | Alexandra by Benstar, Tarragona\nSi prefereixes viatjar al teu aire i disposar de cuina pròpia, els nostres estudis són la millor opció.\nEstudis que consisteixen en un sol espai multifuncional que serveix de menjador, sala d'estar o de feina i dormitori tot a la vegada; disposen a més a més d'una cuina totalment equipada amb utensilis i electrodomèstics (mininevera i microones/grill) i un complet bany amb banyera o dutxa que és l'únic habitacle separat.\nDisposen de dos llits (90x190) o llit doble (135x190), i un bany complet equipat amb banyera o dutxa, assecador de cabell i amenities. A més a més disposen de clitmatitzador fred/calent, conexió Wi-fi de Fibra òptica gratuïta, Tv de plasma amb canals internacionals, telèfon i una taula/escriptori. Amb possibilitat d'afegir un bressol.\nDisposen de dos llits: un llit doble (135x190) més un d'invidual (90x190), i bany complet equipat amb banyera o dutxa, assecador de cabell i amenities. A més a més, disposen de climatitzador fred/calent, conexió Wi-Fi de Fibra òptica gratuïta, Tv de plasma amb canals internacionals, telèfon i una taula/escriptori. Amb possibilitat d'afegir un bressol.\nDisposa de tres llits: un de doble (150x200) més dos d'individuals (90x190) i bany complet equipat amb banyera o dutxa, assecador de cabell i amenties. A més a més, disposen de climatitzador fred/calent, conexió Wi-fi amb Fibra òptica gratuïta, TV de plasma amb canals internacionals, telèfon i una taula/escriptori. Amb possibilitat d'afegir un bressol.


Una ermita a recer dels còdols\nFaçana de l'ermita de Sant Joan del Codolar.\nLa font de Sant Joan del Codolar.\nSant Joan del Codolar, al Priorat, és un paratge excepcional al peu dels cingles de la serra de Montsant\nActualitzada 24/09/2021 a les 12:51\nHi ha ocasions en què el nom sí que fa la cosa. A l'ermita de Sant Joan del Codolar (Priorat), els còdols són la norma. Encimbellada als peus del Montsant, l'ermita és envoltada de grans roques o còdols que li fan d'abric.\nSant Joan del Codolar té els seus orígens al segle XV, quan l'orde dels cartoixans va establir un petit lloc de culte en un paratge llavors isolat. Ara, l'ermita és a poca distància del nucli de Cornudella de Montsant, i té la singularitat que es pot visitar habitualment perquè hi viu una ermitana, la Montse Domingo, que fa més de quatre dècades que fa vida en aquest racó del Priorat. L'eremita, de tracte afable, té cura de l'espai i sempre té conversa per a qui truca a la seva porta.\nEncara que a Sant Joan del Codolar s'hi pot arribar amb cotxe tot seguint una pista prou ben condicionada, hi ha diverses formes d'accedir-hi a peu. Des de Cornudella mateix es pot recórrer aquesta mateixa pista que es va enfilant fins a l'ermita (3 quilòmetres aproximadament). Però el camí més interessant és el que, partint d'Albarca, mena fins a Sant Joan tot seguint la senda dels antics cartoixans, i que enllaçava Albarca amb Scaladei. Es tracta del GR-174, conegut com el Camí de la Llisera, de dificultat baixa, amb un desnivell aproximat de 175 metres i una distància de poc més de 7 quilòmetres. Pel camí, es pot copsar l'innegable atractiu geològic del Montsant, que es fa evident en alguns trams una mica més enlairats. Un cop arribats a Sant Joan del Codolar, es pot fer un àpat en una petita àrea de pícnic.\nL'ermita, situada a 704 metres d'altitud, es troba envoltada de grans xiprers, símbol de la unió entre el cel i la terra, i als quals s'atribueixen valors espirituals i religiosos. L'església és un edifici de tres naus on es venera una reproducció de la imatge de Sant Joan Baptista. La façana està decorada amb un rellotge de sol, dues petites finestres i un ull de bou. A tocar de l'ermita, s'hi troben uns versos de Josep Carner (L'ermita de Sant Joan del Montsant).\nDesprés de visitar l'ermita, val la pena acostar-se fins a Cornudella de Montsant, el poble més gran de la comarca, que beu tant de la Serra del Montsant com de les Muntanyes de Prades, dues zones poblades des de la prehistòria.\nComenta el contingut : Una ermita a recer dels còdols


Espadaler: "Em preocupa que el dia 28 deixem un país partit en dos"\nEspadaler: "Em preocupa que el dia 28 deixem un país partit per la meitat"\nEl candidat d'Unió afirma que és un error "deixar el catalanisme reduït exclusivament a l'independentisme"\nDivendres, 25/09/2015 - 20:09\nEl cap de llista d'Unió a les eleccions catalanes, Ramon Espadaler, ha fet balanç de la campanya electoral, que s'acaba avui. El candidat democristià ha lamentat que la campanya "s'hagi bipolaritzat en extrems irreconciliables", com es va poder veure ahir al balcó de l'Ajuntament de Barcelona, quan Alfred Bosch va treure l'estelada, i Alberto Fernández Díaz, la bandera espanyola.\nEspadaler ha denunciat que aquesta ha sigut una campanya de "molta bandera i poca proposta" i que la bandera d'Unió és "la del seny i la senyera que ens acull a tots". En aquest punt, ha remarcat que a Catalunya "hi cap tothom" i que "és imprescindible que hi segueixi cabent tothom". "El que més ens preocupa el dia 28 és que no deixem un país partit per la meitat", ha afegit.\nESPAI DE CENTRE\n"L'immobilisme i el rupturisme ens porten al desastre", ha advertit Espadaler, en referència al PP, per un costat, i Junts pel Sí i la CUP, per l'altre. Davant aquests dos extrems, Unió ocupa l'espai de centre del catalanisme moderat, però amb voluntat reformista, ha remarcat el candidat democristià, per assegurar que Catalunya "necessita Unió" al Parlament. "No podem deixar el catalanisme reduït exclusivament a l'independentisme", ha advertit, ja que seria un "error" que pagaria el país.\nPel que fa a les possibles aliances postelectorals, que se sumin a la seva proposta de mínims per formar un Govern que contraresti la victòria prevista de Junts pel Sí, Espadaler considera que "hi ha receptivitat" per part del PSC, mentre que ha marcat més distàncies amb Ciutadans, amb qui encara que hi pot haver pactes en temes econòmics, probablement es trobaran "a l'altre costat de la taula" en la qüestió nacional.\nArtur Mas matisa els seus atacs a la CUP\nEleccions catalanes: ¿Coneixes bé els candidats del 27-S?\nTemes: Independència de Catalunya Ramon Espadaler Unió Eleccions Catalunya Eleccions Catalunya 2015


Serveis públics | Alzira Ràdio\nEl PP demana la neteja del parc d’educació vial i els voltants del Pérez Puig\nEl PP d’Alzira denuncia l’abandonament del Parc d’Educació Vial i la brutícia del pavelló Pérez Puig. Els populars asseguren també que la via ciclista que envolta el polígon del Mercat d’Abastos es troba un estat lamentable. En este sentit, els populars reclamen a l’Ajuntament d’Alzira més atenció pel que fa a l’adequació d’estes zones que … Read more\nCategories Serveis públics, Informatius Etiquetes brutìcia, PP Deixa un comentari\n10 setembre, 2020 per Alzira Ràdio\nAixí ho ha constatat la regidoria de serveis urbans amb el recompte de les deixalles que s’han dipositat als dos ECOPUNTS NETS des de l’11 de juliol fins el 31 d’agost. Serveis Urbans establirà un nou ecopunt a la zona del Racó de les Vinyes i estudia estendre el servei a altres punts de la … Read more\nCategories Informatius, Serveis públics Etiquetes ecopunts nets Deixa un comentari\nAlzira estalvia 700 milions de litres d’aigua a l’anyÀudio\nste resultat ha sigut possible gràcies als canvis de les canalitzacions velles que s’han anat realitzat en els últims anys en alguns barris de la ciutat per l’empresa Aguas de Valencia. Els objectius per al futur són mantenir el 76% d’efectivitat hidràulica que s’ha aconseguit des del 2016 i fragmentar els 230 quilòmetres de clavegueram … Read more\nCategories Informatius, Serveis públics Etiquetes Aigua Deixa un comentari


Edifici Multifuncional a la Prada de Moles - Miquel Albós\nParticipació al Concurs d'Idees. Parròquia d'Encamp, Principat d’Andorra. Octubre del 2007.\nCol·laboradors: Marc Calvet i Lluís Montesinos (arquitectes). Sònia Blanco (interiorista).\nQuina relació tenim amb el llac d’Engolasters?\nSabem que és una actuació que no està inclosa dins del concurs i, que per tant, no hauria de puntuar (sobretot si el cònsol ja s’ha manifestat a favor d’un telecabina!!). No obstant, creiem més dient utilitzar un tren cremallera o ascensor inclinat, des de la premissa de la sostenibilitat i de la moto del nostre projecte. Podríem enumerar diverses raons: 1) aprofitem el pas del cablejat d’antenes existent; 2) no cal tallar cap arbre aprofitant el tallafoc existent; 3) si en el seu moment la posada en servei del primer telecabina d’Andorra va representar un gran esdeveniment turístic, la construcció del primer tren cremallera (o ascensor inclinat) pot esdevindre un gran reclam turístic (com “le petit train jaune”); 4) és molt probable, si la RTVA es traslladés a l’edifici de Ràdio Andorra, que calgui disposar d’una torre de telecomunicacions que permeti suprimir les antenes existents. No seria sostenible mediambientalment afegir més elements verticals metàl·lics; 5) l’arribada d’un tren cremallera podria ubicar-se en la base de la torre de telecomunicacions, evitant mes presència i suprimint l’incessant soroll d’un telecabina en marxa.\nPer què un Tren Cremallera i no un Telecabina o un Telefèric?\nUn Telecabina té un alt impacte visual tant en el seu recorregut com en el seu origen. Creiem més interessant no competir amb l’edifici de Ràdio Andorra, valoritzant-lo amb la seva presencia en alçada. Considerem necessari que el visitant percebi des de la sortida del túnel, una informació atractiva i gens agressiva.\nPrada de Moles és la conjunció d’uns equipaments, ben comunicats, propers a la futura seu de la Ràdio i Televisió d’Andorra, propers als futurs centres d’ensenyament, que es permet proposar una àrea de nova centralitat que integrés usos relatius a les noves tecnologies, l’ensenyament, l’esport, la cultura i el teixit empresarial. És per això, que a més del programa establert, proposem la creació d’un Parc Tecnològic (incubadora empresarial) que permet l’arrencada de tantes i tantes empreses que no tenen tots els medis per a començar, properes a una joventut desitjosa de tenir un espai que permeti combinar lleure i negoci.\nConsiderem necessari ocupar o reomplir l’espai fins al nivell de l’avinguda del Copríncep Episcopal, de manera que tota la volumetria sota plaça pugui esdevenir com un sòcol sobre el qual es pot disposar, els camps d’esports exteriors i la plaça publica, al llarg de l’avinguda i de forma que pugui disposar de la millor orientació a sud.\nSobre el sòcol col·loquem 3 edificis: el Parc Tecnològic, l’Estació i el Sociocultural.\nPodem considerar que la futura sortida del túnel es la porta que representa l’entrada d’Encamp. Per tant, ens interessa col·locar l’edifici del Parc Tecnològic en una posició obliqua respecte a l’avinguda del Copríncep Episcopal, de manera que, des d’una falsa alineació, t’estigui convidant a accedir. La seva disposició horitzontal (100 metres) vol generar una sensació àgil i dinàmica, tecnològica i oberta, que representi l’activitat que s’hi produeix. La seva paralepipedat, implica una exigent modularitat que permeti la modificació i acomodació de qualsevol activitat. L’estructura de 7,50m x 15,00m, s’adapta tant en l’aparcament del soterrani com en el Parc Tecnològic, de manera que permet utilitzar el mòdul de 1,50m per determinar qualsevol amplada per a qualsevol ús.\nEn un dels extrems de la plaça es col·loca un volum molt ben assolellat, presidint-la i configurant-se com una pantalla davant d’un escenari. En ell disposem el programa sociocultural d’aules, sales, exposicions, etc… Es col·loca perpendicular a l’avinguda i al llarg d’un vial nou només per a vianants, que creua el riu fins a les escoles noves. L’edifici pantalla sociocultural es separa de la propietat veïna per no limitar-li l’assolellament. La volumetria es retalla en planta baixa, a fi d’assenyalar l’accés al sistema de comunicacions verticals, que així mateix, permet accedir a la Sala Polivalent situada en el Soterrani.\nSom uns fervents defensors d’un sistema de transport públic urbà segregat. Si és urbà te parades i, per tant, serà millor no aeri. La millor xarxa de transport públic urbà d’Encamp necessitaria connectar els diversos equipaments o punts singulars: Funicamp, Casa Comuna, Rosaleda, Escoles, Complex Esportiu i Sociocultural, Encamp Vell – Parc del Prat de l’Areny, Escoles Noves, Prada de Moles, Radio Andorra. Totes aquestes parades es troben al llarg del riu. La posició de la parada de Prada de Moles permet molts nivells de connectivitat, permetent integrar les circulacions rodades de vehicles, autobusos públics i privats, tramvia o metro segregat, i tren cremallera o ascensor inclinat.\nEl Pla d’Urbanisme disposa al llarg del riu d’espais destinats a zones verdes. A la Prada de Moles continuem el mateix criteri, amb la creença que el riu ha d’esdevenir l‘eix vertebrador de la vila convertint-se amb un llarg parc fluvial.


cinc cèntims: FESTES DE SANTA EULÀLIA... I TAMBÉ DISSABTE!!\nFESTES DE SANTA EULÀLIA... I TAMBÉ DISSABTE!!\nPuntuals, nerviosos i expectants, Martí Arnau ja esperen la cercavila de gegantons, que s’intueix molt al fons del carrer de la Princesa. Incòmoda tesitura, si no fos per la magnífica i oportuna botiga plena de màscares de paper cartró que tenim al davant, o per la immediatesa a una de les nombroses i magnífiques voltes patrimonials de Ciutat Vella que encara es conserven (de veritat, el pas cobert de la Volta d’en Colomines és una joia secreta i deliciosa).\nPer aquest quarter medieval, en l’antic districte de l’Instituto, desfilaran en breu el gegants més menuts de Barcelona. Encapçala la comitiva la gegantona Laia, que sosté una palma i una creu com a símbols del martiri que va patir, i la segueixen moltes altres comparses (també la gracienca, amb els simpàtics Torradet i Gresca al capdavant).\nEns afegim a la cua de la cercavila, i creuem la Via Laietana, per a endinsar-nos al barri Gòtic (que, sap greu confessar, de gòtic només manté l'aparença que no l'essència, doncs tot plegat és una magnífica recreació contemporània), des d'on arrenca la gran tabalada de Santa Eulàlia. A la deliciosa plaça del Rei, on bullen sota els nostres peus les restes de l'antiga ciutat romana (parcialment visibles des del Museu d'Història de Barcelona), s'apleguen un munt de tabalers de diverses colles de Diables i Bestiari de Foc. Els sorollosos repics, que s'escampen pel barri en dues cercaviles, representen els batecs del cor de la patrona...\nJaume i Violant, les màximes autoritats consistorials (de guàrdia fins diumenge), ens dediquen un ball solemne enmig de la plaça de Sant Jaume. Al ritme de la tradicional estridència de les gralles es guanyen una merescuda ovació.\nEns ho fem venir bé, de camí al carrer de Petritxol, per a recórrer l'anomenada Baixada de Santa Eulàlia, on una petita capella recorda un dels turments que en aquesta pendent va patir: ser llançada nua, tretze vegades, dins d'una bóta plena de claus i vidres.\nEl carrer Petritxol es mereix, en aquest meravellós conjunt, un punt i a part. Amb només tres metres d'ample, afegeix al seu atractiu natural un munt de galeries d'art, llibreries extraordinàries (com la centenària Quera) i algunes de les xocolateries amb més renom de la ciutat.\nHi ha qui diu que Petritxol fou el primer carrer peatonal, asfaltat i sense voreres de la ciutat, com també hi ha qui assegura que el seu aroma de xocolata irresistible s'escampa per tot el barri. A nosaltres ens ha embruixat la històrica granja Dulcinea (com un dia ho va fer amb altres clients il·lustres com Dalí i Guimerà), per això ens rendim a les excel·lències de la casa, degudament acompanyades amb xurros i melindros.\nL'aposta més arriscada del dia ens empeny a la plaça de la Mercè. Allà, amb l'excusa del certamen Llum BCN, que pretén expressions artístiques amb la llum com a protagonista, s'han assentat dos iglús de vent gegants, aprofitant teles d'antics globus aeroestàtics. L'expectativa és alta durant l'espera, però es va fonent lentament en l'interior, amb brevíssimes accions participatives en penombra i total descoordinació (que la copatrona Mercè els ho perdoni).\nEl contrapunt el trobem a la plaça de Sant Just, on hi trobem un senzill joc interactiu que consisteix en estirar d'una corda amb prou força per a il·luminar completament el campanar fins a fer sonar la campana. Al nostre torn (amb més ànima que força) només hem encès la meitat del recorregut de llum... Ben a prop, de nou a la plaça de Sant Jaume, gaudim d'un altre espectacle de llum, colors i música sobre la façana de l'Ajuntament; en aquesta ocasió no ens sorprenen tant les projeccions com la màgica sensació del fum en suspensió quan es creua amb els llums làser.\nConvé anar immediatament a sopar, ho reclama l'estómac però també les cames. Repetim jugada, com fa un parell de mesos enrere...\n'...fa un parell de mesos enrere...'\n…i ens acomodem al Bernie’s American Grill, un retro ‘diner’ nordamericà que ens trasllada a una hamburgueseria dels anys cinquanta, amb els detalls més clàssics i el menú més suculent. Atrinxerats en les típiques butaques vermelles, amb la imprescindible jukebox de sobretaula, ens aventurem amb burgers artesanals de dos-cents grams, patates fregides i salsa barbacoa (m’imagino en Samuel L.Jackson i en John Travolta conspirant a la taula del darrera…), acompanyades d’inevitables Budweiser’s, per a rematar-ho amb un ‘special shake’ de mango i vainilla baix en calories…\nPublicat per ALBERT SANCHEZ ROIG a 23:20


La filla del tinent de Vaixell | Manuel Montoro Rodrigo\nde Manuel Montoro Rodrigo\nAutor: Manuel Montoro Rodrigo\nNa Marta, al seus devuit anys es presentada en societat a la seva posada de llarg, conjuntament amb la seva germana na Malena. Dos caràcters ben diferenciats un de laltre. Arribant na Marta a pensar que no encaixava dintre daquella família. Essent el pare un militar dalta graduació de la marinaMarta coneix de manera inusual en una apotecaria a en Valèrie, un jove francès estudiant darquitectura. Des daquell dia, la vida de na Marta canvia passant moments de molta angunia.


"Treballem sempre amb producte ecològic, sense pesticides, additius ni fungicides" - 7accents\n"Treballem sempre amb producte ecològic, sense pesticides, additius ni fungicides"\nGerard Barsalà Fundador de l'empresa Elixirs de Ponent\n20.05.2018 05.00 h\nEl Gerard Barsalà és el fundador d'Elixirs de Ponent. (Foto: Carla Bisart)\nAmb poc més d'un any de vida, l'empresa lleidatana Elixirs de Ponent ha aconseguit consolidar-se i guanyar-se el reconeixement internacional. Els seus productes estrella, el Limonetti i el Tarongetti, el·laborats amb productes 100% ecològics i de proximitat, han guanyat la medalla d'or durant dos anys consecutius a la Catavinium World Wine & Spirit Competition. El seu fundador, el jove emprenedor Gerard Barsalà, ens explica els secrets dels seus "elixirs".\nImma González. Quan vas decidir aventurar-te en el negoci dels destil·lats?\n« Fa uns deu anys que vam començar a fer licors amb el meu cosí »\nGerard Barsalà. Fa uns deu anys que vam començar a fer licors amb el meu cosí. Durant aquests anys sempre els hem provat amb amics o gent coneguda, i aquesta gent et van animant a continuar. Jo soc enginyer de mines i he estat molts anys treballant dins del meu ram, però després de tenir un accident em vaig plantejar reconduir la meva vida. Així, fa dos anys vaig començar a mirar el que em suposava muntar una empresa, vaig fer cursos de gestió d'empresa i també vaig fer la formació teòrica dels destil·lats, els licors, envasats... i fins ara. Com a marca registrada fa un any i mig que existim.\nI. G. Quanta gent formeu part del projecte?\n« Aquest segon any tinc com a objectiu doblar-ho tot »\nG. B. El meu objectiu principal era aguantar el primer any, així que al principi estava només jo i m'encarregava de tot, des de buscar proveïdors fins a l'elaboració, els clients, etcètera. Aquest segon any tinc com a objectiu doblar-ho tot: la facturació, la producció i l'equip, així que al mes de juny serem dues persones. Per ara només tenim distribuïdor aquí, a Lleida, però estem buscant-ne a la resta de Catalunya.\nI. G. I sembla que aquest inici del projecte està anat d'allò més bé, ja que has presentat un dels teus licors a una degustació internacional de licors...\nG. B. Sí, quan vam començar l'any passat ho vam fer amb el Limonetti, que era com el producte estrella. En tres mesos el vam presentar al tast internacional celebrat aquí, a Espanya, i vam guanyar la medalla d'or. Evidentment, això ens va donar molta empenta, els mitjans de comunicació es posaven en contacte amb nosaltres... I a partir d'aquí vam començar a treure d'altres productes. Són licors de temporada, de fruites, de te, de cafè, etcètera. I bé, aquest 2018 hem tret el Tarongetti, que és un licor de taronja que també hem presentat al mateix tast i que també ha guanyat la medalla d'or, per tant, tenim la "parella d'or". I continuem fent camí, ja que aquest any hem portat el Limonetti a Berlín, a un tast que és només per als professionals de la distribució. Pensàvem que no ens el valorarien, perquè és un licor a molt baix preu i ens van donar la medalla de bronze!\nI. G. Tots aquests premis deuen haver suposat una gran ajuda per aquesta empresa que comença, oi?\nG. B. Guanyar premis sempre és bo. Significa que la gent et comença a situar en el mapa i tant els restauradors com les botigues s'interessen i en fan ressò. Sempre hi ha més ganes de tastar-lo.\nI. G. I és també un licor que crida l'atenció perquè és completament ecològic...\nG. B. Sí, excepte els cítrics, que aquí encara no en podem trobar, sempre busquem productes de proximitat, i no només les fruites, sinó tot el que necessitem per a l'elaboració d'aquests licors. Treballem sempre amb producte ecològic, sense pesticides, additius ni fungicides. Busquem que sigui el més sa possible.\nI. G. A més, l'empresa té una forta vessant social...\n« Aquest any hem arribat a un acord amb Servilògic, de la Fundació Aspros »\nG. B. Sí, un dels valors principals de l'empresa és el social. Aquest any hem arribat a un acord amb Servilògic, de la Fundació Aspros, i ens porten tot el tema d'etiquetatge, packaging i part dels enviaments. En lloc d'invertir en maquinària, invertim en treball social.\nI. G. Quin tipus de clients consumeixen més els teus licors?\nG. B. La restauració al principi és una mica complicada, perquè es pensen que el licor és italià i fins que no els expliques bé l'elaboració i els hi deixes tastar... costa una mica. Però la veritat és que els restaurants que el proven sempre acaben repetint. Després també el distribuïm molt per botigues gurmet, agrobotigues, coooperatives, etcètera.\nI. G. Quina és la millor manera de prendre un "elixir de Ponent?\nG. B. Sobretot s'han de tenir a la nevera, fins i tot amb un toc de congelador, perquè estiguin ben fresquets, i penso que el millor moment és després d'un bon dinar, a la sobretaula, amb els amics, compartint una bona estona xerrant.\nI. G. Què prepares per a un futur pròxim?\nG. B. Estem començant a elaborar amb la gent de Linyola el licor de camamilla, i tan aviat com puguem sortirà. De fet, aquest cap de setmana l'hem presentat a la Fira de la Camamilla de Linyola.


“BELLCAIRE INFORMACIÓ” LLISTA DE DIFUSIÓ | Web oficial de l'Ajuntament de Bellcaire d'Empordà\nTaxa de la Llar d'Infants\nOrdenança Reguladora del Mercat\nOrdenança Reguladora de Fems i Purins\nOrdenança Reguladora de Cartells\nOrdenança Reguladora de la Llar d'Infants\nOrdenança Reguladora de Fangs\nOrdenança Reguladora de "Petadores"\nOrdenança Reguladora de Convivència\nOrdenança municipal de circulació de vehicles i vianants\nModels de sol·licituds llicències urbanístiques\nRegistre de planejament urbanístic - POUM\n8. Modificació puntual del POUM 10 de Bellcaire d'Empordà\nCursos i Activitats 2020-2021\n"BELLCAIRE INFORMACIÓ" LLISTA DE DIFUSIÓ\n“BELLCAIRE INFORMACIÓ” LLISTA DE DIFUSIÓ\n“Bellcaire Informació” Servei Municipal de Whatsapp\nDes de l’Ajuntament oferim un nou servei d’informació per als ciutadans a través de la missatgeria de l’aplicació Whatsapp, aprofitant la gran quantitat de telèfons que disposen d’aquest canal de missatgeria.\nAquest servei de missatgeria via Whatsapp de l’Ajuntament de Bellcaire és una eina de difusió que busca arribar al major nombre possible de veïns, amb rapidesa i de manera gratuïta.\nAmb tots els interessats que es donin d’alta en el servei Bellcaire Informació es crearà una llista de difusió on s’enviaran els missatges. D’aquest a manera i, a diferencia d’un grup de xat, els números de telèfon dels usuaris quedaran ocults a la vista de la resta dels usuaris del servei, garantint així la protecció de dades de caràcter personal.\nLes dades dels usuaris seran introduïdes en una base de dades única i exclusivament per al servei d’informació a través de Whatsapp. Aquestes dades no es facilitaran a cap organisme extern ni tampoc s’utilitzaran amb cap altra finalitat.\nCom donar-se d’alta i de baixa?\nAfegir el núm. 617 99 18 64 com a contacte en el vostre telèfon mòbil amb el nom de “Bellcaire Informació”.\nEnviar un missatge de WhatsApp al mòbil 617 99 18 64 indicant: “ALTA nom i cognoms”. Rebreu un document informatiu sobre la llei de protecció de dades, en cas d’estar-hi conforme, caldrà respondre “SÍ” per fer efectiva l’alta.\nUn cop enviat el missatge l’alta estarà efectuada i tindràs el servei activat al cap de 24h.\nL’usuari pot donar-se de BAIXA en qualsevol moment, enviant la paraula BAIXA en un missatge de Whatsapp al mòbil 617 99 18 64 i deixarà de funcionar.\nAquest número de mòbil només servirà pel servei de missatgeria dins de la llista de difusió de sortida d’informació, NO es contestaran trucades ni missatges de WhatsApp.\nQuin tipus d’informació s’oferirà?\nInformació puntual de:\nTalls en els subministraments\nTalls de vies públiques\nAgenda d’actes propis i/o d’entitats dels municipi\nAltra informació d’interès (plens municipals, informació municipal…etc)\nLa informació més detallada dels actes i esdeveniments seguirà difonent-se com fins ara a través de de la cartellera municipal, a la web municipal i a les xarxes socials.\nNo és vàlid per a tot…\nAquest canal no és tracta d’un grup de WhatsApp, és una LLISTA DE DIFUSIÓ on els usuaris no podran interactuar entre ells.\nÉs un servei d’informació municipal, en cap cas es respondran les trucades rebudes ni es contestaran als missatges rebuts, tot i que l’aplicació permetrà fer-ho. Tampoc servirà com a canal per comunicar incidències o queixes. Els tràmits amb l’administració seguiran com fins ara, és a dir per registre d’entrada a l’Ajuntament.\n© 2022 Web oficial de l'Ajuntament de Bellcaire d'Empordà


Barça 106 Abril - Maig del 2021 - Page 104\nL ’ espai dedicat als trofeus de la Lliga de Campions és un dels llocs més emblemàtics per on passa el Camp Nou Live Stream Tour .\nels racons de memorabilia amb objectes rellevants de la història del Club ; passant per l ’ espai Messi i les seves Pilotes i Botes d ’ Or ; a més dels grans atractius del Tour Experience : els recorreguts pel terreny de joc , les banquetes , el túnel de vestidors , la sala de premsa , etc .\nEspais exclusius Com a gran atractiu , aquesta nova oferta lúdica permet visitar virtualment espais que no es poden veure en el tour presencial habitual , com per exemple el vestidor del primer equip , el cercle central de la gespa del Camp Nou i zones exclusives de la Llotja\nde l ’ Estadi , com ara la butaca del president , des d ’ on podran veure la panoràmica que s ’ hi divisa .\nPer només 10 euros El Camp Nou Live Stream Tour està disponible a un preu de 10 euros per dispositiu , fet que permet que diverses persones puguin gaudir de l ’ experiència amb un sol pagament . Un guia oficial del FC Barcelona lidera el recorregut amb una càmera de visió subjectiva que es completarà amb la visió d ’ una segona càmera que el segueix ininterrompudament durant tot el tour . La visita permet fer preguntes via xat al guia , que no dubtarà a comen-


Liverpool, l’afició que va derrotar el govern britànic\nUna bandera que recorda la memòria de les 96 persones mortes a l’estadi de Hillsborough el 1989. RICHARD HEATHCOTE / GETTY\nBarcelonaAnant per la carretera entre Johannesburg i Durban, a Sud-àfrica, es passa pel turó de Spion Kop. El gener de l’any 1900 l’exèrcit britànic hi va patir una de les derrotes més dures de la seva història, dins de la Segona Guerra Bòer. Quatre anys després, el 1904, la directiva del Liverpool va instal·lar una placa en memòria dels soldats morts en aquell turó. Dels més de 300 morts, la major part eren de Liverpool i rodalia. Aquella placa acabaria donant nom a tota la graderia de l’estadi d’Anfield. Així va néixer el mite de the kop, la graderia més famosa del futbol anglès. Una afició que als anys 70 va començar a provocar polèmiques amb càntics contra la reina o xiulant l’himne britànic. “La gent de Liverpool va passar de morir per l’imperi a criticar aquest imperi. El Liverpool explica la història de la ciutat, una ciutat que va anar evolucionant fins a convertir-se en un feu rebel -diu Simon Critchley, professor de filosofia i aficionat del Liverpool-. La història del club és la història d’Anglaterra. Una història escrita amb sang, de Spion Kop a Hillsborough”.\nLa història del Liverpool s’ha escrit amb sang. La ciutat d’on surt va passar de ser rica a ser decadent. Amb un port que va arribar a controlar el 40% del trànsit marítim del món, tenia més d’un milió d’habitants el 1921. Però la sort de Liverpool va anar canviant, i va perdre població (ara té uns 400.000 habitants) a mesura que tancaven ports, drassanes i fàbriques. “Als anys 60 i 70 la crisi va començar a castigar una ciutat que es va entregar als seus equips de futbol, el Liverpool i l’Everton, per somriure”, diu Critchley. Amb fama de ciutat dura, decadent i violenta, la ciutat va ser castigada per la conservadora Margaret Thatcher, escollida primera ministra el 1979, que va ordenar “deixar morir la ciutat” després dels incidents de Toxteth, un barri on centenars de joves, la majoria negres, van enfrontar-se amb la policia per denunciar la manca d’oportunitats i el racisme d’estat el 1981. “Els incidents es van escampar a altres ciutats. Thatcher va anunciar que enviaria un delegat a Liverpool per ajudar a millorar la situació, però d’amagat va ordenar no invertir-hi diners per destinar-los a altres zones. Allò va anar matant a poc a poc el teixit econòmic de la ciutat”, explica l’historiador Matthew Handley, que va estudiar la documentació del cas quan es va desclassificar, 30 anys després dels incidents.\nJustícia per als 96 de Hillsborough\n“Thatcher no va governar per a tot el país, va deixar podrir-se feus laboristes com Liverpool. Segurament la ciutat on Margaret Thatcher era més odiada és Liverpool”, admet l’exjugador dels reds Michael Robinson. “I cal afegir el que va significar Hillsborough”, diu en referència als 96 seguidors del Liverpool morts a l’estadi de Hillsborough, a Sheffield, el 15 d’abril del 1989.\nLa policia i els polítics van acusar dels fets l’afició del Liverpool, que tenia mala fama perquè el 1985 39 aficionats del Juventus havien mort a l’estadi belga de Heysel fugint dels hooligans de l’equip. La policia va filtrar informació al diari The Sun en què acusava els aficionats d’agredir policies i robar als cadàvers, i allò va provocar un boicot al diari a la ciutat de Liverpool que encara dura. “Qui havia estat a l’estadi explicava que la policia havia obert una sola porta, que ho havien organitzat molt malament, amb agressions a aficionats... Però el govern els acusava a ells, a les víctimes. A Liverpool va començar la campanya Justice for the 96 per esbrinar la veritat”, comenta Robinson. Després d’anys de lluita, el cas es va reobrir i entre el 2017 i el 2018 els responsables policials van ser declarats culpables i el govern es va disculpar amb els familiars i amb l’afició. Els seguidors no van perdonar mai el govern de Thatcher, fins al punt que als estadis solien cantar: “Farem una festa el dia que mori Maggie Thatcher”. Dit i fet, quan Thatcher va morir el 2013, centenars d’aficionats van sortir als carrers a ballar. D’altres van portar a l’estadi una pancarta on hi deia “No et vam importar quan vas mentir, no ens importes ara que t’has mort”.\n“Aquell mateix 1989 Thatcher va fer que tanquessin moltes fàbriques. Milers de famílies van perdre la feina, i el govern va mentir amagant proves i falsificant-ne d’altres, per criminalitzar una afició que manté viu el record d’aquells morts de Hillsborough. L’afició va arribar a xiular l’himne britànic en finals de Copa per denunciar que l’estat no cuidava la ciutat, amb pancartes que deien «No som anglesos, som scousers »”, diu Simon Critchley. El terme scouser denomina col·loquialment la gent de la ciutat. “L’afició ha demostrat com és la gent de Liverpool. La mala fama que li van voler donar els polítics als anys 80 no era real. Però, per sort, al final s’ha fet justícia”, conclou Michael Robinson.


«El món de les famílies», la nova campanya de l’IMAS per potenciar l’acolliment familiar - Consell de Mallorca\nnull «El món de les famílies», la nova campanya de l’IMAS per potenciar l’acolliment familiar\nCartell de la campanya «El món de les famílies».\nPresentació de la campanya «El món de les famílies».\n«El món de les famílies», la nova campanya de l’IMAS per potenciar l’acolliment familiar\nAquesta campanya preveu un programa nou, adreçat a menors estrangers no acompanyats i un altre per a infants amb necessitats especials.\nLa presidenta del Consell de Mallorca, Catalina Cladera, i el conseller de Drets Socials i president de l’Institut Mallorquí d’Afers Socials (IMAS), Javier de Juan, han presentat la campanya «El món de les famílies», una iniciativa per trobar famílies d’acollida per a infants que actualment viuen en acolliments residencials.\n«Des del Consell de Mallorca, treballam per potenciar l’acolliment familiar. És una prioritat per a nosaltres que els infants que no poden estar amb la seva família biològica puguin viure en un entorn normalitzat», ha explicat la presidenta Cladera. En aquest sentit, ha afegit que «si bé la llei estatal dicta que cap infant de 0 a 3 anys no pot residir a un centre de menors, des de l’IMAS es va més enllà i es procura que tots els infants de 0 a 6 anys gaudeixin d’un acolliment familiar de comprensió, acompanyament i estima».\nL’acolliment familiar forma part del model d’atenció centrada en la persona que l’IMAS aplica a tots els col·lectius vulnerables amb qui fa feina i dona resposta a les necessitats específiques per garantir el bon desenvolupament integral de l’infant o l’adolescent. En aquest sentit, l’IMAS ha posat en marxa dues modalitats noves que ja s’han integrat en el programa nou d’acolliment familiar. Són el programa ABRIC, adreçat a l’acolliment familiar de menors amb problemes emocionals o de conducta, i el programa ACOTE, dirigit a l’acolliment de menors estrangers no acompanyats (AMNA) en entorns familiars de la mateixa procedència o coneixedors de la cultura d’aquests infants i adolescents, perquè la seva integració i creixement sigui més fàcil mentre es troben en acollida.\nAra mateix, 457 famílies acullen 520 infants a Mallorca, 403 en família pròpia i 117 en aliena, que és la modalitat que es vol potenciar, tant en el vessant temporal com en el permanent. «El nostre propòsit és aconseguir 60 famílies per acollir 60 infants», ha destacat el conseller Javier de Juan.\nLa campanya per potenciar aquest programa d’acolliment familiar de l’IMAS s’emmarca dins una sèrie d’activitat organitzades per commemorar el Dia Internacional de la Família, que se celebra el dissabte 15 de maig. «Aquesta campanya és de comunicació no convencional, que crea un objecte tangible i, a partir d’aquest, volem transmetre un concepte i uns missatges», ha explicat el responsable de l’IMAS, «la definició de família té avui dia unes connotacions diferents de la que tenia fa 40 anys. La família segueix sent la base de la societat, però ja no és només un grup de persones a qui uneixen només els vincles genètics, també pot ser un grup de persones a qui uneixen sobretot els vincles emocionals. Per mostrar aquesta diversitat i la capacitat de totes les persones d’acollir un infant, hem creat una baralla de cartes que actualitza “Les famílies del món” amb el qual ens hem educat els pares d’avui a “El món de les famílies”, amb el qual volem educar els nostres fills. Per mostrar que tothom pot formar una família d’acollida».\nLa campanya es difondrà pels mitjans de comunicació convencionals (ràdio, premsa i televisió) i pels mitjans digitals. Les persones que estiguin interessades a acollir poden informar-se’n en el web www.imasmallorca.net, mitjançant l’adreça electrònica familiesacollidores@imas.conselldemallorca.net o telefonant de dilluns a divendres de 9 a 17 h al telèfon gratuït 900 100 444.


Actualitzada 19/02/2018 a les 15:44\n© on la trobem?\nSi jo els dic VIB SUYNWBFW U VIBÇ AWRNÇBÇ segurament pensaran que sóc un extraterrestre o que m’he begut l’enteniment per un instant. Doncs no, de moment encara no. Es tracta d’un missatge ocult mitjançant una clau d’encriptació. La tècnica de conversió d’un text en un missatge incomprensible per a la persona que no posseeix la clau s’anomena criptografia i la codificació o el xifratge són mètodes d’escriptura en clau que consisteixen a substituir paraules o lletres per unes altres.\nCom que vostè –ni un espia que interceptés el missatge– no coneix la regla que he fet servir per encriptar, li pot costar una bona estona desxifrar-lo. Una de les tècniques existents per intentar desencriptar missatges és l’anàlisi de freqüències de lletres i paraules en un idioma. Per exemple, en català la lletra que més apareix en un text escrit és la E (un 13,89%), seguida de la A (12,55%), la S –que és la consonant més utilitzada– (8,43%) i la I (6,99%). Això vol dir que en un missatge xifrat en català és força probable que hi surti alguna E o alguna A; de fet, les cinc vocals sumen una freqüència del 43%. Per tant, del missatge encriptat a l’inici de l’article s’espera que, aproximadament, una de cada dos lletres sigui una vocal, cosa que pot ajudar al desxifrat.\nAixò també succeeix amb les paraules. En un text en català les paraules que tenen més probabilitat d’aparèixer són «de», «la», «i», «el», «a», «en», «que»… i rarament hi apareixeran paraules com «homeotelèuton» o «desamistançar». A partir d’aquesta pista es pot anar deduint un text sencer encriptat. Si es fixa, la primera paraula del nostre missatge és VIB, una paraula amb tres lletres, amb la qual cosa segur que almenys una és una vocal, i la tercera paraula és VIBÇ, que és la mateixa que abans afegint una lletra nova al final, que també és una pista molt bona. Vegin que apareix la paraula U amb una sola lletra, per tant ja es pot imaginar que serà «a», «i» o «o». I com a última pista sobre el xifratge del missatge els diré que es fixin en un teclat d’ordinador.\nEl primer que deixà constància d’aquesta tècnica de desencriptació fou l’astrònom, metge i matemàtic de Bagdad Al-Kindi l’any 801 en el tractat «Sobre el desxiframent de missatges criptogràfics», però el nom més conegut és el del lingüista nord-americà George Zipf (1902-1950) i la seva llei que diu que, en un text, la paraula més usada en un idioma apareixerà el doble de vegades que la segona més usada, i el triple de vegades que la tercera, i el quàdruple que la quarta, i així successivament. També s’hi havien fixat anteriorment Jean-Baptiste Estoup i el físic Felix Auerbach.


Hotel Karczma nad Stawem Rogowo Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Rogowo.\nKolejowa 99, Rogowo, Rogowo, Polònia, 88-420 - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Karczma nad Stawem\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Rogowo, Hotel Karczma nad Stawem és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHotel Karczma nad Stawem també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Rogowo. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets .\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de platja privada, pesca, parc infantil. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Hotel Karczma nad Stawem.\nAllotjaments a Rogowo


Miquel Pueyo demana que els diners sense concedir de les ajudes al Segrià es quedin a Lleida - Lleida\nGrup Municipal Dijous, 21.1.2021 09:30h\nEl conseller d’Empresa i Coneixement de la Generalitat, Ramon Tremosa, ha visitat avui l’Ajuntament de Lleida on l’ha rebut el paer en cap Miquel Pueyo.\nA l’acte han assistit el tinent d’alcalde Toni Postius, el regidor de Ciutat i Cultura, Jaume Rutllant, el delegat de la Generalitat a Lleida, Ramon Farré, i el director dels Serveis Territorials d’Empresa i Coneixement, Ramon Alturo.\nL’alcalde ha aprofitat per demanar al conseller que realitzi les gestions oportunes perquè es pugui quedar a Lleida l’aproximadament 1,2 MEUR que ha quedat sense concedir dels 4,5 MEUR assignats en concepte d’ajudes a les empreses del Segrià que van patir els efectes del tancament de l'estiu.\nRamon Tremosa s’ha mostrat predisposat i optimista a l’hora de complir aquesta petició perquè han trobat fórmules per poder-ho fer. Per la seva part, Pueyo s’ha compromès a fer les gestions necessàries amb el departament d’Economia perquè ho faciliti.\nAltres punts abordats en la visita han estat l'estratègia de fons europeus, les necessitats de la UdL i possibles inversions amb Fira de Lleida.\nEl conseller ha firmat el Llibre d’Or de l’Ajuntament de Lleida i ha visitat el Saló de Sessions de la Paeria.\n: Conseller Economia Paeria Segrià Tremosa


Sopar inaugural al congrés internacional de la tòfona\nDivendres passat l’equip de Jubany Events va servir el sopar inaugural per a autoritats i professionals al congrés internacional de la tòfona, el Trufforum, celebrat per primera vegada a Vic.\nEl sopar va tenir lloc al recinte firal del Sucre i va aplegar 120 persones. Amb la tòfona com a estrella, hi vam servir plats: Mantega de tòfona feta a casa amb pa de brioix; garoina amb tòfona; steak tartar amb tòfona; pollastre de pagès amb tòfona i pèsols llàgrima amb ou trufat a baixa temperatura. De postres, els convidats van poder viure l'experiència dels tofonaires amb les postres "Anem a buscar tòfones".


Actualitzada 07/06/2017 a les 12:04\nEl docent diu que “respecta les diferents tendències sexuals”, tot i que admet que potser va fer comentaris imprudents\n© La concentració d'estudiants aquest dimecres al pati de l'institut Gili i Gaya contra els comentaris homòfobs d'un professor.\nUns 200 alumnes han protagonitzat aquest matí al pati dels instituts del Camp Escolar una concentració en repulsa pels comentaris homòfobs d’un professor de Filosofia de l’institut Gili i Gaya. Els estudiants han convocat la protest a les 10.30 hores amb el suport de diverses entitats LGTBI, com Colors de Ponent, que estudien si prenen mesures sobre el que ha succeït.\nEls alumnes de quart d’ESO de l’institut Gili i Gaya de Lleida van plantar aquest dimarts el seu professor de Filosofia com a protesta davant d’uns comentaris homòfobs per part del docent. Segons els estudiants, durant un debat a la classe sobre l’amor, el professor va dir sobre les relacions entre dos persones del mateix sexe que “ser homosexual és antinatural, és com un coix o un guerxo, és inexplicable. No hauria d’existir, us estan imposant la creença que cal respectar els homosexuals...”\nLa direcció del centre va confirmar a SEGRE que tot just conèixer els fets els van notificar a Ensenyament, que decidirà si pren alguna mesura.\nDe la seua banda, el delegat d’Ensenyament, Miquel Àngel Cullerés, va dir que va parlar amb el professor i que aquest li va assegurar que “respecta les diferents tendències sexuals”, tot i que admet que potser va fer comentaris imprudents.


Blog Assumpció Mateu - Página 2 de 16 - blog.assumpciomateu.com\n13/07/2019 por assumpcio 0\n28/06/2019 por assumpcio 0\n12/05/2019 por assumpcio 0\nSaló de l’Automóbil 2019. Barcelona\nProjecte Mobilàxia per conmemorar el centenari del Automobile Barcelona.\nFira de Barcelona. 11-19 Maig\nParticipo a Mobilàxia havent tunejat un 600 en un garatge del meu poble, al 100 Aniversari del Saló de l’Automòbil a Barcelona.\nÉs una iniciativa de la gestora “bonart cultural” per entendre l’automoció com a patrimoni cultural, emprant les arts visuals com a plataforma de difusió i, així mateix, conscienciar sobre el canvi climàtic i la mobilitat.\nVal la pena visitar l’exposició amb un cotxe tunejat també per Guinovart fa molts anys i altres curiositats.\n29/04/2019 por assumpcio 0\nExposició Colectiva en Km7 Espai d’Art\nDe 20.04 al 12.05. Km7 espai d’art\nCarretera d’Orriols a l’Escala, km 7\nEm complau anunciar-vos la meva propera exposició al Km7 espai d’art\nMe complace anunciaros mi próxima exposición en el Km7 espai d’art\nI’m pleased to announce my next exhibition at the Km7 espai d’art\n08/04/2019 por assumpcio 0\nExposició d’obra a Praga\nHe tingut la sort d’exposar la meva obra a Praga, una ciutat preciosa plena d’història.\nL’obra que tinc penjada a les parets de l’Hotel Thalia són una sèrie de peces relacionades amb el Bosc Cremat, de diferents moments i diferents tècniques. Es mostren obres sobre tela, paper i també gravats.\nL’exposició es podrà visitar des del 4 d’Abril fins el 19 de Maig.\n11/03/2019 por assumpcio 0\nEls orígens de l’exposició “Una obra, una setmana, un artista”.\n“L’any 1885 en Vincent Van Gogh, va trobar-se cara a cara davant l’obra “Isaac i Rebecca de Rembrandt (la núvia jueva)” li va causar tanta impressió que va exclamar “10 anys de la meva vida donaria, si em deixessin estar segut davant el quadre 2 setmanes seguides. Viuria sols de pa i aigua res més em caldria“.\nQuè és el que va provocar aquest afectament visceral en el pintor? És el sentiment noble, insondablement profund, encarna sensacions universals que tots els éssers humans reconeixem, anhelem i necessitem, la intimitat, la confiança, la tendresa i l’amor pur (Henriëtte Aronds).\nEl 2018, mentre preparàvem l’exposició del Joan Paradís, vàrem seure moltes vegades i gaudia en escoltar totes les anècdotes que explicava. Una d’elles, era als anys 60, quan ell era estudiant de l’Escola de Belles Arts de Sant Jordi a Barcelona, en un viatge a Madrid (per reivindicar drets per a tots els estudiants) es va passar una setmana sencera anant al Museu del Prado a contemplar la “Venus del espejo” i passava hores contemplant aquella obra, tant és així que l’últim dia, el guàrdia del Museu li va apartar el cordó per poder-se apropar un xic més. Ell embadalit amb l’obra ens explicava que era impossible que Velázquez hagués pintat aquella pell sense tocar-la… Les transparències, el que respirava, la sensualitat de tota l’obra…\nPer aquest motiu l’exposició, una setmana, una obra, un artista… Perquè pugueu contemplar una obra sense presses, sense condicions, pel pur plaer de mirar, com deia Baudelaire, pel pur plaer de badar, fer de flâneur i perdre’ns en la immensitat de l’obra. En aquest cas MIRATGE de l’artista ASSUMPCIÓ MATEU.\nEsteu tots convidats durant aquesta setmana a passar-vos una estona per la Galeria i mirar pel plaer de mirar, contemplar pel plaer de contemplar, en silenci i soledat.” Galeria Lola Ventós\n02/03/2019 por assumpcio 0\nUna setmana. Una obra. Un artista\nGaleria Lola Ventós. Figueres\nExposició Individual del 9.03.19 al 16.03.19\nMiratge. Tècnica mixta sobre tela. 2016 200.00×180.00cm.\nSerà una exposició peculiar per què en tota la Galeria només hi serà aquesta obra. Hi haurà un o dos sillons i alguna cosa per pendre.\nQui la visiti pot estar-hi el temps que vulgui contemplant la pintura, en el meu cás, en solitari i per què durarà una setmana cada artista. En acabar, s’organitzarà un finissage, una festa col·lectiva per veure les obres juntes.\nCal gaudir d’aquesta experiència.\nCalçada dels Monjos 26, Figueres. Girona\n26/01/2019 por assumpcio 0\nFestival Pepe Sales. Girona\nS’inaugura el 12è Festival, dedicat al poeta coreà Yi Sang.\nEl festival Pepe Sales en la prensa digital:


Artista cubà que viu i treballa a la ciutat de Nova York. Va rebre el seu BFA en Pintura de l’Escola de Disseny de Rhode Island (2017) i ha estat becari a l’Escola de Pintura i Escultura Skowhegan (2017), l’Escola d’Art Oxbow (2018) i el Sharpe-Walentas Studio Program (2018- 19 ‘). A més, ha rebut la beca Scholastics Awards Alumni (2019) i una Subvenció de la Fundació Elizabeth Greenshields (2019).\nLes seves pintures, que giren al voltant de narratives generals com els accidents automobilístics o la mort d’un ésser estimat, són orquestracions de records que han estat fracturats o reimaginats en processos que envolten el trauma viscut. Arrelat a la fabricació tradicional d’imatges, la seva pràctica pretén interrompre les vinyetes clàssiques dins el gènere de la pintura mitjançant la inserció de personatges i espais que estan en moviment. Les seves imatges estan poblades de figures i amalgames de figures de la seva experiència per explorar diverses històries simultànies de pèrdua i desplaçament.\nPrenent com a punt de partida el procés psicoanalític, la seva pràctica se centra en la revelació del que està latent. Els moments d’intuïció juguen un paper direccional en el desenvolupament de cada peça, mentre que les obres auxiliars més petites permeten una major exploració de temes específics que aprofundeixen en les interseccions de la memòria, la història i l’emoció en relació amb la narrativa personal. Formades per enganxar fragments de llenç pintat, aquestes grans construccions de forma lliure segueixen narratives familiars per generar una experiència d’immersió. Aquest procés de encoixinat d’imatges de persones, moltes de les quals han mort o estan absents, en construccions atemporals és, en última instància, una recerca de reconciliació amb l’esdeveniment fotografiat. L’objectiu és el desenvolupament d’una investigació en curs sobre els efectes i manifestacions d’aquestes experiències compartides a través de la creació d’imatges i l’al·legoria.


Hora i data actual: Dimarts 03/08/2021 20:27\nEntrada Autor: Ecomobisostrans » Dimarts 06/07/2021 16:57\nAixò ha tingut que ser imprevist, no? Perquè no estava anunciat fins avui que comença, m'ho acabo de trobar:\nI agafo un R5 i efectivament, s'atura a totes. Per cert, fixeu-vos en Ildefons Cerdà, està en groc, just deu haver captat el moviment de verd a vermell o viceversa!\nEn pocs minuts passo per Almeda, a veure què es veu.\nEdito: Al passar per Almeda, 4 treballadors parlant tot mirant cap al túnel direcció Cornellà Riera:


Giorgos Apartments Olympiaki Akti Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nPoseidonos 18, Olympiaki Akti, Olympiaki Akti, Grècia, 60100\nbasat en 99 comentaris "Nice location, close to the beach, beautiful people, great h..."\nBulgaria Veure totes les 35 fotos\nSobre Giorgos Apartments\nConvenientment situat a Olympiaki Akti, Giorgos Apartments és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Giorgos Apartments també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Olympiaki Akti. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara mini bar, balcó/terrassa, insonorització, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com sala de jocs. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Giorgos Apartments és una selecció idònia per a la vostra estada a Olympiaki Akti.\nCal que informeu el Giorgos Apartments de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nAllotjaments a Pieria Departamento


L'assegurança de salut supera la formació com a benefici social més ofert per les empreses\nel seguro de salud supera a la formacion como beneficio social mas ofertado por las empresas\nEl Baròmetre d'Assegurances de Salut 2018 confirma que es tracta del benefici social més valorat tant pels empleats com per les organitzacions\nCreix del 69% al 86% el percentatge d'empreses que tenen contractada una assegurança de salut col·lectiva, especialment en el segment de mida mitjana\nEl 91% de les empreses ho consideren un valor diferencial, 13 punts percentuals més que el 2015\n9 de cada 10 empleats creuen que és especialment important pels seus avantatges econòmics i per les millors cobertures que ofereix\nEls resultats de la tercera edició del Baròmetre s'han presentat durant el setè Fòrum d'Assegurances de Salut Adeslas\n14 de juny de 2018. SegurCaixa Adeslas, companyia integrada al Grup Mutua Madrileña i participada per CaixaBank, ha presentat el Baròmetre d'Assegurances de Salut 2018. La tercera edició del Baròmetre –després del 2012 i el 2015– confirma que l'assegurança de salut col·lectiva es consolida com el benefici social més valorat pels empleats i el més ofert per les companyies, per sobre dels plans formatius. El percentatge d'empreses que disposen d'una ha passat en els tres últims anys del 69% al 86%. Destaca, en aquest àmbit, el creixement en les companyies de mida mitjana, on augmenta del 59% al 83%.\nEls resultats s'han fet públics durant el setè Fòrum d'Assegurances de Salut Adeslas. L'estudi, que analitza els beneficis socials que ofereixen les empreses des de la perspectiva dels seus responsables i dels seus beneficiaris, constata l'impacte positiu que té aquest tipus de cobertura tant en la motivació com en la millora de la imatge com a ocupador. El 91% de les companyies ho consideren un valor diferencial, 13 punts percentuals més que el 2015.\nLa major part de les empreses ofereixen l'assegurança de salut com un benefici social pur, però cada vegada són més –un 23%– les que la inclouen com a part d'un pla de retribució flexible. Dins d'aquesta fórmula, l'assegurança destaca com la primera opció triada pels empleats. 9 de cada 10 la consideren especialment important pels seus avantatges econòmics i per les millors cobertures que ofereix.\nA més, es detecta que cada vegada més empreses –el 60%– inverteixen en plans de prevenció per a la salut. El control periòdic de la salut personal o familiar i els plans preventius són els àmbits més valorats per decisors i empleats. En clau digital, l'orientació mèdica online i l'autogestió de l'assegurança s'erigeixen com els serveis més interessants.\nBeneficis socials que més ofereixen les empreses als seus empleats\nSetè Fòrum d'Assegurances de Salut Adeslas\nL'edició d'enguany del Fòrum d'Assegurances de Salut ha tingut com a títol "Smart Think, Smart Health" i ha abordat la rellevància de la informació i l'anàlisi del Big Data per consolidar el que ha estat anomenat la salut digital.\nPer a Javier Mira, President Executiu de SegurCaixa Adeslas, "amb la introducció de la tecnologia, l'aposta per la innovació i l'impuls de la promoció de la salut i el benestar és possible donar resposta al repte de la major esperança de vida i el progressiu envelliment de la població, que obliguen a repensar models d'atenció per plantejar fórmules més eficients".\nEn el Fòrum hi han intervingut, entre d'altres, Álvaro Pascual-Leone, professor de neurologia a l'Escola Mèdica de Harvard, que ha parlat sobre la necessitat de promoure la salut cerebral; el president d'AFI, Emilio Ontiveros, que ha analitzat els desafiaments del context econòmic actual, i Julio Mayol, director mèdic i d'innovació de l'Hospital Clínic San Carlos de Madrid, i David Vivancos, CEO de MindBigData, que s'han referit a l'impacte de la intel·ligència artificial i la tecnologia aplicades a la salut.\nJavier Murillo, Conseller-Director General de SegurCaixa Adeslas, ha destacat durant l'obertura del Fòrum que "vivim una transformació en la qual es barregen dificultats i oportunitats. L'assegurament privat a Espanya ha demostrat ser un actor eficaç i eficient del sistema per l'extraordinària col·laboració que duu a terme en la sostenibilitat general, de manera que no crec pas que sigui possible entendre el nostre sistema sanitari actual sense aquesta decisiva contribució. Qualsevol responsable polític que sigui prudent ha de ser conscient d'aquesta realitat i, atès que contribueix a l'interès general, cuidar-la".\nL'esdeveniment ha aplegat més de 350 directius d'empresa, procedents de les àrees de recursos humans, equips de prevenció i salut, així com mediadors, consultors o directors mèdics relacionats amb el sector assegurador i l'assistència sanitària.\n3º Baròmetre d'Assegurances de Salut 2018


El valor net de Farrah Abraham i com guanya diners després de disparar-se de la 'mamà adolescent' - Entreteniment | Setembre 2020\nHem vist les estrelles de MTVAdolescent mamàcreixen des que tenien només 16 anys. Ara, els membres del repartiment original són a mitjans dels anys vint dels anys 20 i hem viscut les seves dificultats i victòries als nostres televisors. Afortunadament, ara molts valen molts diners que, certament, ajudaran a enriquir la vida dels seus fills des d’ara fins a la vellesa.\nNo hi ha cap estrella en particular qui sigui coneguda pels seus molts esforços empresarials. No només Farrah Abraham és el més notoriAdolescent mamàprotagonitza el tema del drama (i tampoc no podem oblidar com es va deixar sortir del programa), però en els últims anys també ha estat un nom. Aquí teniu el valor net de Farrah, així com el que hi ha fins ara.\nVa començar el seu imperi fent desenes de milers a MTV\nFarrah Abraham i Sophia | Farrah Abraham via Instagram\nJennifer Lawrence i Emma Watson\nPot ser que ja no estigui associada a MTV, però no hi ha dubte que, sense la xarxa, Farrah no seria la meitat tan rica com avui. Era una habitualAdolescent mamàdes del 2009, recorda In Touch Weekly, i va ser una de les estrelles que aparentment va conduir les classificacions per la seva personalitat més gran que la de la vida i les disputes indignants. En total, va estar en més de 60 episodis de la sèrie. I, segons episodi, segons guanyava uns 30.000 dòlars. N’hi ha prou per convertir-la en milionària fins i tot sense els seus altres projectes empresarials.\nFarrah també s'ha apartatAdolescent mamài també en l'àmbit d'altres programes de televisió, que li van aportar encara més diners. Ha seguitTeràpia per a parelles, Gran germà famós,iCombinador de milions de dòlars.\nLes seves pel·lícules per a adults, promocions i branding aporten avui la major part dels seus ingressos\nFarrah ha deixat clar que és una dona de negocis feta a si mateixa que no necessita el MTV per a la seva riquesa, i fins ara ha demostrat a tothom que té raó. En Touch Weekly ens recorda que Farrah ha protagonitzat en realitat dues pel·lícules de terror. A més, les seves cintes de sexe famoses també li han portat milions. La primera, suposadament, va aportar prop d’1,5 milions de dòlars, i també va suposar una renda mensual d’uns 60.000 dòlars al 2013. Va protagonitzar una altra cinta que també suposadament va aportar milions.\non surten els seus armaris de flip o flop\nI no tot això. The Squander, quan va sortir de la pantalla, informa que Farrah va guanyar encara més diners quan va crear una línia de joguines sexuals, i també va llançar una botiga de iogurt congelat, roba de roba per a nens, una botiga de joguines i una línia de salses de pasta. I tampoc no va acabar gaire amb els seus esforços creatius, ja que també té un llibre sobre la seva vida d'adolescent i va publicar un àlbum d'estudi.\nValor net estimat total el 2018\nPel que fa al valor net de Farrah, no és sens dubte que sigui una milionària, tot i que queda pendent el debat. Si bé molts punts de comunicació han estimat que el seu valor net és d’uns 1 milió de dòlars, The Squander diu que el pare de Farrah, Michael, afirma que té molts diners més que això. Diu que les seves ofertes de màrqueting i màrqueting aporten més diners en aquest moment.\nA causa dels seus ingressos addicionals que va aconseguir desprésMare adolescent,el seu valor net estimat el 2018 se situa prop de 3 a 6 milions de dòlars.


La Revolució Russa a Barcelona: molta fressa i poca endreça | Barcelona Metròpolis\nNúm. 105 > Memòries\nPer Francesc Ginabreda.\nManifestació a l’actual passeig de Lluís Companys, llavors Saló de Sant Joan, el 2 de desembre de 1917, en demanda d’amnistia per als presos polítics i socials i per la readmissió dels treballadors acomiadats durant la vaga d’agost.\nUn dels llibres que conservo amb més estima des que era petit és Tintín al país dels soviets, joia editorial publicada originàriament entre el 1929 i el 1930 al setmanari belga Le Petit Vingtième. Es diu que va ser un encàrrec a posta del diari Le Vingtième Siècle, conservador, catòlic i nacionalista, per fer propaganda anticomunista durant el govern de Ióssif Stalin. Així va ser com Hergé va enviar en Tintín i en Milú a la terra hipotètica del socialisme per desemmascarar les seves polítiques i descobrir els secrets d’un règim contradictori que farà el que calgui per treure-se’l de sobre. Sempre en va: en Tintín, el periodista que no escrivia, barreja d’Indiana Jones i Sherlock Holmes, tornarà a casa rebut com un heroi. Metàfora ideològica d’entreguerres.\nAquest va ser un dels meus primers contactes amb Rússia, seguit d’una consistent i dilatada llista d’icones, perills públics, tòpics i referències diverses entremig de les quals hi ha també la revolució, de la qual aquest any se celebra el centenari i motiu pel qual escric aquest article. Concretament, sobre els seus efectes a l’estat espanyol, a Catalunya i a la Ciutat Comtal. Posem-nos en antecedents.\nBarcelona, “la Rosa de Foc”, poc després de la Setmana Tràgica. Primera Guerra Mundial en curs i una Espanya neutral en plena crisi colonial. Govern de la Mancomunitat amb Prat de la Riba al capdavant. I la CNT a la cantonada. Primers serveis de taxis i autobusos urbans…, i protestes de les companyies de tramvies. L’economia en hores baixes, acomiadaments laborals, l’obrerisme en ebullició creixent i el sistema de la Restauració a la corda fluixa. Inestabilitat i discòrdia social latents. Al cap de poc, en una Rússia assolada per la fam i la inflació, esclata la revolta contra el tsar Nicolau II.\nEl territori que descobreix en Tintín, més o menys distorsionat, és inimaginable sense la Revolució Russa, però cal entendre que ha passat una dècada i que qui governa ja no és Lenin, sinó Stalin, que Trotski ha estat desterrat i que el règim bolxevic comença a introduir els plans quinquennals. A Espanya, el temps de la Dictablanda s’esgota en espera de passar el relleu a la Segona República i posar punt i a part als mandats borbònics. Però el sistema de la Restauració ja feia temps que havia entrat en crisi, i va ser en el context de la Revolució Russa quan Alfons XIII va veure perillar més seriosament la seva estabilitat.\nL’any 1917, l’agitació militar i política estava més viva que mai i coexistia amb les protestes del moviment obrer i les reclamacions d’alguns partits que volien modernitzar la monarquia, com la Lliga Regionalista de Francesc Cambó, que reclamava l’autonomia de Catalunya, una reforma constitucional i la conversió de les Corts en constituents en el marc d’un estat federat. Malgrat les contencions econòmiques, la burgesia treia partit de la neutralitat espanyola durant la Gran Guerra, ja que aquesta situació li permetia fer negoci amb les exportacions. Però la realitat social del país era una altra, amb una misèria creixent que contrastava amb l’opulència de les classes benestants. Mentre la riquesa d’uns augmentava, la consciència de classe dels altres s’acabava de consolidar. I una part de l’Exèrcit, al seu torn, decidia mobilitzar-se contra l’arbitrària divisió jeràrquica de l’organització.\nLa segona reunió de l’Assemblea de Parlamentaris va tenir lloc el 19 de juliol del 1917 a la Ciutadella; els 68 assistents van demanar unes corts constituents que abordessin la reforma del règim.\nSegons l’historiador José Luis Martín Ramos, el 1917 hi ha una crisi política greu, tot i que les alternatives majoritàries “s’adrecen a reformar el sistema des del sistema, o amb un altre sistema, però no a una revolució social”. Reformes, però no sotracs. En aquesta conjuntura, la Lliga i el nacionalisme català ensumen la seva oportunitat i amb l’excusa de la reforma aspiren a entrar en la gestió de l’Estat, a tenir més poder en un país on la divisió política es veu agreujada per la presència disruptiva d’aliadòfils i germanòfils. El rei, sense anar més lluny, era germanòfil i tenia ministres aliadòfils. José Luis Martín Ramos, investigador del Departament d’Història Moderna i Contemporània de la UAB, que el mes de juny passat va participar al seminari del MUHBA “Crisis i revolucions a Barcelona, 1917”, resumeix les circumstàncies parlant d’obsolescència política. Tot indicava que aquella societat estava arribant a una cruïlla i que tenia molts números per acabar seguint un altre camí.\nEn aquesta atmosfera vel·leïtosa, les grans ofensives amb què s’ha d’enfrontar Alfons XIII són tres: la militar, formalitzada a través del famós conflicte de les Juntes de Defensa; la política, que es tradueix en la polèmica Assemblea de Parlamentaris, i la social, la més clamorosa, encapçalada per un moviment obrer en procés ascendent que s’alia amb el republicanisme i es posa a fer política. Tres propostes de canvi de tres entorns ben diferenciats. Quan arriben les notícies sobre els fets de Rússia, l’esclat revolucionari sembla inevitable. L’únic problema aparent, la falta de consens, tornarà a ser determinant per esmorteir la seva força.\nDesprés de la vaga de vint-i-quatre hores organitzada el desembre del 1916, la CNT i la UGT van tornar a col·laborar amb l’objectiu de paralitzar el país durant més d’un dia, i de seguida van rebre el suport del PSOE i dels partits republicans. El rerefons de la vaga, òbviament, tenia una altra dimensió, projectada per l’esperança que l’Exèrcit estigués al costat dels manifestants, com a Rússia. Però l’Exèrcit, igual que els polítics, els va girar l’esquena. I no només això, sinó que va reprimir durament la protesta. L’explicació és senzilla: els militars dissidents havien aconseguit que el rei els escoltés. A partir d’aquí, el seu compromís polític o les ànsies de canviar de règim eren una mera abstracció, i poca cosa els unia amb les protestes del moviment obrer i l’anarquisme.\nLa manca de suport de les forces polítiques també es comprèn si considerem les aspiracions que tenien uns i altres. Veure Cambó i la CNT lluitant plegats era tan improbable com avui un pacte entre la CUP i l’antiga Convergència. I tot i que això últim s’hagi esdevingut, la primera hipòtesi no va ser mai una realitat. El líder de la Lliga, a més, tampoc va ser acceptat per les Juntes de Defensa, cosa que va truncar la seva possible aliança en les lluites parlamentàries. Les tres potes de la crisi política es van trencar. La vaga, doncs, posaria de manifest la desunió dels revoltats, partits polítics i moviments sindicals, i esquinçaria l’homogeneïtat de l’Assemblea de Parlamentaris. Un cop acabada, la CNT i la UGT van eixamplar diferències, l’Exèrcit va tornar a fer costat al poder oficial…, i els partits republicans, de bracet amb la burgesia, van fer el mateix. L’etern promiscu i permeable pragmatisme polític.\nLa vaga i els perquès del fracàs revolucionari\nLa capital catalana es va aturar durant cinc dies, entre el 13 i el 18 d’agost. Malgrat el fracàs global i ideològic de la protesta, el Govern va declarar l’estat de guerra i la violència es va deixar sentir en molts cantons d’una població convulsa que, poc després, passaria a ser coneguda com “la ciutat de les pistoles”. Res a envejar al Chicago d’Al Capone. La vaga es va saldar amb trenta-dos morts, una seixantena de ferits i cent vuitanta detinguts. Una tragèdia que hauria pogut ser pitjor, però la revolta va ser més curta i menys transcendent del que s’esperava. S’havia generat un excés d’expectatives revolucionàries, afavorides pels fets de Rússia, on els bolxevics estaven a punt d’assolir el poder. Un altre handicap gens menor en comparació amb el cas rus era l’absència d’intel·lectuals que fessin costat als revolucionaris. A la resta de ciutats peninsulars on hi va haver mobilitzacions destacades el resultat no va ser diferent. La vaga general havia fet misto. Però la conflictivitat social no es va esvair.\nHo demostra, deixant de banda el pistolerisme, la vaga de 1919 de la Canadenca (el nom amb què era coneguda popularment l’empresa de producció i distribució elèctrica Barcelona Traction, Light and Power, d’origen canadenc). I ens podem fer una pregunta raonable: per què aquesta va funcionar i la del 1917 va fracassar?\nTropes al carrer durant la vaga de la Canadenca del 1919, un moviment social que sí que va triomfar, al contrari de la vaga de 1917.\nL’historiador Pelai Pagès, que també va participar al seminari del MUHBA, ho atribueix a diversos factors, començant per la poca coordinació entre la CNT i la UGT (la vaga de la Canadenca, en canvi, només la convocaria la CNT, que uns mesos abans havia creat el sindicat únic). “Va ser massa precipitada i el Govern va provocar que fos així”, explica Pagès. La manca de col·laboració amb l’Exèrcit i els partits polítics va fer que l’ímpetu revolucionari acabés de desinflar-se. A més, l’any 1919 es continuen notant els efectes del final de la Primera Guerra Mundial –res a veure amb el panorama del 1917. I, finalment, la qüestió fonamental: darrere la vaga de la Canadenca –que es va estendre a altres sectors industrials fins a convertir-se en general– hi ha, en paraules de Pagès, “una demanda clau, al marge del malestar social”, la jornada laboral de vuit hores. I això sí que va ser un èxit.\nDurant aquests anys va quedar demostrada la incompetència dels governants i el consegüent esgotament d’un règim incapaç de donar respostes als desafiaments del moment. El descontentament estava generalitzat, però el 1923 el general Primo de Rivera va suspendre la Constitució i va instaurar una dictadura que va durar fins al 1929.


maneres d’oferir més exercici al vostre ocell\nEn estat salvatge, els lloros i altres aus per a mascotes volen centenars de quilòmetres al dia, es nodreixen de menjar i participen en infinitat d’altres activitats relacionades amb la supervivència que els ajudin a donar-los entrenaments físics intensos. Col·locar les aus en captivitat limita de forma inadvertida les seves oportunitats de proporcionar-se un exercici adequat per mantenir les seves condicions físiques, de manera que els propietaris d’aus han de fer el possible per maximitzar les oportunitats dels seus animals de companyia per moure’s i fer més exercici.\nSeguiu els consells d’aquest article per ajudar el vostre amic amb ploma a ser més sa, feliç i actiu.\nProveu algunes joguines físicament difícils\nLes joguines d’ocells poden ser més que simples jocs de jocs, amb una mica d’imaginació, també poden fer equips d’exercici excel·lents per al vostre amic amb ploma. Comprar coses com a cordes i escales per a la pujada del vostre animal domèstic pot afavorir el moviment i el treball de grups musculars importants del vostre ocell. Trobar divertides 'joguines de peus' perquè el vostre ocell s'acabi de jugar i jugar amb fora de la seva gàbia també pot afavorir bons hàbits d'exercici.\nSiguin quines siguin les joguines que trieu, assegureu-vos de garantir la màxima varietat possible i gireu-les dins i fora d'ús perquè el vostre ocell no s'avorreixi massa ràpidament.\nJuga amb els teus ocells\nInventar alguns jocs implicats físicament per jugar amb el vostre ocell és una altra manera fantàstica d’aconseguir que la vostra mascota es mogui i es dirigeixi a una salut física òptima. El vostre ocell té una joguina preferida, com una pilota petita, amb la qual li agrada jugar? Si és així, proveu un joc senzill per aconseguir que el vostre amic plom s’hi posi de peu.\nAlguns ocells poden agradar a perseguir coses, cosa que pot oferir una manera fantàstica de fer que el cor de la teva mascota bombi. Proveu de lligar una joguina a una corda i tirant-la cap amunt per intentar atrapar el vostre ocell. Només heu d'assegurar-vos que només permeten al vostre ocell jugar amb aquesta joguina mentre esteu supervisant. Les cadenes soltes poden ser perilloses per a les aus de mascotes si els propietaris no en tenen cura.\nEnsenyeu als vostres ocells alguns trucs divertits\nUna forma excel·lent d’ajudar el vostre ocell a ser més actiu és implicar-se en l’entrenament del vostre animal domèstic. No només els trucs d’aprenentatge poden proporcionar molt d’exercici per a la vostra mascota, sinó que poden ajudar a prevenir l’avorriment en les aus i també oferir una experiència meravellosa d’enllaç.\nComenceu amb alguns trucs divertits i fàcils d’ocells per crear el repertori del vostre ocell i començar a acostumar-lo a l’entrenament i, després, aneu a ordres més avançades que us faran engrescar els vostres amics i familiars.\nFeu temps per jugar fora de la gàbia\nPotser l’única cosa més important que podeu fer per ajudar-vos a oferir al vostre ocell més oportunitats d’exercici és assegurar-vos que el vostre ocell surti de la seva gàbia per jugar-hi tutelats cada dia. Les aus en estat salvatge són capaços de caminar i estirar les ales i les cames sempre que ho necessitin, però les aus de les mascotes poden sentir-se agafades en una gàbia, per molt espai que sigui.\nPermetre que el vostre ocell hagi supervisat el temps de joc en una zona segura per a ocells de la vostra llar ajudarà a que tots els grups musculars de la vostra mascota facin exercici tan vital per al seu manteniment.\nProva a ballar\nSi la resta falla, la majoria dels propietaris d'aus per a mascotes poden fer que les seves mascotes facin exercici amb l'ajut d'una mica de música. Les aus són naturals al ball i semblen simplement encantar-se de sacsejar els seus personatges de cua cap a una sintonia optimista. Proveu de deixar uns quants minuts cada dia per escoltar la ràdio amb el vostre ocell i fixeu-vos en el tipus de música que sembla respondre al màxim.\nUn cop descobert el tipus de música que atrau la vostra mascota, podeu crear una llista de reproducció personalitzada perquè la mascota li faci sonar. No només això oferirà a la vostra mascota un exercici molt necessari, sinó que també és força entretingut.


FC Barcelona B - Numància: Empat agredolç (2-2)\nEls blaugranes no poden endur-se un partit que guanyaven quan s’havien sobrepassat els 90 minuts reglamentaris\n05:23PM diumenge 11 de març\nEl Barça B empata contra el Numància un partit que al temps afegit tenia guanyat (2-2). Havia pogut fer el més difícil, que és avançar-se 2-0, però no ha pogut mantenir el resultat i ha rebut el cop dur passat el minut 90. Un relat blaugrana que s’ha explicat a partir de la figura d’Aleñá, tot i que no ha estat suficient. El ‘10’ blaugrana, que ha actuat com a interior, no només ha imposat la seva filosofia sobre el terreny de joc del Mini, sinó que també ha estat l’autor d’un gol i una assistència pel talentós Abel Ruiz.\nAmb paciència arriba el gol\nEl Barça B ha dominat l’esfèric. Davant una defensa numantina avançada, el punt iniciàtic del joc blaugrana s’ha concretat en els centrals, David Costas i Cuenca, que han buscat constantment donar sortida al joc a partir d’Aleñá. Ara bé, poc s’ha pogut filar amb els atacants en zona de perill. Els extrems, Nahuel i Ballou, han rebut la pilota molt allunyats de la porteria rival i Abel Ruiz ha pugnat per generar les ocasions barcelonistes, concretades una vegada superada la primera mitja hora de joc.\nPrecisament, l’origen del gol culer s’ha creat a les botes del davanter centre. Després d’una jugada individual ha filtrat una pilota per a Ballou, que ha forçat un penal que ha suposat l’1-0. Aleñá ha transformat el llançament des dels 11 metres. D’aquesta manera, el ‘10’ del Barça B, màxim golejador culer en Lliga, ha marcat el seu novè gol.\nA partir d’aquí, l’elenc visitant ha intentat empatar el matx abocant-se a l’atac. Des d’una hermètica defensa, els blaugranes han centrat tots els seus esforços a atacar els espais del Numància. I, d’aquesta manera, ha arribat la diana que ha semblat aplanar el triomf barcelonista. Aleñá, omnipresent en tot el camp del Miniestadi, ha deixat sol Abel Ruiz, que no ha perdonat sol davant el porter per situar el 2-0.\nAmb la segona diana, la pilota ha tornat a ser culer fins que a l’equador de la segona meitat els visitants han marcat el 2-1, obra de Pere Milla. A partir d’aquest moment, els culers han cedit territori i protagonisme atacant. Les pinzellades d’Aleñá han donat moments d’aire als de Gerard López, que no han pogut resistir el resultat favorable. La mala notícia ha arribat al Miniestadi en el temps afegit, quan Diamanka ha situat el 2-2 final. Així doncs, el Barça B, amb un sabor agredolç, ha sumat el seu dotzè empat a la Lliga.


Els termes del Dakar – El blog del TERMCAT\n14 gener 2014 30 novembre 2017 xarxes1 comentari\nUn bon nombre de representants catalans s’afegeixen al mig miler de pilots que aquests dies participen al Dakar 2014, cursa anual organitzada per l’Amaury Sport Organisation que en aquesta ocasió es disputa a l’Argentina, Bolívia i Xile.\nD’acord amb la seva condició de raid, el Dakar és una cursa de llarga distància disputada per tot tipus de terreny sobre un itinerari dividit en etapes i establert només en els punts principals, que exigeix una bona condició física i capacitat d’orientació als pilots, i una gran resistència als vehicles de competició que utilitzen. La majoria de trams especials se situen lluny de l’asfalt i obliguen els pilots a travessar zones de dunes, fang, pedres, ergs i d’altres.\nDestaquem, doncs, alguns dels termes que ens podem trobar en les cròniques d’aquests dies: ral·li, raid, llibre de ruta, bivac, quad, cilindrada, etapa, neutralització, verificació tècnica, reglatge, centímetre cúbic (cc), cotxe d’assistència… I us recordem que podeu consultar-los als diccionaris en línia de motociclisme i automobilisme i al Cercaterm.\nautomobilisme, esports, motociclisme\nSobre els dispositius “wearable”: #termedelasetmana\nUna resposta a “Els termes del Dakar”\nJordi Mercader Valls ha dit:\n15 gener 2014 a les 2:36 pm\nCrec que TERMCAT és una molt bona eina per “descobrir” noves paraules- per tots aquells – com jo, que el català parlat i escrit és pobre. És important anar acumulant nou lèxic i expresions així com la “nova” o actual terminologia en temes actuals diversos\ngràcies a tots els que hi col·laboreu


Les gangues dels outlet són ara a la xarxa\n28 febrer 2021 02:04\nLa moda que s'implantà fa poc menys d'una dècada ha tornat a evolucionar: empreses en línia comercialitzen els excedents de les grans firmes a través d'internet. Privalia, Vente-Privee i Buyvip en són alguns exemples\nAnder Zurimendi | 20 setembre 2009\nFins ara els outlet eren unes botigues a les quals tothom volia anar, però que mai no eren a prop de casa. Tanmateix, suposa comprar roba de les grans marques a preus molt rebaixats. Com així? Idò perquè són els excedents d'altres temporades, o bé peces de roba amb petites taques o alguna part rompuda que són gairebé inapreciables però que no deixen de ser imperfeccions. Aquesta moda, implantada a l'Estat fa poc menys d'una dècada, ha tornat a evolucionar. Les passes endavant s'han fet a través d'internet. Empreses com Privalia, Vente-Privee i Buyvip s'han introduït en el mercat de venda en línia. La seva diferenciació prové del fet que allò que venen són articles de gamma alta: Versace, Dolce Gabana, Hermengildo Zegna... i que totes les peces estan molt rebaixades, fins i tot al 70%.\nExcedents de temporada\nNo debades, totes les grans cases de moda acaben amb excedents a finals de temporada i donar-los sortida mitjançant la xarxa abarateix el preu de venda. Ara per ara, Vente-Privee és l'empresa on line més important del sector. Durant el primer semestre del 2009 ha facturat 21 milions d'euros, ja que ha augmentat les vendes un 133% respecte del 2008. L'eufòria, per tant, ha envaït el ram. Mentre la crisi copeja els minoristes i els grans magatzems, els venedors en línia incrementen de manera notable el volum de beneficis. La comoditat de la compra, que es realitza a quasevol hora i des de casa, pot resultar un dels factors de l'èxit. El funcionament a Vente-Privee és senzill: l'usuari s'hi inscriu i quan el portal presenta un paquet d'articles nous ho comunica als socis. L'empresa activa el servei a les 7 del matí i, a mesura que la gent va comanant les peces, el paquet de productes ofert minva.\nÉs força comú el fet de dubtar de l'eficàcia de les adquisicions a través d'internet. De fet, no poder observar el producte a les pròpies mans desanima molts compradors potencials. És per això que aquestes empreses hagueren d'instal·lar tallers de vídeo i fotografia per confeccionar els tràilers amb els packs. La idea és simple: acostar al màxim la peça al ciberclient. Vente-Priveé dedica el treball de 300 empleats a fer aquesta mena de videoclips, mentre que Privalia hi aporta un centenar de tècnics. Segons les dades facilitades per aquestes entitats, cada any posen en el mercat prop de 400 lots de productes. Les marques, així, van rodant. Amb tot, l'espectacular increment d'aquest tipus de negoci preocupa les mateixes cases de moda. Això és perquè, si assoleixen una excessiva quota de mercat, les vendes a les botigues normals poden caure. Vet aquí el dilema: fins quin punt es pot acostumar el client a comprar a preus tan baixos? Deixarà de visitar les tendes?


L'Escola Oficial d'Idiomes ja duu el nom d'Andreu Crespí Plaza\n20 abril 2021 12:32\nL'Escola Oficial d'Idiomes (EOI) de Palma ja és l'EOI Andreu Crespí Plaza després que aquest dimecres s'hagi celebrat un acte commemoratiu de la figura d'Andreu Crespí Plaza per a escenificar el canvi de nom del centre.\nSegons ha informat la Conselleria d'Educació i Formació Professional, el conseller, Martí March, ha participat en l'acte de canvi de nom, una iniciativa que va sorgir a petició d'un grup de persones, que formen part de la comunitat educativa de les Balears, per a retre homenatge a la figura d'Andreu Crespí Plaza, a títol pòstum.\nEn un escrit a la Conselleria, es va sol·licitar com a homenatge per la seva aportació al sistema educatiu de les Illes, que es fes el possible per a donar el seu nom a un centre educatiu, preferentment situat a Palma, per a deixar constància de «la dedicació d'una persona de gran vàlua personal i professional i que tant va fer per a la millora i el progrés de l'educació a les Balears».\nEn l'acte d'aquest dimecres han intervingut, a més del conseller, la directora actual de l'EOI i una de les filles d'Andreu Crespí. Les seves intervencions han recordat el caràcter emprenedor de Crespí, diferents anècdotes de la seva trajectòria en l'àmbit educatiu i l'emoció de la família en comprovar que després de la seva mort moltes persones s'havien mobilitzat per a demanar un reconeixement a la seva trajectòria.\nAquest centre va entrar en funcionament des del primer d'octubre de 1986, durant la gestió de Crespí com a director provincial d'Educació a les Balears i es va convertir en una de les primeres escoles oficials d'idiomes de l'Estat.\nCrespí va ser director provincial d'Educació a les Balears de l'any 1983 a 1995, el director amb més antiguitat en el càrrec de tota Espanya. En els anys 80 el sistema educatiu a les Illes sofria mancances importants, tant de recursos humans, com d'infraestructures escolars, principalment en secundària.\nCrespí va afrontar llavors una redefinició del sistema des del consens i el diàleg, per a intentar trobar solucions pensant en els alumnes. Quan en 1995 va deixar el seu càrrec, la seva gestió va ser reconeguda públicament per part de tots els estaments de la comunitat educativa, des de les AMIPA, fins als sindicats, les associacions de professorat i els alumnes.\nQue nadie se acuerda.\nPer Tiberi, fa 27 dies\nNingú recorda que Crespí va signar el manifest "1-O Estafa antidemocrática. ¡No participes! ¡No votes!", que cridava a no participar en el referèndum de l'1 d'octubre?


Condemnen un regidor de Badia del Vallès a un any de presó per distribuir material pedòfil a internet\nEl regidor de Cultura, Infància i Habitatge de Badia del Vallès l'han condemnat a un any de presó per distribuir material pedòfil a internet. El regidor assegura que només volia saber com funcionaven aquestes xarxes socials a internet. Els fets van passar fa quatre anys. Enrique Sánchez va ser acusat d'accedir a dues xarxes de missatgeria on s'hi penjaven fotografies de nens despullats, i la policia va interceptar el seu accés a la xarxa. En declaracions a Catalunya Informació, el mateix Enrique Sánchez ha afirmat que no tenia cap mala intenció i que només volia saber com funcionaven les xarxes socials.\n17/04/2009 - 21.55 Actualitzat 18/04/2009 - 08.26\nEl jutge ha concedit la suspensió de la pena privativa de llibertat per un termini de dos anys perquè el condemnat no té antecedents, és a dir, que no anirà a la presó.\nEl consistori destitueix el regidor\nL'Ajuntament de Badia del Vallès ha comunicat aquest divendres que han destituït del càrrec Enrique Sánchez després que s'ha conegut la condemna per distribuir material pedòfil a través d'internet.\nSegons s'informa en el comunicat de l'equip de govern, les carteres que fins ara tenia Sánchez les assumirà momentàniament l'alcaldessa de la ciutat, Eva Menor, "fins a la propera redistribució del cartipàs municipal".


Com obtenir un aspecte fosc i romàntic | maxcatalogosvirtuales.com\nSigui tranquil. Escolta, pensa en el que diràs a continuació. Preneu una estona. Parleu, només parleu reflexivament. De nou, pensa abans de parlar. És realment necessari aquest comentari? Ja s’ha respost aquesta pregunta? Realment, aquesta afirmació donarà lloc a una conversa adequada?\nEntreneu la vostra ment per fer aquestes preguntes abans d’obrir la boca i quedareu sorpresos de la quantitat de més tranquil.\nTroba’t amb la música. Moi dix mois és bo, també Kanon Wakeshima. Les persones que són romàntiques fosques solen escoltar música més suau i profunda. Busqueu coses amb lletres i instruments significatius. Un gènere molt popular amb Romantic Goths és la música clàssica. També podeu optar per un rock art desbordat, com Kate Bush. Tanmateix, no cal que seguiu les normes. Tot allò profund i emocional o qualsevol cosa que sigui suau i oníric és igual de bo.\nProveu roba diferent. Porteu molt encaix i vintage. És molt romàntic. Intenta que els colors siguin més foscos. NO ÉS! Porteu colors, això us donarà un avantatge més suau i us farà més accessible. Per exemple, si voleu portar un color rosat fosc, amb pintallavis coincidents i ulls foscos.\nPerfecciona el teu maquillatge. El pintallavis vermell fosc sempre es combina amb el delineador d’ulls fosc i molt rimel. Això dóna un aspecte clàssic. Si voleu ser més suau, poseu un pintallavis de color rosa suau i un ull de fum o molt d’apellador i rimel negre. Paleu la pell. Mantingueu-vos molt a l'interior i, si us surteu, feu servir SPF 30 i posteriors. Els barrets són el teu millor amic. Porteu-ne de diferents. Quan la pell estigui pàl·lida i sense taques, utilitzeu una crema CC adequada i una pols translúcida brillant arreu. Contorns lleugerament.\nMireu si podeu treure un tirador. Els asfixiats són impressionants amb aquest aspecte. Intenta no fer que sembli bonic. Altres collarets, polseres, arracades fosques i anells gruixuts amb pedres fosques o plata.\nLlegiu. Molt. Una cosa per la qual són famosos els romàntics per la seva afició a la lectura. Són grans amants del romanç, de les tragèdies romàntiques i de les preferides clàssiques. Si voleu, busqueu bé i experimenteu amb la lectura de clàssics. Si no creieu que els podeu manejar, proveu de llegir romanç, tragèdia o fins i tot només drames. La literatura romàntica és més suau i onírica que els altres estils de la literatura gotica. Si esteu buscant alguna cosa una mica més pesat, proveu temes sobrenaturals o històries que incloguin personatges com Vampires i Llops legis. Alguns títols i autors suggerits inclouen:\nShakespeare: tot i que això probablement sembli estrany, Shakespeare és increïblement popular. Charlotte Brontë -Jane Eyre. Jane Eyre, tot i no ser particularment fosca, és romàntica, tràgica i dramàtica i, per tant, compleix totes les qualitats d’una bona novel·la romàntica fosca. Edgar Allan Poe - Poeta del segle XIX, escriptor de relats breus i crític literari, més conegut pels seus macabres contes, que contribueix molt als gèneres de ciència ficció i terror. Emily Brontë -Wuthering Heights. Wuthering Heights també és trist, tràgic i romàntic. Llegiu poesia. Això us farà semblar perspicaç i misteriós.\nSigui romàntic. Tot i que aquest pas sembla evident, fa molta feina. Si no és boig, fort i maldestre, costarà passar com un romàntic fosc. Intenta apreciar la bellesa de la vida i tot el que t’envolta. Penseu fora de la caixa i difongueu el vostre amor a les persones que l’envolten. No és difícil trobar el romanç a la vida quotidiana. Ja hi és: només cal obrir els ulls\nTroba la bellesa a les tenebres. Un dels principals talents que posseeixen els romàntics foscos és que són capaços de trobar la màgia i la bellesa en estils gòtics i foscor. Però hi ha moltes belleses ocultes en aquest estil de vida particular. Escolteu les lletres i sentiu les paraules en cançons i escrits foscos: sentiu l’emoció. Obre la teva ment.\nUtilitzeu botigues pròpies. Són més barats i poden tenir coses fantàstiques.\nSigues tu mateix! Deixa que brilli per la teva foscor!\nLes botes tancades, ajustades i fosques, són un bon complement per a qualsevol vestit.\nSi us peleu la cara blanca, proveu de fer-la a la lleugera. Això crea una aparença pàl·lida i estranya, més que una pintura de greix d'un pallasso.\nAquest aspecte NO és gòtic. És fosc. Hi ha una diferència.\nNo dormiu mai amb maquillatge activat. Netegeu qualsevol maquillatge amb un adequat procés per eliminar el maquillatge. Dormir amb maquillatge obstrueix els porus i comporta diversos problemes de pell\nSovint, els pares no s’entusiasmen amb aquests canvis. Intenteu fer-ho tot amb subtilesa perquè no sembli massa dràstic.\nNo siguis un posador!\nMoltes bandes com Evanescence, Seether, Linkin Park i molt més són classificades com a "Goth" pel corrent principal encara que no ho siguin. Podeu escoltar aquesta música si us fa feliços, però heu de saber que no és goth. Sempre que no sigui tot el que escolteu, sou bons\nCom ser elegantCom ser una icona de la modaCom convertir-se en modaCom vestir professionalmentCom vestir amb SwagCom tenir un estil bohemiCom tenir un gran sentit de l’estilCom dur un paquet boig