Conte com a recurs psicològic: “Adéu, mare” – Educat\nPublicat a 26 octubre 2017 9 novembre 2017 5 Comentaris\nNo tinc mare. Bé, sí, sí que en tinc, però no la conec, viu al Marroc. Va marxar al cap d’una setmana d’haver nascut jo, ara fa deu anys, un cop recuperada del part. Al pare no li agrada parlar d’ella; fa temps li vaig preguntar per què no estava amb nosaltres i li van saltar les llàgrimes en qüestió de segons. Vaig optar per no preguntar més i quedar-me amb la intriga de si la mare és guapa o lletja, si té els cabells llisos o rinxolats, o si és valenta o té por a la foscor com em passa a mi. No suporto veure al pare trist, i ara fa mesos que tots els somriures que em fa són forçats i van acompanyats de carantoines amb la mà al meu cap. Alguna cosa no va bé, està preocupat i vull saber per què, ja sóc gran. Aquesta nit li ho pregunto.\nDes de la cuina sento la porta d’entrada i vaig corrent cap al menjador.\n—Hola, papa! Amb els cinc euros que m’has donat avui he comprat pa i ous. Fem junts les truites? —Ell no contesta, està pensatiu—. Papa! Papa!\n—Estic fent papers perquè marxis d’aquí a quinze dies al Marroc amb la teva mare, i d’això, ni una paraula a ningú, m’has sentit?\nMe’l quedo mirant, vull plorar però ja sóc gran.\n—Però, papa… —no em puc moure, vull plorar, vull plorar, vull plorar!—, per sempre?\n—No tenim diners, vaig deixar la feina per cuidar-te a tu, sinó em prenien la tutela i anaves directe a un centre d’acollida. D’aquí a tres setmanes hem de desallotjar el pis perquè no el puc pagar. Karim, m’ha sortit feina la temporada d’estiu, hauré de treballar nit i dia, i no pots estar tot el dia sol.\n—Per sempre? —crido amb llàgrimes als ulls.\n—No ho sé… —baixa la mirada.\nMarxo corrent a l’habitació, m’estiro al llit panxa avall, començo a plorar com un nen petit i, donant cops de puny al coixí, crido reiteradament «jo no tinc mare!».\nEstic cansat, no he dormit en tota la nit, no m’imagino la meva vida sense el pare, sense les guerres de coixins, sense les curses fins al port i sense les tardes de sofà. Aquesta és la meva, ara que estem sols a la classe amb l’Eva i ningú ens pot sentir. Si li ho explico, sé que no dirà res i m’ajudarà a no separar-me del pare. L’Eva m’estima, m’ajuda amb les matemàtiques i en tot el que necessiti, m’ajuda quan tinc problemes amb els companys i fa molts anys que em protegeix si em poso nerviós. No la tinc a casa, però sí a l’escola. Els mestres diuen que és la vetlladora, però per mi és com la meva mare, algun dia m’atreviré a dir-li-ho. Al seu costat em sento bé, estic feliç, i si marxo al Marroc tampoc la veuré més. Li ho he d’explicar.\nNo he pogut, i ara ja és massa tard. Estic al despatx de la directora esperant que vingui el pare a recollir-me. Quan estava a punt d’explicar-li-ho a l’Eva, ha aparegut en Quim a la classe per emportar-se una pilota, i m’ha fet tanta ràbia que m’hi he començat a encarar i hem acabat a cops.\n—Bon dia —apareix el pare per la porta—. Tranquils, en Karim no us donarà més problemes, no vindrà més a l’escola. Adéu —m’agafa pel braç.\nNo entenc res, encara no han passat quinze dies! Demano auxili a l’Eva amb la mirada, quan arribo a la porta ella fa un parell de passos cap a mi, fa l’intent de cridar el meu pare…, però al final es posa la mà a la boca i em deixa marxar, mentre jo xiuxiuejo «adéu, mare». L’he perduda.\nFa quinze dies que sóc al centre d’acollida. En sortir de l’escola, el pare m’hi va portar. Em va explicar que quan guanyés alguns diners em vindria a buscar i tornaria amb ell a casa, que aquí estaria bé i que aquesta era l’única sortida que teníem per poder estar junts d’aquí a un temps. No suportava la idea de tenir-me lluny, i per això va decidir portar-m’hi. Em ve a veure dos cops per setmana i d’aquí a tres minuts el tindré aquí, perquè avui toca visita. Baixo content les escales, obro enèrgicament la porta de la saleta de visites i veig l’Eva, que es posa de peu. Corro cap a ella i l’abraço ben fort, mentre penso «sí, sí que tinc mare».\nJudit Montoliu Delgado\nDins: Inèdits, PsicologiaParaules clau: conducta, conte, emocional, família, psicologia\n← Lectura i l’efecte multiplicatiu. Com més, més; i com menys, menys\n5 comentaris a “Conte com a recurs psicològic: “Adéu, mare””\n26 octubre 2017 a les 21:24\nÉs preciós. Gràcies\nMJosé García Paniagua ha dit:\n26 octubre 2017 a les 23:14\nQuin conte tan bonic i alhora tan trist! És una historia que passa a més llars de les que ens imaginem! Moltes gràcies Judit! Crec que aquest conte és part important de tu, una pròpia experiència! Si has estat per un moment la mare de Karim, tots dos us heu dut un regal únic! I si no ha estat així, has aconseguit plasmar l’essència de la historia. Felicitats!\nMaria Cortada ha dit:\n28 octubre 2017 a les 8:36\nUn conte molt emotiu i real. Pell de gallina.\nNo paris d’escriure que ho fas molt bé!\nAnna Carolà ha dit:\n9 novembre 2017 a les 15:58\nJudith, un conte molt maco.\nFruit de la feina i les vivències.\nJUDIT MONTOLIU ha dit:\n1 desembre 2017 a les 16:30\nMoltes gràcies! Experiències que marquen. 😉\nI que no s’acabin mai, així creixem com a persones.


La marxa fúnebre - Diari de Girona\nLa marxa fúnebre\nsalvador sostres 07.04.2021 | 23:28\nLa marxa fúnebre Diari de Girona\nHa mort Arcadi Oliveres, ha mort un perill públic. Si el que ell defensava s'hagués aplicat, hauria condemnat a la misèria milions de persones. Oliveres cisellava la mort en cada una de les seves proclames i és una victòria col·lectiva que hagi caigut ell abans de fer-nos caure als altres. L'abolició del capitalisme, i ell la professava, és un crim contra la Humanitat. El seu «procés constituent» va ser pitjor que un crim, va ser un error. Va viure al permanent costat equivocat de la Història, no va entendre res del que es va ocupar. Potser no va tenir cap maldat, però tampoc cap intel·ligència. Explica la derrota, la desfeta, de la classe política independentista, que els diferents líders s'hagin afanyat a enaltir-lo com si fos un heroi. Si aquests són els herois, no calen enemics. I d'altra banda, si no entens que Arcadi Oliveres és just el contrari del que una societat pròspera necessita, la decadència i la degradació són el teu únic destí.\nArcadi Oliveres va ser un fanàtic contrari als interessos de la llibertat i de la vida. Si les seves teories econòmiques s'haguessin aplicat, jo hauria pogut marxar a viure amb la meva família a qualsevol altra ciutat, però milions de catalans haurien quedat atrapats en un sistema econòmic, i moral, que hem vist al llarg del anys i dels països que només ha dut a la gana i a la destrucció les persones que l'han patit. En l'hora de la mort no es considera oportú d'escriure sobre el finat si no és per dur-lo de la maneta fins al redós de Sant Pere. És de societat tova i perdedora que així sigui. En l'hora de la mort s'ha de ser just amb la vida. L'única forma de respecte amb els que se'n van és la veritat –i també amb els que es queden. L'única forma de civilització és conjurar el perill que Oliveres i persones com ell arribin algun dia a sortir-se'n en el seu propòsit tenebrós. Són els grans assassins de l'ànima, perquè no la comprenen, perquè l'odien. Odien l'home tal com és i el voldrien substituir pel seu deliri planificat i monstruós. Vet aquí l'origen de tots els camps de concentració. Són ells, els grans lliberticides, perquè no tenen la força, ni el coratge ni la llum per viure la llibertat en la seva plenitud, en la seva competència, en la seva angoixa i en el seu dolor, que és l'única manera de viure-la. Es feia l'amic dels pobres i si hagués pogut donar-los el que volia, els hauria condemnat a una mort segura. Arcadi Oliveres era als desafavorits el que els articles dels intel·lectuals de l'independentisme són a la independència de Catalunya. Oliveres també fou independentista, company de lluita d'aquella pobra monja Forcades.\nDiuen l'home que va morir dimarts, però ja fa temps que divaga la marxa fúnebre. La seva i la de la seva Catalunya. Veig els cadàvers, veig els fantasmes, veig els que encara volen tenir raó quan, més que morir-se, la vida s'ha avorrit d'ells, i l'esperança, i l'alegria, i simplement se n'ha anat deixant que l'espectre continués emmirallat en el seu naufragi. Qualsevol dia diran que ha mort Pilar Rahola i costarà de distingir el dia i l'any i el segle. Pilar Rahola morí quan tingué la barra de carregar-li a l'Àngel Colom els deutes d'aquell Partit per la Independència que van fundar junts. Catalunya està col·lapsada de cadàvers, de fantasmes i d'estimballs. I tot el que sembla nacional és personal. Tu mira Pere Aragonès i ho entendràs. A qui coneix Puigdemont no li estranya on ha anat a parar. Pepe Antich és personal, i alguna cosa pitjor. I per descomptat els que escriuen com si fossin l'essència de Catalunya. Jo els conec. Jo soc el seu testimoni més antic, i qui encara els vetlla just fins que el vigilant apaga de nit el llum.\nArcadi Oliveres no va perdre, el vam guanyar. No «ha mort». «Es va» morir. És molt diferent. L'independentisme no ha estat derrotat per Espanya, sinó pels seus apologetes, que van intentar sublimar les frustracions i les impotències de la seva vida amb Catalunya. Jo sé que molts joves encara pensen que la lluita continua. Jo sé que molts us heu cregut que el poble hi era i van fallar els líders. I creure-ho no és una manera de pensar, sinó de viure. Creure-ho és prendre cada matí de vàliums, com si no us poguéssiu permetre la intensitat completa de la vida. És cert que els líders van fallar, però només perquè el suposat poble no existeix, i els encara més suposats intel·lectuals són una mentida i miren d'inventar-se al mapa el que no poden imaginar-se al llit.\nSom el país de les causes equivocades i pels motius més estúpids. No tenim una idea general de poder, ni d'intel·ligència, ni de bon gust. No som un país que aporti cap idea valuosa al món. Només un gran dolor malgirbat, no gens digerit. Arcadi Oliveres, la versió més depriment i macarrònica de tot allò que Europa i Amèrica van combatre durant la Guerra Freda. El que Churchill i Patton volgueren arrasar un cop derrotat Hitler, però ja s'havia vessat massa sang i un món en runes necessitava començar a viure en pau. A Catalunya necessitem enterrar els cadàvers perquè la vida no faci aquesta insuportable sentor a àvia morta i tancar el camp perquè les cabres no espatllin amb coces i cagallons la vida civilitzada.


Autores Favoritos: elNoucentisme LA BEN PLANTADA EUGENI D'ORS\nDel 5 d'octubre al 5 de novembre de 2006.\nL'any 2006 es commemoren els centenaris de la mort del pintor Paul Cézanne (Ais de Provença 1839 -1906) i dels, inicis del Noucentisme, moviment cultural i artístic hegemònic a Catalunya durant les primeres dècades del segle XX i que tingué com a referència l'esmentat geni francès pare de la pintura moderna. L'escriptor i filòsof català Eugeni d'Ors impulsà el nou moviment amb la publicació del Glosari, el 1906. Om podrà gaudir en la present mostra, per primer cop, de la col·lecció d'art privada d'Eugeni d'Ors.\nFins al pròxim 5 de novembre el Museu d'Art Modern de Tarragona ofereix la possibilitat de fer un viatge als inicis del segle XX a través del moviment artístic i cultural predominant aleshores a Catalunya. Es tracta del Noucentisme, el naixement del qual, ara fa 100 anys, es deu a l'escriptor i filòsof Eugeni d'Ors i que té com a referent el pintor francès Paul Cézanne.\n'La ben plantada. El Noucentisme 1906-2006' s'excusa en la figura de la dona ideal descrita en textos com la glosa 'La ben plantada' d'Ors, per fer un recorregut pel que va representar per al món artístic català el moviment noucentista. El director artístic de l'exposició, Josep Bracons, explica que aquesta exposició vol mostrar 'els paràmetres' del Noucentisme basats en la modernització del món clàssic grec i ho fa 'a través la figura de la dona ideal'.\nAixí, al Museu d'Art Modern de Tarragona aquests dies hi podrem trobar més de 150 representacions de dones en tot tipus de suports i expressions artístiques que abracen la litografia, l'aiguafort, la il·lustració, la xilografia i l'escultura. A més es port fer un cop d'ull a alguns dels escrits de l'època i que inspiren el moviment. Eugeni d'Ors, lògicament, en té un espai preeminent.\nD'aquestes peces n'hi ha força de 'poc vistes o rares i inèdites' segons ha explicat Bracons i és que es pot comptar amb la col·lecció personal d'Eugeni d'Ors cedides per la seva família. Així, a banda de les obres d'altres autors també es poden veure dibuixos fets per ell i escrits que rarament s'havien exposat.\nI és que la mostra vol ser també un homenatge a les gloses d'Eugeni d'Ors en el centenari de la seva primera publicació alhora que es commemora el centenari de la mort de Paul Cézanne. L'artista francès és present en aquesta exposició com ho són també Matisse, Picasso, Dalí o Arístides Maillol a més de Joan Miró, Ramon Casas i els tarragonins Julio Antonio, amb la 'Venus mediterrània' o Salvador Martorell amb 'Sortint del bany'.\nL'Exposició ha estat inaugurada aquest dijous amb la presència del president de la Diputació de Tarragona, Joan Aregio i representants del Museu Diocesà de Barcelona i Bancaja, organitzadors de la mostra. Aquest homenatge al Noucentisme romandrà a la ciutat de Tarragona fins el 5 de novembre, al carrer Santa Anna número 8, seu del Museu d'Art Modern de Tarragona.\nJoan Aregio visita l'exposició\nL'exposició, organitzada per la Diputació de Tarragona, BANCAJA i el Museu Diocesà de Barcelona, "La Ben Plantada (El Noucentisme 1906-2006)" mostra aquest moviment català que gaudeix d'un notable reconeixement a nivell internacional, dones en ell es formaren els nostres genis de les Avantguardes: Dalí, Miró i Picasso, de qui també el 2006 commemorem el 125 aniversari del seu naixement. L'exposició es podrà veure posteriorment a Gijón.\nL'ideal femení del Noucentisme el perfilà Eugeni d'Ors amb la seva obra La Ben Plantada, que simbolitzava les virtuts de la cultura catalana, arrelada en les antigues cultures mediterrànies, Grècia i Roma. Així, l'exposició presenta més de 150 representacions femenines de grans artistes com Cézanne, Maillol, Matisse, Derain, Casas, Gargallo, Julio Antonio, Hugué, Albéniz, Clará, Marés, Martorell, Obiols, d'Ors, Pichot, Pruna, Ricart, Smith, Sunyer, Togores, Torres García, Dalí, Miró o Picasso, entre molts d'altres.\nCent anys després de la mort de del pintor Paul Cézanne, esdevinguda a Ais de Provença el dia 23 d'octubre de 1906 i de l'inici de la publicació del Glosari, la columna periodística d'Eugeni d'Ors al diari barceloní La Veu de Catalunya, que aparegué per primera vegada el dia u de gener d'aquell mateix any i que tot seguit esdevingué una referència fonamental del noucentisme català, entrecreuem la memòria d'aquests dos fets i els assumim com a pretextos principals d'aquesta exposició que inclou una selecta tria d'obres d'aquells artistes europeus que els primers anys del segle XX determinaren el nou tombant de l'art contemporani - Picasso, Cézanne, Matisse, Derain, Maillol - i una àmplia representació de l'art noucentista català, que configura un suggerent intent de reflectir plàsticament les inquietuds del nou segle, el nou-cents, i de configurar una nova tradició estètica superadora dels postulats vuitcentistes, decadentistes i finiseculars.\nEl conflicte entre tradició i modernitat que emmarca tot l'art d'aquest moment és ben patent en el noucentisme català i es plasma simbòlicament en una figura literària, a Ben Plantada, perfilada per Eugeni d'Ors - signant Xénius - a través d'una sèrie de glosses publicades l'any 1911 i tot seguit recopilades en forma de llibre novel·lat. La Ben Plantada glossada per d'Ors, de nom Teresa, és una dona arquetípica dotada d'una sèrie de virtuts que representen la cultura i la tradició catalanes.\n"La Ben Plantada" d'Eugeni d'Ors no configura per ella mateixa cap cànon ni un programa estètic, tot i que són molts els referents i els models que consagra. La Ben Plantada és, principalment, una reivindicació de l'hegemonia de la cultura per damunt, fins i tot, de la política.\nLA GÈNESI DE L'ART NOUCENTISTA\nLa gènesi de l'art noucentista català és pròxima a alguns dels esdeveniments que aquells mateixos anys establiren les determinants de l'art del segle XX. L'estiu del 1905 Henri Matisse i André Derain gestaven el fauvisme a Cotlliure, una localitat de la Catalunya Francesa. El viatge cap a la mediterrània d'aquests dos artistes s'inscriu en una cadena de circumstàncies que comença amb les recerques impressionistes sobre la llum natural, que prossegueix amb la recerca de la llum mediterrània - més intensa, més viva- pels postimpressionistes i que aboca a la descoberta de la joie de vivre mediterránia simbolitzada per les cèlebres obres de Matisse Luxe, calme et volupté (1904) i Le Bonheur de vivre (1905-1906).\nEn direcció oposada, Cézanne, un home del Mediterrani que ja no necessitava descobrir-lo, explorava el paisatge i la figura a la llum de la geometria, exaltant Fordre i l'estructura en front de la vibració superficial de les coses. El tema de les i els banyistes que Cézanne va desenvolupar els últims anys de la seva vida i que ens plau molt de tenir representat en aquesta exposició, significa la culminació d'aquestes recerques que, com és prou ben sabut, constitueixen un dels fonaments del cubisme i consegüentment formen part de la genealogia troncal de l'art del segle XX En relació amb els propòsits d'aquesta exposició ens cal remarcar que l'influx de Cézanne es va projectar amb molta forja en l'art noucentista català. Eugeni d'Ors va intuir ràpidament que la pintura de Cézanne connectava directament amb una de les majors virtuts de La Ben Plantada -rordre- i ben aviat va senyalar-lo com un model a seguir. Així, el cezanisme és patent en l'obra de pintors noucentistes com Sunyer, Togores o Jaume Mercadé, per citar-ne tan sols uns pocs però significatius.\nAl mateix Saló de tardor parisenc del 1905 on Matisse i Derain amb la participació involuntària del crític d'art Louis Vauxcelles van fer esclatar el fauvisme, un escultor català del nord, de Banyuls, triomfava amb una exaltació escultòrica del Mediterrani. Ens referim a Arístides Maillol i a la seva obra Mediterrània, aleshores molt elogiada per André Gide. Una peça de formes compactes i robustes que s'aIlunyava decididament dels referents rodinians i que encetava una deriva de l'escultura contemporània cap al classicisme arcaïtzant que va tenir un ampli seguiment en el context del noucentisme català. Per això també evoquem i homenatgem Arístides Maillol en l'apartat introductor d'aquesta exposició.


Rússia: urnes 'putinejades' · Tribuna.cat\nDimecres, 7 de desembre del 2011 | 17:10\nRússia: urnes 'putinejades'\nRússia, Toni Reig, Putin, Rússia, Urnes, Putinejades, Eleccions\nStalin va dir que allò que comptava no eren els vots sinó el control de les urnes. Putin deu pensar el mateix perquè, per assegurar la seva victòria a les eleccions legislatives de diumenge passat, va putinejar les urnes a fons, segons han denunciat organitzacions internacionals que van assistir al procés electoral per certificar la seva validesa.\nLa sentència és que a Rússia no hi ha democràcia perquè els resultats han estat manipulats pel poder, és a dir, per Putin. Rússia és un dels estats anomenats emergents, amb un creixement econòmic ràpid i unes enormes riqueses energètiques (gas i petroli) que estan servint per enriquir una classe dirigent encapçalada pel Vladimir Putin.\nAquest personatge va provocar la segona guerra de Txetxènia (uns 100.000 morts i el país destruït) per assentar-se en el poder. Va ser escollit per la família del president Eltsin, amb la garantia que no els passaria comptes com a nou president, càrrec que ocupa des del 2000. Va estar durant dos períodes a la presidència creant una imatge d'home fort i eficaç, que faria sortir el país de la decadència i sorgiria una nova Rússia imperial (una demostració va ser la guerra contra Geòrgia). La seva popularitat va ser real i massiva.\nLa realitat (les urnes sense 'putinejar') seria que Rússia Unida s'hauria quedat al voltant d'un 34% dels vots: hauria perdut la majoria parlamentària\nLa Constitució russa estableix que no es pot estar a la presidència més de dos mandats seguits i Putin va situar en el càrrec al seu aliat Dmitri Medvédev mentre ell es quedava com a primer ministre. Les últimes eleccions legislatives del 2007 van mostrar el suport popular que tenia aquest duo dirigent, el seu partit Rússia Unida va obtenir el 64% dels vots, sense necessitat de tupinades. El control polític i econòmic és total, a partir del domini de les instàncies estatals i del parlament.\nSeguint el consell de Stalin\nPerò la història té ara un ritme accelerat i el poble rus en aquests últims anys se n'ha atipat de veure que la seva existència diària no és gens lluïda mentre la classe dirigent acumula amb gran avidesa i rapidesa la riquesa que genera el país. Tots els pronòstics deien que Rússia Unida retrocediria i Putin ─que havia anunciat un canvi de papers basat en el seu retorn a la presidència mentre Medvédev faria de primer ministre─ va aplicar la recomanació de Stalin: el control de les urnes.\nLes dades oficials, després de manipular els resultats reals revelen que Rússia Unida conserva la majoria parlamentària tot reculant un 15% dels vots i perdent 77 escons dels 450 de la Duma (parlament). Això vol dir que, amb tupinada, aquest partit ha passat del 64% del 2007 al 49% actual, quedant amb 238 escons (abans 315). La realitat (les urnes sense putinejar) seria que Rússia Unida s'hauria quedat al voltant d'un 34% dels vots, és a dir, hauria perdut la majoria parlamentària.\nEl poder rus té controlats la major part dels mitjans de comunicació però una presa de pèl no pot amagar-se\nEl segon partit més votat ha estat el Partit Comunista (el 2007 va treure el 11,4%) que ara hauria doblat el seu nombre de vots, però el poder li ha donat 92 diputats. El tercer és Rússia Justa (7,8% el 2007) que tindrà 64 diputats. Aquest partit és la branca esquerrana de Rússia Unida. En quart i últim lloc queda l'ultra-nacionalista Partit Liberal Democràtic (8,2% el 2007), de Vladímir Jirinovski, que situa 56 diputats a la Duma.\nFora del parlament hi ha tot un seguit de formacions polítiques excloses per la barrera del 7% de vots, que és el mínim per tenir accés a la Duma, segons la llei electoral aprovada el 2005 (abans era el 5%). Abans d'aquesta llei en el parlament hi havia tretze partits: a partir d'aquesta llei n'han quedat només quatre.\nEl poder rus té controlats la major part dels mitjans de comunicació però avui dia una presa de pèl com la què ha organitzat Putin no pot amagar-se (a Espanya es va veure amb la presa de pèl d'Aznar culpant ETA de l'11-M) i per aquesta raó es produeixen manifestacions de protesta en favor de la democràcia i en contra d'aquest règim autoritari que manté formes democràtiques buides de contingut. Hi ha molta gent que no es resigna a que li prenguin el pèl. Putin no està enfonsat però ha quedat tocat i desprestigiat.\nL'ANC, l'AMI i Òmnium ompliran el Palau Sant Jordi amb l'acte "Tornen les urnes, tornem al carrer!"


ALSERPIS : Competència digital\nPROJECTE MÈDIA SERPIS: La veu dels àmbits\nPeriòdic digital i Serpis TV\nMitjà de comunicació creat per l'alumnat de 1r d'ESO de l'IES Serpis. Presentem un periòdic digital multimèdia que incorpora també SerpisTV on es publicaran les notícies, entrevistes, reportatges i altres productes finals elaborats per l'alumnat dels àmbits de 1r d'ESO.\nMèdia Serpis consta de seccions diverses al voltant dels temes d'interés treballats durant el curs: medi ambient i sostenibilitat, lectures, celebracions culturals i socials, rutes literàries, gastronomia, música, etc. L'objectiu és difondre els projectes i activitas realitzades que integren les tres llengües curriculars: valencià, castellà i anglés. A més, incloure les altres llengües que coneguem i estudiem com el francés, àrab, xinés, urdú, etc.\nCom emprar correctament les TIC “Netiqueta”\nCercar a Internet:\nTrucs i tècniques per a una cerca eficaç\nCom puc saber si m'en puc fiar?\nCom escriure un correu electrònic\nNo hem d'oblidar que treballem en un entorn de comunicació escrita i, per tant, hem de tenir la mateixa cura que tindríem si en lloc d'enviar un missatge electrònic escrivírem una carta, alguns comentaris o qualsevol altre tipus de document que haguérem d'imprimir, signar i enviar.\nHem de tenir en compte algunes bones pràctiques quan fem servir el correu electrònic, tant pel que fa a l'ús com en qüestions de llengua:\nEl correu electrònic demana que els missatges es contestin prompte.\nSi algú no pot respondre immediatament un missatge rebut però el remitent necessita una resposta, val més que escriga un missatge breu per confirmar que l'ha rebut i indicar que l'escriurà de seguida que puga.\nLa majoria d'aquests missatges es llegeixen directament per pantalla, fet que comporta que perdem la noció de pàgina que tenim tan clara quan treballem amb paper. Per això hem d'evitar escriure missatges excessivament llargs. En els casos en què el text ha de ser llarg, és més pràctic fer servir el correu electrònic únicament com a mitjà per transmetre un avís amb un fitxer adjunt que continga la informació que hem preparat.\nConfinament i educació mediàtica.\nAtura't, pensa, verifica: anem un pas més enllà.


Inici » La casa de la festa major\nÀrea de l'activitat: 3. Cultura. 3.1. Festes i tradicions\nApropar als alumnes de les escoles a la cultura popular i tradicional catalana, a través de la Festa Major en tots els seus aspectes i els elements que formen part dels diferents seguicis festius.\nConèixer les principals figures de les colles de la Festa Major i de la ciutat de Granollers.\nConèixer el vestuari dels grups festius i les entitats que formen part.\nObservar el recull de cartells de la Festa Major i dels Capgrossos.\nApropar als visitants a les entitats festives i les subcolles de Granollers: Blancs, Blaus, Drac, Diables, l’Olla dels pobres, Amics dels Gegants i Capgrossos de Granollers, Esbart Dansaire, Passaltpas i Xics.\nAquesta activitat va començar l’any 2016 per celebrar el 10è aniversari de l’equipament de la La Troca.\nDurant els dies que dura, la nau es transforma en un espai expositiu on es mostren tots els elements del bestiari i grups folklòrics que formen part del seguici festiu de la ciutat i de les colles, a través de plafons fotogràfics i explicatius de cadascun dels elements exposats.\nTambé dóna a conèixer els valors de la Festa Major, els rituals i cerimònies que s’han convertit en actes tradicionals, com la rivalitat entre Blancs i Blaus, tradició que es remunta a 1983 quan joves de l’Associació de Veïns de Sota el Camí Ral varen començar un projecte de festa basat en la competència de dos rajolers del segle XIX. Des de llavors s’ha anant configurant l’estructura al voltant de les colles, els grups festius que elles han generat y el sentiment de pertinença a Blancs i Blaus a Granollers.\nBressol i P3 a 4t de primària\nCalendari: 30 de març a 6 d'abril de 2019\nLloc on es desenvolupa l'activitat: Nau Dents de Serra\nL'organitza: La Troca, Centre de Cultura Popular i Tradicional\nCorreu electrònic de la persona de contacte: activitatseducatives@rocaumbert.cat\nActivitat oberta a grups de fora de Granollers: Si\nPresentació La casa de la festa major


13 de novembre de 2012 – Salvador Cardús\nEfectivament, allò que ara m’interessa fer notar és que una evolució d’aquesta magnitud en la sentimentalitat nacional a Catalunya no ha estat, en cap cas, resultat d’un procés de conversió mental, forçat i traumàtic, sinó conseqüència d’una evolució poc o gens conscient.\nRT @AnyTriadu: 🔜 Aquest dimarts a les 19 h, '#JoanTriadú, un referent encara necessari'! 🗣 Taula rodona amb @angelsponsa, @salvadorcardus… about 2 minutes ago ReplyRetweetFavorite\nRT @replicanta_: El mapa es pot aprofitar per a la pregunta que vulguis. about 7 minutes ago ReplyRetweetFavorite\nRT @GregorioLuri: necesarios son los gestos de los hablantes.” about 8 minutes ago ReplyRetweetFavorite\nLa pregunta d’un nou referèndum https://t.co/F5osCzbXJ7 about 18 minutes ago ReplyRetweetFavorite\nRT @jaumeroldos: No hi ha cap instrument de control més eficaç que la cartera. La democràcia interna dels partits ha estat completament ofe… about 25 minutes ago ReplyRetweetFavorite


11 punts importants sobre el Dimecres de Cendra - Arquebisbat de Barcelona\n11 punts importants sobre el Dimecres de Cendra\nS’inicia la Quaresma amb la imposició de la cendra provinent de les oliveres beneïdes en el Diumenge de Rams\n09 Febrer, 2016 -\nJa arriba la Quaresma, el temps de preparació per a la Pasqua que s’inicia aquest dimecres 10 de febrer amb el Dimecres de Cendra. Per aquest motiu recordem algunes de les coses essencials que tot catòlic ha de saber per poder viure intensament aquests quaranta dies de preparació per a la Setmana Santa.\nCom se celebra Dimecres de Cendra a la diòcesi de Barcelona?\nA la Catedral, l’arquebisbe, Joan Josep Omella, presidirà la celebració (19h) en la qual concelebrarà el bisbe auxiliar, Sebastià Taltavull. A la nit (21h), el bisbe Taltavull presidirà l’eucaristia de dimecres de cendra per a joves universitaris a la parròquia de Santa Anna.\n1. Què és el Dimecres de Cendra?\nÉs el primer dia de la Quaresma, és a dir, dels 40 dies en què l’Església crida els fidels a la conversió i a preparar veritablement per viure els misteris de la Passió, Mort i Resurrecció de Crist a la Setmana Santa.\nEl Dimecres de Cendra és una celebració continguda en el Missal Romà. En aquest s’explica que al final de la Missa, es beneeix i imposa la cendra feta dels rams d’olivera beneïts en el Diumenge de Rams de l’any anterior.\n2. Com neix la tradició d’imposar les cendres?\nLa tradició d’imposar la cendra es remunta a l’Església primitiva. En aquells temps les persones es col·locaven la cendra al cap i es presentaven davant la comunitat amb un “hàbit penitencial” per rebre el Sagrament de la Reconciliació el Dijous Sant.\nLa Quaresma va adquirir un sentit penitencial per a tots els cristians gairebé 400 anys D.C. i a partir del segle XI, l’Església de Roma imposa les cendres a l’inici d’aquest temps.\n3. Per què s’imposa la cendra?\nLa cendra és un símbol i la seva funció està descrita en un important document de l’Església, exactament, en l’article 125 del Directori sobre la pietat popular i la litúrgia:\n“El començament dels quaranta dies de penitència, en el Ritu romà, es caracteritza per l’auster símbol de les Cendres, que distingeix la Litúrgia del Dimecres de Cendra. Propi dels antics ritus amb què els pecadors convertits se sotmetien a la penitència canònica, el gest de cobrir-se amb cendra té el sentit de reconèixer la pròpia fragilitat i mortalitat, que necessita ser redimida per la misericòrdia de Déu. Lluny de ser un gest purament exterior, l’Església ho ha conservat com a signe de l’actitud del cor penitent que cada batejat està cridat a assumir en l’itinerari quaresmal. S’ha d’ajudar als fidels, que van en gran nombre a rebre la Cendra, al fet que captin el significat interior que té aquest gest, que obre a la conversió a l’esforç de la renovació pasqual”.\n4. Què simbolitzen i què recorden les cendres?\nLa paraula cendra, que prové del llatí cinis, representa el producte de la combustió d’alguna cosa pel foc. Aquesta va adoptar aviat un sentit simbòlic de mort, caducitat, però també d’humilitat i penitència.\nLa cendra, com a signe d’humilitat, li recorda al cristià el seu origen i la seva fi: “Déu va modelar l’home amb pols de la terra” (Gn 2,7); “Fins que tornis a la terra, que és d’on vas ser fet” (Gn 3,19).\n5. On es pot aconseguir la cendra?\nPer a la cerimònia s’han de cremar les restes de les palmes beneïdes el Diumenge de Rams de l’any anterior. Aquestes són ruixades amb aigua beneïda i després aromatitzades amb encens.\n6. Com s’imposa la cendra?\nAquest acte té lloc a la Missa al terme de l’homilia i està permès que els laics ajudin al sacerdot. Les cendres són imposades al front, fent el senyal de la creu amb elles mentre el ministre diu les paraules Bíbliques: «Recordeu-vos que ets pols i en pols et convertiràs”, o “Converteix-te i creu en l’Evangeli».\n7. Què fer quan no hi ha sacerdot?\nQuan no hi ha sacerdot per fer la impartició de la cendra es realitza sense Missa, de manera extraordinària. No obstant això, és recomanable que l’acte sigui precedit per una litúrgia de la paraula.\nÉs important recordar que la benedicció de les cendres, com tot acte sacramental, només pot realitzar-la el sacerdot o diaca.\n8. A qui es pot imposar la cendra?\nPot rebre aquest sacramental qualsevol persona, fins i tot no catòlica. Com especifica el Catecisme (1670 ss.): “Els sacramentals no confereixen la gràcia de l’Esperit Sant com sí ho fan els sagraments, però per la pregària de l’Església aquests es «preparen a rebre-la i es disposen a cooperar amb ella»”.\n9. És obligatòria la imposició de les cendres?\nEl Dimecres de Cendra no és dia de precepte i per tant no és obligatòria. No obstant això, aquest dia concorre una gran quantitat de persones a la Santa Missa, cosa que sempre és recomanable.\n10. Quant de temps cal tenir la cendra al front?\nCom un desitgi. No existeix un temps determinat.\n11. És obligatori el dejuni i l’abstinència?\nEl Dimecres de Cendra és obligatori el dejuni i abstinència, com en el Divendres Sant, per als majors de 18 anys i menors de 60. Fora d’aquests límits és opcional. Aquest dia els fidels poden tenir un dinar “fort” una sola vegada al dia.\nL’abstinència de menjar carn és obligatòria des dels 14 anys. Tots els divendres de Quaresma també són d’abstinència obligatòria. Els altres divendres de l’any també, encara que segons el país pot substituir-se per un altre tipus de mortificació o oferiment com el rés del rosari.


La Seu d'Urgell celebrarà Carnaval amb una penjada de màscares gegants pel centre de la ciutat\nCirc de colors' té com a objectiu alegrar la ciutat en uns temps tan complicats\nper Marta Romera 05/02/2021 12:20h\nLa Seu d'Urgell celebrarà Carnaval amb una penjada de màscares gegants pel centre de la ciutat | LleidaDiari.cat\nLa capital alturgellenca celebrarà Carnaval el pròxim dissabte 14 de febrer amb una penjada de 100 noves màscares per tot el centre de la ciutat, així com pel passeig Pasqual Ingla i la plaça Joan Sansa. Aquestes màscares han estat confeccionades pels centres educatius del municipi, famílies i altres entitats i associacions del municipi.\nA més, a la mateixa plaça de Joan Sansa, on hi ha l'escenari, tindrà lloc el mateix dia una representació de 'Circ de colors' amb la Cia. Del Rei Carnestoltes, que es representarà en tres passis diferents: a les 11, a les 12 i a les 13 hores. 'Circ de colors' té com a objectiu «alegrar la ciutat en uns temps tan complicats, i els colors donen molta vida, per això s'han escollit com a tema de la representació».\nS'han programat actes que s'adeqüin a la situació pandèmica actual\nEls regidors de Joventut, Infància i Festes de l'Ajuntament de la Seu d'Urgell, Joan Llobera, Núria Tomàs i Carlos Guàrdia, respectivament, manifesten al respecte que «no hem volgut prescindir del tot de l'alegria de Carnestoltes i, com vam fer durant les festes nadalenques, s'han programat actes que s'adeqüin a la situació pandèmica actual. Seran activitats culturals dirigides a infants i joves seguint tots els protocols marcats. Com sempre, agraïm la implicació de les escoles i entitats que s'han mostrat molt participatives a l'hora de fer màscares gegants per engalanar i acolorir els carrers de la Seu».\nPer assistir-hi cal fer inscripció prèvia a: http://agenda.laseu.cat/activitats/ Les places són limitades. Tothom pot assistir-hi amb una disfressa. Cal remarcar que aquesta activitat es portarà a terme amb totes les mesures de seguretat pertinents, amb aforament limitat, és obligatori apuntar-se prèviament i assistir-hi amb mascareta.\nRua virtual amb el Rei Carnestoltes\nTambé dissabte 14 de febrer a la tarda, es farà la tradicional rua de carnaval, però en format virtual. Tothom, tot i no poder sortir al carrer a lluir les seves disfresses, es podrà disfressar a casa. El Rei Carnestoltes jutjarà de manera telemàtica les disfresses dels i les participants. Les persones o famílies que es disfressin a casa cal que preparin decorats. Cal que pengin la seva disfressa a través de fotos, vídeos o en qualsevol altre format a Instagram, etiquetant al perfil @carnavallaseu\nEl Rei Carnestoltes tindrà premis per les disfresses i les posades en escena més originals. Cal remarcar que es valorarà l'originalitat de la disfressa, de la foto, dels decorats, l'ús de materials reciclats, etc. Des de les Regidories de Joventut, Infància i Festes de l'Ajuntament urgellenc s'anima a la participació de tothom que ho desitgi i es recorda que «enguany celebrarem un carnaval diferent, però possible».


Camps el silenciós La República\nCamps el silenciós\nFrancesc Camps, el president de la Generalitat Valenciana, s’està tornant un personatge silenciós. O almenys això sembla als periodistes del País Valencià, que fa dos anys que no aconsegueixen preguntar-li […]\nFrancesc Camps, el president de la Generalitat Valenciana, s’està tornant un personatge silenciós. O almenys això sembla als periodistes del País Valencià, que fa dos anys que no aconsegueixen preguntar-li res de rellevant a la màxima autoritat del territori. Com ho sentiu.\nUna vegada i una altra, Camps defuig de contestar totes les preguntes compromeses que li formulen, i mitjans de comunicació col·legis de periodistes ja han mostrat la seva indignació per un polític que s’amaga de la seva responsabilitat davant els ciutadans.\nD’acord que al País Valencià hi ha molts temes negres als que Camps possiblement no tingui resposta -corrupció urbanística, la catàstrofe al metro de València, judicis a polítics del PP, una despesa milionària portant el Papa a la capital o centenars de centres escolars en barracons- però en qualsevol cas l’actitud xulesca i irresponsable del president de la Generalitat valenciana és de jutjat de guàrdia.\nEls periodistes de Caiga quien Caiga han dedicat a Camps el vídeo que us mostrem a continuació, que recull aquesta tendència de Camps a callar i somriure, talment com si d’una miss es tractés. Quina vergonya de president!


Juliol de 2016, el mes més càlid mai registrat\nEl mes de juliol de 2016 va ser el més càlid mai registrat. D'aquesta forma, l'escalfament globlal continua i ja són 15 els mesos consecutius amb rècord. Recordem que la primera meitat de l'any 2016 va ser la més càlida mai registrada, i que, de moment, la segona part s'ha encetat amb la mateixa dinàmica.\n2015 bat el rècord: és l'any més calorós de la història\nSegons les dades de la NOAA, la temperatura global va superar de 0,87 °C la mitjana del segle XX. Pel que fa a les temperatures per separat sobre terra i sobre la superfície del mar, també hi ha un augment respecte a la mitjana: 1,1 ºC més en la temperatura terrestre i 0,72 ºC més en la temperatura marítima. L'últim juliol amb temperatures per sota de la mitjana va ser el del 1976.\nL'estudi mensual també fa referència a l'extensió del gel marí: en el cas de l'Àrtic, la superfície total va quedar gairebé un 17% per sota de la mitjana de 1981-2010. És el valor més petit per a un juliol des que van començar els registres, el 1979. L'extensió del gel marí àrtic al juliol està disminuint a una taxa mitjana de 7,3 per cent per dècada.\nPer contra, l'extensió del gel marí a l'Antàrtida va pujar un 0,2% per sobre de la mitjana de 1981-2010. Malgrat l'augment, és l'extensió més petita des de l'any 2011. L'extensió del gel marí antàrtic al juliol està augmentant a una taxa mitjana d'1,2% per dècada.\nJuly 2016 global sea surface temp was record warm at 1.42°F above avg: https://t.co/WRhkazdafY #StateOfClimate pic.twitter.com/um4xqrYOo1\n— NOAA NCEI Climate (@NOAANCEIclimate) 17 de agosto de 2016\nANÀLISI DEL GISS\nLes dades de l'anàlisi de l'Institut Goddard d'Estudis Espacials (GISS) també marquen un rècord absolut de les temperatures del juliol passat. El director de l'Institut, Gavin Schmidt, considera gairebé impossible que no acabem l'any batent novament el rècord anual.\n— NASA GISS (@NASAGISS) 16 de agosto de 2016


La ruta de l’aigua – Slowing Catalunya\nData: 03/15/2016Autor: rogerjimrem2013 4 Comentaris\nEl camí fluvial del Congost: del Figaró a la vila termal de La Garriga\nEn un país mediterrani on l’aigua és un bé molt preuat, la troballa d’oasis on hi ha el líquid element en relativa abundància és un plaer per als sentits: la vista, l’oïda, l’olfacte… El riu Congost n’és un d’ells, malgrat que el seu cabal no sigui massa exuberant, tret de les èpoques de pluja torrencial, habitualment cap a finals de l’estiu i durant la tardor.\nDes del seu bressol, a l’altiplà del Moianès, travessa els estreps meridionals de la comarca d’Osona i camina cap al Vallès a travès d’un pas estret, la vall del Congost, ensotada entre els abruptes espadats dels cingles de Bertí i els boscos del Montseny ponentí. És en aquest indret on et proposo la passejada d’avui.\nEl tren et deixa al Figaró, petit poblet d’estiueig enclotat en ple congost, potser en el tram més estret i ombrívol del curs fluvial del riu del mateix nom. Camina pel passeig urbà i atura’t davant Ca l’Espelta i d’altres antigues torres d’estiueig: fa cent anys hi pujaven els senyors de Barcelona a prendre les aigües i respirar l’aire pur dels boscos del Montseny.\nSempre cap a migdia, amb el sol com a guia a l’horitzó, segueix l’antiga carretera de Ribes (i el més antic encara camí ral) fins la font dels Gitanos i el pont que mena a les piscines del poble. És l’extrem nord del camí fluvial del Congost, que enllaça El Figaró amb La Garriga. Una passejada per un bosc de ribera molt agradable i fàcil de fer, a peu, a cavall o amb bicicleta, amb el gos o la mainada, apta per a tothom… Es pot fer també a l’inrevés, des de La Garriga, i fer nit a l’allotjament rural de Les Casetes del Congost.\nEl salze blanc del Congost i el cant dels blauets i les cueretes torrenteres et dónen la benvinguda i t’obren les portes del riu, on trobes l’ombra dels elegants freixes, àlbers i plataners i, amb una mica de sort, t’hi pots trobar salamandres, granotes i fins i tot alguns peixos. D’uns anys ençà s’ha aconseguit recuperar aquest tram del riu per a la vida, després d’un trista etapa de deteriorament causat per vessaments incontrolats de residus industrials, quan el tèxtil encara donava feina i vida a la gent d’aquestes contrades.\nPasseja-hi sense presses, ensuma l’humit bosc de ribera, alça el cap i admira, ben amunt, les imponents cingleres… Passats els masos de Can Gallicant i el molí d’aigua de Ca l’Oliveres fes un petit àpat a la vora del riu, en un tranquil i assolellat raconet ideal per a seure-hi una estona. Tanca els ulls, obre el cor i escolta la remor de l’aigua en un dels petits salts fets per la natura o els humans.\nContinua el teu camí cap al sud: aviat arribes al pont de Can Mas i sota l’impressionant pont del ferrocarril. A la dreta del camí hi ha la masia de Can Palau, amagada entre els arbres i només visible des de dalt del pont del tren. Passat el torrent dels Tremolencs ja ets a les portes de La Garriga, final del camí fluvial però no pas del teu viatge.\nI encara uns metres més en companyia de l’aigua, fins enlairar-te uns metres cap el centre històric de la mil·lenària vila termal. Segueix les petjades del camí ral: el carrer del Centre, la plaça de l’Església i el carrer dels Banys, on hi ha les Termes La Garriga i el Balneari Blancafort. La remor de l’aigua et torna a xiuxiuejar una dolça cançoneta mentre fas un tast de les aigües mineromedicinals del caldarium i, en acabat, de la tradicional botifarra garriguenca: és la Fira de la botifarra… quina sort!!!\nPer baixar l’àpat, una passejadeta entre les torres modernistes del Passeig: tresor i testimoni del gloriós passat de la vila, i cap el tren de tornada a casa. Memorable final d’un relaxant i aquàtic dia…\nAnterior Entrada anterior: Camins i fogons del Bages\nSegüent Entrada següent: L’oli de Montserrat\n4 respostes a “La ruta de l’aigua”\n03/23/2016 a les 04:41\nUn bon treball, acompanyat d’unes fotografies excepcionals. Moltes gràcies per compartir-ho.\n03/23/2016 a les 08:26\nMoltes gràcies Joan!!! Seguim endavant. Salut i país 😉


Funerària de Terrassa projecta construir una nova ossera pel Cementiri Municipal - Canal Terrassa\nUn nou projecte preveu construir una nova ossera pel Cementiri Municipal, ja que l’actual s’acosta al límit de la seva capacitat. L’empresa municipal, Funerària de Terrassa, calcula licitar i executar les obres durant el 2019.\nL’actual ossera data del 1996 i té una capacitat de 200 m³. La nova, que s’ubicarà a tocar de l’actual, tindrà gairebé el doble de capacitat i incorporarà passeres interiors per facilitar la feina dels operaris. També inclourà a la coberta una zona enjardinada amb obertures tapades amb pedra natural, des d’on s’acabarà d’omplir l’ossera quan des de les passeres interiors no sigui possible.\nMentre es redacta el projecte d’execució, ja està enllestit el projecte de rehabilitació del Temple Multiconfesional i les obres es duran a terme aquest any. En els últims mesos s’havien detectat petites filtracions d’aigua de pluja a la coberta que feien necessària una intervenció de reparació, repintat i impermeabilització.\nA banda de les obres al temple, Funerària de Terrassa també ha apostat per una altra actuació per a rehabilitar 17 blocs de nínxols. Aquests treballs van començar el 2014 amb la rehabilitació de dos blocs. Amb les actuacions programades fins al 2019 està previst que 49 dels 53 blocs de nínxols d’una planta es rehabilitin, fet que ha suposat una inversió total de prop de 800.000 euros. Els 17 blocs d’enguany, que sumen més de 5.900 nínxols, s’afegiran als 16 blocs rehabilitats fins ara.\nAmb aquestes actuacions, l’empresa municipal vol garantir el manteniment i millora del complex funerari.\nTags: Funeraria de Terrassaterrassa\nKern Pharma organitza una nova edició de l’AULA FIR per a residents de farmàcia hospitalària


La crisocolla de Malaquita va formar preciosos cercles blaus i verds - vídeo\netiquetes Crisocolla, Malaquita\nCompra malachita natural de crisocolla a la nostra botiga\nLa malaquita i la crisocolla es formen junts per crear magnífics cercles de color turquesa profund en un camp de verd profund. O cercles verds enmig de la crisocolla blava.\nEl chocolocolla és un mineral de coure hidratat en filosilicat.\nChrysocolla té un color blau verd verd i és un mineral de coure menor, amb una duresa de 2.5 a 7.0. És d’origen secundari i es forma a les zones d’oxidació de cossos de mineral de coure. Els minerals associats són el quars, la limonita, l’azurita, la malacita, la cuprita i altres minerals secundaris de coure. Es troba normalment com a masses i escorces botryoides o arrodonides, o farciments de venes. A causa del seu color clar, de vegades es confon amb el turquesa.\nDegut a ser una mica més comú que la turquesa, la seva àmplia disponibilitat i els seus colors vius, bells i blaus i verds, la crisocolla ha estat molt popular per ser utilitzada com a pedra preciosa per a talles i ús ornamental des de l'antiguitat.\nLa malaquita és un mineral hidròxid de carbonat de coure. Aquest mineral opac, de banda verda, cristal·litza en el sistema de cristalls monoclínics i sovint forma masses botryoïdals, fibroses o estalagmitiques, en fractures i espais profunds i subterranis, on el nivell freàtic i els fluids hidrotermals proporcionen els mitjans per a la precipitació química. Els cristalls individuals són rars, però apareixen de forma esvelta a prismes aciculars. També es produeixen pseudomorfs després de cristalls d’azurita més taulosos o bloquejats.\nSignificat de crisocolla malachita\nLa secció següent és pseudo-científica i es basa en creences culturals.\nLes dues pedres precioses combinen l’enèrgica energia dinàmica de la malaquita verda amb l’energia serena i equilibrada de la Chrysocolla blava. Es dissol la negativa i la por i es pot utilitzar per a terra i neteja dels nostres camps energètics. S'utilitza per tractar rampes estomacals, incloses les lligades al sistema reproductor i les causades per la indigestió. Es diu que la pedra és especialment bona per tractar malalties relacionades amb l'estrès.\nChrysocolla malachite, del Congo, Àfrica


Una seixantena de projectes de recerca de l’àmbit de les enginyeries, protagonistes de la 5a. edició del Doctoral Students Workshop - News - Engineering and Information and Communication Technologies Academic Coordination Unit (UPF)\nUna seixantena de projectes de recerca de l’àmbit de les enginyeries, protagonistes de la 5a. edició del Doctoral Students Workshop\nUna seixantena de projectes de recerca de l’àmbit de les enginyeries, protagonistes de la 5a. edició del Doctoral Students Workshop - News\nUna exposició oberta a tots els que vulguin conèixer de primera mà els avenços tecnològics més recents del grups que integren el Departament de Tecnologies de la Informació i les Comunicacions.\nDivendres 24 de març, de 10.00 a 14.00 hores, a la Sala Polivalent del campus del Poblenou se celebra la 5a. Edició del Doctoral Students Workshop, una iniciativa que organitza el Departament de Tecnologies de la Informació i les Comunicacions (DTIC) de la Universitat Pompeu Fabra.\nEs tracta d’una exposició oberta a tothom i una oportunitat única de conèixer de primera mà i en directe els avenços més recents dels àmbits representats per tots els grups de recerca que integren el DTIC.\nCinquanta-nou recerques dels àmbits de les enginyeries, la robòtica, les neurociències, l’Internet de les coses, les tecnologies mèdiques, de la imatge i de la música o la intel·ligència artificial, s’exposen en format cartell i seran presentats en públic pels propis investigadors. Els treballs són una mostra de la recerca que s’està duent a terme per part dels estudiants de doctorat al DTIC.\nEn aquesta edició del Doctoral Students Workshop, seguint amb la col·laboració establerta des de l’any anterior, hi tornarà a tenir un pes especial la participació d’estudiants de doctorat de l’School of Electronic Engineering and Computer Science de la Queen Mary University de Londres (Regne Unit).\nPremi al millor treball de ciència oberta\nEl Programa de Recerca Estratègica María de Maeztu del DTIC ha posat en marxa un premi valorat amb 1.000 euros per aquell projecte que tingui especialment en compte el concepte de ciència oberta, és a dir, que la recerca, les seves dades i la seva disseminació siguin accessibles a tots els nivells de la societat.\nA més, els organitzadors han proposat una competició a les millors presentacions, pel que fa als continguts i al disseny, escollits per votació popular entre els assistents. Per aquesta categoria s’ha establert un primer premi de 1.400€ destinat a cobrir les despeses per assistir a una trobada científica relacionada amb la seva recerca; i un segon premi que serà una llicència de Maika, del software Vocaloid.\nFinalment, hi haurà dos guardons de 1.000 euors patrocinats per mVentures i per Intelygenz. El primer està destinat a la proposta que tingui millors perspectives de transferència al mercat; i el segon reconeixerà el millor pòster en l’àmbit de l’aprenentatge automàtic o del món mòbil.


El Punt i a Part - Casa rural a Verges (Girona) - Naturaki\nRecorre El Punt i a Part\n"Magnífiques vistes de 360º i a 15 minuts de la platja"\nEl Punt i a Part és una masia moderna situada al bell mig del Baix Empordà. Envoltada de camps i natura pels quatre costats, es troba ubicada en una zona privilegiada, a només 15 minuts de la platja de l'Escala i de Sant Martí d'Empúries. Un indret ideal per gaudir de la pau i la calma amb unes vistes espectaculars al massís del Montgrí i a les Gavarres. La casa disposa de 7 habitacions i 4 banys.\nA la planta baixa trobem una sala gran amb sofàs i TV, que a la vegada serveix de sala de jocs. Una àmplia porta corredissa ens porta a la cuina oberta al menjador amb llar de foc. La decoració, fresca i càlida, us farà sentir molt còmodes. En aquesta planta també hi trobem una habitació amb dos llits i dues habitacions triples -una d'elles amb bany i sortida al jardí-, i un bany amb dutxa. Tota la casa disposa de calefacció, ventiladors i wifi gratuïta.\nA la segona planta hi trobem la resta d'habitacions: tres triples -una d'elles amb bany i sortida a una terrassa amb vistes al Montgrí, Bellcaire i l'Escala- i una de doble. El rebedor d'aquesta planta està presidit pel majestuós billar, i també hi trobem el quart bany amb dutxa.\nEl jardí, on comencen a créixer la nova herba i les primeres flors plantades recentment, és un paradís de naturalesa, envoltat de camps i muntanyes. L'únic so que s'hi sent és el piular dels ocells i el bel de les ovelles que hi pasturen. La casa disposa de piscina amb tanca (que és nova d'aquest any, aprofita i estrena-la!), porxo cobert amb barbacoa i un llit elàstic per als més petits. Un indret perfecte per desconnectar, gaudir de la calma i fer un punt i a part del ritme frenètic de vida.\nNúm. de registre a Turisme: HUTG-028103\nLa casa es troba aïllada al mig del camp. Té una superfície de 450 m2, amb 7 habitacions i 4 banys.\nGran jardí de 500 m2 amb barbacoa. A més d'una terrassa coberta de 50 m2.\nExteriors pensats per gaudir-los: Piscina , tanca seguretat piscina, jardí de 500 m2, casa totalment vallada, barbacoa , 10 tumbones.\nJocs i entreteniments per una estada més divertida: Billar, llit elàstic, jocs de taula.\nConfort i bona temperatura durant tot l'any: Llar de foc, llenya llar de foc , calefacció, ventiladors de sostre.\nCuina totalment equipada: Nevera, rentaplats i pastilles , forn, microones, cafetera Dolce-Gusto, cafetera Italiana, torradora, exprimidor, batedora-minipimer, paeller , cuina d'inducció, rentadora, planxa i taula de planxar.\nAltres característiques que et poden interessar: Aparcament dins la finca per a 8 cotxes, acceptem pagaments amb VISA, accés a la casa per camí de terra.\nPer a les dates que t'interessen, El Punt i a Part s'acostuma a reservar amb 2 mesos d'anticipació. No esperis fins l'últim moment!\nPer les dates que t'interessen, El Punt i a Part s'acostuma a reservar amb 1 mes d'anticipació. No esperis fins l'últim moment!\nPer a les dates que t'interessen, El Punt i a Part s'acostuma a reservar amb 3 mesos d'anticipació. No esperis fins l'últim moment!\nPer a les dates que t'interessen, El Punt i a Part s'acostuma a reservar amb 5 mesos d'anticipació. No esperis fins l'últim moment!\nEl Punt i a Part s'acostuma a reservar amb 3 mesos d'anticipació. No esperis fins l'últim moment!\n23 opinions més\nAl bell mig del Baix Empordà. Envoltada de camps i natura pels quatre costats, es troba ubicada en una zona privilegiada, a només 15 minuts de la platja de l'Escala i de Sant Martí d'Empúries. Un indret ideal per gaudir de la pau i la calma amb unes vistes espectaculars al massís del Montgrí i a les Gavarres.\n9.3 25 opinions\nOfertes amb descomptes de fins al 60% al correu electrònic. Ja som 15194 persones!


Cicle de trobades: la reinvenció del treball en l'era covid-19. Lideratge i gestió de persones en l’entorn digital | PIMEC\nCicle de trobades: la reinvenció del treball en l'era covid-19. Lideratge i gestió de persones en l’entorn digital\ndijous, 4 març, 2021 -\nEn el marc del cicle de trobades #rework dedicat a la reinvenció del treball en l’era covid-19, organitzem aquesta segona trobada per posar damunt la taula els nous reptes que es plantegen en l'àmbit del lideratge i la gestió de persones en les noves formes de treball derivades de la digitalització, com ara el teletreball.\nEn aquesta sessió presentarem l’estudi Lideratge empresarial en temps de covid-19 que ha portat a terme Sílvia Cóppulo, directora de l’Observatori de Lideratge a la UPF Barcelona School of Management, llicenciada en Psicologia i doctora en Comunicació\nSr. Víctor Bottini, economista, periodista i presentador del programa Econòmix de RNE4\n10.10 h Presentació de l’estudi Lideratge empresarial en temps de covid-19\nSra. Sílvia Cóppulo, directora de l’Observatori de Lideratge a la UPF Barcelona School of Management, llicenciada en Psicologia i doctora en Comunicació.\n11.00 h Taula rodona: Estratègies de lideratge i comunicació a l’empresa\nSra, Montse Ramon, d'Indústries Tapla\nSr. Xavier Segura, de FESTO\nSra. Àngels Secanella, de Nagual\n11.50 h La gestió de persones i emocions en el segle XXI\nSr. Jaume Gurt, director general de Kuestiona\n12.20h La innovació és clau per a un bon lideratge empresarial\nSr. Xavier Ferràs, doctor en Economia i professor associat d’ESADE. Expert en Innovació i Data Sciences\n12.50h Presentació dels resultats de l’enquesta que s’haurà fet als espectadors durant la trobada\na càrrec de Sílvia Cóppulo, directora de l’Observatori de Lideratge a la UPF Barcelona School of Management, llicenciada en Psicologia i doctora en Comunicació.\n12.55 h Cloenda\n13.00 h Fi de la sessió\nAquesta trobada està alineada amb els Objectius de Desenvolupament Sostenible 4, 8 i 9\nApunta-t'hi i t'enviarem les instruccions per a seguir la trobada!\nSra. Sílvia Cóppulo\nLlicenciada en Psicologia i doctora en Comunicació.\nÉs Directora de l'Observatori de Lideratge a la UPF Barcelona School of Management i periodista. Professional de la ràdio  i la televisió des de fa molts anys. Actualment dirigeix i presenta en Podcast "El Divan" a Catalunya ràdio i escriu periòdicament a "el Periódico".\nAutora de diversos estudis sobre la paritat en els mitjans de comunicació públics, TV3 i Catalunya Ràdio per al CAC, Consell de l'Audiovisual de Catalunya i també autora del llibre d'entrevistes "46 Dones de Primera".\nHa estat guardonada amb diversos premis com ara el premi Bones Pràctiques de Comunicació No Sexista (2013), que entrega l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya, el Premi Mitjà de Comunicació de Fem talent per promoure la igualtat d'oportunitats entre homes i dones (2014) o el que va rebre el juliol de 2015, on va ser guardonada en la desena edició dels premis de l'Associació de Prevenció d'Accidents de Trànsit, P(A)T, en reconeixement del compromís en temes socials.\nSr. Jaume Gurt\nVa estudiar Enginyeria de Telecomunicacions i és màster PDD per IESE. La seva inquietud per les persones li va portar a formar-se fa 15 anys, en coaching, eneagrama, sistèmica, meditació, mindfulness, Màster Practitioner PNL, i aplicar-ho al món empresarial, amb èxit. Va arribar a InfoJobs com a director comercial per a crear el model de negoci el 2002, i el 2010 passa a ser director general durant 6 anys, portant-la a ser nº1 GPTW. Durant el 2016-17 treballa com a director d'Organització i Desenvolupament de Persones a Schibsted Spain.\nActualment, treballa com a director general a KUESTIONA, i com a conseller en diferents empreses. S'ha especialitzat en la transformació cultural, digital i organitzacional, per a crear empreses amb ànima a través del lideratge i la motivació de les persones. Conferenciant internacional, des del blog “Un CEO sense corbata” i el llibre “Dissenya el teu futur: la felicitat en el treball és possible”, comparteix la seva experiència sobre el lideratge, la motivació de les persones i la felicitat en les empreses com a factor d'èxit empresarial. Director general de la fundació Global Future of Work Fundation, cofundador de la fundació Capitalisme Conscient Espanya, i patró de la fundació Ship2B (inversió amb impacte).\nSr. Xavier Ferràs\nProfessor titular d'Operacions, Innovació i Data Sciences a ESADE i enginyer de Telecomunicacions per la UPC. Màster in Business Administration (MBA) per ESADE. Doctor en Management Sciences (UB).\nExpert en innovació i transformació digital. Ha estat Degà de la Facultat d'Empresa de la Universitat Central de Catalunya. Bloguer, autor del blog “Innovació 6.0”, un dels blogs més referenciats en estratègia, tecnologia i innovació. Articulista habitual en La Vanguardia i ViaEmpresa, entre altres mitjans de comunicació.\nÉs membre del Consell Assessor de AMEC (Associació d'Empreses Industrials Internacionalitzades), d'AMETIC (Associació d'Empreses TIC), de la Fundació PIMEC (Petita i Mitjana Empresa de Catalunya), president del consell científic de IND+I (Iniciativa per la Indústria i la Innovació de Viladecans), i membre del consell d'experts de COTEC.\nEntre altres posicions directives relacionades amb la tecnologia i la innovació, ha estat director del Centre d'Innovació Empresarial de ACCIO (Agència Catalana de Competitivitat) i president de la comissió executiva del Centre de Productivitat de Microsoft de Manresa, entre altres càrrecs.


‘Memòria de la Modernitat’ ofereix un diàleg amb Vicente Blasco Ibáñez – tucomarca.com\nHomeSeccióAgenda‘Memòria de la Modernitat’ ofereix un diàleg amb Vicente Blasco Ibáñez\nBust de Vicent Blasco Ibañez, obra de Mariano Benlliure Gil.\nL’exposició ‘Memòria de la Modernitat’, que actualment exposa prop d’un centenar de tresors artístics de la Diputació de València a Ontinyent, oferirà aquest dissabte, 19 de gener, un diàleg amb l’obra ‘Bust de Vicente Blasco Ibáñez’ (1909), de Mariano Benlliure Gil. Es tracta de l’última “conversa” amb una obra programada en la capital de la Vall d’Albaida, en què l’historiador de l’art Javier Martínez abordarà les peculiaritats de la peça del reconegut artista, que va retratar a les figures més significatives de la societat espanyola des del final del segle XIX fins al començament del XX.\nAquesta activitat paral·lela a la mostra tindrà lloc a les 18.30 hores a la Casa de Cultura d’Ontinyent i servirà com a avantsala de la posterior visita guiada a l’exposició. La mostra és una selecció de peces procedents del patrimoni artístic de la Diputació, que compta amb més de 4.500 creacions artístiques entre pintures, dibuixos, escultures i gravats. Totes aquestes activitats són gratuïtes i es convida a participar en elles a centres escolars, associacions i col·lectius de tota mena tant de la ciutat com de la comarca.\nProp de 5.000 persones han visitat ja a Ontinyent aquesta exposició des del passat 29 d’octubre. La mostra acumula al voltant de 45.000 visites des que va obrir les seues portes a Requena, després del seu pas per Alzira i Gandia. Els qui decidisquen visitar-la podran gaudir amb fins a sis Sorollas, entre ells ‘Pescadores valencianes’; ‘El guardavia’ d’Ignasi Pinazo Camarlench; ‘Escola de París’ d’Equip Crònica; ‘La matança del porc’ de Rafael Armengol o ‘Jove’ d’Aurora Valero, entre altres joies del patrimoni provincial.\nLes persones interessades a participar en les activitats emmarcades dins de ‘Memòria de la Modernitat’ a Ontinyent fins a finals de febrer poden inscriure’s a través del telèfon 962918230 o el següent correu electrònic: ontinyent.cultura@cv.gva.es. De manera paral·lela a aquesta mostra, també pot visitar-se en el Centre Cultural de l’Obra Social de Caixa Ontinyent una segona exposició, ‘Coneix la Diputació’, en la qual es dóna a conéixer la institució provincial de forma didàctica a través de panells fotogràfics i textos.\nJavier Martínez és investigador predoctoral del Departament d’Història de l’Art de la Universitat de València, on també va realitzar els seus estudis de grau i màster. La seua tesi aborda l’estudi de les relacions de gènere i sexualitat en el segle XIX espanyol. Actualment participa en diferents projectes museístics i expositius, i és president de l’associació de joves investigadors de la Facultat de Geografia i Història de la Universitat de València.\nXest s’aprova el Calendari Fiscal 2019 amb una baixada de l’IBI Urbana i dels valors cadastrals\n10 Maig, 2020 Redacción Atletisme, Canal Salut, Esports, Finestra, Infraestructures, La Comarca, La Comunitat, Política, Secció, Successos 0\nPost també disponible en: CastellanoLa corporació manté per a 2021 les dotze proves en els mateixos municipis que formaven part de l’edició d’enguany La Diputació de València ha decidit cancel·lar definitivament la XXIII edició del […]


Irene Compte dona les claus essencials a Figueres per construir un discurs sense por - Empordà\nIrene Compte dona les claus essencials a Figueres per construir un discurs sense por\nL'experta en comunicació i producció de projectes artístics ha participat a «Matins amb la XEC»\nMAIRENA RIVAS 23.02.2019 | 18:48\nIrene Compte ha fet la ponència al Museu de l'Empordà. MAIRENA RIVAS\nIrene Compte ha fet la ponència al Museu de l'Empordà.\nIrene Compte és experta en comunicació i producció de projectes artístics, dues disciplines que la situen perfectament en el lloc en què fa uns dies ha ofert la seva conferència, un entorn caracteritzat per les expressions creatives, el Museu de l'Empordà. Convidada per l'associació XEC Empordà, dins el cicle «Matins amb la XEC», ha aconseguit penjar el cartell d'aforament complet. Sens dubte, la seva ponència Com parlar en públic sense por i amb impacte ha despertat l'interès de moltes persones que necessiten estratègies per no quedar bloquejades quan han de fer un discurs.\nIrene Compte alerta que la «glossofòbia», és a dir, la por a parlar en públic, és molt freqüent. D'aquesta manera, transmet un missatge de tranquil·litat a aquells que acostumen a experimentar-la. «La por universal número 1 és a la mort i la número 2 és la glossofòbia», explica l'experta, i també detalla els efectes que té la por sobre l'organisme, les emocions i el comportament, quan una persona es troba davant d'un auditori.\nPer a ella, una bona respiració ajuda en un 50% a perdre aquest temor a parlar en públic. «La clau és la pràctica, però també és important riure i somriure, perquè són tècniques que relaxen i que fan baixar les polsacions. També és important la preparació exhaustiva del discurs i la interacció amb el públic», observa.\nIrene Compte fa una xerrada molt gràfica i posa com a exemple un dels discursos més grans de la història, les paraules que va pronunciar Martin Luther King el 28 d'agost del 1963 a Washington. L'activista americà tenia molt clar què volia dir: «I have a dream», i sobre aquest únic i gran missatge va construir el seu mític parlament. Irene Compte enumera cinc pautes essencials perquè un discurs estigui trasmès amb claredat i que impacti.\nEn aquest sentit, ha assenyalat, a grans trets, que és fonalmental saber molt bé què és allò que es vol explicar, quina és la idea que es vol destacar, cal donar un missatge entenedor, un missatge que activi les emocions i que sedueixi i en cap cas imposi.


Renovar-se o morir !!! – Blocdepares\nAquesta frase tan tòpica pren una importància vital en el proper vídeo que ens ha facilitat la nostra col·laboradora Montse i que ens parla del procés de renovació de l’àliga quan arriba als 40 anys de vida !!!!\nCom podreu veure el missatge de la presentació que seguidament us oferim es pot agafar des de diferents sentits, però nosaltres hem cregut que un dels missatges del vídeo és precisament el que dona títol a l’entrada: renovar-se o morir.\nCada dia tenim la oportunitat d’aprendre ( recordeu les oportunitats d’aprenentatge del Carles Capdevila!) i tenim oportunitats diverses per créixer i ser més rics en recursos, experiències i vivències ! Tot això és el que ens fa com a persones i el que quedarà de la nostra petjada el dia que ja no hi siguem! Aprofitem aquestes oportunitats renovadores per gaudir del temps que ens queda !\nÉs una presentació ideal per veure en família !!!


Sèsam caramel·litzat amb canyella\nIdeal per a acompanyar les postres: iogurts, flams, natilles, macedònies, etc. Prova-ho en les teves elaboracions (galetes, pastissos, bombons, magdalenes, etc.), com a condiment d'una poma al forn o d'una macedònia, el seu sabor dolç et captivarà. Perfecte per a prendre sol a qualsevol moment del dia! I\nIngredients: Llavors de sèsam torrat* (70%), panela*, canyella en pols* (2%) i aigua.\n*Ingredients procedents d’ agricultura ecològica. Pot contenir traces de fruites de closca.\nProducte saludable amb aportació especial de calci i fitonutrients sesamina i sesamol.\nPropietats: Producte saludable amb aportació especial de calci i fitonutrients sesamina i sesamol.\nCaramel•litzem el sèsam amb panela ecològica, sucre de canya de la primera extracció sense refinar, la versió més saludable i natural del sucre.\nPes: 70 gr.\nEl sèsam caramel·litzat d'ORDI Natura està elaborat per persones amb discapacitat intel·lectual. A ORDI Natura, hem aconseguit que els treballadors participin en tot el procés d'elaboració, empaquetatge i etiquetatge del sèsam. Es tracta d’un projecte que lluita per la inclusió al món laboral de persones amb discapacitat intelectual i per oferir al públic un producte ecològic de qualitat. Comprant productes ORDI col·labores a fer una societat més justa i inclusiva ! A més, compres salut i cuides el planeta.\nSèsam caramel·litzat amb cac...\nSèsam caramel·litzat amb gin...\nSèsam caramel·litzat amb lli...\nSèsam caramel·litzat amb ceb...


Benvinguts a Cuinetes.Shop!\nAquest bonic projecte va néixer l'any 2014 amb l'objectiu d'oferir als nostres clients una gamma d'utensilis de cuina nous de gran la millor qualitat i preu. A Cuinetes trobaràs productes enfocats a l'alimentació saludable per a incentivar així el menjar real i la volta a preparar el menjar en les cuines.\nEns hem volgut reinventar i traslladar-nos a la venda digital per a així enfocar-nos a motivar a les persones a menjar d'una forma més beneficiosa per a la salut i per al medi ambient.\nEls pilars que sustenten la nostra filosofia són els d'assessorar i oferir productes de baixa contaminació de cuina per a l'alimentació saludable. Ens preocupa el medi ambient i per aquest motiu creiem molt necessari estimular a la societat al fet que torni a agafar l'hàbit de cuinar i de no comprar menjar preparat, ja que així es reduiran una gran quantitat de plàstics i d'escombraries d'un sol ús. A més, mitjançant el nostre Blog, volem oferir-vos informació rellevant sobre el consum del real food i la sostenibilitat mitjançant receptes, trucs i notícies Si vols seguir al dia de tota aquesta informació, pots inscriure't a nostra newsletter i així ser dels primers a assabentar-te. A més, si et subscrius rebràs un 10% de descompte a la teva primera compra!\nEl nostre objectiu és molt senzill, volem posar a la teva disposició els millors utensilis de cuina de qualitat a uns preus molt assequibles. Tenim a la nostra disposició una llarga llista de proveïdors líders en el mercat espanyol amb els quals treballem dia a dia. I si tens qualsevol dubte, estem a la teva disposició mitjançant el nostre email i contactar amb nosaltres sempre que et puguin sorgir dubtes durant la teva compra en línia. En el nostre apartat de preguntes freqüents trobaràs de manera fàcil totes aquelles incerteses sobre el procés de pagament, devolucions i temps de lliurament. Si per contra vius prop de Sant Cugat, estarem encantats de conèixer-te en persona i poder assessorar-te de la millor forma que coneixem, amb transparència i hostilitat.\nA Cuinetes.Shop som molt més que una botiga d'utensilis de cuina. Cuinetes.Shop té la visió de convertir-se en el teu principal espai de referència en el sector dels utensilis de cuina saludables i sostenibles a Espanya. Creiem fermament en els beneficis que aporta en la salut mantenir una dieta equilibrada i això només és possible si tens a la teva disposició tots aquells paraments necessaris per a cuinar les teves receptes. Aspirem a ser una gran comunitat de persones preocupades per la situació d'emergència actual del canvi climàtic i amb ganes de començar a mantenir un respecte cap al seu cos i el seu planeta.\nEstarem encantats de poder llegir totes les teves opinions sobre els nostres productes, així com les ressenyes que ens puguis deixar tant en Google com en els nostres perfils de Facebook i Instagram.\nTenim a la teva disposició un servei d'atenció al client que estarà encantat de poder ajudar-lo en les seves compres en línia.\nFes de la cuina aquest moment per a relaxar-te, desconnectar i sobretot cuidar-te.\nComença a gaudir de la teva cuina!\nQui hi ha darrere de Cuinetes.Shop?\nL'equip del Cuinetes sabem l'important que és que tots aprenguem a fer-nos responsables de la nostra alimentació d'una forma saludable. L'alimentació basada en productes reals, els que es troben en els mercats, en els petits comerços i que s'allunyen dels paquets industrials són els que volem promoure des de Cuinetes.Shop. És per aquest motiu que ens enfoquem també als productes de proximitat i de Km0 i fer costat així a tot el comerç local i els seus aliments.\nEn Cuinetes t'ajudem a seleccionar els millors aliments, a crear les receptes més saludables i utilitzar així els utensilis de cuina necessaris.\nNomés ens queda agrair la teva confiança i les teves ganes de voler formar part d'aquesta família


Les moltes vides d'Ava Gardner\nIsaki Lacuesta rastreja l'empremta del mite al film 'La noche que no acaba'\nXAVI SERRA 08/07/2011 00:00\n260x366 Les moltes vides d' Ava Gardner / TCM Les moltes vides d' Ava Gardner / TCM\nPresentat amb èxit en l'últim Festival de Cine de Sant Sebastià, s'estrena avui el nou film del gironí Isaki Lacuesta, La noche que no acaba , un documental sobre Ava Gardner que és al mateix temps un retrat de l'actriu, un estudi de l'empremta del seu mite a l'Espanya de la postguerra, un comentari sobre les relacions de Hollywood amb el franquisme i, per damunt de tot, un joc de mirades entre l'actriu i el seu reflex del passat (o del futur).\nAmbicions no n'hi falten a un títol que navega amb atreviment entre les aigües de la divulgació i l'experimentació narrativa -sense que cap d'aquestes dues facetes anul·li l'altra- i que acota el seu àmbit d'anàlisi al lapse de temps que va del primer a l'últim film que Ava va rodar a Espanya, respectivament Pandora i l'holandès errant (1951) i Harén (1986).\nL'animal més bell a Tossa de Mar\nEl documental comença amb un muntatge que posa en relació dos primers plans de l'actriu en aquestes cintes, bon resum de les intencions del film, i de seguida passa a descriure l'arribada d'Ava a Tossa de Mar per rodar Pandora i l'holandès errant . Lacuesta no necessita subratllar la importància d'aquesta trobada: veus anònimes de testimonis fan evident la petjada inesborrable del rodatge i l'impacte que la imatge d'aquella dona alliberada, que esmicolava els arquetips de gènere amb naturalitat, va tenir llavors en la forma de percebre el món dels tossencs. El documental dóna la paraula tant al nen que hi surt vuit fotogrames com al director de fotografia, Jack Cardiff, fugint de les jerarquies tradicionals del retrat biogràfic i perseguint la relació entre vida i cinema en imatges insòlites, com la de la doble de cos original d'Ava Gardner, seixanta anys més tard, sortint de la platja .\nL'impacte d'aquella trobada, per cert, va ser mutu: l'actriu va començar una relació apassionada amb Espanya que va esdevenir un fulletó interminable de nits d'alcohol, sexe i llibertat, amb companys de repartiment com Mario Cabré, Frank Sinatra i Luis Miguel Dominguín. El relat ja és prou conegut i posa en relleu dos aspectes claus de la personalitat d'Ava Gardner: el seu infinit apetit per la vida i una tendència autolesiva incontrolable.\nFugint del safareig\nLacuesta, però, no està interessat en l'anècdota o el safareig, tot i que la vida d'Ava donaria joc en aquest sentit, sinó en el significat, allò que transcendeix de la paraula o el gest. I en aquesta recerca el cinema es converteix en un aliat que li permet construir un nou relat a partir d'un altre, aquell que, com diu el documental, explica qualsevol pel·lícula a banda de l'argument: el dels cossos filmats. Així, Lacuesta treballa amb els materials d'arxiu com si fossin actors i els manipula per escenificar el drama i la poesia de la història, que narren dues veus, una per a l'Ava jove (Ariadna Gil) i una altra per a la més gran (Charo López).\nLa noche que no acaba és, en definitiva, un film tan atapeït d'idees visuals com narratives. A partir de la carrera d'Ava, il·lustra el declivi del sistema d'estudis de Hollywood, desemmascara l'ambigüitat política de la jet del franquisme (amb Dominguín al capdavant) i relata les causes macroeconòmiques que expliquen el desembarcament de Hollywood en un poblet de pescadors de la Selva. Però el punt de partida i tornada és sempre Ava Gardner, figura tocada per la tragèdia, fugitiva d'ella mateixa, que concentra en la seva mirada tantes vides (o més) com pel·lícules va rodar i de la qual Lacuesta no n'extreu cap lliçó. Ni cap falta que fa.


7 esportistes famosos robats com Vettel a Barcelona\nUnos agentes detienen a un ladrón que había robado una mochila en las inmediaciones del Macba de Barcelona, en enero pasado.\nEl pilot de fórmula 1 Sebastian Vettel ha patit aquest dilluns, a les vuit del matí, un robatori a Barcelona. Vettel anava amb cotxe amb la seva família i, davant un hotel del centre de la ciutat, ha baixat un moment del vehicle. Aquell moment ha sigut aprofitat per uns lladres per treure-li una motxilla que guardava dins.\nEl cas de Vettel no és, ni de bon tros, nou: els carteristes i lladres aprofiten la badada de la gent per agafar objectes que no són seus. O per entrar a casa seva i robar-los. O ni tan sols esperen que hi hagi una badada i atraquen amb alguna arma blanca o simulant portar-ne una les víctimes.\nPerò és que tampoc és un cas aïllat entre esportistes d’elit, que han vist com a Barcelona han sigut desposseïts de (tots) els seus estris.


Les paraules i lletres de Ramon Llull | Griselda Oliver i Alabau\nLes paraules i lletres de Ramon Llull\nQue Rosa Leveroni, entre 1940 i 1960, traduís de l’alemany un breu relat inclòs al recull Limbo d’Aldous Huxley titulat La mort de Ramon Llull, en què s’hi ficcionava la mort i se n’explicava la conversió (diuen que després de veure el pit d’una dona amb càncer es va adonar que la bellesa era efímera i el diví no moria mai), demostra la importància de la figura de Llull a àmbit europeu. Aquest manuscrit, que no es va publicar, es pot veure en viu i en directe a l’exposició que s’ha programat a la Biblioteca de Catalunya i forma part de les activitats de l’Any Llull, “Ha mester paraules i llibres”.\nUn dels manuscrits exposats: ‘Doctrina pueril’ del segle XV, conservat a la Biblioteca de Catalunya | Imatge: BC\n“Ha mester paraules i llibres” és una cita extreta del capítol 91 de la Doctrina pueril, en què Llull advertia del fet que els infants necessitaven paraules i llibres sobre Déu per combatre els mals costums: “Sense voler tergiversar les paraules de Llull, es podria generalitzar encara més i dir que Llull necessitaves les paraules i llibres per expandir la seva doctrina”, puntualitza Jaume Clarà, cap de la secció de Col·leccions Generals de la Biblioteca i comissari de l’exposició juntament amb el professor de la UB i comissari de l’Any Llull Joan Santanach, Anna Gudayol, cap de la secció de Manuscrits de la Biblioteca de Catalunya. L’exposició es podrà veure des del 24 de març fins al 27 d’abril.\nLa vida i obra de Ramon Llull és la d’una persona amb una “extraordinària originalitat”, tal com remarcava Joan Santanach en aquesta entrevista que Anna Punsoda li va fer a Núvol. “Llull era un laic amb formació pròpia d’un cortesà, que quan va decidir estudiar teologia ho va fer amb més de trenta anys i de forma autodidacta, fora dels canals reglats i de la universitat controlada pel clergat”, aclaria el comissari: Llull no va ser, doncs, un filòsof cristià com ho podia ser Sant Tomàs d’Aquino o Sant Agustí. En total, va escriure més de dues centes seixanta obres, en les quals els referents romànics són més presents que els llatins.\n“La influència que Llull ha exercit al llarg dels segles s’observa especialment en els fons que n’han arribat”, apunta Joan Santanach, sobre la vida d’aquest autor tan polifacètic. Es poden trobar fons lul·lians a les grans biblioteques dels diferents països europeus, com les de París, Venècia o Munic, però la de Catalunya —amb només cent anys d’existència— compta també amb un bon fons, del qual a l’exposició es mostren 108 documents, ordenats en cinc àmbits en ordre cronològic, i en la qual es poden veure des de manuscrits fins a incunables, passant per obres impreses. Una exposició que promet ser “potent” i que, tal com ha remarcat Santanach, “permet fer un relat de l’existència, la biografia i la trajectòria de Ramon Llull”. Per a Eugènia Serra, directora de la Biblioteca, aquesta exposició vol contribuir a fer conèixer la figura de Ramon Llull i donar a conèixer els fons lul·lians de la Biblioteca de Catalunya.\nJoan Santanach, comissari de l’Any Llull a la BC | © Biblioteca de Catalunya / Oriol Miralles\nDels testimonis medievals als estudis crítics\nEl retaule que Joan Desí va fer cap al 1500 sobre Ramon Llull, i que actualment forma part de l’arxiu de la Biblioteca de Catalunya gràcies a la donació del Museu del Llibre de Frederic Marès, ens dóna la benvinguda a l’exposició, juntament amb un manuscrit del jesuïta belga Jean Baptiste du Sollier Acta B. Raymundi Lulli…, publicat cap al 1708, sobre Ramon Llull. L’exposició es tanca amb la traducció manuscrita que Rosa Leveroni va fer sobre el relat d’Aldous Huxley, La mort de Ramon Llull.\nLa resta d’obres que s’hi exposen representen un conjunt amb molt de pes pel que fa a les etapes de recepció de Llull, sobretot a partir del segle XIX, moment en què es consoliden els estudis crítics sobre la seva obra. El primer àmbit de l’exposició mostra els testimonis medievals sobre l’obra de Llull: després de la seva mort, els seus seguidors van diversificar-se i, tot i que els seus textos van continuar transmetent-se, van començar a circular llibre d’altres autors sota el seu nom. Alguns lul·listes van cridar l’atenció de la Inquisició, cosa que és un aspecte clau per entendre la recepció posterior de l’autor: Fra Nicolau Eimeric, inquisidor general de la Corona d’Aragó, va decidir actuar contra tota la seva obra. D’aquesta època, doncs, cal destacar un manuscrit copiat en pergamí de la Doctrina pueril, de la primera meitat del segle XV i en el qual s’inclouen capítols catequètics i d’altres de contingut més enciclopèdic sobre disciplines acadèmiques medievals, religions, estaments socials, etc.\nEl segon àmbit de l’exposició comprèn des dels inicis de la impremta fins al segle XVII, moment en què comencen a iniciar-se les edicions lul·lianes: la primera que es va imprimir va ser l’Ars brevis, a Venècia cap al 1480. La impremta va ser clau per la transmissió de l’obra de Llull tant al domini lingüístic català com en d’altres llocs d’Europa. Les obres d’aquest període, doncs, mostren que el pensament de Ramon Llull i la seva Art, que va ser plantejada com un mètode universal, van ser objecte d’interès per a molts intel·lectuals europeus. D’aquesta època val la pena aturar-se a una traducció llatina impresa a París el 1505, que conté la primera part del Llibre de contemplació i del Llibre d’Amic e Amat, i una edició impresa a València el 1521 del Llibre de Blanquerna.\nA partir del segle XVI s’inicia la reivindicació de la santedat de Llull, però alhora sorgeixen detractors a la figura del pensador. Des d’un costat i des de l’altra es faran textos a favor o en contra de Llull i aquesta polèmica s’allargarà fins ben entrat el segle XVIII, el tercer àmbit de l’exposició. En aquell moment, es van començar a elaborar estudis bibliogràfics a favor de la santedat i l’ortodòxia Llull “amb orientació crítica i no merament hagiogràfica”, subratllen els comissaris. D’aquest període val la pena aturar-se a l’obra de Jaume Costurer, que va elaborar les Disertacions historicas del culto inmemorial del B. Raymundo Lullio i d’Antoni Ramon Pasqual i Fleixes, les Vindiciae Lullianae. “Aquestes dues obres van crear les bases sobre les quals es van construir els estudis lul·lians moderns”.\nA partir del segle XIX, període comprès per la Renaixença a Catalunya, es va començar a revalorar l’obra de Llull i se’n va reivindicar tant el vessant literari com l’aportació lingüística: “Fins aleshores només s’havia reivindicat com a pensador”, expliquen els comissaris. És en aquesta època, durant la Renaixença, en la qual se centra el quart àmbit de l’exposició: va ser llavors quan es va advocar per recuperar la literatura antiga i hi havia un entorn favorable a la producció literària en català. D’aquells moments cal destacar la publicació de les Obres rimadas de Ramon Llull, a càrrec de Jeroni Rosselló, que va impulsar un programa ambiciós d’edició de les obres catalanes de Llull, que, desafortunadament, no es va arribar a completar. En aquesta època Jacint Verdaguer va publicar una còpia del Llibre d’Amic e Amat (1871-1896), que hi va entrar en contacte a través d’aquestes noves edicions.\nManuscrit de la traducció que Rosa Leveroni va fer sobre el conte d’Aldous Huxley | Imatge: BC\nFinalment, a partir del segle XX es van consolidar els estudis lul·lians, període que tanca els àmbits de l’exposició: “Es va consolidar com un referent de primer ordre per a la cultura catalana, també en l’àmbit internacional”, asseguren els comissaris. Durant els anys 1906 i 1950 es van començar a publicar dues sèries d’edicions crítiques, una en català i l’altra en llatí: d’una banda, els vint-i-un volums de les Obres de Ramon Llull (ORL), que es van reprendre a partir del 1990 per la Nova Edició de les Obres de Ramon Llull (NEORL), i, de l’altra, les Raimundi Lulli Opera Latina (ROL), que es va publicar primer a Palma i que ara es publica a Turnhout, a cura de l’editorial belga Brepols.\nAny Llull Ha mester paraules i lletres Ramon Llull


El sector carni ramader rep el suport del govern català per a desmentir les ‘fake news’ que danyen la nostra imatge - GremiCarn\nEl sector carni ramader rep el suport del govern català per a desmentir les ‘fake news’ que danyen la nostra imatge\nEl manifest va ser redactat per la Federació catalana de carnissers i cansaladers-xarcuters juntament amb 12 entitats càrnies de Catalunya\nLa consellera del Departament d’Acció Climàtica, de la Generalitat de Catalunya (DACC), Teresa Jordà ha manifestat el seu suport al manifest conjunt que va subscriure la Federació catalana de carnissers i cansaladers-xarcuters juntament amb 12 entitats càrnies més per a lluitar contra la desinformació de determinats mitjans de comunicació, organitzacions animalistas, empreses i d’organismes públics que danyen la nostra imatge.\nEl manifest al que Teresa Jordà ha manifestat el seu suport, el vam enviar el passat 9 de novembre, amb l’objectiu que es posicionés davant els continus atacs per part d’organitzacions animalistas, empreses, d’organismes públics i determinats mitjans de comunicació, entre altres.\nEls signants aportàvem dades científiques i contrastades sobre els beneficis d’incloure la proteïna animal de forma equilibrada com a part de la dieta mediterrània, i el perill que representa, per exemple, la seva reducció dels menús escolars per als nens de famílies amb menys recursos econòmics.\nDavant això, el DACC ha ratificat el seu suport al contingut del manifest en una reunió a la qual han assistit representants de les organitzacions signants i membres del govern català com la consellera Jordà; el secretari d’Alimentació, Carmel Mòdol; la directora general d’Agricultura i Ramaderia, Elisenda Guillaumes; i el director general d’Empreses Agroalimentàries, Qualitat i Gastronomia, Joan Gòdia.


Ordeig reclama la redacció, amb el màxim consens d’una nova Llei de l’Esport català | Esports | Partit dels Socialistes de Catalunya\nOrdeig reclama la redacció, amb el màxim consens d’una nova Llei de l’Esport ...\nOrdeig reclama la redacció, amb el màxim consens d’una nova Llei de l’Esport català\nActualitzat: 21/4/2017 a les 14:10\nCreat: Divendres, 21 de Abril\nDurant la compareixença a la Comissió d'Afers Institucionals del Parlament per part del secretari general de l'Esport del Govern.\nEl portaveu d’Esports del Grup Socialista a la Comissió d'Afers Institucionals del Parlament, Oscar Ordeig, va lamentar després d’escoltar la compareixença per part del secretari general de l'Esport, Gerard Figueras, la manca d’una veritable governança esportiva per a tots els clubs i entitats esportives del país.\nNovament, es va fer palesa una realitat que el món de l’esport català -les associacions, clubs, esportistes, federats- tothom veu i pateix d’ençà els darrers cincs anys d’acció de govern, o més aviat de no-govern en política esportiva.\nI les xifres, malauradament així ho avalen. Una prova tangible és la rebaixa percentual en els pressupostos de la Generalitat per Activitat Física i Esport en un 46% des del 2010 (113 milions euros al 2010 als 62 milions per aquest 2017). I per sectors esportius, la retallada ha estat d’un 70% pel que fa a l’esport federat i un 50% a l’escolar.\n“Aquestes xifres, amb el greuge també que ha suposat una forta burocratització i grans exigències per part de la Generalitat han posat en perill a una gran part del teixit associatiu, arribant en alguns casos a la seva desaparició en alguns casos” va remarcar el diputat socialista responsable d’esports en aquesta Comissió, Oscar Ordeig, durant la seva intervenció.\nOrdeig, en el seu torn de rèplica, va reclamar també “la redacció, amb el màxim consens possible, d’una nova Llei de l’Esport català, que vagi acompanyada d’un Pla d’inversions en equipaments esportius per tal de millorar l’actual desplegament d’instal·lacions”.\nI va afegir, que cal entomar d’una vegada, una demanda de molts clubs i petites entitats esportives en la defensa d’una normativa clara i transparent sobre el voluntariat esportiu. En concret, que es regularitzi el Monitoratge amateur de base per tal que les petites quantitats econòmiques (aquelles que no siguin considerades com a mitja de vida) no siguin concebies com a quantitats salarials.\nTambé va demanar al Govern que defensi davant al Govern central, l'aplicació d'una bonificació (del 100% o d'una part) per a totes les associacions i clubs esportius sense ànim de lucre i d'interès social que regularitzin contractualment els seus treballadors, monitors, i voluntariat.\nEn nom del Grup Socialista va exigir del Govern més implicació i suport a l'esport femení, i a la pràctica d’esports per a persones en discapacitat, que ha de començar per un canvi en el tractament dels mitjans de comunicació cap aquests col.lectius esportius, cada dia més importants al nostre país.\nI finalment, donar més suport institucional de la Generalitat als actes del 25è aniversari dels Jocs Olímpics de Barcelona, a Mollet del Vallès, com a ciutat europea de l'esport 2017, i una implicació en els propers Jocs esportius del Mediterrani de Tarragona.


Elx i Vila-real B aspiren a la part alta - À Punt\nElx i Vila-real B aspiren a la part alta\nAmb set jornades per a acabar el campionat en la Segona B, els set equips valencians busquen millorar en la classificació.\nL'Hèrcules rep el Mallorca al Rico Pérez / Hèrcules CF\n04 d'abril 2018 - 02:00\nQueden set jornades per a acabar el campionat en la Segona B. Els set equips valencians busquen millorar en la classificació.\nEn la part alta, L'Elx ha recuperat la segona plaça després de quatre mesos i juga a Saragossa contra l'Ebro, equip que en casa ha guanyat al Cornellà i al Mestalla. Des que Pacheta ha arribat a la banqueta il·licitana, l'Elx només ha cedit un punt en tres partits.\nUn punt per davall en la classificació està el Vila-real B. El tercer classificat juga contra el Lleida, cinqué a només tres punts. Dos equips amb dinàmiques molt diferents. El filial groguet està quatre jornades sense guanyar i amb un gol marcat. El conjunt català és el millor de la segona volta, encara que baixa com a visitant.\nL'Hèrcules esgota les possibilitats\nL'Hèrcules rep al Rico Pérez el rival més difícil, el líder, el Mallorca. L'entrenador, Visnjic, i els jugadors creuen que encara és possible enganxar-se a la promoció d'ascens. Tot passa per una victòria contra el conjunt balear, que està quatre partits sense guanyar.\nEl València Mestalla viatja a Formentera. Està a 6 punts de la lligueta d'ascens. Un bon resultat els acostaria al llocs capdavanters.\nDesprés d'aconseguir al Clariano els tres punts contra l'Elx, l'Ontinyent només ha tret un punt de nou possibles i no ha marcat en els últims tres partits. Aquesta jornada els visita el cuer, Deportivo Aragón, que no ha guanyat cap partit fora de casa en aquesta lliga.\nL'Atlètic Saguntí està a set punt de la zona de descens i travessa una línia negativa de resultats sense conéixer la victòria en quatre partits. Rep el Peralada, un equip amb bons guarismes en la segona volta. Un victòria asseguraria el Saguntí en la part mitjana de la classificació.\nL'Alcoià lluita per eludir el descens\nL' Alcoià viu una situació que semblava impensable fa dos mesos. Està només a quatre punts de la zona de descens. La falta de gol i els mals resultats en casa han sigut la causa. El nou tècnic i tercer entrenador de la temporada, Mario Barrera, encara no coneix la victòria. A El Collao juguen un partit difícil contra el Sabadell, que dirigeix l'extècnic blanc-i-blau, Toni Seligrat. El conjunt arlequinat només ha perdut quatre partits fora de casa en tota la Lliga. L'Alcoià intentarà trencar la ratxa negativa a El Collao, on no guanya des del 5 de novembre.


L'Oficina d’Atenció al Ciutadà es troba a la seu del Consell Comarcal.\nL’Oficina d’Atenció al Consumidor del Pla de l’Estany ha atès 52 consultes durant l’estat d’alarma\nLa majoria d’atencions que es fan aquests dies tenen a veure amb cancel·lacions de vols, viatges i reserves d’allotjament.\nL’Oficina Comarcal d’Informació i Atenció al Consumidor del Pla de l’Estany ofereix un servei gratuït d’orientació i assessorament sobre els drets i deures de les persones consumidores al fer una compra o contractar un servei. Des de l’inici de l’estat d’alarma, l’Oficina ha notat un increment de consultes. En total, en aquests dos mesos s’han atès 52 consultes, quan en el mateix període de l’any anterior van ser una trentena.\nDe les consultes i reclamacions rebudes, la majoria fan referència al transport aeri, com les cancel·lacions de vols o de viatges. També les reserves d’allotjaments, cancel·lacions d’esdeveniments, problemes amb compres per internet o devolucions, o incidències amb les companyies de telefonia.\nEn tots aquests casos, des de l’Oficina d’Informació i Atenció al Consumidor s’orienta els consumidors perquè intentin arribar a algun tipus d’acord mutu amb l’empresa i buscar solucions pactades, tenint en compte que el consumidor sempre té dret a cobrar l’import dels serveis que no ha pogut gaudir. En cas que no s’arribi a un acord, l’Oficina tramita la reclamació mitjançant els mecanismes de resolució alternativa de conflictes, la mediació i l’arbitratge de consum, que són sistemes gratuïts i voluntaris per totes dues parts.\nLa tècnica de l’Oficina comarcal d’Informació i Atenció al Consumidor, Isabel Butinyà, explica que el primer pas és fer una reclamació formal a l’empresa. Després, amb el comprovant d’aquesta, es pot presentar la reclamació a l’Oficina de Consum, omplint el formulari que es pot trobar a la web de l’Agència Catalana de Consum.\nPer contactar amb l’Oficina d’Atenció al Consumidor del Pla de l’Estany es pot enviar un correu electrònic a consum@plaestany.cat, o trucar a l’Oficina d’Atenció al Ciutadà del Consell Comarcal al 972 57 35 50.\nTAGS: consum, consumidor, estat, alarma, coronavirus


ARAMULTIMÈDIA - Cocentaina oficialitza als seus càrrecs festers\nLes festes en honor a Sant Hipòlit són de l'11 al 14 d'agost\nCocentaina oficialitza als seus càrrecs festers\n02/07/2017 - 14:24 Escrit per RUBÉN LLEDÓ\nLes festes de Moros i Cristians de Cocentaina en honor a Sant Hipòlit cada vegada estan més prop. A 2017, se celebraran de l'11 al 14 d'agost i el Palau Comtal ja ha acollit la presentació dels càrrecs. Ells són Christian Molines Castellà (abanderat moro de la Filà Llana), Sergio Navarro Cantó (abanderat cristià de la Filà Cavalleria Ministerial), Jaime Pérez Cardona (capità moro de la Filà Guàrdia Jalifiana) i Sergio Moncho Moya (capità cristià de la Filà Gentils).\nEl multitudinari acte també ha servit per descobrir el cartell anunciador de les festes, obra de Rosa Ribelles Albors. Altre protagonista de la festa contestana de 2017 és el compositor i músic Rafael Mullor Grau, que dirigirà l'himne de festes per iniciar la Trilogia.\nDurant la gala, presentada pel periodista Gabriel Pascual, han intervingut Mireia Estepa, alcaldessa de Cocentaina, i Rafa Briet, Diputat Autonòmic del PSPV i exalcalde de Cocentaina.\nCàrrecs festers 2017 / AM\nARAMULTIMÈDIA, diumenge 2 de juliol de 2017\nRubén Lledó - 02/07/2017\nLes festes de Moros i Cristians de Cocentaina en honor a Sant Hipòlit cada vegada estan més prop. A 2017, se celebraran de l'11 al 14 d'agost i el Palau Comtal ja ha acollit la presentació dels càrrecs. Ells són Christian Molines Castellà (abanderat moro de la Filà Llana), Sergio Navarro Cantó (abanderat cristià de la Filà Cavalleria Ministerial), Jaime Pérez Cardona (capità moro de la Filà Guàrdia Jalifiana) i Sergio Moncho Moya (capità cristià de la Filà Gentils). El multitudinari acte també ha servit per descobrir el cartell anunciador de les festes, obra de Rosa Ribelles Albors. Altre protagonista de la festa contestana de 2017 és el compositor i músic Rafael Mullor Grau, que dirigirà l'himne de festes per iniciar la Trilogia. Durant la gala, presentada pel periodista Gabriel Pascual, han intervingut Mireia Estepa, alcaldessa de Cocentaina, i Rafa Briet, Diputat Autonòmic del PSPV i exalcalde de Cocentaina.


Què és la FIV pròpia amb òvuls i semen de la parella?Eugin2021-07-29T10:35:48+00:00\nDes de 5.614 €\nLa tècnica FIV amb òvuls propis i semen de la parella és la fecundació dels òvuls extrets amb els espermatozoides de la parella.\nExtraiem els òvuls i els fecundem, al laboratori, amb els espermatozoides de la teva parella. Una vegada tenim desenvolupats els embrions, els introduïm a l’úter perquè continuïn el seu desenvolupament.\nFase 2: Extraiem els òvuls.\nEstudiarem el teu cas per oferir-te un tractament únic. Comprovarem l’estat dels espermatozoides de la teva parella mitjançant un seminograma i en congelarem una mostra. Tindreu el nostre consell genètic. Estimularem els teus ovaris i controlarem el teu endometri. Al laboratori, fecundarem l’òvul amb la tècnica FIV-ICSI. Per a la teva tranquil·litat, treballem amb un sistema Witness de seguretat i traçabilitat de mostres biològiques. La transferència d’embrions la farem mitjançant la tècnica after loading al laboratori. Farem la prova d’embaràs i l’ecografia de comprovació.\nÉs la tècnica idònia quan no tenim suficients espermatozoides per a una Inseminació Artificial o quan les trompes de Fal·lopi estan obstruïdes o malmeses. En aquest cas, és l’única opció per aconseguir l’embaràs.\nTambé la recomanem si hem fet diversos intents d’Inseminació Artificial i no hem tingut èxit.\nQuines són les taxes d’èxit en FIV òvuls propis?\nLa probabilitat d’embaràs després de tots els intents d’un mateix cicle en dones menors de 35 anys es troba en un 64 %. Pots consultar totes les taxes en el nostre lloc web.\nEl preu que correspon a un tractament estàndard és 5.614 €. En funció de les característiques del teu cas, el tractament es podria completar amb altres tècniques.