Andalusia posa en marxa ajuts per combatre la immersió lingüística\nA CATALUNYA I COMUNITAT VALENCIANA\nAndalusia posa en marxa una línia d'ajuts per combatre la immersió lingüística\nLes subvencions, una concessió a Vox, van destinades a impartir classes de castellà a descendents d'andalusos emigrats\nSevilla - Dimarts, 03/09/2019 | Actualitzada 04/09/2019 - 19:16\nVa ser un dels compromisos aconseguits per Vox per donar el seu vistiplau als primers comptes autonòmics de PP i Cs a Andalusia, i només dos mesos després ja s’ha posat en marxa. Aquest dimarts la Junta ha aprovat l’ampliació de les subvencions atorgades a les entitats andaluses en altres autonomies per incloure, de forma específica, activitats dedicades al reforç del castellà allà on s’ha aplicat la immersió lingüística d’un altre idioma cooficial de l’Estat, com a Catalunya o la Comunitat Valenciana.\nEl portaveu de l’Executiu i conseller de Presidència, Elías Bendodo (PP), ha detallat que l’objectiu d’aquesta nova línia de subvencions és fomentar que els descendents d’andalusos que resideixen en altres comunitats on hi ha immersió lingüística no hagin d’abandonar les seves arrels culturals. “Es tracta que cap andalús a fora es pugui veure afectat perquè el Govern que sigui decideixi que hi ha immersió lingüística, i així pugui mantenir les seves arrels”, va dir.\nAquesta nova línia d’ajuts, que a la pràctica es tradueix en subvencions perquè les associacions, comunitats i federacions d’andalusos fora de la comunitat puguin impartir classes de castellà, se suma així a les ja existents fins al moment per enaltir la cultura andalusa i els seus valors, fomentar accions sobre la identitat andalusa o fins i tot contribuir a projectar la imatge d’Andalusia a l’exterior.\nSegons la Junta, la necessitat d’aquests ajuts es justifica perquè “en els últims anys, l’Administració andalusa s’ha trobat amb un nou repte davant de l’obligada immersió de tota la població resident en determinats territoris d’acollida, cosa que podria portar una pèrdua gradual del patrimoni cultural i lingüístic dels andalusos que viuen en aquests territoris i, especialment, dels seus descendents”.\nMillo, al capdavant\nLes competències amb les entitats andaluses a l’exterior recauen en Enric Millo, que va ser delegat a Catalunya del Govern de Mariano Rajoy i una de les figures més qüestionades per l’independentisme per la seva gestió durant l’1-O. Després de quedar fora de les llistes autonòmiques, municipals i europees, va ser repescat pel PP andalús el mes d’abril passat com a secretari general d’Acció Exterior, un càrrec amb rang de viceconseller.\nFonts de l’executiu regional expliquen que, tot i que es tracta d’una nova línia d’ajuts més específica, no es traduirà en una modificació pressupostària. Segons els comptes públics aprovats per a aquest exercici del 2019, les diferents subvencions per a les entitats a l’exterior, que poden destinar-se fins i tot al manteniment de l’activitat ordinària d’aquestes comunitats, estan dotades amb 882.000 euros. L’àrea d’Hisenda ja va incloure en aquesta xifra l’import de 152.000 euros compromès amb la formació ultradretana per tirar endavant els comptes el juny passat, precisament per tal que es destinessin a aquestes activitats de caràcter lingüístic.\nL’acord amb Vox no va suposar a la pràctica un canvi substancial en els comptes dissenyats per l’Executiu andalús, el primer no socialista, però sí va traslluir que s’assumien bona part dels seus postulats ideològics, com les seves crítiques a l’ensenyament del català en detriment del castellà. Per això van reclamar una partida per ajudar a què “els estudiants andalusos que vulguin estudiar en castellà en qualsevol part d’Espanya puguin fer-ho”. En la mateixa línia, durant la primavera passada la formació ultra ja va sol·licitar a la Junta d’Andalusia que articulés una altra línia d’ajuts per recolzar la Fira d’abril de Barcelona, i mantenir així les arrels culturals d’aquestes comunitats emigrades.\nTemes: VOX Català Castellà Immersió lingüística Andalusia Ciutadans Catalunya PP


Empuriabrava. Ýìïóðèàáðàâà àðåíäà êâàðòèð. La ciutat de vacances de la Costa Brava.\nLa ciutat de vacances de la Costa Brava\nCiutat de vacances Empuriabrava\nActivitats a la regió\nLlocs per allotjar-se\nNormes de residència\nSol.licitud de lloguer\nEls apartaments estan completament amoblats per tal que els hostes puguin gaudir d'una estada confortable.\nTots els apartaments estan equipats amb televisor i antena parabòlica. Estan equipats amb una cuina moderna amb fogons elèctrics, microones, cafetera i tetera. S'inclouen els estris de cuina (cassoles, paelles) i vaixella (plats, copes, tasses, coberts, etc.).\nL'aigua calenta es subministra a través de l'escalfador d'aigua elèctric. Els producte de neteja personal no es subministren.\nEl preu del lloguer no inclou la roba del llit ni les tovalloles. Poden portar la seva roba del llit o llogar-la aquí mateix. Mantes i coixins sí que estan inclosos.\nAbans d'entrar els hostes, es fa la neteja de l'apartament. Malgrat tot, durant l'estada, la neteja és a càrrec dels clients. Els estris de neteja están a la seva disposició. Si ho desitgen, poden contractar el servei de neteja.\nEls hostes han de mantenir les normes de convivencia: no fer soroll a la nit, no deixar objectes voluminosos a les àrees comunes de l'edifici i no deixar a les terrasses i finestres objectes que puguin caure a baix i fer mal als peatons o a l'edifici. Es permet entrar amb animals domèstics.\nEls hostes amb nens poden disposar de bressol. L'alimentació pels bebés s'adquireix al supermercat més proper. Hi ha possibilitat de contractar servei de cangur.\nL'arribada es fa els dissabtes a partir de les 17 h., la sortida es realitza els dissabtes abans de les 11 h. Hi ha possibilitat de transfer a l'aeroport de Barcelona, Girona o Perpinyà (França).


Mans Mercedaries | EXPOSICIÓ FOTOGRÀFICA DE L’ ESCOLA LUTGARDA D’ONGATA RONGAI DE KENYA A LA BIBLIOTECA MUNICIPAL DE MARTORELL\nMans Mercedaries / Uncategorized / EXPOSICIÓ FOTOGRÀFICA DE L’ ESCOLA LUTGARDA D’ONGATA RONGAI DE KENYA A LA BIBLIOTECA MUNICIPAL DE MARTORELL\nenero 3, 2022 In Uncategorized By mansmercedaries\nEXPOSICIÓ FOTOGRÀFICA DE L’ ESCOLA LUTGARDA D’ONGATA RONGAI DE KENYA A LA BIBLIOTECA MUNICIPAL DE MARTORELL\nAvui dia 3 de gener de 2022 es fa la inauguració de l’Exposició Fotogràfica de les imatges de l’Escola Lutgarda d’Ongata Rongai de Kenya; del 26è Camp de Treball que l’ONG Mans Mercedàries vam dur a terme l’estiu 2021\nL’ONG Mans Mercedàries us convida a l’Exposició Fotogràfica sobre el 26è Camp de Treball Kenya’21 En aquesta Exposició Fotogràfica podreu fer un tomb per Ongata Rongai, lloc del Projecte de l’ONG Mans Mercedàries.\nPodreu visitar l’Escola d’Ongata Rongai i veure la part nova construïda, el primer pis de l’Escola . En aquesta nova planta hi ha les aules de 1r, 2n i 3r d’Educació Primària. Aquest és el Projecte de la construcció de la segona fase de l’Escola Lutgarda d’Ongata Rongai.\nTambé podreu entrar en els tallers de braçalets, maquillatges, cinema, balls…que les Voluntàries i Voluntaris del 26è Camp de Treball van dur a terme aquest estiu passat a Kenya.\nPodreu conèixer les nenes i nens de l’Escola i del barri d’Ongata Rongai i també les «sisters of mercy». Veureu com és el barri i acabareu el recorregut entrant en el món dels Maasai i veient alguns dels animals de la zona del Maasai Mara.\nAra la canalla s’han fet grans i la necessitat és també la d’una Escola d’ Educació Primària, i com tots recordareu aquest és el nostre Projecte, la construcció de la Segona fase de l’Escola Lutgarda.\nPer això és tan important per als membres de l’ONG Mans Mercedàries aquesta Exposició Fotogràfica, perquè podem ensenyar amb molta il·lusió el què s’ha pogut construir gràcies a tantes Mans Solidàries.\nTambé volem donar les gràcies a totes les persones que han col·laborat amb les seves donacions, als nostres Socis i Padrins, a l’Ajuntament de Martorell i l’Ajuntament de Sant Feliu per les seves subvencions, a tots els col·laboradors que de manera generosa ens han ajudat. Gràcies a totes aquestes persones tenim feta la construcció del primer pis.\nAra cal però continuar amb la tasca solidària, ja que ens queda tot una segona planta i la teulada per acabar de construir, que és precisament el Projecte de Kenya’22\nenero 8, 2022 at 4:10 pm Responder


Escola Pia Calella: Premiats al Concurs XXIII Trofeu Escola Massana\nPremiats al Concurs XXIII Trofeu Escola Massana\nAquest diumenge 18 de juny al migdia a la Plaça del Bunyol de Calella es va fer l'entrega de premis del concurs de dibuix, conegut per tots nosaltres com el Concurs de la Maduixa. Volem felicitar a l'Adrià Gómez de 2n d'Eso, pel Primer Premi, i al Matheus Ferreira de 1r d'Eso, pel 2n premi, en la categoria d’11 a 14 anys.\nEl Matheus Ferreira, ens comenta la seva exèriència: “M'ha agradat fer aquest dibuix, perquè me l'he treballat molt. Em feia il·lusió fer un dibuix amb els llapis del meu avi, m'ha costat temps pintar les parts més grans i fer els petits efectes però crec que coses com la boira de la muntanya i els colors de les fulles de la maduixa donen vida al dibuix i transmeten la meva personalitat perfeccionista i detallista. Crec que és un dels dibuixos més bonics de la meva gamma malgrat que les cabres siguin millorables.\nEl concurs de la maduixa ha despertat la meva imaginació, perquè si em donen un tema base puc fer més facilment alguna cosa. Des d'una proposta concreta, al meu cap surten moltes idees, en canvi m'és difícil treure imaginació del no res de cop i volta perquè la meva originalitat és intermitent.”


Rajoy no descarta governar amb el PSOE per evitar la inestabilitat | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nRajoy fixa la recuperació com a reclam electoral i demana estabilitat\nAdverteix que Podem portaria “retrocés i falta de benestar”\nMadrid 27 DES 2014 - 10:00\tCET\nL'any 2014 ha estat per al president del Govern espanyol, Mariano Rajoy, el de tancament de la crisi econòmica, i el 2015 serà el “de l'enlairament definitiu” de l'economia espanyola. Quan falten cinc mesos per a les eleccions per escollir alcaldes i presidents a 13 autonomies i onze mesos per a les generals, el cap de l'Executiu fixa en la recuperació econòmica el seu principal reclam electoral, com ahir es va veure en el seu balanç anual des del Palau de la Moncloa. Recuperació econòmica i estabilitat política són els dos puntals sobre els quals vol assentar-se Rajoy. La segona característica només la poden portar el PP o el PSOE al capdavant del Govern, va dir. No va esmentar Podem, però sí que va voler deixar clar que per a la bona marxa del país només es pot confiar l'Executiu central al seu partit o al socialista.\nEl president va arribar lluny. “El PSOE és un gran partit, no tinc inconvenient a reconèixer-ho, encara que no comparteixo moltes coses de les que diuen i fan, com ells tampoc respecte a mi”, va afirmar. Les coses han de ser com sempre han estat des de la recuperació de la democràcia el 1977, segons la tesi que aquest divendres va estendre Rajoy: “A vegades han governat ells, d'altres nosaltres, com passa als EUA, a Alemanya, a França, a Austràlia...”. Allà s'alternen el centredreta i el centreesquerra i són alguns dels països on “la gent viu millor”, va subratllar.\nEmpatx d'homes (i dona) d'Estat', per L. SÁNCHEZ-MELLADO\nUna defensa tan rotunda del bipartidisme no s'havia sentit mai del president, a pesar que des del principi de la legislatura altres forces polítiques han atacat sense treva el PP i el PSOE des del Parlament. “Espanya ha estat governada des del 1978 per grans forces polítiques. Aquesta etapa d'estabilitat va ser molt positiva per als espanyols, va ser la millor. Jo la defenso. Quan això deixa de passar sorgeixen altres coses que l'únic que fan és generar és inestabilitat, falta de progrés, retrocés i pèrdua de benestar”, va abundar Rajoy. I va resoldre: “Entendran que per al meu país sempre prefereixi el millor”.\nDes d'aquesta perspectiva no caldria descartar que Rajoy proposés un pacte de governabilitat al PSOE després de les properes eleccions. Se li va preguntar per això, però no va dir ni sí ni no. “D'aquí a un any, quan sapiguem els resultats electorals, podrem començar a parlar-ne. En aquest moment tinc altres prioritats”, va assenyalar en una altra resposta inèdita, en deixar oberta la porta a una gran coalició de la qual el líder del PSOE, Pedro Sánchez, no en vol ni sentir a parlar.\nAquest divendres va quedar clar que Mariano Rajoy convocarà les eleccions generals amb el temps reglamentari adequat perquè es facin a finals del mes de novembre i d'aquí a un any, en aquests mateixos dies, les forces polítiques estaran immerses en la formació del Govern. El president no volia distraccions en el seu balanç del 2014, destinat a proclamar la recuperació econòmica.\nEl 2014, va dir, s'han creat 550.000 llocs de treball i fins al novembre hi ha hagut 338.000 persones incorporades a la Seguretat Social. “Aquest és el primer Nadal de la recuperació”, va subratllar, per deixar anar que “tots els indicadors assenyalen que el pitjor ha passat”. Les preguntes sobre l'escàs trasllat d'aquesta recuperació a la gent no van fer que Rajoy abandonés el discurs que s'estan establint bases sòlides per sortir d'aquesta crisi, que va reconèixer com extremament dura. No va servir que se li esmentés que hi ha més de quatre milions de ciutadans a l'atur; que més de tres milions no tenen cap subsidi; que la pujada del salari mínim serà de tres euros i la de les pensions serà d'un 0,5%. Tampoc es va mostrar vacil·lant quan se li va recordar que els sondejos indiquen un desencantament total amb el PP i amb la gestió del seu Govern. “Jo no sóc comentarista d'enquestes, sinó que he de dedicar-me a treballar”, va respondre.\nEstava tan imbuït que havia de transmetre el missatge que la bona nova està a punt de ser una realitat —tot i que “queden les seqüeles de la crisi” i de les mesures que s'han adoptat des del 2012—, que altres assumptes els va despatxar ràpidament. “El Govern d'Espanya continuarà vetllant pels interessos dels ciutadans de Catalunya, donant suport a les seves empreses, treballant perquè també hi hagi una sòlida recuperació com més aviat millor i, per descomptat, propiciant la concòrdia i l'entesa entre catalans”, va assenyalar. Res de reforma de la Constitució. N'hi va parlar la passada setmana, a la seva visita al palau de La Moncloa, la presidenta andalusa, Susana Díaz, i ahir Rajoy va revelar quina va ser la seva resposta: “Que me la presenti” [la reforma]. Aquesta és la resposta que Rajoy dóna també a Pedro Sánchez.\nSobre la corrupció, va recordar les mesures “ambicioses i integrals” que sortiran del Congrés entre gener i febrer. Poc o gens es va desviar el president del seu guió, per la qual cosa la pregunta sobre què li sembla la postulació de Esperanza Aguirre com a candidata a l'alcaldia de Madrid, no va tenir resposta. “Aquests assumptes no estan sobre la taula”, va resoldre.


Festes | AMPA Mare Nostrum de Tarragona\nAMPA Mare Nostrum de Tarragona\nActivitats i notícies de l'AMPA Mare Nostrum de Tarragona\nL’estrella de les festes\nPosted on 20/12/2016 by ampamarenostrum\nLes mares amb més traça de l’AMPA han ajudat els nens i nenes a fer unes estrelles de Nadal de paper ben ufanoses. Han quedat precioses, oi? Les cares dels alumnes en veure el resultat eren d’emoció pura. Són uns artistes! Ara, a penjar-la en algun lloc de casa on llueixi.\nUn Nadal ben dolç!\nDes de l’AMPA encetem una setmana prenadalenca plena d’actvitats. Comencem dilluns amb un taller de galetes de Nadal. Els nens i nenes de primer i segon de primària han decorat unes boníssimes galetes de mantega amb fondant, anisets, xocolata i retoladors comestibles. Podeu veure a la foto alguns dels resultats, però n’hi havia de tots colors! Us direm un petit secret…moltes de les galetes no van arribar a les bosses, van desaparèixer per art de màgia! Us animeu a provar de fer-ho a casa?\nEl patge dels Reis Mags visita el Mare-Nostrum\nPosted on 17/12/2016 by ampamarenostrum\nSes Majestats els Reis de l’Orient cada cop són més a prop i els seus patges s’afanyen a recollir les cartes dels nens i nenes. Un d’aquests patges i el seu ajudant han vingut al Mare-Nostrum i han agafat les cartes plenes de desitjos dels infants d’educació infantil i de primer i segon de primària. Esperem que els Reis Mags els hi portin molta felicitat! I vosaltres, ja heu fet la carta?\nEl Tió ja ha arribat a l’escola!\nEl Tió ja ha arribat al Mare-Nostrum!\nDels boscos del costat del cole ha arribat el Tió! Dilluns passat, a unes mares de l’AMPA que passejaven molt a prop del cole els va semblar veure’l i els nens i nenes de P3, P4 i P5 el van trobar amagat al pati! Van haver de seguir un rastre de pells de mandarina per trobar-lo. El Tió els va cagar caramels i els nens i nenes el van entrar al Mare-Nostrum on ara està molt i molt calentet i ben cuidat.\nFelicitacions nadalenques i realització de cupcakes\nPosted on 06/01/2014 by ampamarenostrum\nAquest any per primera vegada, s’ha realitzat…\nun taller de targetes nadalenques pels alumnes de tercer i quart. Amb motlles de galetes, papers de colors, tovallons decorats, enganxines i molta imaginació, els nens i nenes van fer unes felicitacions xulíssimes amb dedicatòries pels seus éssers estimats. Molts en van fer tantes que potser no tenen temps ni de repartir-les totes! Van quedar molt boniques i la canalla s’ho va passar genial.\nI el resultat de les boníssimes cupcakes! Moltes ja no vàren arribar a sortir del menjador de l’escola!!\nFesta de la Castanyada – Panellets\nPosted on 10/11/2013 by ampamarenostrum\nPer tercer any consecutiu, l’AMPA hem anat a les classes dels nens i nenes d’Infantil per fer panellets.\nLa veritat és que ens han quedat per llepar-se’n els dits! Mmmmm… N’hem fet d’ametlla, de crocanti i de coco. Els nens i nenes han sigut autèntics pastissers, s’ho han passat pipa i han après una tradició més.\nAquest any, des de l’AMPA s’ha convidat a participar a mares/pares socis que tenen algun fill o filla a P5, ja que es l’últim any per gaudir de la festa, se’ls fan grans les criatures!\nVolem donar les gràcies a la Paquita, l’Angelines i la Sofia que ens han ajudat i han fornejat els panellets en el seu punt just. També donem les gràcies a les mestres d’infantil, que s’han embrutat les mans i han ajudat a que tots els petits fessin uns panellets espectaculars. Visca la Mare-castanya!\nProjecció curtmetratge “Los Besugos del Café inundado”\nPosted on 16/05/2013 by ampamarenostrum\nPels alumnes d’ESO, l ‘AMPA va preparar l’activitat del director Enrique Novials, per segon any consecutiu va visitar l ‘escola i els alumnes van poder gaudir del seu nou curtmetratge “Los Besugos del Café inundado” posteriorment al visionat van realitzar la taula rodona on els alumnes es van mostrar força participatius.\nVolem donar les gràcies al Sr. Novials la seva presència i la seva implicació en l‘activitat.\nPosted in Extraescolars, Festes\n“El sastre valent”\nDins de les activitats de la setmana de Sant Jordi que l’ AMPA va preparar , el 26 d’abril , els alumnes de P3 fins a 3er de primària van desfruitar d’ una obra de teatre al porxo de l ‘escola . La companyia de Tarragona “EL TORNAVÍS TEATRE” va interpretar el conte dels germans Grimm “El sastre valent”. Posteriorment a la interpretació van enriquir la vista amb un col·loqui on tots els nens van participar amb molta il·lusió.\nConcurs Literàri St. Jordi 2013\nEl dia 23 d’ Abril alguns membres de l’Ampa es van acostar a l ‘escola per entregar als alumnes guanyadors els premis del CONCURS LITERARI 2013. Es van entregar diplomes a finalistes i guanyadors , als més petits els hi varem fer entrega de llibres i als guanyadors més grans els hi van entregar xecs regal de la cooperativa Abacuus per import 30€! L entrega es va fer al pati, a la zona de les casetes i van assistir tots els alumnes del col·legi i els professors.\nAgraïm a alumnes i professors la gran participació d’ aquest any 2013!!!!\nPosted on 07/05/2013 by ampamarenostrum\nDel 22 al 24 d’abril amb motiu de la diada de Sant Jordi els membres de l ‘AMPA vàrem muntar una parada de venda de llibres al col·legi .\nEls diners recollits seran invertits en els obsequis pel guanyadors del concurs literari en el que participen tots els alumnes de l’escola i en la resta d ‘activitats organitzades amb motiu de la Setmana Cultural amb motiu de la diada de Sant Jordi.\nMoltes gràcies a tothom per la vostra col·laboració!!!!!\nDissabte 5 de març, jornada de portes obertes!


arxiversvalencians.org REFER PONTS TRENCATS – arxiversvalencians.org\nREFER PONTS TRENCATS\nAl voltant de les VII Jornades d’Arxius Valencians sobre Documentació Digital i Memòria Històrica. Fa no massa anys, molts ho recordareu, hi havia una febre considerable per conèixer la II República, el Moviment Obrer i tots aquells referents que podien servir i servir-nos per iniciar una convivència en democràcia, després de 40 anys amb Franco. Avui fa la feta que, més que encuriosits, estem desenquets o enfadats amb la història. Tornen els fantasmes del passat en la seua pitjor expressió, a to amb el clima de pessimisme i desesperança que avui vivim, més enllà dels missatges mediàtics mediatitzats. Després d’anys de glòria fàtua, tornem a pensar que som el darrer país d’Europa, que som incapaços de ser un país realment modern i ens cau al damunt la llosa d’una història de frustracions que, en realitat, ara creiem veure-ho, no havíem superat. Mentrimentres, els catalans fugen d’aqueixa visió i d’aqueix fantasma, tot creant i recreant una ‘altra identitat’. Mentre els valencians restem i caiguem en el més pregon del pou de la hispanitat retrògrada i corrupta. Potser penseu que això no té massa a veure amb els arxius històrics i la documentació digital. Però, quin futur ens espera als arxius històrics si la nostra societat ‘fuig’ de la història. Si ens avergonyim del nostre passat, tant o més que no del present. Si enviem la investigació i els investigadors a un altre planeta mentre que els documents digitals (o una informació sense suport) conquereixen el present, la immediatesa i fins i tot els pous del saber? Si més no, aquestes VII Jornades, amb la presència activa d’arxivers, diplomatistes, historiadors, informàtics i juristes, han servit per traçar ponts entre la gestió diària i la planificació de llarga durada, entre la tecnologia i el pensament, entre arxivers del passat i gestors del present i del futur. Algú (els arxivers pensem que som nosaltres, però sols no podem) hauria de tenir la perspectiva necessària per portar i projectar els documents del present en el futur, per organitzar i trobar una lògica a l’allau de documents electrònics que se’ns escapen de les mans; que igual ens desapareixen com es multipliquen sense control. Hem de treballar perquè la societat futura dispose de documents veritables, autèntics i fiables; i que hom puga conéixer com han estat produïts. Hem de desbrossar el camí perquè això puga ser així. També hem de buscar i produir un nou paradigma. Un nou reequilibri personal i social amb els valors humans i de convivència; amb la valentia d’enfrontar-nos tant a un futur incert com a un passat que no ens hauria de fer por, sinó que, ben al contrari, hauria de ser clau per contrastar, certificar, saber i fonamentar una societat que no es pot sostenir sobre el no-res o sobre una reinvenció forçada. A no ser que aspirem, com aquell, a arribar a les més altes cotes de la buidor i la misèria moral. Text publicat a la revista Saó, de novembre de 2013, dedicada als 30 anys de la Llei d’ús i ensenyament del valencià.


La Terra Alta escollida per aplicar el Projecte Innovador ~ EbreDigital.cat\nLa Terra Alta és un dels territoris seleccionats pel Projecte Innovador sobre espais test agraris, gràcies a la participació de la Federació d’Agrupacions de Defensa Forestal de la Terra Alta que participa com a soci beneficiari en el Grup Operatiu RETA, per impulsar una Xarxa d’Espais Test Agraris a l’Estat Espanyol. La manca de relleu generacional i la necessitat d’implementació de nous ramats al territori, són dos dels elements que han motivat l’entitat a formar part del Projecte Innovador.\nEl Projecte Innovador es va gestar entre els mesos de juny i setembre de 2018, a partir de la creació del Grup Operatiu, en el que es van desenvolupar tasques de diagnosi i mapeig en relació als espais test agraris, així com de identificació de necessitats i propostes per continuar treballant amb aquest eina innovadora. A l’octubre es va publicarel fulletó “Espais Test Agraris: una aposta pel relleu generacional”, en el què s’explica què és un espai test agrari, perquè sorgeix la idea i quins són els punts clau a tenir en compte per posar en marxa un dispositiu de suport.\nEl mes de gener de 2019 arrenca el Projecte Innovador, que tindrà una durada d’un any i mig, i en el qual es treballarà accions com una Guia Metodologia d’implementació dels espais test agraris, la creació d’un Centre de suport al relleu generacional, així com la dinamització d’una xarxa d’espais test agraris a l’Estat Espanyol.\nLleuger descens de l’Rt mentre el risc de rebrot torna a baixar dels 100 punts aquest dijous a l’Ebre\nEs rehabiliten les basses dels antics camins ramaders del Perelló per millorar la conservació i la recuperació de l’ofegabous\nAmposta implementa el model islandès Planet Youth en la prevenció de consums de substàncies tòxiques


Aquest dissabte es realitzarà de manera telemàtica el primer debat sobre la promoció de la creació artística contemporània\nLa Paeria de Balaguer començarà aquest dissabte el cicle de debats emmarcats en el Pla Estratègic de Cultura que l’Ajuntament va engegar al mes de novembre amb l’objectiu de definir la ciutat culturalment els pròxims anys. D’aquesta manera la consultora cultural encarregada de coordinar el procés ha definit un cicle de quatre debats després de presentar l’anàlisi prèvia de la situació cultural de la ciutat amb les seves fortaleses i debilitats. Durant el cicle de debats es posaran quatre temes sobre la taula el primer dels quals serà la promoció de la creació artística contemporània.\nAltres temàtiques que es tractaran en aquest cicle de debats seran l’agenda cultural (6 de març), la governança dels sistemes culturals (13 de març) i la relació amb els municipis de l’entorn territorial (20 de març). En el cas d’aquest dissabte el debat serà telemàtic i s’haurà de fer una inscripció prèvia.\nEl Pla compta amb un total de 5 fases en què des de l’empresa coordinadora i la Paeria es busca donar protagonisme a la ciutadania per tal que el pla definit compti amb el consens més gran possible i pugui perdurar en el temps.


BLOG DE L'ASSUMPTA: Ruïnes (Relats Conjunts) (CapítolS XIII)\n"RUÏNES", Relat Conjunt en fascicles, al més pur estil dickensià. Avui, dos capítols XIII i... això s'ha acabat!!).\nCAPÍTOL XIII.- FINAL "OFICIAL"\nLa senyora Flora pren el te a la seva sala. Ja fa dues setmanes que van posar les catifes d’hivern; a la xemeneia un foc preciós escalfa l’estança i ella està calentona i còmoda. Avui potser farà un petit extra i es menjarà un dels panets dolços, especialitat de la Sra. Ponts, que abans mai tastava... és que tenen un aspecte molt temptador.\nSomriu, mentre a la paret del seu darrera, un quadre de Van Gogh, més fals que un polític qualsevol, presideix l’escena.\nJa ho sap. Però tant li fa. No haver-lo denunciat és la darrera prova d’amor que ha pogut donar al seu nebot. Aquell bon nen dolç i carinyós que ella, sense voler, i amb la millor de les intencions havia anat malcriant. Un inútil, però un inútil de bon cor.\nDe nou –com cada dia de la seva vida- es recorda del seu fill i del seu marit... L’Eduard no estava tan malcriat, no, gens malcriat. Si allò no hagués passat segur que l’Alfredo també hauria estat un bon noi... Li tremola la barbeta i dues llàgrimes amenacen amb caure, però fa una respiració molt profunda, tanca els ulls i pensa que ja no vol plorar més.\nDamunt la taula, al costat del servei de te, un llibre, i dins del llibre una carta. Va arribar abans d’ahir. L’Alfredo, des de Rio de Janeiro li demana disculpes pel “canvi de quadres” i li dóna les gràcies per la “discreció”, li explica un projecte que té allí i li envia una abraçada fortíssima. Diu que li anirà escrivint.\nLa senyora Flora fa una petita mossegada al panet dolç i pensa “efectivament, està deliciós”.\nCAPÍTOL XIII.- FINAL "NO - OFICIAL"\nLa Joana és a la seva habitació. Dreta. Les peces es van ordenant al seu cap i creu que té claríssim el que ha passat. L’Alfredo ha demostrat no ser tan inútil i gandul com semblava i ha inventat un sistema senzill i eficaç per endur-se’n un valuosíssim Van Gogh davant dels seus nassos. Bé, o això és el que ell es pensava!!\nSeria interessant veure l’expressió dels seus còmplices en comprovar que havien canviat una falsificació per una altre falsificació... Quan tardaria a descobrir-se el pastel? L’únic cert és que aquella substitució ja l’havia fet ella molts anys enrere i que ara tenia un molt substanciós compte a un banc a Suïssa.\nOh, sí, sí, ella estima de veritat la senyora Flora. Quan la veia tan fràgil, tenia ganes de cuidar-la, d’ajudar-la. La comprenia. Entenia el seu dolor perquè era el mateix dolor que ella sentia... Però l’apreciava i la menyspreava al mateix temps! Sabia perfectament com era la seva desesperació per haver perdut tants éssers estimats, i si ho entenia tan bé és perquè, en aquell accident ella també havia perdut algú molt especial. El senyor Alberto, el marit de la senyora Laura... Sí, sabia que ell mai s’hauria fixat en ella i també estava convençuda que, amb el temps, aquella mena d’admiració s’hauria anat diluint i ella s’hauria enamorat d’un altre home, s’hauria casat, hauria tingut els seus fills... però, per culpa de la Sra. Flora i la seva distracció al volant, aquella mena d’amor platònic va quedar presoner dins del seu cor i el va convertir en un terreny mort.\nEls pensaments de la Joana flueixen, es desborden: Qui ho hagués entès? A qui ho hagués pogut explicar? A la Sra. Flora el seu pare li va pagar un tractament caríssim d’especialistes que durant mesos, amb teràpies i medicació la van anar traient del pou. I a ella? Qui la va ajudar a ella? Ningú! Ningú! Ningú!...\nAl principi, mentre la senyora estava malament, ella, amb la nanny, tenien cura del petit Alfredo. Però quan va estar bé, es va apoderar del nen i el va malcriar, el va convertir en un inútil!\nI la majordoma que hi havia llavors a la mansió li van explicar que treien el “Ruïnes” com a tractament per la senyora Flora! Li va dir que la solució estava en un quadre! ha ha ha ha... Sí, una identificació del dolor i bla bla bla... El quadre de les ruïnes es canvia per un altre i la Sra. Flora, ja pot viure amb més o menys normalitat.\nDoncs aquell quadre, el nou que van posar, el dels gira-sols... aquell, seria seu. Quan va descobrir el seu valor, va quedar impressionada, però no es va fer enrere. Amb l’ajut del fill de l’antic xofer de la família, que tenia amics no massa recomanables es va fer el canvi. Perquè perdessin la memòria els va donar un molt bon pessic del resultat de la venda als japonesos i van decidir que mai més parlarien entre ells. I així ho havien fet. Mai ningú sospitaria d’ella.\nSempre havia pensat que, quan la Sra. Flora morís, ella viuria els seus darrers anys com una reina a Suïssa. Ningú sospitaria res perquè, senzillament, desapareixeria del mapa i, fins llavors, hauria estat fidel al seu lloc. És cert que la Sra. Flora ja en té vuitanta-cinc. Ella no li vol cap mal però potser... Comparteixen dolor per la mort d’éssers estimats. Ella l’entén, sí, tan sols ella l’entén.\nHan passat quatre anys, la Joana va morir d’una peritonitis aguda avui fa tres mesos. La Sra. Flora pren el te que li serveix l’Elvira amb delicadesa. Agafa un panet dolç. Ara s’hi ha acostumat i els troba boníssims.\nEscrit per Assumpta a 0:57:00\nXeXu 22 de març de 2013, a les 1:10\nVaja, així que la bona de la Joana tenia unes quantes coses a dir en aquesta història. No era només l'Alfredo que era un tarambana... bé, la Joana no és que ho fos, era més aviat espavilada, però al final li va acabar sortint malament, ves per on. Al final encaixen totes les peces, déu n'hi do quina història més enrevessada.\nVinga, ara ja pots començar amb el RC d'aquest mes!\nAssumpta 22 de març de 2013, a les 1:35\nHehehe no, no, començar amb el d'aquest mes, no, que ara ja tinc tres neurones dormint i l'altre em fa moure els dits sobre el teclat (espero estar escrivint quelcom coherent) però no sóc conscient de què estic posant :-))\nAl final em venien la cap més desenllaços, fins i tot en Rudy i l'Elvira han resultat culpables en algun d'ells hehehe\nsa lluna 22 de març de 2013, a les 4:34\nCoi quantes sorpreses, nina!!\nTant l'un com l'altre m'han agradat moltíiiissim, i és que quan una té tanta imaginació com tu no ho pot fer d'altra manera, un història intrigant fins al final. Enhorabona!!\nJa veus, m'he desvetllat i he vingut a veure que havies fet. ;)\nNanit o...bon dia!!\nAssumpta 22 de març de 2013, a les 12:58\nTu i jo necessitem un tractament per posar "ordre" a les nostres hores de son!! :-)))\nEn tot cas, trobo que si un es desvetlla per la nit, entrar als blogs és una bona opció hehehe Moltes gràcies, LLUNETA, guapa!!!\nCarme Rosanas 22 de març de 2013, a les 8:20\nJo no vaig a dormir tant tard i et llegeixo de matí. Els dos finals m'agraden... però potser em quedo amb el No-oficial. És més sorprenent, al menys tal com ho veia jo.\nFelicitats per la història, Assumpta. T'ha sortit ben rodona!!!\nAssumpta 22 de març de 2013, a les 13:00\nGràcies, CARME!! ;-))\nA mi, com pots suposar, m'agrada més el final oficial, amb la velleta tranquil·la i la gent del seu entorn que l'estima de veritat... Però si veiessis quins altres finals em passaven pel cap!! Si em descuido em lio a assassinats, a parents desconeguts, secrets ocults... El final NO-OFICIAL que vaig triar era el més... normal ;-)))\nMcAbeu 22 de març de 2013, a les 9:10\nJo també em quedo amb el no-oficial perquè no me l'esperava gens i per això m'agrada molt més. És molt més enrevessat :-))\nTe n'has sortit molt bé d'aquesta novel·la en fascicles i ens has tingut ben enganxats capítol darrere capítol. Un fort aplaudiment i les felicitacions ben sinceres. M'ho he passat molt bé!. :-)\nAssumpta 22 de març de 2013, a les 13:15\nHehehe MAC, no sé per què, però ja sospitava que el final No-Oficial tindria més èxit!! ;-))\nPer la teva forma de ser, amb mentalitat d'enigmista, investigador, persona que gaudeix pensant, deduint i "desfent embolics" em fa especialment contenta que t'hagi agradat!! :-)))\nGlo.Bos.blog 22 de març de 2013, a les 20:33\nNena, et pots dedicar a la novel·la negra.\nEls dos finals m'agraden, però, s'ha de reconèixer que el segon és del tot imprevisible i això li dóna un valor afegit.\nAssumpta 25 de març de 2013, a les 1:04\nSou tots molt bona gent!! I no sabeu què contenta em feu amb els vostres comentaris... Una vegada vaig llegir a un blog, no recordo quin... potser la CARME ROSANAS, però no n'estic segura, que, davant d'uns comentaris molt bons deia quelcom tipus: "Ja sé que exagereu, però m'agrada" ;-)))\nNitamiu 24 de març de 2013, a les 22:30\nmira que sóc de finals feliços, però en aquest relat sense cap dubte li escau el no-oficial!!!! el fa rodó del tot!\nAssumpta 25 de març de 2013, a les 1:05\nJo també sóc de finals feliços... quan escric quelcom que acaba malament em fa una sensació com si allò no ho hagués escrit jo... però ja veig que en aquest cas guanya el final "No" oficial... Moltíssimes gràcies per haver-lo llegit i per deixar comentaris!! ;-)))


En aquesta secció trobaràs una gran varietat de jocs didàctics, ideals per a fer les classes mes amenes amb grups de nens. Utilitza aquests materials per a desenvolupar classes creatives, visuals, pràctiques, que es quedin a la retina dels nens i els ajudin a créixer intel·lectualment.\nAbecedari anglès magnètic\nBlocs sensorials amb boletes - 8 pcs.\nBlocs sensorials amb líquid - 8 pcs.\nBlocs sensorials amb lupa - 6 pcs.\nBlocs sensorials amb tresors - 8 pcs.\nBlocs sensorials petits de colors - 24 pcs.\nConjunt de cafè de joguina de plàstic reciclat\nConjunt de cuina de plàstic reciclat


LA COLLA DELS DIMECRES: Dimecres, 23 de juliol de 2014\nDe nou al llit del riu Ripoll. Avui per a completar el recorregut que havíem fet fins a la meitat, entre les Arenes i el poble de Sant Llorenç Savall. El tram d’avui abasta des del poble fins a l’indret del riu davant de les Marines, passant sempre pel llit del Ripoll i amb el lloc més significatiu del molí de l’Agell.\nUn advertiment. S’ha de fer sempre un cas relatiu dels cartells indicadors, especialment dels que assenyalen el molí de l’Agell en sentit contrari al curs del riu. En lloc de portar-vos al molí us conduirà a la gasolinera de Sant Llorenç\nRiu Ripoll. Molí de l'Agell. Sant Llorenç Savall\nRuïnes del molí de l'Agell. Sant Llorenç Savall\nMolí de l'Agell. Sant Llorenç Savall. Mola sotana\nLa Colla dels Dimecres d'avui\nRiu Ripoll. Sant Llorenç Savall\nLibèl·lula, vulgarment, estiracabells.\nPublicat per Colla de veterans del Gràcia i elements de la UES a 10:37\nEtiquetes de comentaris: MOLÍ DE L'AGELL BOSC DEL RANXERO, RIPOLL. SANT LLORENÇ SAVALL


“L’avantatge de la teràpia fotodinàmica davant el càncer és la reducció dels efectes secundaris” | Universitat Ramon Llull\nInici»“L’avantatge de la teràpia fotodinàmica davant el càncer és la reducció dels efectes secundaris”\n-Pots explicar en dues frases l'argument de la teva tesi?\nLa tesi doctoral estava centrada en l'àmbit de la Teràpia Fotodinámica, una modalitat terapèutica que s'està utilitzant per a tractar diverses malalties, entre elles el càncer. En la tesi es van estudiar noves molècules fins ara inexplorades en aquest context, com a proteïnes derivades de la proteïna fluorescent verd, i es van realitzar assajos in Vitro per a aprofundir en el mecanisme d'acció.\n-Com funciona aquesta teràpia?\nLa teràpia fotodinàmica es bassa en l’acció combinada d’un fàrmac, els principis actius del qual són un fotosensibilitzador, llum i oxigen. En presència d’aquests tres factors es forma un tipus reactiu d’oxigen, anomenat oxigen actiu, que destrueix les cèl•lules malignes.\nEl principal avantatge d’aquest tractament davant la resta de tractaments contra el càncer és la seva elevada selectivitat i els reduïts efectes secundaris que produeix, ja que el dany es localitza exclusivament a la zona irradiada que conté el fotosensibilitzador i on hi ha oxigen.\n-S’ha demostrat el seu èxit davant el càncer?\nEls tractaments amb teràpia fotodinàmica s’han aprovat en diferent països, però el seu ús encara no està molt estès perquè és un tractament relativament nou (es va descobrir als anys 80). En l’actualitat s’ha provat la seva eficàcia davant tumors de diferents tipus (pulmó, tràquea, esòfag...) i està especialment indicat per a càncers de pell. Fora del camp oncològic, sembla un tractament molt eficaç davant la degeneració macular ‘humida’ associada a l’edat i també davant altres malalties cutànies com la psoriasis o l’acne.\n-Per què vas triar aquest tema?\nDesgraciadament, el càncer és encara avui en dia una de les principals causes de mortaldat en països desenvolupats. Em va semblar un tema interessant sobre el qual investigar i on poder aportar el meu granet de sorra.\n-Com t'ha “canviat la vida” aquest doctorat?\nLa tesi m'ha ajudat a créixer. Quan vaig començar, acabava de finalitzar la carrera i tenia molts coneixements. Durant la tesi els he posat en pràctica i he adquirit molts altres. He treballat en camps molt diversos dins de la química, he estat una temporada en l’estranger i he treballat en distints grups. En definitiva, tinc la ment molt més oberta que fa quatre anys i he aprés “relacions personals”, assignatura que no està en la carrera!\n"L'eficiència d'aquesta teràpia s’ha provat davant tumors de diferents tipus (pulmó, tràquea, esòfag...) i està especialment indicat per a càncers de pell"\n-De quina manera has compatibilitzat aquesta recerca amb la feina i la teva vida personal?\nRealitzar una tesi al camp de les ciències experimentals implica una dedicació altíssima que és totalment incompatible amb qualsevol altre treball i normalment és tan exigent que fa que la vida personal giri al voltant de la tesi. Afortunadament, el laboratori no es pot portar a casa, així que a l'acabar la jornada laboral i encara que normalment sempre hi ha feina “d'ordinador” per fer, és possible conciliar la investigació amb la vida personal.\n-Quin és el lloc o la situació mes estranya en què t'has trobat durant l'elaboració d’aquesta tesi? I el moment mes emocionant?\nEl moment més emocionant que recordo va ser un congrés a Alemanya. Estava en una xerrada del Dr. Redmond del Harvard Medical School, i en mig de la seva intervenció va comentar que hi havia un pòster molt interessant sobre Teràpia Fotodinàmica i que invitava a tots a veure-ho. El pòster era meu! Va ser una situació estranya i emocionant al mateix temps.\n-Amb quin investigador/a t'agradaria trobar-te per comentar la teva tesi? Per què?\nEl director de la meua tesi, el Dr. Santi Nonell, m'ha donat moltes oportunitats durant la tesi per a assistir a congressos i cursos per tot el món, així que he tingut la gran sort de conèixer a alguns dels investigadors més punters en Teràpia Fotodinàmica i comentar amb ells la meva tesi. Em considero una afortunada en aquest sentit.\n-Després de tots aquests anys de recerca, què és el mes important que has aprés?\nM'he adonat del vertader valor de la frase que tantes vegades havia sentit: “la paciència és la mare de la ciència”. La investigació requereix paciència, constància i saber mantenir la ment freda quan les coses no surten bé.\n-En què creus és pot transformar esta tesi durant els propers anys?\nLa Teràpia Fotodinàmica és un tractament relativament modern, així que encara queda molt de treball per fer. Espero que la meva tesi afegeixi idees sobre les quals desenvolupar noves investigacions en els pròxims anys.\n-Com creus que t'ha ajudat aquesta tesi en el teu desenvolupament professional?\nM'ha ensenyat a desenvolupar-me en situacions molt diferents, m'ha proporcionat experiència en diferents camps i m'ha ensenyat a gestionar l'estrès, la tensió i el temps per a conciliar la vida professional i la personal.\n"La investigació requereix paciència, constància i saber mantenir la ment freda quan les coses no surten bé"\n-Com has aconseguit durant aquests anys de recerca compensar el fet d'especialitzar-se tant en un tema?\nEm considero una persona molt afortunada perquè la meva tesi, malgrat emmarcar-se en la Teràpia Fotodinámica, ha estat molt multidisciplinària. He treballat amb tècniques que freguen la biologia molecular i també l'òptica no lineal, així que he compensat especialitzar-me en un tema ampliant els meus coneixements en moltes altres tècniques, algunes de camps afins com la biologia o la física.\n-Què és la primera cosa que vas fer quan vas acabar la defensa de la tesi?\nEl primer de tot... botar d'alegria, just després d'abandonar la sala. Després, celebrar-lo amb els meus amics i familiars.\nNom: Ana Jiménez Banzo\nCentre URL: Escola Técnica Superior IQS\nTesi: New insights in photodynamic therapy: production, diffusion and reactivity of singlet oxygen in biological systems\n+ info: Tesis doctorals en xarxa (TDX)


El Col·legi de Geòlegs diu que desmantellar el Castor no hauria d'implicar «cap risc» si es fa «de manera rigorosa» | Aguaita.cat\nEl Col·legi de Geòlegs diu que desmantellar el Castor no hauria d'implicar «cap risc» si es fa «de manera rigorosa»\nEls geòlegs demanen una "taula tècnica de consens" amb experts i l'Estat per "conèixer la veritat" i reclamen que "no es demonitzin els usos del subsòl"\nper Redacció , Barcelona, 28 de gener de 2019 a les 19:59 |\nSessió de la comissió d'investigació del Projecte Castor al Parlament, este dilluns. | ACN\nAquesta informació es va publicar originalment el 28 de gener de 2019 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nEl representant del Col·legi de Geòlegs de Catalunya Ramon Pérez ha assegurat este dilluns a la comissió d'investigació del projecte Castor que "no ha d'haver cap risc" en el desmantellament de la instal·lació sempre que es face "amb un projecte fet de manera rigorosa". Tant Pérez com l'expresident del Col·legi Oficial de Geòlegs de Catalunya Joan Escuer han demanat que s'aclarisca el futur del Castor. "No podem tenir una instal·lació hivernant 'sine die'", ha apuntat Pérez. D'altra banda, els dos geòlegs han demanat que es forme un "taula de consens tècnic" amb experts i representants de l'Estat per "conèixer la veritat" sobre el cas, així com que no "es demonitzin els usos del subsòl". "S'hi ha de poder fer de tot, però s'ha de fer ben fet", ha indicat el representant del Col·legi de Geòlegs.\nPer la seua banda, l'expresident del Col·legi Oficial de Geòlegs de Catalunya Joan Escuer ha dit que és "evident" que hi ha una "relació directa" entre els terratrèmols i la injecció de gas, però ha matisat que encara no se sap "exactament" què va provocar els sismes. "No sabem si van ser desencadenats o induïts", ha precisat després de dir que, en qualsevol dels dos casos, van ser provocats per la injecció.\nÉs per este motiu que ha proposat una "taula de consens tècnic" en la qual les diferents persones involucrades facen estudis per esbrinar què va passar des d'un punt de vista tècnic. D'altra banda, Escuer ha assegurat que si la instal·lació produix sismes s'ha de desmantellar, malgrat que amb el desmantellament es "tiren" els diners invertits en el projecte.\nSobre la possibilitat que es pugue destinar la instal·lació a altres usos, Escuer ha considerat que no està dissenyada per a altres usos. Finalment, l'expresident del Col·legi Oficial de Geòlegs de Catalunya ha apuntat que, des del punt de vista sismològic, no es pot considerar que s'hagen produït danys físics.\n"Una operació blindada", segons la Cecot\nEl president de la patronal Cecot, Antoni Abad, ha criticat que es tractés d'una "operació blindada" que presentava "aspectes de dubtosa legalitat". "Els empresaris estem a les antípodes d'aquestes maneres de fer", ha remarcat.\nAbad ha apuntat que estaven d'acord amb el fet que a Catalunya mancava un dipòsit de gas, però no compartien que "es passessin a imaginar al mar". Abad ha criticat que el projecte no tingués en compte ni els cicles econòmics ni la geologia i ha considerat sospitós que alguns competidors internacionals retiressen les seues propostes.\nEls veïns reclamen indemnitzacions pels danys morals\nDurant la seua intervenció, el president de l'Associació d'Afectats pel Projecte Castor, Joan Ferrando Domènech, ha destacat que el projecte Castor ha estat un "gran fracàs tècnic i econòmic" i que, a més, ha causat danys morals als ciutadans de les poblacions afectades, que ha subratllat que han de ser indemnitzats.\nFerrando ha criticat que els polítics no assumisquen "responsabilitats" i "passen la pilota a la justícia". A més, ha apuntat que els riscos van esdevenir "catàstrofes" en el cas del Castor i ha criticat que no "s'atengués el que deien els veïns" de la zona.\nAl seu torn, l'advocat Raúl Rovira s'ha referit als danys morals dels ciutadans dels municipis afectats pels sismes. Rovira ha apuntat que a la justícia espanyola "no hi ha futur" i que la "salvació està a Europa". "És més sensible als danys morals que la jurisprudència espanyola", ha dit.\nEls grups parlamentaris reclamen "coneixement" per evitar "desastres" com el Castor\nEl diputat de Ciutadans Francisco Javier Domínguez ha assegurat que el cas del Castor ha de ser un "avís perquè no torni a passar una cosa semblant" i ha coincidit amb els geòlegs que cal "augmentar el coneixement" sobre el cas. També ha subratllat la idea dels geòlegs de no descartar l'ús del subsòl.\nSegons el diputat del PSC Jordi Terrades, el debat a la comissió d'investigació ha estat tant "tècnic" com "econòmic". Ha recordat que no existix "cap conclusió definitiva sobre el que va passar" i ha considerat que "és bo començar a incorporar en el debat que poden haver responsabilitats per danys materials però també per comportaments anormals que comporten danys morals".\nEl diputat de Catalunya En Comú David Cid ha criticat que es fes un "concurs a mida" i s'ha preguntat si era "possible" conèixer el risc sísmic que hi havia amb la tecnologia disponible.\nAl seu torn, la diputada de la CUP Maria Sirvent ha criticat que les administracions "s'aliïn amb interessos privats", així com el fet que empreses gestionen béns amb "la única intenció de multiplicar el capital".\nFinalment, el diputat d'ERC Lluís Salvadó ha apuntat que el projecte Castor és un dels "nyaps polítics i tècnics més recents de l'estat espanyol" i que ha tingut "conseqüències difícilment quantificables".\nPer la seua banda, la diputada del PDeCAT Mònica Sales ha assenyalat que el Castor ha produït "danys que no es poden veure però existixen" que no s'han de "menystenir". "Compartim la diagnosi de la dubtosa legalitat del projecte", ha conclòs.\nMedi ambient, Joan Escuer, Ramon Pérez, Col·legi de Geòlegs, comissió d'investigació, Parlament, Castor


L'Estel: JO NO SÓC UN GALLINA\nDes de sempre la performance ha estat un tema molt discutit, és a dir, tothom n’ha sentit parlar, però ningú sap la feina que comporta i les dificultats que hem tingut per dur-la a terme. La gent, moltes vegades, és molt negativa i no aprecia l’esforç que hi ha darrere del teló.\nSincerament, tots els participants de la performance la vèiem molt lluny i deixàvem córrer el temps pensant que aquell dia mai arribaria. Però finalment va arribar el dia i amb aquest les presses, la preocupació,... Tots estàvem una mica negatius pensant que tanta feina com havíem fet quedaria reflectida en una sola nit.\nDurant el procés de realització ens vam adonar que era més difícil del que pensàvem. Hi havia moltes coses darrera de la idea principal que encara no teníem present, i cada vegada que proposàvem una idea nova i que semblava ser la resposta definitiva, apareixia un nou entrebanc en mig del camí.\nAl llarg dels mesos tots treballàvem com podíem; alguns simplement miraven i d’altres es negaven a fer allò que havien de fer. Aquests mesos van ser els més importants per molts de nosaltres. Tots treballàvem pels altres i això en definitiva es diu treballar en equip. Un equip format pels alumnes de 3r d’ESO i liderat per les professores d’educació física i plàstica que ens han ajudat en tot moment.\nQuan teníem la majoria d’escenes mitjanament acabades, vam tenir una idea més clara del que era una Performance, però encara ningú havia formulat en la seva ment la idea de que no quedava temps material per poder-ho acabar del tot. Va ser pocs dies després quan ens vam adonar, i vam començar tots a anar de bòlit saben que encara quedava molt per fer i molt poc temps per fer-ho.\nVa arribar el dia. Tot acabat i tothom al seu lloc. La gent anava omplint cada espai buit del Cercle Jove i nosaltres intentant calmar els nervis darrere l’escenari. Finalment la nostra negativitat s’havia convertit en il·lusió, tots vam acabar amb una idea molt positiva de totes aquelles peripècies que hem viscut durant el curs.\nPersonalment, tenim uns records i una experiència molt positiva de la Performance. Hem après a superar tots aquells problemes que se’ns van anar presentant durant el camí. Hem fet un equip fort i ens hem enfrontat al repte que ens van plantejar a l’inici de curs: sortir davant un públic, sobre un escenari, a presentar una Performance. Ara podem dir que hem arribat al nostre destí i hem superat aquest repte notablement. Felicitats companys!\nAndrea de Miguel i Jordi Vilabrú, alumnes 3r d’ESO\nPublicat per L'ESTEL a 23:25\nEtiquetes de comentaris: 3r ESO, ESO, La Salle, Performance, Santa Coloma de Farners, Teatre


Actualització sobre el funcionament de la Facultat | Blanquerna - Universitat Ramon Llull\nActualització sobre el funcionament de la Facultat\nDesprés de rebre la notificació institucional de la Direcció General de Blanquerna-URL relativa al pla de desconfinament, us donem informacions específiques i concretes sobre els horaris d’obertura dels centres:\nLa Facultat (Plaça Joan Coromines) estarà oberta de dilluns a divendres de de 8 a 21 hores i els dissabtes de 8 a 14 hores. La Biblioteca (Valldonzella, 12) i l'Institut de Recerca (Tallers, 77) estaran oberts de dilluns a divendres de 8 a 15 hores.\nDos apunts sobre les visites d'estudiants a la Facultat durant la desescalada\nEn cas de ser necessari, els estudiants podran accedir als edificis de la facultat per realitzar, amb cita prèvia, tasques administratives. Les mesures de seguretat i salut constitueixen una prioritat per a tots i per això en cap cas han de venir a les facultats persones que tinguin algun símptoma sospitós de la COVID-19 o aquelles que estiguin dins del període de quarantena. Els estudiants hauran de garantir l’ús de la mascareta a l’interior dels edificis. L’accés dels estudiants a l’activitat acadèmica presencial queda supeditat al que dictaminin les autoritats sanitàries i universitàries en les pròximes setmanes.\nA partir del dia 22 de juny els futurs estudiants podran accedir als edificis de les facultats (amb cita prèvia) per rebre orientació sobre l’oferta formativa de Blanquerna-URL, visitar les instal·lacions i per realitzar tasques vinculades a la preinscripció o matrícula.\nContactes de referència\nInformació - Futurs Estudiants: infofcri@blanquerna.edu\nCoordinació de pràctiques: Fcc_cdprac@blanquerna.edu\nSecretaria Acadèmica: secretariafcri@blanquerna.edu\nMàster i Estudis de Postgrau:\nInstitut de Recerca: gestiorecercafcri@blanquerna.edu\nTots els préstecs agafats abans del dia 13 de març han estat prorrogats automàticament. Recordeu que a través de la web de la biblioteca es pot accedir a una sèrie de recursos electrònics (bases de dades i revistes digitals) d’interès.


ELS FUNCIONARIS DE L’AMOR – cesc – Medium\nPrimat bíped de la família dels homínids i de l'única espècie supervivent del gènere Homo.\nELS FUNCIONARIS DE L’AMOR\n“El Parlament de Catalunya, recollint el sentiment i la voluntat de la ciutadania de Catalunya, ha definit Catalunya com a nació d’una manera àmpliament majoritària. La Constitució espanyola, en l’article segon, reconeix la realitat nacional de Catalunya com a nacionalitat.”\nPreàmbul de l’Estatut de Miravet\nAvui fa un any de l’aprovació d’una de les lleis més polèmiques del Parlament. Precedida de múltiples disputes entre els partits de centre, de dretes (ultres i moderades) i d’esquerres (ecològiques, stalinistes, marxistes, leninistes, socialistes i moderades), la necessitat de la unanimitat de la cambra (calia el vot positiu de més d’un 85 % dels parlamentaris) va provocar un consens gens satisfactori per cap de les parts implicades. Finalment però, tot i els entrebancs, va prosperar una llei que sorgia de la imperiosa necessitat de la societat i que la gent demanava a crits (tot i que no es va produir cap manifestació extraordinària que concentrés, en una ciutat, un número de manifestants superior al seu número d’habitants) per places i carrers. El text legal feia referència a múltiples disposicions (fins a cinquanta-quatre) per establir la creació d’un nou cos funcionarial: els popularment anomenats funcionaris de l’amor.\nAquesta denominació va provocar la befa i l’escarni dels ninotaires dels diaris més prestigiosos del país i de part de l’estranger. Com poden recordar els nostres lectors, els diaris més partidaris dels partits conservadors (o de dretes) van recórrer a l’humor més grotesc i racial, i van haver de fer front a múltiples demandes i cartes dels lectors de diaris progressistes. Els rotatius d’esquerres, més políticament correctes, van donar una transcendència relativa al tema fent passar una llei revolucionària pel sedàs de la normalitat. Evidentment no es van estalviar les crítiques de part del seus propis lectors, que trobaven l’actitud del periòdic poc compromesa amb la dimensió social de la llei. Els diaris de centre, que gairebé havien desaparegut, van tractar el tema de forma prou ambivalent per evitar demandes, participació enrabiada d’ex-lectors i pèrdua de l’escassa, però fidel, colònia de seguidors que encara tenien. La societat ja no podia tenir opinions centrades o, simplement, no tenir-ne. S’havia d’estar a un costat o a l’altre. I tensar el fil tant com es pogués.\nTranscorreguts dotze mesos des de l’aprovació de la llei, molts ciutadans encara desconeixen l’existència del nou cos funcionarial. Segons les últimes enquestes encarregades pel mateix govern i subscrites per la major part de l’oposició, tan sols un 6,2 % de la població es capaç d’identificar correctament les funcions d’aquest cos i n’ha fet ús en alguna ocasió. El consens en l’aprovació de la llei ha evitat la polèmica que hauria d’haver suposat la utilització, en un percentatge tan baix, de les noves prestacions ofertes des de l’administració. Tan sols els partits d’ultraesquerra, d’ultracentre i d’ultradreta, hàbilment ofegats pels mitjans de comunicació (no han merescut ni un sol minut d’atenció per part de cap dels principals informatius de les ràdios i televisions amb més audiència) i esperonats pels partits majoritaris, han denunciat la política errant i complaent de govern i oposició.\nL’Antoni Q i la Rita H foren els dos membres fundadors de la plataforma PFA (Pro Funcionaris de l’Amor). La Rita H ens ha rebut a la casa del Raval que abans compartia amb l’Antoni Q, de qui fou parella de fet (-Amb papers!- ens comenta tota cofoia). Després d’una separació amistosa, als sis mesos de l’aprovació de la llei, s’ha acollit a un dels molts programes d’acció amorosa, dissenyats per l’administració i proposats, en part, per ella mateixa.\n“Tot va començar entre l’Antoni i jo, mentre passejàvem rambla amunt i rambla avall. Recordo que jo lluïa un palestí clàssic, ulleres de pasta d’un vermell discret i que ens aturàvem a admirar i remunerar totes i cadascuna de les estàtues que engalanaven el nostre camí.\nEren les sis de la tarda d’un dimarts qualsevol i vam veure que la gent caminava trista i de pressa. I ens va semblar una contradicció tan gran. És a dir, si camines trist, has de poder deturar-te, degustar la passejada per poderpensar i capficar-te en els problemes que t’amoïnen. Quin sentit té gambar tristos? Amb una llambregada vaig veure que l’Antoni havia copsat el mateix que jo i ens vam aturar al bell mig de la rambla, observant la multitud que es dirigia, en múltiples trajectòries, cap a objectius equívocs. Era una situació absurda i s’hi havia de posar remei.\nAleshores l’Antoni i jo encara no érem parella, de fet, jo estava mantenint relacions esporàdiques amb les meves companyes del taller de ioga. Aquell mateix vespre vam quedar per sopar tots dos, per intentar trobar una solució al problema que havíem detectat. Després d’assolir el nirvana en el tercer orgasme simultani múltiple, i envoltats de l’aroma de l’encens més pur, vam veure la llum. La gent no podia aconseguir el que teníem nosaltres, no podia gaudir d’una relació lliure, ni assolir les cotes de plaer que atorgaven la felicitat completa. Aquesta primera idea va quedar a cinc orgasmes de distància de la creació d’un cos funcionarial de l’amor”1\nEn Silvestre S fou el primer funcionari de l’amor. Fa poc ha assumit la subdirecció general de l’ASCATA2 ens ha convidat a prendre una tassa de te en un conegut establiment àrab del centre de Barcelona. Entre glop i glop ens ha comentat els pros i els contres de la seva feina.\n“Vaig seguir tot el procediment polític d’aprovació de la llei amb molt d’entusiasme. Estava convençut que aquest era el tipus de funcionariat que em convenia. El fet és que tenia amor per donar i per vendre i les oposicions no van ser cap problema per assolir la meva determinació. (…)\nSer funcionari de l’amor implica molts sacrificis i algunes recompenses. No tot són flors i violes, i sovint es converteix en una feina rutinària, com passa amb la majoria de funcionariats.\nLa primera fase dels programes d’acció amorosa es basa en la redacció de paperassa per encarar, amb el major grau d’èxit possible, les següents etapes del procés. Les entrevistes que s’han de mantenir amb els ciutadans seleccionats (la llista d’espera actual és llarguíssima) poden ser molt feixugues.\nUn cop s’ha realitzat un número suficient d’entrevistes, es discerneix entre els que necessiten una acció funcionarial directa i els que en necessiten una d’indirecta. L’acció funcionarial indirecta (una imposició de l’ala més conservadora del parlament) és aplicada en la majoria de casos i suposa una atenció psicològica i continuada a distància. La directa, en canvi, implica un treball de camp i l’aplicació estricta del programa d’acció amorosa més ambiciós. (…)\nEls funcionaris de l’amor, per emprar la terminologia popular dels Assitents Socials sobre Carències Afectives i altres Tipologies de l’Amor (ASCATA), han de treballar sobre tres pilars bàsics: anonimat, higiene i espiritualitat. La transgressió d’alguna d’aquestes tres normes provoca l’expulsió immediata del cos funcionarial.”\nEn Mateu D és un membre del cos dels funcionaris de l’amor des de fa tres mesos. No comparteix la visió entusiasta d’en Silvestre S sobre l’aplicació de les polítiques amoroses. El proppassat cap de setmana va fundar el primer sindicat de l’amor (SASCATA) i ens ha explicat les carències del sistema al menjador del loft que comparteix amb la seva parella.\n“No discutirem sobre els tres pilars bàsics que fomenten la relació funcionarial perquè són irrenunciables. Però des del sindicat es poden tractar molts altres temes que afecten els assistents socials. El més important de tots és l’horari. Per atendre l’acció funcionarial directa hem d’adaptar-nos a l’horari del ciutadà. Es fa difícil, doncs, tenir caps de setmana lliures ja que és quan creix la demanda afectiva i quan els programes d’acció amorosa són més eficaços. Des del SASCATA volem reduir les actuacions en cap de setmana a la meitat d’hores laborables totals. No més de dotze hores de treball en cap de setmana. Sovint es planteja, també, la dificultat de complir, tot i l’excel·lent condició física dels ASCATA, amb els casos més necessitats de demanda d’atenció afectiva. Per això demanem que els programes d’acció amorosa contemplin la possibilitat de destinar més d’un funcionari (amb un màxim de cinc) per a pal·liar les tipologies més greus. I en tercer lloc el SASCATA proposa la possibilitat de la selecció del ciutadà a atendre segons els següents criteris, ordenats de major a menor importància: antiguitat en el càrrec, tendències sexuals pròpies, compatibilitat d’horaris.”\nLa Clara F és la parella d’un funcionari de l’amor des de fa dos mesos. Ens acull a casa seva, a Gràcia, mentre ultima la decoració de la festa de disfresses eròtiques d’aquest cap de setmana. Per ella no hi ha cap incompatibilitat entre la feina i la relació.\n“No hi ha cap problema entre ell i jo. Jo sé que no puc comptar amb ell els caps de setmana i intento dedicar-me a altres menesters. (…) No, la gelosia no és un tema que em preocupi. Fins i tot diria que és un tema que, incomprensiblement, l’amoïna més a ell. Tinc clar que és un funcionari de l’estat que cobreix una demanda social, però la seva implicació acaba aquí. Aquesta feina li servirà per portar un sou a casa. Els problemes de parella quedaran, com en qualsevol altra feina, a part de la relació. Evidentment, pot enamorar-se d’una ciutadana o un ciutadà que estigui en tractament, de la mateixa manera que jo puc enamorar-me d’un client o de l’encarregat de la botiga on treballo. Com t’he dit no em crea cap tipus d’inseguretat ni de preocupació”.\nLa C S és una ciutadana belga vídua, resident i empadronada a Barcelona. Aquesta condició li ha servit per poder accedir als serveis assistencials bàsics. Va traslladar-se a Barcelona, tan bon punt va assabentar-se a l’aprovació de la nova llei, per cobrir les seves demandes afectives. Després d’unes llargues sessions d’entrevistes i d’un primer intent fallit d’atenció funcionarial indirecta, va poder accedir al seu principal objectiu, l’atenció funcionarial directa dels funcionaris de l’amor. La C S ens explica la seva història prenent un cocktail tropical al jardí de casa seva, a la zona de Pedralbes.\n“Vaig assabentar-me de l’aprovació de la llei pel monogràfic que li va dedicar el diari Le Monde. Vaig observar que els supòsits d’aplicació dels programes d’acció amorosa s’adeien a la meva situació i definien una patologia que sofria en silenci. Aleshores vaig decidir beneficiar-me de la meva condició de ciutadana europea per poder accedir als serveis proporcionats per una administració europea. (…) Els inicis van ser durs i complicats, vaig haver de superar més de tres dies consecutius d’omplir formularis i realitzar enquestes amb psicòlegs acabats de sortir de la facultat. Després d’això vaig ser considerada apta, però vaig quedar relegada a l’atenció telefònica, que aquí s’anomena atenció funcionarial indirecta. I jo no m’havia traslladat des de Bèlgica per rebre trucades calentes al mòbil. Allò no solucionava en absolut el meu problema. (…) Amb la meva coneixença de l’entramat de l’administració pública i els contactes belgues de què disposava, vaig aconseguir una revisió del meu expedient. Em van diagnosticar mancances amoroses cròniques i em van recomanar l’accés urgent al més complet pla d’acció amorosa, amb atenció funcionarial directa. No negaré que l’experiència està resultant, en la majoria de casos, gratificant però, com a usuària, crítica dels serveis de l’administració, m’agradaria apuntar alguns dels aspectes que crec que cal millorar de cara al futur. En primer lloc la flexibilitat d’horari. En el moment de la sol·licitud del pla d’acció amorosa has d’omplir un calendari setmanal, amb l’ajuda d’un psicòleg, indicant les hores en què hauràs de disposar l’atenció funcionarial. Aquest horari queda fixat per tot un any i no inclou els àpats ni els cinc minuts de descans reglamentaris per cada hora de feina. No és difícil de preveure, doncs, la frustració emocional i afectiva que pot suposar la interrupció de tasques bàsiques dels plans d’acció amorosa per esmorzar o per fumar. Un altre tema que preocupa bastant als usuaris i usuàries d’aquest servei és el seguiment de l’eficàcia del pla d’acció amorosa i de la correcta aplicació d’aquest. Sovint ens podem trobar amb funcionaris maldestres (ja sigui per desmotivació i per incapacitat laboral) i no hi ha mecanismes de queixa vàlids per revocar, de forma ràpida, l’assignació produïda per part de l’administració. S’han d’omplir desenes de formularis i passar altre cop múltiples exàmens psicològics per poder demanar el canvi. (…) Aquestes demandes han provocat la constitució d’una Unió Anònima d’Usuaris dels ASCATA (UAU ASCATA) per protegir els nostres interessos. En breu serà presentada als principals mitjans de comunicació.”\nLa prostitució ha estat un dels col·lectius professionals més afectats per la implantació dels funcionaris de l’amor. Després de l’aprovació de la llei, associacions de professionals del sexe i dels locals de relax van organitzar manifestacions conjuntament amb els representants de les religions majoritàries. L’astorament de la ciutadania fou considerable veient congregats, a la plaça Sant Jaume, sotanes i enagos, mitres i barrets de plomes, l’amor de déu i l’amor de l’home. El lema de la manifestació fou d’allò més il·lustrat: “Contra la socialització de l’amor”. En Joan D és un professional d’aquest col·lectiu i té unes opinions prou rotundes pel que fa al nou funcionariat. Hem parlat amb ell en un bar de Sant Andreu, propietat del seu oncle. Abillat amb pantalons de cuir i samarreta negra ajustada ens ha convidat a una copa de conyac.\n“No vam entendre això, quan s’estava plantejant la legalització de la prostitució. És cert que les nostres associacions van participar en les ponències d’elaboració de la llei. Però no és menys cert que les vam abandonar ben d’hora, quan vam intuir quin caire estava agafant la redacció del document final. (…) Com tothom pot veure és una llei que exclou. Vol portar la prostitució a la marginació. Vol desproveir de sentit i de funció social la professió més antiga de la humanitat i, com bé sabem tots, qui perd els seus orígens perd la seva identitat. Si eliminem la prostitució com a tal perdrem la poca humanitat que li resta a la societat. (…) També considero una fal·làcia l’argument esgrimit des d’alguns dels partits més progressistes. Se’ns ha venut la nova llei com una porta d’entrada a la legalitat i a unes condicions de treball dignes. La realitat, però, dista molt de les promeses realitzades. Se’ns exigeix el nivell C de català per poder arribar a ser un ASCATA, quan tothom sap que el llenguatge de l’amor és universal. No es fan proves de capacitació laboral als futurs ASCATA, que accedeixen a la plaça de funcionari sense cap sessió pràctica de tracte amb el ciutadà de base. (…) No es pot eliminar tota iniciativa empresarial dins del món de la prostitució. Sé que els partits progressistes creuen que l’estat pot cobrir tota la despesa social, però han d’admetre que la nostra societat ha superat, de fa molt temps, el comunisme més ranci. Cal un espai econòmic dinàmic on tant els empresaris dels clubs de relax com els autònoms puguin desenvolupar la seva activitat professional sense traves. No podem socialitzar l’amor.”\nCom s’ha pogut comprovar el més calent és a l’aigüera. En els testimonis que s’han transcrit, hi ha opinions per tots els gustos sobre els funcionaris de l’amor. Però el cert és que aquest servei encara viu en l’anonimat, si tenim en compte el percentatge d’ús que indiquen les enquestes. Fonts del govern preveuen un creixement sostingut, de la demanda d’aquest tipus de servei social, en els propers 10 anys. Potser aleshores ja s’hauran corregit alguns dels mecanismes que generen més polèmica. El debat, però, de ben segur que continuarà obert.\nNever miss a story from cesc, when you sign up for Medium. Learn more\nNever miss a story from cesc


L'estiu ve carregat de novetats! | Mésdemil | El Segell Valencià\nEstem molt contents d’anunciar-vos les noves incorporacions al catàleg de Mésdemil per al mes de juliol: Entreparèntesi (Rap, Pego), La Peluquera (fusió, València), MC Alberto (Rap, Borriana), Joanes i la colla de Pantaix (rock, La Ribera), Daniel Rosell (pop, cançó d’autor, Picassent) i Herba Negra (Rap, Camp de Túria).\nEntreparèntesi es perfilen com una de les bandes de hip hop en valencià més prometedores del moment. Al mes de maig van presentar el seu primer single i videoclip, “Mira la misèria“, que ja té més de 2000 visualitzacions a Youtube i que formarà part del seu primer EP, Funambulisme. Rap amb bases electròniques i pinzellades de Drum&bass i Breakbeat. El grup està format per Jordi Caselles, Angel Ortolà i Manu Toledo.\nLa Peluquera és un grup relativament nou (es van formar en 2013), però els seus membres Karmen, Mono, Raul i Xoni tenen una llarga trajectòria musical en grups com Skaparapid, Mono 33, Las Damas y la orquesta invisible, Ali Farnat, Kruchenko o Madamme Monique. Ara ens presentaran el seu primer EP, Km.0, que combina el swing d’arraval, la ranxera de barri i la neocopla de combat.\nMC Alberto du cantant als escenaris des de 1988, en solitari i amb diferents formacions. Ara torna a escena amb un LP doble farcit de colaboracions, entre les quals podem destacar artistes com DJ Jotatebe, DJC, SPI, Breack MC, Sad Mink, Shaozin, Tony Santana, EmSoul, Rumbología, Toni Ruiz de The Fuzzy Clouds, El Tenor, Mav de EBC, Chema Fernández, Pablo Morcillo, Da Beat, Juan Pérez, Elena, Hada, Visy y Angelina. 25 cançons que fusionen el hip hop amb estils que van des del rock i el heavy, fins al r&b, soul, funky, la rumba i el reggae. Si encara no heu participat al seu Verkami, ho podeu fer ací!\nEduard Joanes torna amb un projecte que repren les cançons de la mítica banda Pantaix. El disc es diu precisament Revisat, i hi trobem temes com “La cassalla”, “Nit de Sant joan”, o “Carnestoltes per tot l’any”. Una revisió molt fresqueta dels seus temes més clàssics! El disc es presentarà en setembre, però ja el podeu comprar als concerts d’estiu de Joanes i la colla de Pantaix.\nDaniel Rosell és un cantautor natural de Picassent que, després d’un primer treball autoeditat en castellà (Algo intutitivo), torna amb Hakone, un LP íntegrament en valencià, del qual ja vos hem presentat dos temes i en presentarem un de nou cada dimarts. Enregistrat, produït i mesclat per Daniel Rosell entre Picassent i Calafell i masteritzat per Yves Roussel a Barcelona, el CD físic està ja disponible, i a les plataformes digitals (Spotify, iTunes, Deezer, Google Play, entre altres) el trobareu a partir de setembre.\nHerba Negra és el nou projecte d’Ivan Almero “Kpoll” i David de Matías Cid “DJ Nitrofoska”, components dels desapareguts Rapsodes. Acompanyats a les veus per Berta Íñiguez (coneguda per cantar amb Andreu Valor) i Sandra Aragó, presentaran el dia 7 de juliol a la revista digital setmanal d’Enderrock el seu primer single i videoclip “És molt fort”. El disc sencer el podreu gaudir després de l’estiu. Rap amb influències soul i swing, rithm & blues… En definitiva, música negra que, de no ser perquè canten en valencià, podria haver eixit directament del Bronx de New York!\nAnterior Tardor confirmats al Low Festival!\nSegüent Mésdemil molt present al Feslloch


Capítols temporada-2 - Com si fos ahir - TV3\nCom si fos ahir - capítol 271\nLa Sílvia ha trucat al client que va portar en Jordi per canviar els tractes. En Jordi, rabiós, es presenta a la botiga, es baralla amb l'Ivan i li fa\nun comentari homòfob. La Sílvia es veu obligada a intervenir-hi per demostrar, entre altres coses, que no es deixa manipular. Ho aconseguirà? En Marc descobreix que hi ha molta atracció entre els seus pares i li diu a en Quim que li agradaria que tornessin a estar junts. En Quim corre a tirar-se als braços de la Paula, se li declara i li deixa els diners per comprar Adalisa, si és que encara hi és a temps. La Cati es refugia en l'Òscar. S'estan enganyant?\nLa Sílvia ha trucat al client que va portar en Jordi per canviar els tractes. En Jordi, rabiós, es presenta a la botiga, es baralla amb l'Ivan i li fa un comentari homòfob. La Sílvia es veu obligada a intervenir-hi per demostrar, entre altres coses, que no es deixa manipular. Ho aconseguirà? En Marc descobreix que hi ha molta atracció entre els seus pares i li diu a en Quim que li agradaria que tornessin a estar junts. En Quim corre a tirar-se als braços de la Paula, se li declara i li deixa els diners per comprar Adalisa, si és que encara hi és a temps. La Cati es refugia en l'Òscar. S'estan enganyant?\nCom si fos ahir - capítol 272\nEn Bernat i l'Andreu estan al límit. Avui es barallen en presència d'un pacient. I per rematar-ho, en Bernat dona un medicament equivocat a la Paz, qu\ne ha anat a visitar-se. L'Andreu se n'adona. Cobrirà el seu amic o el deixarà caure? L'Anna s'enfada amb l'Ivan perquè va explicar a l'Abel que en Pere va flirtejar amb ella a l'spa, i l'han despatxat. En qualsevol cas, sembla que la relació de l'Anna i en Pere podria tenir futur. La Gemma està molt decebuda amb en Manel. No el vol a casa i pràcticament l'obliga a instal·lar-se al pis de la Barceloneta. La Carla, que està enfonsada, necessita parlar amb ella. I l'Eva rep un missatge d'una noia que vol parlar amb ella d'en Valentí.\nCom si fos ahir - capítol 273\nL'errada d'en Bernat ha provocat que la Paz hagi tingut un ensurt important. El metge pot tenir seriosos problemes professionals, si la dona es recupe\nra i decideix presentar una denúncia. L'Anna està farta dels mals rotllos i proposa un sopar de parelles, amb l'Ivan, l'Abel i en Pere. Tenen realment ganes de fer les paus? La Sandra i en Xavi no s'entenen a l'hora de posar-se d'acord amb el divorci perquè hi ha moltes coses que ell no ha paït encara. Després d'escoltar l'Ona, l'Eva demana explicacions a en Valentí. Se'n sortirà també aquesta vegada?\nCom si fos ahir - capítol 274\nLa Clàudia agraeix a en Miquel que fos sincer amb ella, però ha abandonat de debò la idea de retrobar el seu fill? L'únic que li faltava a en Manel er\na saber que la Carla continuarà vivint amb la Gemma. La ruptura entre mare i fill arriba a l'Andreu. En Bernat no ha fet cas dels consells d'en Marcos i s'ha ficat en un bon merder parlant amb la Paz. L'Andreu intercedeix davant de la Joana, però li ha d'explicar tota la veritat. La Sílvia es decideix a proposar una cita. A qui?\nCom si fos ahir - capítol 275\nLa Clàudia no ha dormit a casa, i a en Miquel se'l comença a menjar la gelosia. S'està ficant en un bon embolic i la Gemma se n'adona. L'Arturo ha tin\ngut un problema de salut. La Cati i en Quim esperen que no se'n surti, perquè si se'n surt necessitarà moltes atencions. Ella comença a rumiar maneres per no anar a viure amb l'Òscar, però ell l'estima tant que s'ho deixa fer tot. L'Eva ha passat a l'acció i aquesta vegada li guanya la partida a en Valentí. Està totalment terroritzada pensant en la possible reacció d'ell.\nL'Anna explica a en Jordi que la Sílvia està molt tocada. Ell, que havia de marxar a Còrdova amb la Vero, s'inventa una excusa perquè la noia hi vagi\nsola. Vol quedar amb la seva ex. L'Andreu adverteix la Gemma que en Manel es pensa que ella no l'estima. La Gemma reacciona immediatament. En Marc s'adona que la Cati no té ganes de viure amb l'Òscar i li dona una solució "definitiva". O potser no. La Joana diu a en Manel que s'ha enamorat d'una persona. Avui ha quedat amb la Paz. Tenen unes quantes coses per parlar: la denúncia a en Bernat, la recuperació...\nLa Sílvia es troba la Vero pel carrer i la conversa la porta a deduir que en Jordi es va voler aprofitar d'ella. La Vero també queda amoïnada i demana\nexplicacions a en Jordi. La Gemma es troba a casa un rotllet de la Carla, en Virgili. La situació és delicada ja que ella s'ha tret la part de dalt del pijama i el noi la veu. A Adalisa es posen a buscar un cap de màrqueting i la Marta torna a comportar-se amb molt poca professionalitat. El problema afegit és que els brasilers ja tenen un candidat. Algú a qui coneixem bé.\nEn Miquel està realment gelós i no se li acut res més que enfrontar-se a en Felip per haver-se embolicat amb la Clàudia. A ella no li fa cap gràcia aq\nuesta intromissió en la seva vida privada. L'Eva sent sorolls a casa i té por que no sigui en Valentí. L'Andreu, en Quim i en Litus es posen a la seva total disposició, però en Quim i en Litus traspassen una línia perillosa. La Marta demana a en Miquel que faci el que sigui per no haver de quedar-se amb en Lucas a Adalisa. En Miquel proposa buscar un candidat a qui els brasilers no puguin dir no: la Laia. La Gemma coneix el pare d'en Virgili, l'Octavi. Es cauen bé.\nEn Marcos informa en Bernat i l'Andreu que la Paz ha acceptat l'acord que li han proposat per retirar la denúncia. És evident que en Bernat i l'Andreu\nno poden treballar junts, així que en Marcos ha de prescindir d'un dels dos. La Sara arriba dels Estats Units per donar suport al seu pare, en Bernat. També coneixerà l'Andreu. La Sílvia explica a l'Ivan i l'Anna el que li ha fet en Jordi. La noia es resisteix a creure-s'ho i vol parlar amb el seu pare. A Adalisa hi ha una reunió amb el representant dels brasilers. En Lucas i la Laia competeixen pel càrrec de cap de màrqueting. En Marc no està aconseguint fer bons temps a la piscina. En Biel se'n fum i l'Estrella el vol animar.\nLa Sílvia, farta de les manipulacions d'en Jordi, deixa anar a la Vero que es va embolicar amb ell. La Vero vol tallar la relació, i en Jordi es deses\npera. La Gemma i l'Octavi tenen una cita i connecten, però ella té massa present la història amb en Cesc i té por de llançar-se. L'Eva, que avui rep un revés de part de l'Ona, fa un Skype amb la Júlia. La nena diu que vol venir per Nadal, però l'Eva, que no li explica que té por d'en Valentí, li diu que anirà ella a Irlanda. La Júlia ho troba raríssim...\nLa Clàudia intenta escriure una carta al seu fill amb l'ajuda d'en Vicenç, però no se'n surten i decideix anar a Madrid a trobar-lo en persona. Està p\nreparada? La Pili s'ha de fer unes proves per confirmar que no se li ha reproduït un càncer del qual es va recuperar. Torna a coincidir amb en Bernat i coneix la Sara. En Bernat continua molt enfonsat. L'Ivan aconsegueix una entrevista de feina per a l'Anna. Ella hi va, però en Pere li fa una proposició bastant esbojarrada. En Marc està massa pressionat i no aconsegueix fer temps decents. Acaba petant de mala manera.\nL'Andreu insisteix perquè la Júlia i l'Eva es quedin a casa seva, però la Júlia vol fer vida normal. Tornen al seu pis, però en Valentí es fa el troba\ndís amb la nena i l'espanta de debò. En Miquel s'assabenta que la Gemma coneix l'Octavi Barrés i vol aprofitar-ho per aconseguir-lo de client. La Gemma s'inventa mil excuses per no coincidir-hi. Quina actitud tindrà l'Octavi? La Marina ha tornat dels Estats Units per convèncer en Bernat que no abandoni la medicina, i ell es pensa que encara pot salvar la parella. La Sara l'anima a lluitar. La Pili torna a treballar a l'hospital per iniciativa de l'Andreu, que sabrà per ella que la Marina ha tornat a Barcelona.\nEn Miquel ha enviat a en Joan la carta que la Clàudia i en Vicenç van escriure. Com s'ho prendrà en Joan? I en Felip? La Gemma i l'Octavi, que s'ha fe\nt client de la consultoria, volen creure que són capaços de tenir una relació estrictament professional. Se'n sortiran? La Júlia ha sortit i triga massa a tornar a casa. Són les onze i l'Eva truca als Mossos, molt espantada. La Marta i la Paula fan que la Laia hagi d'explicar als treballadors que, de moment, no cobraran les hores extres, i que no hi haurà lots de Nadal. Es posa en marxa una petita revolució i en Pep fica la pota i envia un missatge a la Marta per error.\nEn Miquel ha enviat a en Joan la carta que la Clàudia i en Vicenç van escriure. Com s'ho prendrà en Joan? I en Felip? La Gemma i l'Octavi, que s'ha fet client de la consultoria, volen creure que són capaços de tenir una relació estrictament professional. Se'n sortiran? La Júlia ha sortit i triga massa a tornar a casa. Són les onze i l'Eva truca als Mossos, molt espantada. La Marta i la Paula fan que la Laia hagi d'explicar als treballadors que, de moment, no cobraran les hores extres, i que no hi haurà lots de Nadal. Es posa en marxa una petita revolució i en Pep fica la pota i envia un missatge a la Marta per error.\nCom si fos ahir - capítol 284\nA Adalisa hi ha problemes greus. En Pep està terroritzat de pensar quina pot ser la venjança de la Marta. La Laia s'adona que cal fer alguna cosa per\naturar el motí. La Gemma i l'Octavi tenen una cita, però ell l'anul·la perquè diu que s'ha fet mal al peu. La Gemma no se'l creu i tornen els dubtes. En Marc confessa a l'Estrella que es va autolesionar i que deixa la natació. Com s'ho prendrà la noia? En Quim i la Cati, d'altra banda, intenten que l'altre es quedi l'Arturo per Nadal. En Marc proposa una solució.\nCom si fos ahir - capítol 285\nLa Júlia no fa cas de la seva mare i se'n va a una festa de l'institut. L'Eva, que s'ha quedat sola, veu com en Valentí li entra a casa. Està d'allò m\nés violent. Li pot fer mal en qualsevol moment. Mentrestant, tots els amics són a casa de l'Andreu, celebrant l'amic invisible. En Valentí els envia un missatge, fent-se passar per l'Eva, en què diu que no hi pot anar. D'altra banda, la Clàudia ha quedat, per fi, amb el seu fill Joan. Com anirà la trobada?


Agustí Bartra AL CAIRE DE LA POESIA DE FELIU FORMOSA\níndice no. 33: novembre - desembre '02\nAL CAIRE DE LA POESIA DE\nUn crític angles avançà la hipòtesi que si la imatge precedeix sempre la idea en el desenvolupament de la consciència humana, no sols hem de tornar a escriure la historia de la cultura, sinó que també hem de revisar els postulats de totes les nostres filosofies i, en particular, hem de preguntar-nos una vegada més quins són els fonaments correctesde l'educació. En una paraula: cal anar al redescobriment de l'ànima de l'home per tal de viure una altra vida que sigui la negació dels valors establerts basats en la barreja del cristianisme i la civilització industrial. Els surrealistes, sorgits de la desesperació, atonia i esgotament de la primera Guerra Mundial, foren els apòstols convulsos d'aquesta necessitat de renovació dintre la cultura occidental. Abans que res volien la llibertat. Fou un moviment de joves; el surrealisme, específicament parisenc, amb sucursals de segona categoria, que si bé no donà obres genials acomplí una tasca de fecundació que encara dura. Les incoherències de la llibertat surrealista no negaven la llibertat de la vida: anaven del sensible a l'existencial a través d'un realisme oníric que desembocà en un esoterisme tèrbol. Els joves revolucionaris dels famosos manifestos que no van reescriure la història de la literatura, però aconseguiren afegir un capítol més a la saga de la literatura del m6n i, per flotacions meravelloses, donaren noves vigències de somni a l'ànima desconeguda de l'home unidimensional. Van ésser heretats. Però ells, abans, també havien heretat: venien de la part més profunda del romanticisme, que per damunt de tot fou un mite del sentiment, i navegaren en les correnties que provenien de Novalis, Hölderlin, Jean-Paul, Coleridge, Baudelaire, Rimbaud, Lautréamont; i agraïen l'obra de síntesi de llur gairebé contemporani Apollinaire. Però el mocador d’Apollinaire no era prou. ( «Un mocador basta per aixecar el món», havia dit aquest poeta.) Feliu Formosa, des de la seva peculiaritat original, s’adscriu en aquesta constel·lació de la lírica moderna.\nDes de fa dies, freqüento l'exclusiva companyia dels cinc llibres que, des del 73 fins ara, formen el corpus de l’obra de Feliu Formosa: Albes breus a les mans, Llibre de les meditacions, Raval, Cançoner i Llibre dels viatges. Tot un món de paraules que volen ser -i són- paraules en el món, tot el cant fins ara d'un poeta de la soledat i les presencies, d’un ésser humà que escriu poesia perquè no vol ésser oblidat de la llum. Tinc una finestra a la meva esquerra. Si em giro, veig la figuera talada, al clos de davant de casa, i el canyissar on ve a dormir el vent, i l'ametller que aviat parlarà de resurrecció. I tinc el meu somni i les meves certeses, que són el treball del meu destí. I ara he d'escriure sobre una poesia que se m’assembla -tot i ésser tan diferent de la meva- perquè inefablement se'm comunica. L’he vista néixer en les seves exploracions i cristal·litzacions, en el seu aïllament i en la seva temptativa d’ésser ofrena d'una vida personal a la nostàlgia comuna de «mon semblable, mon frere» i d'afegir a la desolació del temps i a l'anhel de l’home el ram i el rem d’una alegria jaspiada d’ombra. Les finestres no s’apaguen mai. Cal lligar una enyorança al murmuri dels mites de la nit, encadenar una fatiga a una tempesta oblidada en un armari abandonat, donar un nom a l'ombra dels llops. Recordo. Henry Miller diu: «Cap dinamo, cap matèria, per enorme que sigui, ni tan sols una dinamo de cent milions d’ànimes mortes, no pot lluitar contra un sol home que sap dir sí.» Amb un Sí acaba l'Ulisses de Joyce. Recordo també les últimes hores de Max Jacob al camp de concentració alemany de Drancy. Julien London ens ho explica: «Cap al final, Max Jacob ens deia que uns grans arbres no cessaven de desfilar per davant els seus ulls... Poc abans d'expirar, quan el metge s'inclinava damunt d'ell, Max el mirà de fit a fit i murmurà dolçament: "Teniu un rostre d’àngel..." Foren les seves últimes paraules.» La cara del metge, crec jo, era la cara de tots els homes del món. Els arbres eren el somrís de comiat de la terra.\nVoldria, en aquest llindar meu a la poesia de Feliu Formosa, atènyer el centre, arribar a aproximacions que almenys expressessin una síntesi de la seva mitologia palpitant, precisar-me les inefabilitats que em convencen en una voluntat lírica que, venint de les pregoneses de l'ésser, aconsegueixen l'obert en la seva expressió. Ja voler explicar-me-la, aquesta poesia, és acostar-m'hi. Però això no basta. No pesaré en balances crítiques -no és el meu ofici escandallar- cadascuna de les cinc unitats d'aquesta obra. Hi busco, abans que res, aquell valor cabdal -en el doble sentit de qualitat i coratge- que es basa en l'autenticitat que pervé de la fusió patètica del poeta i el seu destí, un destí que sap que, quan el vent s'aixeca, cal intentar de viure, però que també cal intentar de viure quan el vent dorm...\nDiré d'ell: és de la raça dels pastors de paraules que s’agrupen en ramats de significacions: misteri, amor, essència de l’ésser, epifanies del cel i de la terra, les aurores de la veu, el vent on es desperta l’esperit, les rels de la nostàlgia, la deu secreta de les imatges, el rou de l’esperança, les herbes infinites de la pau, l’alosa de la llum, la lluna dels records, la molsa solar de 1’alegria dels cossos, la mar de ferro de la mort, les sabes de la resurrecció, els llavis d’or de l’etern retorn... I ell, l’home enfervorit des del tu de l’amor, dirà:\nNo hi ha res més que la sabuda crida\nque tu llances al vent i fa volar\nvers el teu front, que el realitzarà,\nel somni d’una terra conquerida.\nFeliu Formosa, en el seu refús de l’absolut, difícilment podria compartir la ultrapassada tesi de Heidegger que s’aferra a la idea que la poesia és una projecció cap al diví, cap a l’infinit, potser com una compensació davant la precarietat de l’home que no s’alça de la seva caiguda còsmica. El filòsof reivindica una concepció pessimista de 1’home, la qual cosa el priva d’acceptar que la poesia es situa dintre l’ambit de l’humà. Formosa no és un metafísic del no-res. Emplaçat entre el temps i la història, el poeta triarà el temps i dirà el seu cant de temporalitats com des de dins de l’instant i el somni, perquè sap molt bé «que representa el pas de cada dia...» Però de Heidegger segurament acceptaria la noció de la lluita entre món i terra i que la creació és la veritat d’un estar-aquí que s’ha desocultat de la tancada terra. Per a Feliu Formosa, la poesia no és la imaginació flotant que fantasieja, ni un caprici irreal de la mera representació. Però, ara sí, podria seguir Heidegger en això: «Allò que la Poesia, com una il·luminació sobre el descobert, fa esclatar i injecta a la bestreta en l’esquinçament de la forma, és l’obert, al qual deixa esdevenir de manera que, trobant-se enmig de l’ens, porta a aquest a l’infantament i a l’harmonia.» I la frase decisiva en la direcció de l’esperit líric del segle: «La poesia és la instauració de l’ésser amb la paraula.» La terra vol, per al món, una més fonda eternitat. El poeta ajunta terra i món en l’obra fatalment temporal que vol anul·lar les victòries del temps. Però la terra és també somni, una de les paraules recurrents en la poesia de Feliu Formosa. Un somni que no sap que es somnia, que ha d’ésser desentranyat. El somni, en aquesta poesia del nostre poeta, substitueix l’esperança, mot que només brilla una sola vegada en tota la seva lírica: significativament en el poema dedicat a Salvat-Papasseit. El somni, Eros i els objectes, uns objectes que es pleguen «damunt ells mateixos». El somni, en Feliu, advera la fórmula nervaliana amb què comença Aurèlia: «El somni és una segona vida.» El somni, en el seu cas, no és pas una evasió de la realitat degradada, sinó que s’arrela en la voluntat de crear-ne una altra que confirmi les profunditats de 1’infant; és l’obra d’un esforç per reduir a claredat els mil infants que cadascú de nosaltres porta soterrats tota la vida. Un somni en el qual batega l’essencia individual i la nostàlgia col·lectiva. Pavese ho va dir, referint-se a la dificultat de la creació: «Perquè 1’obstacle, l’escorça que cal arrencar és aquesta: la soledat de 1’home, la nostra i la dels altres. En això consisteix tot el nou estil, la nova llegenda. I, amb això, la nostra felicitat.» No gosaria dir que la poesia de Feliu Formosa intenta una explicació àrtica de la terra, com volia Mallarmé que fos la poesia, la seva especialment, però m’arriscaria a afirmar que no és aliena a una explicació àrtica de l’ésser, com segurament hauria volgut Rilke.\nFeliu Formosa es basteix i funda en la seva poesia. Poesia de possessions. Podríem preguntar-nos si el seu perfer manté una actitud de consciència alerta, d’intel·lecte i ànim a l’aguait, més interessats en les operacions de l’esperit que en el poema mateix. Aquesta actitud hi és latent, però obligada a recular. Ni el mateix Valéry no arriba a caure del tot en aquesta trampa del racionalisme absolut, que en tot cas canalitza cap a uns Carnets monumentals. I és significatiu que Feliu Formosa s’hagi de completar, també, en uns Diaris.\nEn el nostre poeta, el seu dir no és un cant raonat, sinó una confessió fèrvida, un mormol del múltiple existir. El mateix poeta del Cementiri marí ho va dir un dia, amb una emotiva lucidesa: «La poesia és l’intent de representar, o de restituir, per mitjà del llenguatge articulat, aqueixes coses o aqueixa cosa que intenten obscurament expressar els crits, les llàgrimes, les carícies, els besos, els sospirs, etc.» Feliu no es tanca en el somni: s’hi obre. Algú ha preguntat si és segur que el somni és una traïció més condemnable que l’atenció exclusiva als actes i els problemes del «real» que han obsessionat algunes de les darreres generacions. No ho és pas, de segur, això: car la poesia es fa amb la totalitat de l’home, de l’home que s’atura davant els enigmes del món i se sent requerit a parlar amb la joventut de les preguntes i la vellesa de les respostes... Com Feliu Formosa.\nLes disset proses curtes de Raval, autèntica petita obra mestra, em fan pensar en les atrotinades sabates de camperol pintades per Van Gogh. Hi ha en ambdues realitzacions una immobilitat còsmica i còsica que les agermana en esperit. Raval és nocturn, encara que en algunes descripcions brilli la llum del dia, i sense acció, sense personatges veritables, ni desenllaç, ni metàfores lligadores d’extrems. El protagonista és la innocència d’una infantesa recordada com un passat irrepetible. El seu poder d’evocació és tan intens que sentim que les imatges que el poeta conjura cobren un relleu arquetípic: trobem expressada tota la tragèdia de l’anonimat genèric dels suburbis d’arreu del món. Els éssers no tenen nom, el temps històrics s’ha convertit en temps existencial. Colors, sentors, llums, ecos, murmuris, vents, penombres, dits lunars, sols pútrids, potser les nits d’ulls, alcohol i hams, els crepuscles sense raça, l’absència de destí vital, tot, en aquest món de Raval, xiuxiueja l’agonia d’un món caduc i oprimit, sense voluntat d’aurora, sense la tirania clarosa d’una realitat projectada cap al futur i òrfena dels tremolors de la veritat.\nFeliu Formosa pertany a l’estirp dels poetes de l’home que tempten l’essència i la resurrecció. Una r esurrecció és la seva darrera obra, Llibre dels viatges, on el record ja és una pulsió que tendeix a convertir-se en somni que es mitifica. Aquí les visions viuen d’una realitat transformada que vol tornar a la terra allò que la mateixa terra ha cedit amb resistència. I l’ésser roman al centre del cercle màgic, des d’on reordena el món i nega l’absurd total de la mort, aquest mite nu i velat. Aquesta poesia instaura l’ofrena d’un verb trèmul i transferible. Poesia de l’home, doncs, per damunt de tot, d’aquest home que no col·loca l’impossible Salvació al magatzem dels accessoris, per dir-ho amb paraules de Sartre, d’un home fet de tots els homes i que val per tots, comqualsevol. La d’un home, diria jo, la paraula del qual «és la verda missió que trenca la discòrdia».\nTerrassa, 24 gener 1978.\n(del Pròleg al Llibre dels viatges, Aymà: Barcelona, 1978)\n© Agustí Bartra\ntbr : no. 33: novembre - desembre 2002\nCarles Hac Mor: Ad perpetuam\nEl Dossier Central : Feliu Formosa\n1. Tria de poemes\n3. Al caire de la poesia... Agustí Bartra\n4. El constant civisme... Heike van Lawick\nJordi Domènech: La Poesia Dialectal d’Itàlia\nEster Xargay: Sonet amb pa\nJoan Josep Camacho:Plàstica dràstica\nSara Martín Alegre: Sitges 2002: El festival més gran\nGabriel Vinyals Una lectura de Les penes del jove Werther


Cultura popular: Els secrets dels castellers - Unihabit\nCultura popular: Els secrets dels castellers\nPàgina inicial/Està passant, InfoUnihabit/Cultura popular: Els secrets dels castellers\nEt sona haver vist alguna vegada per la televisió persones vestides del mateix color fent pinya que s’enfilen uns sobre els altres? Són els castellers, les torres humanes que es construeixen des de fa més de 200 anys a Catalunya i que, a dia d’avui, són uns dels pilars fonamentals de la cultura catalana.\nDes de les residències d’estudiants d’Unihabit et donem les claus i les colles castellers que hi ha a prop teu perquè ho puguis descobrir a fons.\nIndumentària castellera: La vestimenta d’una colla castellera és sempre la mateixa. Pantaló blanc, faixa i mocador i la camisa de color amb escut de la colla (cadascuna té la seva).\nEstructura del castell: Els castells s’aixequen ben amunt, per això la força i el treball en equip són essencials per a fer-ho possible. Cada castell sempre té la mateixa estructura per aguantar-se estable i dret.\nPinya: és la base del castell, on hi ha més persones fent pinya.\nTronc: són els pisos de baix del castell, segons l’alçada es necessiten més o menys persones.\nPom de dalt: són els tres pisos de dalt que sempre inclouen la mateixa estructura, que està formada pels dosos, l’acotxador i l’enxaneta.\nFolre: és una part d’alguns castells que serveix per reforçar el segon pis i ajudar als terços.\nManilles: part d’alguns castells que reforça el tercer i quart pis.\nDenominació: El nom de cada castell depèn de la seva alçada i per la quantitat de persones en cada pis. El primer nombre signifiquen els pilars que componen el tronc i el segon nombre el total de pisos. Així, un castell 4 de 7, representen 4 persones a cada pis d’un total de 7.\nConcurs de castellers 2018 a Tarragona\nEl cap de setmana del 6 i 7 d’octubre de 2018 té lloc el concurs de castellers més gran de Catalunya a Tarragona. És una actuació de les millors colles castelleres que se celebren cada dos anys. Cada castell rep una puntuació segons la seva dificultat i, per tant, totes les colles exhibeixen els seus millors castellers durant la jornada. Un fet espectacular, ple d’emoció i de cultura. Hi participen més de 40 colles catalanes.\nNo t’ho perdis. Consulta més informació.\nTroba la teva colla castellera\nLes colles castelleres estan obertes a tothom, així que si creus que pot fer per a tu, no dubtis a apropar-te a la colla de castellers més propera i provar-ho. A més, a més, cada universitat té la seva!\nLlistat colles castellers universitàries a prop de les residències universitàries d’Unihabit:\nAprofita la teva estada a la universitat i descobreix els castellers, un pilar bàsic de la cultura popular catalana\n2018-10-01T14:17:32+02:00By Unihabit|Està passant, InfoUnihabit|