Venosa, Foligno, Forum Flaminii, Forum Sempronii, Gubbio, Materina, Mevània, Narni, Ocriculum, Senigallia, Sentinum, Spoleto, Tadinum, Terni, Tuder, Treviso\nVenosa és una ciutat dItàlia la Basilicata, província de Potenza, la conca del riu Ofanto. Té uns 20.000 habitants. Els seus monuments més important son: lesglésia de labadia de La Trinità del segle xii construïda amb pedres de lantic amfiteatre ...\nFulginum, dorigen umbre, el nom del qual derivava de la divinitat anomenada Fulgínia, va passar sota domini romà després de la batalla de Sentino el 295 aC, i fou municipi romà; era a uns 12 km de Mevania i 5 de Forum Flaminii. No era una ciutat ...\nForum Flaminii fou una ciutat dÚmbria, la via Flamínia a uns 5 km de Fulginium i uns 20 km de Nuceria. Fou fundada pel censor C. Flaminius quan construïa la via que porta el seu nom, vers el 220 aC, però no fou teatre desdeveniments històrics. Pl ...\nForum Sempronii fou una antiga ciutat de lÚmbria la via Flamínia, la vall del Metauro a uns 25 km de Fano la costa Adriàtica. No se sap quant es va fundar però tenia certa importància al començament de lImperi i en resta un teatre i altres ruïnes ...\nFou una ciutat dels umbres amb el nom d Iguvium. Les taules engubines descobertes el 1444 propietat de la ciutat des del 1456 foren importants per la comprensió de la llengua dels umbres. El 295 aC es va aliar a Roma i el 111 aC és esmentada com ...\nMaterina fou una ciutat dels umbres, a lÚmbria, de situació no coneguda. Fou la principal ciutat dels umbres. El 308 aC la ciutat va fer prevaldre la seva opció de fer la guerra a Roma, amb un atac immediat al cònsol Quint Fabius Maximus Rullianu ...\nMevània fou una ciutat dÚmbria la via Flamínia entre Carsulae i Fulginum, la vora del riu Tinia. És la moderna Bevagna. Era una ciutat de certa importància abans de la conquesta romana. Estrabó lesmenta com una de les principals ciutat de lÚmbria ...\nNarni és una ciutat dItàlia, la regió de lÚmbria, província de Terni, situada a uns 240 metres sobre el nivell del mar. El comú té una superfície de 197 km² i poc més de 20.000 habitants.\nOcriculum fou una ciutat de lÚmbria la via Flamínia, prop de la riba esquerra del Tíber, al costat de lactual Otricoli i a uns 40 km de Roma. Fou ciutat dels umbres que el 308 aC es va separar de la confederació i es va aliar a Roma. Sota domini ...\nSena Σήνη o Sena Gallica, fou una ciutat de lÚmbria al Gallus Ager, la costa de la mar Adriàtica la desembocadura del riu Sena modern Nevola o Nigola. El territori fou dels gals sènons i el nom de la ciutat venia dells. Probablement la ciutat ja ...\nSentinum fou una antiga ciutat de lÚmbria a lest dels Apenins, prop del naixement de l Aesis. Fou escenari duna gran batalla de la tercera guerra samnita el 295 aC quan els gals i samnites aliats foren derrotats pel cònsol Q. Fabius. El general s ...\nSpoletum o Spoletium Σπωλήτιον fou una ciutat de lÚmbria, entre Interamna Terni i Trebia Trevi a uns 15 km al sud del naixement del Clitumnus. No és esmentada abans de lestabliment de la colònia romana de dret llatí el 240 aC, just després del fi ...\nTadinum fou una ciutat de lÚmbria. Plini lesmenta com a municipi. Originalment era un poble dels umbres, conegut com a Tarsina. Fou conquerit pels romans lany 266 aC i batejat de nou com Tadinum, era una estació la Via Flamínia. El 217 aC va ser ...\nTerni és una ciutat dItàlia la regió dÚmbria, província de Terni, de la qual és la capital. La comuna té una superfície de 211 km² i és a 130 metres sobre el nivell del mar. Té uns 110.000 habitants. El seu patró es Sant Valentí el 14 de febrer.\nTuder fou una ciutat dÚmbria, la riba esquerra del Tíber, a uns 50 km al sud de Perúsia i propera la Via Flamínia. Era una ciutat dels úmbris però no apareix la història fins la conquesta romana. El seu déu principal fou Mars. Durant la invasió d ...\nUrbinum Hortense fou una ciutat de lÚmbria. Es confon sovint amb Urbinum Metaurense la vall del Metauro, però és prop de Collemancio a 530 metres daltura en un altiplà. Ciutat dels umbres ocupada probablement pels etruscs vers el segle v aC, fou ...\nEl Ducat de Bèrgam va ser una de les entitats territorials que van formar el regne dels longobards. Creat al voltant de 570, poc després de la invasió liderada per Alboí, va deixar de ser seu ducal el 702.\nEl ducat de Brèscia va ser un dels ducats establerts pels longobards a Itàlia. Locupació del nord dItàlia es va dur a terme durant la primera fase de larribada dels longobards la península, entre 568 i 569; Brixia va ser una de les ciutats on la ...\nEl ducat de Ceneda va ser un dels ducats establerts pels longobards a Itàlia. Existeix poca informació sobre els seus assumptes interns, durant el regne llombard, jugant un paper estratègic de certa importància la regió, com ho demostra la mateix ...\nEl ducat dIvrea va ser un ducat longobard, la capital del qual fou Ivrea. El territori incloïa les diòcesis dIvrea i de Vercelli. El ducat hauria estat fundat a finals del segle vi, en temps dAgilulf 591 -616. Un personatge dels Adelchi de Manzon ...\nDucat de Pavia fou un ducat longobard el territori del qual incloïa el Pavese i la capital Pavia, al mateix temps capital del regne llombard fins al 774, quan va ser conquerida pels francs després dun setge que va durar nou mesos. Pavia va esdeve ...\nEl ducat de Torí va ser un dels ducats establerts pels llombards a Itàlia, centrat a Torí. Hi ha molt poca informació sobre els seus assumptes interns, fins i tot sobre la data de la institució del ducat, que dataria probablement de locupació lon ...\nEl ducat de Túscia o, inicialment ducat de Lucca, va ser un ducat longobard al centre dItàlia, que incloïa gran part de lactual Toscana i de la província de Viterbo. Després de locupació dels territoris pertanyents als romans dOrient, els llombar ...\nEl Ducat de Milà, també anomenat Milanesat o Estat de Milà, va ser durant ledat mitjana i la moderna la principal potència feudal del nord de la península Itàlica. Es trobava la plana padana, creuat pels rius Po i Adda. Milà nera la capital, tot ...\nLa ciutat es deia Tarvisium en temps del romans. Saquejada pels huns dÀtila, va passar després als gots i als llombards que en van fer un ducat. Amb els carolingis fou capital duna Marca Trevisana El 905 Treviso era un bisbat i el bisbe exercí el ...\nDeci va ser un prefecte i exarca de Ravenna, testificat el 584, sota lemperador romà dOrient Maurici. L exarchus exarca com a càrrec sesmenta per primer cop en una carta datada precisament el 584, del papa Pelagi II. Molts historiadors lidentifiq ...\nTeofilacte fou exarca de Ravenna del 702 al 710. Havia estat un alt càrrec eunuc de lImperi Romà dOrient cap a lany 700. Tenia la dignitat de cubiculari, és a dir, dignatari de la Gran cambra al Gran Palau Imperial. Entre el 698 i el 701, lempera ...\nUdine és una ciutat de 96.678 habitants, capital històrica de la regió geogràfica del Friül, a Itàlia, entre els Alps i el Mar Adriàtic, a 20 km de la frontera eslovena. Està integrada en la regió autònoma del Friül-Venècia Júlia, i dins la proví ...\nÀnglia de lEst o Ànglia Oriental fou un dels regnes sorgits a Britània després de lenfonsament del poder romà. El seu territori era ocupat principalment per la tribu dels icens, la qual pertanyé la famosa Boadicea. El van fundar els angles al fin ...\nBernícia fou un regne anglosaxó establert pels angles al voltant del segle VI dC al nord-est del que avui és Anglaterra. Feia frontera al nord amb els pictes, a loest amb els britons i al sud amb el regne de Deira. Es va formar en gran part amb c ...\nDeira fou un regne anglosaxó que va existir entre els segles VI i VII i va estar situat al nord-est del que avui dia és Anglaterra. Limitava amb el regne de Bernícia al nord, amb qui finalment suní per formar Northúmbria, amb les terres dels brit ...\nMèrcia va ser un dels regnes de lHeptarquia anglosaxona que van formar després Anglaterra. Estava situat en la regió central i el nucli de la seva creació va ser la vall del riu Trent amb els territoris al voltant dels seus afluents. Els veïns de ...\nLa batalla del Trent va ser un enfrontament militar entre els regnes de Mèrcia i Northúmbria que es va produir vers lany 679. El lloc no es concreta en les narracions històriques del moment, només es diu que va passar a prop del riu Trent, en un ...\nEls Iclingues van ser una dinastia de reis de Mèrcia que va governar durant els segles VII i VIII. El nom ve dIcel, besnét dOffa dAngeln, un llegendari líder que va conduir tribus dangles en la seva migració cap al sud de lilla de la Gran Bretany ...\nEl Regne de Kent fou un regne medieval situat en els territoris del sud-est de la Gran Bretanya. Va ser fundat al segle V pel poble germànic dels juts, que van arribar a Britània després que els romans es retiressin de les illes. Fou un dels set ...\nL Heptarquia anglosaxona és el nom donat al període de la història britànica comprès entre els anys 475 i 827, caracteritzat per lexistència dun conjunt de set regnes establerts pels pobles angles, saxons i juts que des del segle v van envair la ...\nEls límits geogràfics daquest regne eren: lestuari del riu Humber i el riu Wash per una banda, i els rius Witham i Trent per altra banda, amb el canal Foss Dyke entre ambdós. La regió pantanosa al sud de lHumber, coneguda com a Illa dAxholme tamb ...\nEl Regne de Sussex va ser una colònia dels saxons arribats des del continent la costa sud de lilla de la Gran Bretanya a finals del segle V i que més tard esdevendria un regne. La seva independència no va durar gaire, ja que al segle vii va passa ...\nWessex és un dels regnes de lheptarquia anglosaxona. Situat al sud de Gran Bretanya, va perdurar des del 519 fins la unificació del regne dAnglaterra el 927, regne que va dominar precisament la casa de Wessex. El seu símbol heràldic és una víbria ...\nEteki va signar pel planter del Sevilla FC el desembre de 2012, des del CD Leganés. Va debutar com a sènior amb el Sevilla Atlético el 22 de febrer de 2015, entrant com a suplent als darrers minuts en una victòria per 2–0 a casa contra el FC Cart ...\nDavid Pierre Etoo Fils, és un futbolista camerunès. Actualment juga de davanter al Reus Deportiu, la Tercera Divisió.\nJeando Pourrat Fuchs és un futbolista professional camerunés que juga de centrecampista pel Dundee United. Va estar en les categories inferiors de la selecció francesa, però va triar representar lequip nacional camerunés a nivell sènior.\nVa iniciar la seua carrera a Europa a lequip italià de la Ravenna Calcio, on va romandre temporada i mitja abans de recalar al Vitória Futebol Clube, de la lliga portuguesa. Allà hi va guanyar la Taça de Portugal del 2005, tot marcant el gol defi ...\nAkwa Ibom és un estat del sud-est de Nigèria que sha anomenat així degut al riu Qua Iboe. Està a una zona costanera i la seva latitud està entre 4º321 i 5º331 Nord i la seva longitud entre 7º251 i 8º251 Est. Fa frontera amb els estats de: Cross R ...\nBayelsa és un estat del sud de Nigèria, situat la regió del delta del riu Níger. Està situat entre lestat del Delta, a loest i lestat de Rivers, a lest. Al Sud hi ha loceà Atlàntic. La seva capital és la ciutat de Yenagoa. Les quatre llengües pri ...\nEls apois orientals són els membres de la tribu ijaw dApoi Oriental. Viuen al centre de lestat de Bayelsa, al sud de Nigèria. Els poblats apois són: Keme-ebiama, Kolokologbene, Ogboinbiri, Sampou, Gbaran, Kassama i Azama. Alguns emigrants apois o ...\nEls bassans són els membres duna tribu ijaws que viu a loest de Bayelsa, al sud de Nigèria. Els poblats dels bassans són: Ezetu, Koloama, Sangana, Furupa, Ukubie, Lubia, Azuzuama, Akparatubo i Ekeni. El bassan també és el nom dun dialecte de la l ...\nEls bisenis són els membres de la tribu o clan ijaw dels buseni. Viuen al centre de lestat de Bayelsa, al LGAs de Biseni-Okordia. El clan biseni és una petita tribu que és veina dels gbarans, al nord i pels okordies i els zarames al nord-est. Els ...\nEls ekeremors són els membres dun clan ijaw que viu la LGA dEkeremor, de lestat de Bayelsa i la LGA de Burutu, de lestat del Delta, al sud de Nigèria. Entre les poblacions ekeremors més destacades hi ha: Ekeremor, Ojobo, Amabilo i Ndoro. Els Eker ...


El batlle de Perpinyà imposa toc de queda fins al 1 d'abril - VilaWeb\nEl batlle de Perpinyà imposa toc de queda fins al 1 d’abril\nEn un comunicat Jean Marc Pujol, anuncia que, d’acord amb el prefecte, el procurador de la república i el director general de l’ARS (Agence Régionale de Santé) , ha pres la decisió d’imposar un toc de queda a tot el municipi de Perpinyà, des d’avui dissabte i fins l’1 d’abril de 2020 entre les 20 i les 6 hores del matí.\nAquesta decisió implica l’obligatorietat imperativa que tothom es quedi a casa durant aquestes hores. Per tant, està prohibit circular per qualsevol mitjà que sigui al territori del municipi entre les 20h i les 6h. Qualsevol persona que no respeti aquest toc de queda, s’exposa a ser perseguit penalment. Aquesta prohibició es basa en el decret prefectoral publicat avui.\nL’excepció a aquesta prohibició concerneix només a la circulació del personal de servei públic i les activitats nocturnes essencials per al bon funcionament de la vida diària. En el cas dels particulars, només es toleraran els desplaçaments relacionats amb motius imperatius de salut, emergència mèdica o força major.


Falémé - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Faleme)\nEl riu Falémé és un curs fluvial de l'Àfrica occidental que corre per Mali i Senegal, el principal afluent del marge esquerre del riu Senegal que té la seva font en la part nord de Futa Djalon (Guinea), a una altitud de 800 metres. La seva longitud total és de 650 km, drena una conca de 28 900 km² i el seu cabal és d'aproximadament 175 m³/s. El riu és navegable en una secció d'uns 200 km.\nA 11° 51′ 33″ N, 10° 52′ 24″ O / 11.85914°N,10.87344°O / 11.85914; -10.87344\nB 14° 45′ 48″ N, 12° 14′ 25″ O / 14.7633°N,12.2403°O / 14.7633; -12.2403\nRepública de Guinea, Mali i Senegal\nEl riu Falémé neix, com a riu Tenneh, a Guinea prop de Timbo, a la prefectura de Labé. Discorre en direcció nord i arriba de seguida a la frontera, i a partir d'aquí el riu serà gairebé sempre frontera natural: primer, en un curt tram, entre Guinea, a l'oest, i Mali, a l'est; després, durant un llarg trajecte, entre Mali, a l'est, i Senegal, a l'oest. Rep el Falémé al començament d'aquest tram fronterer a dos de les seves capçaleres, el Gombo, per la dreta, i al Koila Kabé, per l'esquerra, just abans d'aconseguir la localitat maliana de Satadougou-Tintimba. Segueix avançant en direcció nord fins a arribar a Sainsoutou, on fa un petit bucle i contínua al nord, abandonant la frontera prop de la localitat de Moussala.\nS'interna al Senegal i passa per Takoutal i Nayé, on de nou comença un altre tram fronterer entre Mali i Senegal, aquesta vegada fins a la seva desembocadura. Arriba a Falémé, una petita localitat maliana de 5864 habitants (el 1998), que dóna nom al riu i després a Kidira, unint-se finalment, pel marge esquerre, amb el riu Senegal, prop de Aroundou, a uns 30 km aigües amunt de Bakel.\nUn dipòsit de mineral de ferro de molt alta qualitat, en el qual s'han realitzat prospeccions des de fa alguns anys, sembla molt prometedor. Podria ser explotat durant vint anys, amb una extracció mitjana de 12 milions de tones de mineral de ferro a l'any.\nMaure (moro) a la vora del Faleme, amb el fort francès Senoudebou el fons (aquarel·la del abat Boilat, en Esbossos senegalasos, 1853)\nA causa de la seva ubicació estratègica, en l'etapa colonial a la vora del riu Falémé es van construir diversos forts.\nEl cabal del riu ha estat observat durant 60 anys (1930-89) en la localitat de Kidira, situada a menys de 35 km aigües amunt de la seva confluència amb el riu Senegal. A Kidira, el cabal anual mitjà o mòdul observat durant aquest període va ser de 170 m³/s, amb una conca drenada d'aproximadament 28 900 km², gairebé tota la conca del riu.\nLa làmina d'aigua que flueix en la conca aconsegueix els 185 mil·límetres per any, la qual cosa pot considerar-se com a abundant en el context de la conca del Senegal.\nEl Faleme és un riu alimentat bé en mitjana, però molt irregular. Coneix llargs períodes de sequera, amb temps de llit gairebé sec per complet. La mitjana mensual de descàrrega observada al maig (mínim estiatge) va ser solament de 0,5 m³/s (500 litres) o 1500 vegades menor que el cabal mitjà al setembre, la qual cosa reflecteix la seva alta irregularitat estacional. En el període d'observació de 60 anys, el flux mínim mensual va ser de 0 m³/s (riu completament sec), mentre que el flux mensual màxima va ser de 1805 m³/s.\n↑ «SENEGAL-HYCOS: Renforcement des capacités nationales et régionales d’observation, transmission et traitement de données pour contribuer au développement durable du bassin du Fleuve Sénégal (Document de projet préliminaire)» (en francés). Système Mondial d’Observation du Cycle Hydrologique (WHYCOS), 2007. Arxivat de l'original el 22 de novembre de 2015.\nCarte du Sénégal, de la Falémé et de la Gambie jusqu'aux limitis où ces Rivières ont été explorées, Dressée parell li Bºⁿ Brossard de Corbigny, etc., Paris, 1861.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Falémé\n(en francès) Caractéristiques physiques du fleuve Sénégal (OMVS)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Falémé&oldid=24954794»\nDarrera modificació: 17 set 2020 a les 20:29\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 set 2020 a les 20:29.


Ecògraf convex sense fils 80 Elements C4 -\nQuantitat d’escàner d’ultrasons convex sense fils 80 elements C4\nEls escàners d’ultrasons sense fils ja estan disponibles amb funcions avançades. Escàner d'ecografia Convex WiFi, 80E, SONOSIF. S’interface amb la tauleta o el telèfon intel·ligent i és compatible amb iOS i Android. L'aplicació dedicada es pot utilitzar per veure el senyal d'ultrasons, emmagatzemar imatges i enviar-les per correu electrònic. Llibertat sense fils i alta qualitat d'imatge.\nEscàner d’ecografia convexa WiFi, 80E, SONOSIF ha tingut un enorme potencial en el camp de les investigacions per ultrasons i els primers auxilis. Durant un procediment de reanimació cardiopulmonar, l’escàner d’ecografia convexa WiFi, 80E, SONOSIF simplificar les maniobres que cal fer i el posicionament d’agulles i catèters. Escàner d’ecografia convexa WiFi, 80E, SONOSIF també permeten l’elecció dels medicaments que s’administraran al pacient, cosa que fins ara era impossible excepte en entorns especials i restringits en què hi ha un eco-cardiògraf.\nEscàner d’ecografia convexa WiFi, 80E, SONOSIF és petit i intel·ligent. Convenient per transportar i operar. A més, la sonda sense fils es pot utilitzar convenientment en cirurgia sense fixar cables. També es pot comptar amb SONOSIF durant tot el dia ocupat, una sola càrrega proporciona fins a 90 minuts d’escaneig continu. Les bateries fàcils d’intercanviar poden estendre les operacions durant tot el dia.\nAmb escàner d'ultrasons convex portàtil sense fils SONOSIF 80E podeu confirmar visualment el que sentiu i sentiu per ajudar. Milloreu l’examen físic i enforteu la vostra confiança clínica. Visualitzeu la funció dels òrgans i feu els diagnòstics de forma ràpida i segura. Connecteu més profundament amb els vostres pacients per obtenir una atenció excel·lent. Ecògraf convex SONOSIF s’utilitza com a examen diagnòstic que permet l’estudi de les parts internes del cos. Les imatges es transfereixen a través de WiFi a la pantalla.\nEscàner d'ultrasons sonda convexa, Elements 3.5 / 5 MHz / 80.\nTipus de wifi: 802.11g / 20MHZ / 2.4G\nL’escàner d’ecografia Convex WiFi, 80E, ha estat útil:\nrevisions d'embaràs: controls de FHB (batec cardíac fetal) i FM (moviments fetals), controls de la presentació i de la quantitat de FA (líquid amniòtic).\nRevisions fisiològiques d'embaràs intermedis.\nPer a una revisió de la posició i el nivell de presentació just abans d’ajudar-vos amb el lliurament.\nCom a suport per a l'anestesista en el posicionament del catèter epidural.\nSigues el primer a opinar sobre "Escàner d'ultrasons convex sense fils 80 elements C4" Cancel resposta


13. Mercedes Yunquera - SITGES GI\n13. Mercedes Yunquera\n13. Mercedes Yunquera Vega\nVaig néixer a Madrid (1959), però em considero ciutadana del món i estimo i respecto allà on estic. He viscut i treballat en diferents països i ciutats (Turquia, Líban, Sevilla i Tarragona) i, a tots ells, la meva prioritat ha estat estimar i respectar al poble que m’acull. Vaig venir a Sitges fa 25 anys i em va enamorar. Va ser llavors quan vaig saber que acabaria vivint aquí.\nLa meva trajectòria professional, durant molts anys, ha estat molt diversa i enriquidora. Des de secretària de l’ambaixador d’Espanya a Turquia, a coordinadora d’esdeveniments en Televisió i Teatre, però la meva professió actual és la meva passió: la medicina tradicional xinesa, que porto exercint des de fa 8 anys.\nEm presento a aquesta llista amb el convenciment que, només des de la llibertat de no tenir lligams ideològics que determinen el bé i el mal del meu poble, podrem lluitar per allò que creiem el millor per al nostre poble. Vull recuperar el poble que em va enamorar i això només es pot fer des d’un partit que la seva\nprioritat sigui el poble, amb la seva tolerància, la seva hospitalitat i, abans de res, el seu respecte a tot i a tots. Per això em sento totalment representada i còmoda amb Sitges GI.


Diumenge II (C) de Quaresma\nText de l'Evangeli (Lc 9,28-36): En aquell temps, Jesús va prendre amb Ell Pere, Joan i Jaume i pujà a la muntanya a pregar. Mentre pregava, l'aspecte de la seva cara va canviar i el seu vestit es tornà d'una blancor esclatant. Llavors dos homes es posaren a conversar amb ell. Eren Moisès i Elies, que es van aparèixer gloriosos i parlaven de la partença de Jesús, que s'havia d'acomplir a Jerusalem (...). Llavors va sortir del núvol una veu que deia: «Aquest és el meu Fill, el meu elegit; escolteu-lo» (...).\nLa Transfiguració: "Jesús sol" és el que ha de bastar en el camí\nAvui, el rostre de Jesús canvia i el seu vestit esdevé blanc i resplendent, en presència de Moisès i d'Elies, símbols de la Llei i els Profetes.\nAls tres deixebles que assisteixen a l'escena els dominava la són. Solament la lluita contra el sopor permet a Pere, Jaume i Joan "veure" la glòria de Jesús. Aleshores el ritme s'accelera... Pere parla i, mentre està parlant, un núvol els cobreix: ells ulls ja no poden veure, però les oïdes poden escoltar la veu que surt del núvol: "Aquest és el meu Fill, el meu elegit; escolteu-lo".\n—Els deixebles ja no estan enfront d'un rostre transfigurat, ni davant d'un vestit blanc, ni d'un núvol que revela la presència divina. Enfront dels seus ulls hi és "Jesús sol": és tot el que se'ls dóna als deixebles i a l'Església de tots els temps; és el que ha de bastar en el camí. Ell és l'única veu que cal escoltar.


Les intencions de la plataforma\nSalvem Can Fàbregas de Mataró, entre el «sí» a la fàbrica i el «no» a El Corte Inglés\nSi Josep Borrell va sentenciar que els referèndums els carrega el diable perquè una cosa que sembla tan senzilla com és dir que sí o dir que no al final s'embolica i ningú no sap què vota i molts voten el contrari del que pensen només per fer la llesca a l'adversari, ara haurem de dir que les anomenades plataformes reivindicatives també tenen els cartutxos carregats amb pólvora cedida pel dimoni en persona.\nPer exemple, la plataforma que a Mataró es va crear al voltant del lema «Salvem can Fàbregas». Can Fàbregas és una antiga fàbrica inclosa en el catàleg dels edificis històrics i artístics de Mataró, en els terrenys de la qual El Corte Inglés vol aixecar uns magatzems que segons l'Ajuntament han de dinamitzar el comerç del centre urbà. La plataforma Salvem Can Fàbregas vol preservar la fàbrica històrica i artística de la destrucció que la instal·lació d'El Corte Inglés comportaria. O, almenys, és això el que la plataforma va dir de bon començament. Perquè el que passa és que des de bon començament fins ara els arguments s'han anat embolicant com si es tractés d'un referèndum, i ara, si a mi em fessin dir què pretén la plataforma en el seu conjunt, la plataforma com a plataforma i veu única, la veritat és que no sabria com posar-m'hi.\nLa plataforma: ¿vol salvar can Fàbregas o vol que El Corte Inglés no se situï en aquell lloc? El 28 de desembre passat algú relacionat amb la plataforma va organitzar una innocentada consistent a convidar els mataronins a anar a les oficines municipals per donar suport per escrit a la instal·lació d'El Corte Inglés. De can Fàbregas, no se'n deia ni una paraula. El que semblava molestar a l'autor de la broma era El Corte Inglés i la gent que pugui voler que aquest comerç obri portes a la ciutat. I llavors: ¿els contraris a El Corte Inglés de la plataforma hi són contraris perquè són botiguers que no accepten aquesta gran competència o hi són contraris perquè El Corte Inglés representa el poder, el gran capital i posar-s'hi en contra fa progre? O potser són les dues coses, vull dir que per una part hi ha els botiguers temorosos i per l'altra hi ha els progres i tots dos es donen suport mutu?\nLa setmana passada, com a gran i exclusiva notícia fruit d'una feina d'investigació, es va saber que el regidor d'Urbanisme, Ramon Bassas, era parent dels antics propietaris dels terrenys que han estat venuts perquè El Corte Inglés tingui on acomodar-se. L'Ajuntament ha portat molt malament tot el procés de can Fàbregas. Primer catalogant la fàbrica sense mirar-s'hi ni calcular-ne les conseqüències, després volent-la descatalogar i encara després, i com a innocentada insuperable, estudiant si l'edifici es podia desmuntar peça a peça, totxana a totxana, per ser muntat més enllà com si parléssim d'un temple egipci i com si un ajuntament que ha estat incapaç de restituir al seu lloc de la Riera les antigues majòliques modernistes de la impremta Vilà –que estan numerades i a punt de muntar en un magatzem– pugui tenir gaire credibilitat a l'hora de traslladar fàbriques de lloc. Ara: retreure municipals parentius en una ciutat on tothom està emparentat i concloure que això és prevaricació o corrupció o aquestes coses que es diuen són ganes d'un pet fer-ne cent esquerdes. O és que la plataforma el que persegueix és posar en crisi el govern municipal? Però que no parlàvem d'una fàbrica històrica i artística?\nSi tothom té veu, si tothom diu i parla, jo també hi diré la meva des de fora de la plataforma que ha deixat en minoria els que parlaven d'història i d'art. Jo dic que can Fàbregas, que ja no havia merescut l'interès dels primers catalogadors els anys 1979 i 1980, pot anar a terra. Pot anar a terra amb dues condicions. La primera, salvant els elements que mereixin interès, com ara la xemeneia i altres que hi hagi. I segona, invertint tots els diners que es pensaven fer servir desmuntant, traslladant i muntant l'edifici i els diners que El Corte Inglés pagarà amb motiu de la seva vinguda per arreglar i mantenir i convertir en un gran centre ciutadà l'antiga fàbrica de can Marfà, el millor exemple d'arquitectura industrial que ha tingut i té Mataró i que des que va tancar no s'hi ha fet res ni ha tingut plataforma que hagi obert boca. Salvem can Marfà, que can Marfà val la pena. El seu abandó sí que seria motiu de mocions, interpel·lacions i peticions de destitució tant dels governs com de les oposicions. Que una cosa no treu l'altra? Que es poden salvar les dues fàbriques? Sí. I amb quins diners, si en trenta anys no se n'han trobat per arreglar la principal, la més històrica i la més artística?


EducacióComunicacióCulturalsEconòmiques i ComercialsEsportivesJoventutMedi ambientReligiosesSalutSocialsSolidaritat i Cooperació internacionalVeïnals Entitat\nInici / Directori d'entitats / Culturals / Tradicionals < tornar índex\nExistim des d'un 11 de setembre de 1959, però és a partir de 1961, data del primer banderí, que comencem a comptar la nostra història. Els primers anys participàvem en concursos de sardanes i ben aviat vam combinar aquesta activitat amb l'organització d'actes sardanistes.\nEl 1966 van aparèixer les primeres ballades públiques de sardanes... els cursos de sardanes al local, a escoles, barris, etc... el 1967 vam organitzar el primer Aplec Baix Camp, al santuari de Misericòrdia, per festa major... i el vam acompanyar d'un concurs fotogràfic. Més endavant, organitzem un aplec a la comarca, que anomenem Aplec de Sardanes a Muntanya, que passa per vint poblacions diferents; l'Aplec de Sardanes a Prades, i l'Aplec d'Aplecs al Castell d'Escornalbou, juntament amb altres entitats del Baix Camp.\nEl 1983 l'Obra del Ballet Popular ens concedeix el guardó Roure d'or, i el 1994, el Premi a la Constància.\nHem editat tres llibres: Des de fa 25 anys, 1961-1986, amb motiu del nostre 25 aniversari. Recull, editat pel 25 aniversari de l'Aplec Baix Camp, tria de fotografies premiades al concurs fotogràfic.\nAplec d'Aplecs. Castell d'Escornalbou, 1986-2000, juntament amb altres entitats de la comarca.\nConvoquem anualment el Concurs fotogràfic Aplec Baix Camp, gràcies al qual disposem d'un dels arxius fotogràfics més importants de Catalunya, de temàtica sardanista i de cultura popular, compost de més de 900 fotografies en blanc i negre, i color.\nEl nostre local és al carrer de l'Orient, 17, de Reus, i podeu connectar amb nosaltres per correu electrònic o als telèfons indicats. I si voleu saber alguna cosa més de nosaltres, visiteu la nostra pàgina web.\nAdreça: CR ORIENT, 1743204 - 977345040Fax: 977345040http://usuaris.tinet.cat/rosareusActivitat setmanal: Cada dijous de 8 a 10 som al local social. Ampliar\nActivitats i serveis a l'abast de la ciutadania\n- Organització de l'Aplec Baix Camp, per la festa major de Misericòrdia.\n- Ballades de sardanes per la festa major de Sant Pere\n- Convocatòria del Concurs fotogràfic Aplec Baix Camp\n- Cursos intensius Agenda\n23 de Novembre al 14 de Desembre\nINAUGURACIÓ de l'EXPOSICIÓ FOTOGRÀFICA “47 APLEC BAIX CAMP” [+]\nRecursos i serveis que oferim a les entitats\n< tornar índex © Ajuntament de Reus · Avís legal · Política de privacitat ·


ARAMULTIMÈDIA - La Filà Contrabandistes d'Alcoi busca igualtat per a Andalusos i Andaluses amb una reforma del reglament\n02/03/2018 - 14:11 Escrit per RUBÉN LLEDÓ\nAssaig d'Insignies / Filà Contrabandistes\nEls Contrabandistes és una de les filaes més multitudinàries d'Alcoi i no vol que cap fester o festera es quede fora. Per això han buscat una reforma del reglament intern, on tant un home com una dona podrà optar als mateixos drets i obligacions en les 12 modalitats de fulla que actualment tenen. Aquesta nova regulació es va donar lloc gràcies a una reforma estatutària que fou aprovada el 2 de febrer de 2018 després de dos anys de treball. El que es busca amb açò, és una igualtat tant per a dones com a per a homes en les noves modalitats que tenen, a la vegada que revisar les fulles ja existents atenent als condicionants econòmics que tenen lloc a aquests temps, com també millorar el sistema de realització dels actes. Segons informen des de la filà, pel que fa a l'aspecte concret de la participació, s'ha creat per tal de regularitzar la gran quantitat de festers i festeres que acudien al Partidor el dia de l'Entrada per desfilar juntament amb l'emblemàtica Filà. Des de la Filà adverteixen que tota persona que no estiga inscrita a qualsevol tipus de fulla, no podrà participar junt amb els Andalusos. La Filà Contrabandistes recorda que el període d’admissió de noves altes encara està obert per tal que qualsevol persona puga apuntar-se, fins al 16 de març, ja que sense aquesta inscripció serà impossible participar amb la Filà per a les properes festes. Els interessats poden acudir a la seu de la Filà els dimarts i divendres de 20 a 22 h. Assaig d'Insígnies Representants de l'Ajuntament i de l'Associació de Sant Jordi hi han acudit a la Filà Contrabandistes per tal de viure de primera mà el tradicional Assaig d'Insígnies. A banda de fer entrega a tots els Andalusos i Andaluses de ple dret, de la seua insígnia distintiva, van atorgar el títol de soci d’honor de la Filà a l’Agrupació Artística Musical Real de Gandia.


Burjassot reubicarà els contenidors que estiguen pròxims a les carpes i als monuments fallers – Ajuntament de Burjassot\nBurjassot reubicarà els contenidors que estiguen pròxims a les carpes i als monuments fallers\nPròximament, els carrers de Burjassot s’ompliran de les tradicionals carpes falleres i dels monuments fallers, repartits per tot el municipi. Com succeeix en totes les localitats, les Falles arriben al municipi i, amb elles, la festa per antonomàsia de tots els valencians.\nAmb motiu des les festes, des de la regidoria de Serveis Municipals de l’Ajuntament de Burjassot, dirigida per Manuel Pérez Menero, s’ha informat que es procedirà a desplaçar els contenidors, la ubicació dels quals es veu afectada per la plantà dels monuments o pel muntatge de les carpes.\nDes de la regidoria es recorda a les veïnes i els veïns que el desplaçament dels contenidors es realitzarà als mateixos espais on van ser dipositats en anys anteriors, pensant a facilitar així la retirada dels residus de les llars. Aquests desplaçaments es realitzaran als punts més pròxims en els quals no es vegen afectats pels muntatges fallers.\nUna vegada finalitzades les festes falleres, els contenidors tornaran a la seua ubicació habitual.\nserveis municipals, contenidors, falles


La Generalitat respon a Montoro que l'objectiu de dèficit assignat a Catalunya és socialment i tècnicament "inassumible"\nEl vicepresident respon per carta al ministre d'Hisenda en funcions\nRedacció 14/04/2016 - 08.25 Actualitzat 14/04/2016 - 09.57\nLa carta que Junqueras ha enviat a Montoro\nLa Generalitat ha advertit Cristóbal Montoro que l'objectiu de dèficit assignat per aquest any a Catalunya és inassumible tant des del punt de vista social com tècnic. Ho assegura el vicepresident del govern i conseller d'Economia, Oriol Junqueras, en la carta de resposta que ha enviat al ministre d'Hisenda en funcions en què demanava a Catalunya, i 11 comunitats més, que presentessin un pla d'ajust que garantís el compliment del dèficit i advertia dimarts que no toleraria cap rebel·lió dels consellers autonòmics perquè la llei s'ha de complir.\nEn la carta de dues planes que Oriol Junqueras ha enviat al ministre, que han avançat "El matí de Catalunya Ràdio" i "Els matins" de TV3 la vigília de la reunió del Consell de Política Fiscal i Financera, el vicepresident recorda que el ministeri ha estat el primer d'incomplir la llei d'estabilitat perquè els últims anys ha fixat un sostre de dèficit per a les comunitats autònomes molt més baix del que tocava.\nJunqueras avisa Montoro que en l'escenari actual d'ingressos i despeses és inassumible l'objectiu de dèficit per aquest 2016, tant des del punt de vista social com tècnic. Això, remarca el vicepresident, afecta l'elaboració del Pla d'Ajustament que Montoro demana a la Generalitat per rebre els diners del fons de liquidat autonòmic, una demanda que la setmana passada també provocava el rebuig dels presidents socialistes de les Illes i del País Valencià, Francina Armengol i Ximo Puig.\nEn la carta a Montoro, Junqueras referma el compromís de la Generalitat amb la sostenibilitat financera, però també deixa clar que, pel govern, és irrenunciable l'estat del benestar i garantir serveis de qualitat als ciutadans.


L’Opel Cursi, estrella a la Fira del Motor de Gironella | Berguedà Online\nPàgina d'inici » Ciència i tecnologia » L’Opel Cursi, estrella a la Fira del Motor de Gironella\nEl cotxe que ho està petant fort entre els més cursis.\nGironella ha celebrat aquest diumenge una nova edició de la Fira del Motor. Diverses marques presentaven els seus nous cotxes a les persones que van visitar el recinte firal durant tot el dia. La marca de cotxes Opel, va ser la gran triomfadora de l’esdeveniment, gràcies al seu nou model “Opel Cursi”.\nAlfred Carrincló, de Garatges Carrincló Gironella, ha explicat que “estem molt i molt contents amb l’èxit que ha aconseguit el nostre estimat cotxet. N’hem venut més de 200 durant tot el dia, i això m’omple el cor de joia i felicitat, perquè els carrers de la comarca seran plens de cotxes de color rosa, i ja saben el que diuen: Al rosa, l’amor s’hi posa.”\nL’Opel Cursi, és un nou model que s’estrena aquest any, i que presenta diverses novetats respecte els cotxes convencionals.\nCarrincló afirma que “en primer lloc cal dir que el cotxe és íntegrament de color rosa, tant la pintura com la tapisseria, que no és poc. Només per això ja val la pena comprar-lo, però si necessiteu més motius, us diré que a més es tracta d’un cotxe ecològic. En comptes de funcionar amb dièsel o benzina, porta un nou motor que funciona amb floretes. El consum mitjà del vehicle és de 3 floretes cada 100 km. de manera que per viatjar, per exemple, des de Berga fins a Barcelona, li haurem de dir 3 coses boniques al cotxe durant el viatge. D’aquesta manera, l’estalvi econòmic és molt important, ja que dir coses boniques no costa diners. L’únic que s’ha de tenir en compte, és de no dir grolleries ni paraules malsonants durant el trajecte, perquè és un cotxe molt sensible i us pot deixar tirats…”\nPer últim davant de la gran demanda que ha tingut el nou cotxe, Carrincló ha dit que “esperem tenir ben aviat tots els cotxes per als nostres estimadíssims clients, que són els més guapos i simpàtics, de tot el món mundial. Jo mateix faré les entregues tan aviat com els tinguem, i a més vindran amb dos petonets ben dolços de regal!”\nCentenars d’idiotes amb grip col·lapsen l’hospital de Berga


La inversió industrial prem l’accelerador – Cecot Rubí\nLa inversió industrial prem l’accelerador\n1 de Juny de 2015Escrit per Cecot-Rubi\nEl govern preveu una alça del 6% aquest 2015\nHan estat titulars pràcticament absents durant els anys de crisi però en els darrers mesos s’han accelerat els anuncis d’inversió de les indústries instal·lades a Catalunya. La llista és llarga i variada i va des de la injecció multimilionària anunciada pel grup Volkswagen a Martorell amb altres actuacions més discretes però igualment importants com els 102 milions de Nestlé a la seva planta de cafè a Girona, els 10 milions de Bellsolà per a un magatzem robotitzat a Aiguaviva o els 17 milions de la farmacèutica Reig Jofré que aniran en part a ampliar la seva capacitat productiva a Sant Joan Despí.\nLa Generalitat preveu per al conjunt d’aquest 2015 un augment de la inversió industrial del 6%, “un creixement important a pesar de venir de nivells baixos i que sobretot denota que les empreses tenen confiança en l’evolució del sector, del mercat i del seu negoci”, destaca el director general d’Indústria de la Generalitat, Antoni Maria Grau.\nFactors d’entorn com la caiguda del preu del cru o la paritat euro-dòlar ajuden a impulsar encara més les vendes a l’exterior de la indústria catalana. Unes exportacions que han estat l’aposta decidida per a unes empreses que potser abans de la crisi ja eren rendibles venent només al mercat local. “Després de gairebé vuit anys de crisi severa, les empreses i els treballadors han fet els seus deures i en molts casos avui tenim empreses molt més competitives i orientades als mercats exteriors”, destaca el president de la Cecot Rubí, Jordi Parera. I així, afegeix, en alguns casos aquesta activitat exportadora “està portant certes línies de producció a la saturació”.\nplantes al límit.\nSegons dades de la Cambra de Comerç de Barcelona en les indústries de més de 50 treballadors la utilització de la capacitat productiva a les seves plantes ja es de gairebé el 80%, un percentatge que demana inversions si es vol créixer. També, segons una enquesta que aquesta institució està acabant de tancar, la indústria és el sector amb més intenció inversora.Així, el 66% de les empreses industrials consultades afirmen tenir la intenció de fer inversions, “i el 54% tenen intenció de fer-ho en les seves plantes a Catalunya, bàsicament per ampliar la capacitat productiva”, destaca la directora d’anàlisi econòmica del gabinet d’estudis econòmics de la Cambra, Carme Poveda.La indústria pesa al voltant del 20% en el conjunt del PIB català, un percentatge sensiblement superior a la mitjana de l’Estat, que segons Eurostat estaria en el 16%. Precisament Brussel·les s’ha marcat com a objectiu arribar a una mitjana del 20% el 2020 (ara està al voltant del 17%), però en països com Alemanya aquest pes supera el 23%.\nDe fet, a la Catalunya de principis de segle, abans de la crisi i abans dels processos de deslocalització la indústria pesava més d’un 25% en el PIB. Amb tot, Grau evita fer una anàlisi pessimista. “És cert que ha perdut pes relatiu perquè durant els anys del boom altres sectors van créixer molt més, però en termes absoluts la caiguda no ha estat tal”, afirma. De fet l’any 2000 el VAB (valor afegit brut) de la indústria era de 31.000 milions d’euros, i a pesar d’haver patit durant els anys de crisi actualment aquest VAB és de gairebé 40.000 milions d’euros.\nL’objectiu del govern català, explica Grau, és recuperar amb vista al 2020 un pes de la indústria sobre el total del PIB del 25%. L’objectiu sembla ara com ara assolible, sobretot si es té en compte que la previsió que fa la Cambra és que la indústria creixi enguany un 3%, per sobre de qualsevol altra activitat, “i el pronòstic per al 2016 encara és millor, amb un creixement del 3,2%”, apunta Poveda. A més, la productivitat en el sector també creix per sobre de la mitjana, un 3,6% enfront del 2,4% del passat exercici.\nEl 2014 el sector va ser generador net d’ocupació -segons dades de l’EPA a Catalunya va créixer un 2%, el doble que la mitjana de l’Estat-, després d’haver-se eliminat un 30% dels llocs de treball entre el 2007 i el 2013. I evidentment una de les incògnites que es plantegen ara és fins a quin punt la recuperació de les inversions serà motor en la generació de nova ocupació.\nAquí l’optimisme és moderat perquè com destaca el membre de la junta de govern del Col·legi d’Economistes de Catalunya, Modest Guinjoan, “si hem de descansar en una indústria que tingui com a factor clau la tecnologia no crearà llocs de treball en massa, si més no directament”. Però el que sí que té la indústria, explica el president de la Fundació per a la Indústria, Josep Bombardó, “és que a diferència d’altres sectors, genera llocs de treball més estables i de més qualificació”.\nPer això també les empreses industrials esperen amb ganes l’aprovació de la nova llei catalana de formació professional, que aposta per un model dual, amb pràctiques i contacte amb la realitat empresarial des del primer moment.\nPerò a més si bé de manera directa la indústria potser no pot generar ocupació al mateix ritme que l’hostaleria i el turisme, per exemple, “sí que té un impacte multiplicador importantíssim i per tant a l’ocupació directa hi hem de sumar també la indirecta que genera a sectors com la logística o l’enginyeria de processos i en definitiva a tots els serveis associats a la indústria”, destaca Grau.\nAra bé, a pesar d’aquests bons indicadors sobre inversió i ocupació i les bones perspectives de creixement del PIB industrial -animat especialment per la bona marxa de les exportacions amb la paritat euro-dòlar-, cal plantejar-se si tot plegat ens està apuntant que la indústria ha dit adéu definitivament a la crisi i si està cridada a jugar de nou, i de manera incontestable, el rol de motor econòmic a Catalunya. I aquí les resposta té bastants més matisos. “La recuperació va per barris, algunes empreses encara no acaben de notar-ho”, apunta el president de la Cecot Rubí. Evidentment com més internacionalitzada i més innovadora és una indústria més capacitat té per superar la crisi. També la seva salut financera –bàsicament tenir un nivell d’endeutament baix– i la seva capacitat d’accedir a finançament extern poden condicionar la velocitat d’aquesta recuperació. Aquí els indicadors de la Cambra, explica Poveda, estan mostrant una millora general en aquesta relació entre indústria i sistema financer però la lectura canvia també en funció de les dimensions de les empreses i a Catalunya hi ha un pes segurament excessiu de les micropimes.\nLa indústria ha aconseguit recuperar un atractiu que sobretot durant els anys de bonança econòmica va perdre, perquè els seus marges de creixement eren excessivament modestos comparats amb altres sectors com el de la construcció o els serveis, en què les rendibilitats eren molt més altes. Per això molts grups industrials van protagonitzar durant els primers anys de la passada dècada un procés de diversificació cap a altres sectors més alegres i més ben vistos per unes administracions que en bona mesura giraven l’esquena a l’activitat manufacturera. “Avui aquests grups estan tornant a concentrar-se en l’activitat industrial perquè veuen que, tot i oferir un creixement lent, és més segur”, diu Poveda.\nA més, la indústria ha tornat a ser una prioritat en el discurs polític i mentre Europa parla del camí a la reindustrialització com a sortida de la crisi, el govern català ha fet la seva pròpia aposta amb la presentació de set plans d’estratègia industrial per tal d’assolir aquest 25% de pes en el PIB en cinc anys. “El problema –indica Guinjoan– és que més enllà que el govern es cregui aquest discurs no té prou finançament per donar suport a la indústria.” En tot cas, el que sí que resulta evident, destaca Parera, “és que aquesta crisi ha posat en evidència\nla importància de tenir un teixit industrial potent perquè són els països amb una indústria forta, com Alemanya, els que han passat millor la crisi”.\nDe deslocalitzar a relocalitzar\nÉs un fenomen difícil de quantificar, però els que estan en contacte amb el sector saben bé que els darrers mesos s’han fet habituals les empreses que recuperen producció abans deslocalitzada o que, si més no, es plantegen fer-ho. La crisi ha rebaixat els costos laborals i de nou la paritat de l’euro i el dòlar abonen la competitivitat de la indústria local. “El cost unitari de produir aquí ha baixat considerablement, la posició de l’euro ens beneficia, però és que a més aquí tenim una tradició i una vocació industrials i una potent xarxa de petites indústries proveïdores”, destaca el professor d’Esade Ignacio Mur. Sectors com la injecció de plàstic o la confecció tornen a ser atractius i, de fet, segons Mur aquest fenomen de relocalització “podria ser molt més elevat si no fos perquè en algunes activitats com la tèxtil s’ha perdut bona part d’aquella base industrial, de petits tallers, necessaris per a la indústria més gran”. S’han perdut fins i tot, afegeix Mur, “alguns oficis que ara cal rescatar per atreure més producció”. A més, el president de la Cecot Rubí afirma que “la flexibilitat de tenir fàbriques a Europa dóna grans avantatges als distribuïdors locals, que poden reduir estocs”. No perdre marge pels costos logístics és un altre avantatge evident.\nPremis a les millors iniciatives comercials\nSuccessió a l’empresa familiar – Planificació i gestió del procés del canvi


L’Alar del Rey franquista | Directa\nPalència és una de les províncies de l'Estat espanyol que incompleix la Llei de Memòria Històrica\nEs tracta d’un municipi del nord oest de la província de Palència amb un miler d’habitants, dins la comarca de Boedo-Ojeda i punt de pas del Camí de Santiago. Allí neix el canal de Castella alimentat pel riu Pisuerga.\nNo en falta cap. El poble d’Alar del Rey té tots els noms dels carrers de rigor, del rigor franquista. El carrer major i principal d’entrada es diu Generalísimo Franco. El general Emilio Mola Vidal, el general Gonzalo Queipo de Llano y Sierra tenen els seus respectius carrers i el general José Sanjurjo Sacanell té la seva travessia. Són els carrers dedicats a los cuatro generales colpistes.\nEl jerarca franquista José Antonio Girón de Velasco no tan sols té carrer sinó que el seu nom remata la plaça principal del poble, la de l’Ajuntament i on hi ha l’església\nEl jerarca franquista José Antonio Girón de Velasco no tan sols té carrer sinó que el seu nom remata la plaça principal del poble, la de l’Ajuntament i on hi ha l’església. El motiu de tal reconeixement és que Girón era nascut a Herrera de Pisuerga, població veïna a Alar del Rey, on encara conserva també el nom de la plaça de l’Ajuntament.\nA la guia de carrers, polítics feixistes com José Calvo Sotelo tenen el seu lloc i també a Herrera de Pisuerga. La commemoració de la sublevació militar té el carrer 18 de julio. El cas és que, fins els anys seixanta, el cabdill falangista José Antonio Primo de Rivera no tenia el seu propi carrer, ofensa comparativa perquè el compte de Vallellano tenia el seu. Es tracta de Fernando Suárez de Tangil y Angulo (1886-1964), l’alcalde de Madrid durant la dictadura de Primo de Rivera i el ministre d’obres Públiques durant la dictadura franquista. El títol nobiliari va ser creat per Carlos III i rehabilitat per Alfons XIII.\nSuperada la mancança, el 1960 es va dedicar un cartell al cabdill de la Falange. D’altres carrers tenen el nom de franquistes poc recordats com Abilio Calderón Rojo (1867-1939), coautor del document que va justificar que els defensors de la legalitat republicana fossin condemnats sobre l'estrafolària consideració d’auxilio a la rebelión. El carrer César Albiñana Garcia-Quintana (1920-2007) està dedicat a un home d’estat. Jurista franquista, dóna un to de classe combinat amb els carrers dedicats als militars colpistes.\nSegurament l’actual alcalde, Alberto Félix Maestro García (PP), i els regidors -Felipe Monte Ruiz (PP), Ana Mª de las Mercedes Calderón Alonso (PP), Ana Maria Asenjo García (PP), Juan Sanz Martín (PSOE), Juan Antonio Val San Millán (PSOE) i Andrés Mulero Neira (PSOE)- al·legaran que és un llegat amb el que s’han trobat.\nEl consistori i el secretari municipal, Silvano de la Fuente García incompleixen de facto la Llei de la Memòria Històrica. Tampoc l’oposició socialista ha fet res rellevant al respecte\nEl consistori i el secretari municipal, Silvano de la Fuente García, incompleixen de facto la Llei de la Memòria Històrica. Tampoc l’oposició socialista ha fet res rellevant al respecte. I de fet, Palència és la tercera província que més ajuntaments incomplidors acumula a diversos municipis, per darrera de Salamanca i Valladolid.\nLa caserna local de la Benemèrita Guàrdia Civil està instal·lada al carrer Abilio Calderón número 2, el de l’auxilio a la rebelión. Un vehicle de la benemèrita va seguir els passos dels periodistes de la Directa quan van fotografiar les plaques dels carrers. Amablement preguntaven per la seva presència a la població. No tots els carrers tenen plaques corresponents i aquestes, esmaltades metàl·liques de ceràmica, no han estat reposades sinó que s’han mantingut les envellides i algunes tenen senyals d’haver rebut alguna pedrada.\nEntre la població no es coneix cap oposició a la continuïtat dels noms. I de fet, hi ha cases que són promocions del règim. Un grup d’habitatges construïts l’any 1948 llueix una placa de marbre dedicada a Girón. L’any 1962 es van fer un altre grup de 48 habitatges. Com a reconeixement, el carrer es va passar a dir de José Antonio, un greuge pendent que es va resoldre donant el nom del carrer al cabdill de la Falange espanyola. Abans que morís el dictador Francisco Franco, es van fer un conjunt d’habitatges protegits i cada portal manté la seva respectiva placa amb el yugo y las flechas.\nSignatures per canviar els noms\nFa un parell d’anys J. Manuel Merino de Cervera de Pisuerga va llegir al butlletí oficial de la província de Palència que la casa on va néixer a Alar del Rey havia estat declarada en ruïnes. "La meva llar es trobava al número 5 del carrer 18 de julio. Em vaig acostar per fer unes fotos de record i em vaig trobar amb un escenari desolador: els carrers i les places del poble mantenen denominacions franquistes. A més d’estar ancorades en el passat, són noms de carrer il·legals a tenor de la Llei de la Memòria Històrica.”, denuncia.\n“Al centre del poble hi ha un monument a Los Caídos (denominació que consta a les Normes Urbanístiques aprovades el juny de 2016)”, lamenta Merino. En aquest monument figura el lema de José Antonio Primo de Rivera: “La muerte, un acto de servicio”, que contrasta amb una placa junt a una alzina plantada fa uns anys a uns quants metres com “monumento a la vida”.\nDavant d’això, Merino ho té clar: “a la vista de l’incompliment de la llei demanarem a l’ajuntament del PP que canviï els noms d’aquests carrers i places del poble i se n’adoptin uns més d’acord a un Estat democràtic”. Fins ar,a ha recollit 44.000 signatures a change.org.\nL’autèntic llegat franquista ocult\nEl diumenge 19 de juliol del 1936, a Palència, els sollevats –els destacaments militars, els falangistes i requetès, així com membres dels partits de dretes monàrquics– es van fer amb la ciutat i els seus pobles, excepte els del nord de la província amb presència minera. Les tropes comandades pel general Antonio Ferrer de Miguel en van prendre el control total i van establir l’estat de guerra. Aquest criminal és el màxim responsable de l’assassinat d’un total de 1.322 persones, 867 sense cap diligència judicial a càrrec de pistolers, agents de la Benemèrita Guàrdia Civil i militars de l’exèrcit sollevat.\nLes altres 348 persones assassinades ho van ser després de ser condemnades per consells de guerra que, malgrat ser irregulars, encara no han estat anul·lats. Un total de 107 persones varen morir a la presó de Palència, on van tancar a milers de persones. El general Antonio Ferrer es va proclamar governador militar i alhora governador civil per poder esclafar qualsevol resistència a la dictadura.\nL’Alar del Rey franquista Flattr donate!


VIATGE A LAOS, ESPECIAL FESTIVALS – Viajes a Laos\nVIATGE A LAOS, ESPECIAL FESTIVALS\nLAOS, NORD DE LAOS I FESTIVALS (14 DIES) OCT-NOV\nUn viatge de 14 dies en què viurem dos dels més impressionants festivals del sud-est asiàtic: el Festival del That Luang, a la capital laosiana, amb una espectacular processó fins al monument més sagrat del país i un lliurament multitudinari d’ofrenes als monjos, i el famós Festival del Loi Krathong, a la ciutat tailandesa de Chiang Mai, durant el qual el cel nocturn s’inunda amb milers de llanternes voladores. Abans d’això, recorrerem el nord de Laos de la mà d’un expert apassionat pel país que, al costat d’un guia local, guiarà personalment aquest viatge. Una experiència que busca endinsar-se en Laos i la seva cultura més enllà de la superfície. Visitarem la bonica ciutat de Luang Prabang (Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO), els seus entorns i els impressionants paisatges muntanyosos del nord del país. Coneixerem alguns dels nombrosos grups ètnics minoritaris que habiten a Laos, i passarem 24 hores en un poblat mai abans visitat pel turisme, una oportunitat única per apropar-nos a la vida rural tradicional del sud-est asiàtic.\n28 d’Octubre (dia 1) BARCELONA – BANGKOK (vol)\n29 d’Octubre (dia 2) BANGKOK – LUANG PRABANG\n● ARRIBADA: Arribada a Luang Prabang al voltant de migdia, dinar a la ciutat i passeig d’orientació pel centre històric.\n30 d’Octubre (dia 3) LUANG PRABANG (E)\n● VISITA DE LA CIUTAT: no serà una simple successió de visites a punts d’interès, sinó que a través d’ella coneixerem la rica història d’aquesta ciutat, epicentre històric de l’actual Laos, la seva cultura i la seva manera de viure. Visita del mercat del matí, i visita dels principals monestirs de la ciutat: el Vat Siang Thong (considerat per molts el temple més bonic de tot el país), el Vat Mai (epicentre del clergat budista de Laos), i el Vat Visun (que conté una enorme estatua de Buda i una curiosa estupa en forma de síndria, el That Mak Mo). Visita del Museu Nacional (residència de l’últim rei de Luang Prabang), i parada al local d’una organització que promou l’alfabetització dels infants, on comprarem llibres escolars per fer-ne donació al poblat on dormirem 2 dies més tard. Ascens del turó Phu Si, situat al bell mig del centre històric, i des del qual, si el clima ho permet, gaudirem d’unes esplèndides vistes dels entorns de la ciutat.\n31 d’Octubre (dia 4) TAD SAE (E,D)\n● BICICLETA, CAMPAMENT D’ELEFANTS, CAMINADA FINS A UN BONIC POBLET DE L’ÈTNIA KHMU, I CASCADA DE TAD SAE: anirem en bicicleta (o en transport local qui així ho vulgui) fins a un campament d’elefants rescatats del treball agrícola. Allà, després que un mahout ens faci una explicació bàsica del maneig de l’animal, farem un passeig en elefant fins al riu Nam Khan, on podem banyar-nos amb els animals. Després de dinar, agafarem una barqueta per creuar el riu i emprendrem una caminada d’una hora fins a un bonic poblet habitat per l’ètnia Khmu, on veurem com viu aquest grup majoritari a la regió. A través d’un sender diferent caminarem fins a la cascada de Tad Sae, on tindrem temps lliure per visitar el lloc i banyar-nos, i en acabat tornem cap a la ciutat, parant pel camí a veure la tomba d’Henri Mouhot, l’explorador francès que va obrir les portes de Laos al colonialisme francès i va redescobrir les mítiques runes d’Angkor.\n1 de Novembre (dia 5) POBLE RURAL (E, D, S)\n● DESCOBRINT EL LAOS RURAL: Després d’esmorzar, trasllat d’una hora fins al punt d’inici de la nostra caminada, aturant-nos breument per veure les vistes de les muntanyes de la regió al mirador de Kiu Muang. Caminarem durant unes tres hores per un sender de muntanya fins a un poble remot enmig de muntanyes, habitat per les ètnies Hmong i Khmu, on passarem la resta del dia col·laborant amb la població local en les seves activitats diàries. Es tracta d’un poblat tradicional sense electricitat, i és una oportunitat única per veure de prop com és el dia a dia de les comunitats rurals de Laos. Podem aprendre, veure i participar en el procés de cultiu de l’arròs, el blat, verdures, fruiters o hortalisses, farem donació de roba o material escolar a l’escola local, on qui vulgui podrà col·laborar en una lliçó d’anglès, podem intentar aprendre l’artesania de teixir bambú (per la cual els khmu tenen un gran renom), o unir-nos als joves locals en un joc de futbol o de katò (joc tradicional del sud-est asiàtic semblant al voleibol on no es poden fer servir mans ni braços), etc. A la tarda, cuinarem el sopar conjuntament amb les dones locals.\n2 de Novembre (dia 6) LUANG PRABANG (E)\n● DIA LLIURE: Esmorzar al poble, i caminada d’una hora per camí de terra, passant per plantacions de teca i de cautxú, fins a la carretera on ens espera el transport que ens durà fins a l’hotel de Luang Prabang. Temps lliure per a la resta del dia. Luang Prabang és una ciutat que ofereix moltíssimes possibilitats: perdre’s pels tranquils carrers del seu centre històric, relaxar-se en alguna terrassa a la vora del riu Mekong, xerrar amb els novicis que habiten en els nombrosos temples de la ciutat, fer un curs d’introducció a la cuina tradicional laosiana en algun dels millors restaurants de la ciutat, escoltar els càntics dels monjos al capvespre, visitar el mercat nocturn d’artesania, rebre un massatge amb la tècnica autòctona tradicional, etc. Qualsevol cosa que us vingui de gust, el vostre guia us aconsellarà i orientarà en la vostra elecció.\n3 de Novembre (dia 7) LUANG PRABANG – VANG VIENG (E)\n● RUTA ESCÈNICA: estarem la major part del dia a la carretera, però el trajecte val molt la pena, doncs passa pel costat d’alguns dels paratges més espectaculars de tot el país, on destaquen les formacions calcàries amb formes inversemblants. Parada per dinar en un mirador amb vistes sobre un paisatge corprenedor. Al llarg del camí ens aturarem breument per gaudir del paisatge i visitar alguns dels mercats locals més interessants que es troben al llarg del camí. A mitja tarda arribarem a Vang Vieng; el millor del poblet és sens dubte la seva ubicació al costat del riu Nam Sòng, vorejat per una fila de muntanyes calcàries. Tindrem les últimes hores del dia per gaudir d’aquestes vistes privilegiades.\n4 de Novembre (dia 8) VANG VIENG – VIENTIANE (E)\n● FESTIVAL DEL THAT LUANG:Només 4 hores de carretera separen el poble de Vang Vieng i Vientiane. Pararem breument per veure algun interessant mercat de carretera. Avui és el primer dels tres principals dies de celebració del festival del That Luang, el festival budista més important del calendari anual de Laos. Els actes d’avui no tenen com a centre la gran estupa del That Luang, sinó el monestir Vat Si Meuang, on es creu que resideix l’esperit guardià tutelar de la ciutat. A partir d’última hora del vespre, una multitud convergeix al monestir, formada per famílies o grups d’amics, transportant ofrenes en forma de «castells» fets amb bambú i paper, ornamentats amb flors i bitllets. Totes les persones porten una espelma encesa a la mà, i després de donar tres voltes al voltant de la principal estàtua de Buda i del pilar fundacional de la ciutat, van a la sala d’oració perquè els monjos beneeixin les seves ofrenes, amb càntics i el ritual tradicional del «basi». Un bonic espectacle de color, llum i moviment.\n5 de Novembre (dia 9) VIENTIANE (E)\n● VISITA DE LA CIUTAT: combinarem la visita de la ciutat amb la celebració del festival del That Luang. Visita dels principals temples de la ciutat: el Vat Si Meuang (el temple més actiu de la ciutat), el Vat Sisaket (l’únic temple que es conserva en la seva forma original), el Vat Hò Phra Kèo (el temple-museu de l’antic Palau Reial de la capital) i l’estupa del That Luang (el principal monument de Laos, on es creu que resideix l’esperit del país). Pujarem a dalt del Patusai, l’arc de triomf de la ciutat, per veure una bona vista de la capital des de les alçades. Visita del museu de la COPE, un petit museu interactiu, amè i molt interessant, que ens permetrà conèixer l’impacte que les municions de guerra no detonades segueixen tenint sobre les zones rurals del país 40 anys després de la fi de la guerra.\n● FESTIVAL DEL THAT LUANG: Avui i demà són els dies forts de la celebració del festival del That Luang, el festival budista més important del calendari anual de Laos. A la tarda, una multitud es reuneix a Lane Xang, la principal avinguda de la capital, i avança en processó portant ofrenes de flors fins a la gran estupa daurada del That Luang, el monument religiós més important del país. Encapçalant la processó hi ha un grup de monjos budistes, seguits d’un grup de noies vestides amb la roba tradicional dels principals grups ètnics del país que avancen al ritme d’una orquestra laosiana. Un cop al That Luang, es donen tres voltes al voltant del monument i es fan ofrenes als seus altars. Però més enllà de la devoció religiosa també hi ha temps per a la diversió mundana: l’exterior del That Luang es converteix durant tots aquests dies en una gran fira, amb botigues, llocs de menjar i atraccions de fira.\n6 de Novembre (dia 10) VIENTIANE – CHIANG MAI (E)\n● FESTIVAL DEL THAT LUANG: avui és l’últim dia de la celebració i caldrà matinar, perquè l’acte central del Festival del That Luang comença molt aviat al matí. La població va arribant al recinte de la gran estupa daurada del That Luang, vestida amb les seves millors robes i portant bols plens d’ofrenes, i va agafant posicions seient a terra, fins que l’espai queda completament ple. Més tard, es fa el lliurament d’ofrenes als centenars o milers de monjos, monges i novicis que s’han traslladat a la capital des de tots els racons del país amb motiu de la celebració.\nCap al migdia prendrem un avió a l’aeroport internacional de Wattay fins a Chiang Mai, on arribarem a primera hora de la tarda.\n● FESTIVAL DEL LÒI KRATHONG: a última hora de la tarda comencen els actes centrals de la celebració del Lòi Krathong, la més bonica de totes les celebracions del calendari tailandès, i és precisament a Chiang Mai on aquesta és més espectacular. Els carrers s’omplen de gent, i hi ha un seguit d’actes: hi ha processons amb actors i actrius vestits de personatges mitològics, se celebra un concurs de bellesa on s’escull la miss Loi Krathong, els carrers són plens de parades de menjar, etc. Però l’espectacle més destacat té lloc simultàniament al cel i a l’aigua: la multitud que participa en la festa encén espelmes dins de grans llanternes de paper, que amb l’escalfor s’enlairen fins al cel, que queda il·luminat per centenars i centenars de llanternes voladores. Al mateix temps, la multitud camina fins al riu Mae Ping duent petites barques fetes amb fulla de bananer i amb una espelma encesa, i les deixen sobre el riu perquè surin sobre les seves aigües.\n(Nit en hotel de Chiang Mai)\n7 de Novembre (dia 11) CHIANG MAI (E, D)\n● VISITA DE LA CIUTAT: visitarem el més destacat de la ciutat de Chiang Mai i els seus entorns. Visita de Doi Suthep, al cim d’un turó al costat de Chiang Mai, amb un preciós temple que ofereix a més a més magnífiques vistes sobre tota la ciutat. Visita del centre històric, envoltat per un fossat i les restes de les antigues portes d’accés a la ciutat, i visita dels dos temples més importants: el Wat Pra Singh i el Wat Chedi Luang, un impressionant monestir on a més a més podrem parlar amb els novicis locals i preguntar-los tot allò que vulguem saber sobre la vida monacal a Tailàndia.\n● FESTIVAL DEL LOI KRATHONG: tot i que el festival del Loi Krathong dura un sol dia en la major part de les poblacions tailandeses, tenim la sort que a Chiang Mai la celebració és més llarga, de manera que avui a partir de mitja tarda continuen les activitats festives, i a partir del vespre el cel es torna a omplir de Khom Loi, llanternes voladores de paper, creant un espectacle inoblidable.\n8 de Novembre (dia 12) CHIANG MAI (E)\n● DIA LLIURE I MERCAT NOCTURN: Dia lliure: cadascú podrà aprofitar-lo com vulgui, però convé saber que Chiang Mai és el lloc ideal per fer-hi un curs d’introducció a la cuina tailandesa o al massatge tailandès. Cada dissabte al vespre s’instal · la a carrer Wu Lai un enorme mercat nocturn, just al sud del centre històric. Els carrers s’omplen de gent que recorre les parades de tot tipus de productes i artesania, i nombroses parades de menjar. A la nit, sopar de comiat a la principal àrea de lleure de la ciutat, el mercat nocturn al costat del riu Mae Ping.\n9 de Novembre (dia 13) CHIANG MAI – BKK – BARCELONA (E)\n10 de Novembre (dia 14) ARRIBADA\nDATES: 28 Octubre – 10 Novembre (14 dies)\n2.067 € : preu per viatger, en grup de 12 (no inclou els vols internacionals BCN-BKK-BCN)\n2.148 € : preu per viatger, en grup de 10 (no inclou els vols internacionals BCN-BKK-BCN)\n2.204 € : preu per viatger, en grup de 8 (no inclou els vols internacionals BCN-BKK-BCN)\n406 €: suplement habitació individual\n–Règim d’allotjament en habitació doble (compartida) i esmorzar, i àpats especificats en l’itinerari (E = esmorzar, D = dinar, S = sopar)\nPUEBLO RURAL: Casa local\nVANG VIENG: Elephant Crossing Hotel (standard)\nCHIANG MAI: Banthai Village (superior)\nEncara que es farà tot el possible perquè no sigui així, hi ha la possibilitat que algun dels allotjaments esmentats hagi de ser canviat per un altre, sempre de qualitat equivalent.


En Josep M. Ibàñez en la memòria. – Estudi78\nInicioESTUDI78En Josep M. Ibàñez en la memòria.\nLa gent de Fràter del Centre d’Igualada van organitzar un acte especial, en el marc de la celebració del 50 aniversari de Fràter a la Diòcesi de Vic, en record a en Josep Maria Ibàñez, traspassat, a casa del Pare, el 16 de febrer d’aquest any.\nL’Emili i en Cisco presentaren un fotomuntatge biogràfic d’en Josep M., nascut el dia 17 de gener de 1931 a Sant Miquel de la Serra d’Aguiló.\nEra persona invident, dedicada sempre a la seva família, especialment a la seva germana, i a la Fràter d’Igualada, amb una fe cristiana transmesa des de la seva senzillesa.\nEl recordaren a l’Eucaristia, i també li dedicaren un espai a la pancarta dels 50 anys, amb una fotografia, també una crònica dels començaments de Fràter a Igualada:\n«Pioners de la Fràter d’Igualada\nVa ser a l’any 1961 quan la Carme Corbella de Vilanova del Camí, coneix a Lourdes la responsable de la Fràter de Barcelona, es van fer amigues i li va dir que es poses en contacte amb la Montserrat Pujol, de Manresa, per a un possible grup de Fràter a la Diòcesi de Vic.\nA Igualada eren quatre persones: la Carme Corbella, el Josep Maria Ibàñez, el Marcel·lí Ferrer i Mn. Joaquim Font. De moment no podien fer cap activitat pròpia, anaven a Manresa i els venien a buscar i els tornaven.\nVan assistir a la primera assemblea diocesana, uns diuen que va ser el dilluns de Pentecosta el dia 21 d’abril de 1963 i altres diuen que va ser a la Cova de Sant Ignasi de Manresa.\nDurant vuit anys la Carme Corbella va ser la primera responsable de la Fràter d’Igualada.»\nCom es pot veure, en el document, en Josep M. va ser sempre una persona fraterna, que sempre serà recordada per la seva fe i fidelitat cristiana.


Rotund clam a la llibertat a les beceroles de la campanya - Empordà\nRotund clam a la llibertat a les beceroles de la campanya\n?Centenars de milers de persones reclamen a Barcelona la sortida de presó dels exconsellers i dels dos activistes Sánchez i Cuixart ?La protesta coincideix amb l'inici oficiós de la cursa electoral cap al 21-D, amb el sobiranisme unit només a l'entorn de la solidaritat amb els presos\nUna riuada de gent omple el tram final del carrer Marina de Barcelona; al fons de la imatge, la Sagrada Família. reuters/albert gea\nCentenars de milers de persones –750.000 segons la Guàrdia Urbana– van tornar a sortir al carrer, ahir, a Barcelona, per reclamar la llibertat dels «presos polítics» (condició que Aministia Internacional no els atorga) del procés català: el vicepresident cessat Oriol Junqueras i set exconsellers més, i els dirigents de l'Assemblea Nacional Catalana (ANC) i d'Òmnium Cultural, Jordi Sánchez i Jordi Cuixart, els «Jordis». La negativa d'ERC a concórrer a les eleccions coalitzada amb el PDeCAT en el que hauria estat un Junts pel Sí segona part i el canvi d'estratègia de la defensa dels membres de la Mesa del Parlament encausats per la justícia espanyola han deixat l'argumentari de l'independentisme de tall més transversal més despullat. Era previsible que els presos fossin una de les idees força de la campanya del 21-D dels partidaris del trencament amb Espanya (ERC, sense anar més lluny, situa tots els exconsellers empresonats a les llistes, Raül Romeva inclòs); no ho era tant, però, que pràcticament fos l'únic.\n«Llibertat presos polítics, som República», era el lema oficial de la marxa pacífica sobre el carrer de la Marina, que va ocupar una longitud de tres quilòmetres segons l'ANC. N'hi havia molts més d'oficiosos («SOS Democracy», per exemple) i dues capçaleres: la primera, reservada per als familiars dels presos; la segona, per als partits (ERC, PDeCAT, la CUP, Catalunya en Comú –Ada Colau hi era– i el PNB, entre d'altres).\n«Això que us estan fent és una salvatjada. La prova és com ens està tractant a nosaltres la justícia belga», deia en un vídeo Toni Comín, des de Brussel·les. «Tant de bo aquest gest col·lectiu de tendresa que fem avui serveixi d'escalf per a tots aquells que han defensat les seves idees», desitjava Marcel Mauri, portaveu de l'ANC. «L'existència de presos polítics és una vergonya per a l'Estat», incidia el vicepresident de l'ANC, Agustí Alcoberro. Familiars van llegir cartes escrites pels presos; cap menció a la república en cap dels missatges. L'independentisme va tornar a fer una demostració de força al carrer, la seva zona de confort, el seu territori més franc. Més inhòspita li resulta, però, la reacció de la comunitat internacional, la gran esperança que ha acabat girant l'esquena a l'anhel sobiranista per alinear-se amb l' statu quo, és a dir: Espanya. Un nou enemic ha passat a engreixar l'extens imaginari de culpables independentista: la Unió Europea (són els Estats Units o Israel, països que tampoc han reconegut la nova república, els propers?) que, a ulls del president cessat per l'article 155, Carles Puigdemont, s'ha transformat en una «caricatura» del que és el Vell Continent.\nLa Unió Europea, «aquesta gent»\n«En mans d'aquesta gent, gent que fins i tot ha corromput els valors fundacionals de la UE, és evident que no hi ha cap voluntat d'ajudar a la resolució política del conflicte», afirma en una entrevista a l'agència de notícies ACN. Aquesta setmana, en el marc d'un acte amb 200 alcaldes catalans a Brussel·les, Puigdemont va interpel·lar amb duresa els presidents de la Comissió Europea i del Parlament, Jean-Claude Juncker i Antonio Tajani, per haver declinat intervenir en el conflicte. Són, doncs, «aquesta gent» de què parla Puigdemont.\nArtur Mas, que en les últimes hores ha apel·lat de nou a la solidaritat popular per poder pagar la multa de 5,2 milions d'euros (dels quals en queden 2,8 per cobrir) imposada als autors intel·lectuals i materials de la consulta del 9-N, va viatjar ahir fins a Brussel·les, acompanyat per la coordinadora general del PDeCAT, Marta Pascal, per analitzar l'escenari que s'obre davant la imminència del 21-D, amb la llista unitària que Puigdemont té al cap com a qüestió central. «(...) President, no estàs sol. Algú més s'hi vol sumar? Encara hi som a temps!», piulava Pascal per deixar clar que el partit secunda la idea de Puigdemont que Mas, fa tot just un parell de dies, veia com «un problema» per al PDeCAT, informa l'agència Efe.\nDe nou a Barcelona, els centenars de milers de manifestants van donar compliment al desig expressat en la vigília per Puigdemont, que reclamava que la protesta a favor de la llibertat dels empresonats es convertís en un «clamor unitari, alt i clar» en defensa de la llibertat i de les institucions catalans. Un clam que, a tenor de les estratègies electorals dels partits independentistes, no tindrà translació en la campanya del 21-D, ja que hi concorreran amb llistes separades. Això fa previsible la intensificació del creuament d'acusacions entre els partidaris de la independència sobre qui és el culpable d'haver trencat la baralla. La culpa, la mare dels ous.


PressReader - La Vanguardia (Català-1ª edició): 2018-10-14 - Filòlegs\nLa Vanguardia (Català-1ª edició) - 2018-10-14 - OPINIÓ - Carme Riera\nEn la passada inauguració del Liber, l’editor Daniel Fernández, president de la Federació de Gremi d’Editors d’Espanya i col·laborador assidu de La Vanguardia ,es referia al fet que a la taula presidencial hi havia tres filòlegs: el ministre José Guirao, la consellera Laura Borràs i ell mateix. La constatació el va portar a felicitar-se i a considerar que la filologia els havia estat útil, perquè en cas contrari no haurien estat on eren.\nL’afirmació de Daniel Fernández, amic i company en mil batalles en defensa del llibre i els drets d’autor, em va portar a pensar el contrari. Malgrat ser filòlegs eren allà, en funció dels seus càrrecs per als quals la filologia és perfectament prescindible. La resta d’integrants de la presidència, Ada Colau, alcaldessa de Barcelona; Núria Marín, alcaldessa d’Hospitalet, i la cònsol de Cuba, no havien cursat estudis filològics i també hi eren. Avui, a més, les filologies estan a punt de desaparèixer. Si bé en els noms dels departaments universitaris s’hi segueix retolant la referència, els nostres estudiants cursen un grau en Llengua i Literatura, no de Filologia, paraula que la majoria no entén, ja que ningú té idea de llatí, ni del més elemental.\nNo obstant la defunció de la matèria, entre els filòlegs del nostre país encara ens sonen noms extraordinaris, començant per Joan Coromines, un català universal, autor de dos diccionaris etimològics de llengües catalana i castellana, aquest en col·laboració amb un altre filòleg magnífic, José Antonio Pascual. Si ens agraden els secrets i amagatalls idiomàtics, es fa molt agradable i molt divertit passejar per les planes dels diccionaris de Coromines. A més, alguns articles amb divagacions corominianes constaten la importància de la inventiva, la bona, la que se sustenta en dades per elucubrar solucions.\nDe vegades discuteixo amb alguns col·legues filòlegs sobre quin és el lloc que ocupa Coromines entre els grans i gairebé tots el situen uns esglaons per sota dels dos Menéndez, que no són uns altres que Marcelino Menéndez y Pelayo i Ramón Menéndez Pidal, tots dos per descomptat figures extraordinàries. Precisament aquest curs 2018-2019 es compleixen el cent cinquantè aniversari del naixement del senyor Menéndez Pidal i el cinquantè aniversari de la seva mort, el 1968, a l’edat provecta de gairebé cent anys. No sé si perquè el polvis librorum allarga la vida, una constatació, pel que he sentit explicar, atribuïda al doctor Marañón.\nSi haig de ser-los sincera, entre Menéndez y Pelayo i Menéndez Pidal, em quedo amb el primer, que tant va estimar els catalans i tant ens va defensar. El fet que hagués estudiat a Barcelona, on va arribar el 1871, perquè el seu pare intentava així d’evitar que sofrís, al seu entendre, la nefasta influència dels professors krausistes, que dominaven el claustre universitari madrileny, fou decisiu per despertar el seu interès per la llengua i la literatura catalanes. Menéndez y Pelayo considerava, i ho va expressar en català davant la reina Maria Cristina, “que devia a Catalunya una part molt important de la meva educació literària”. Probablement gràcies als seus mestres catalans, Milà i Fontanals, Llorenç i Barba i Rubió i Ors, no només va unir, per contagi, els seus dos cognoms amb una conjunció copulativa sinó que, molt més important que això, va arribar a la conclusió que la literatura catalana era tan espanyola com la que s’escrivia en castellà i es feu igualment seus Ramon Llull i Fra Luis de León, com el seu mestre Rubió i Ors. Assegurava que tots dos eren un patrimoni de tots els espanyols i que havien d’estudiar-se i ensenyar-se de la mateixa manera.\nEn canvi, Menéndez Pidal ens va entendre bastant menys, no sé si atrevir-me a escriure gens o gairebé gens, ja que considerava que a Catalunya el català havia de quedar relegat enfront del castellà, tal com argumenta el 1902 en un article publicat a El Imparcial, amb el títol de “Catalunya bilingüe”, en el qual, fent-se ressò del missatge dels catalanistes a la Corona (1898), donava suport al reial decret impulsat per Romanones, ministre d’Instrucció Pública, pel qual s’obligava que els nens catalans aprenguessin el catecisme en català, escrivia: “L’Estat, lluny de buscar la mort del català, ha de promoure el seu estudi, encara que no l’estudi empíric i elemental de l’escola, que és innecessari i no es pot sumar amb el preciós de la llengua nacional, sinó l’estudi més profund i científic de la universitat”.\nAlmenys aquesta vegada, el gran filòleg no es va adonar que la llengua catalana, cosina germana de la castellana, com a llengües romàniques que són, a més de ser la de la majoria de catalans, tenia un prestigi literari que es remuntava a l’època medieval i era una llengua de cultura de la qual tots els espanyols podien sentir-se orgullosos.\nÉs una veritable llàstima que el criteri de Menéndez y Pelayo no s’hagi imposat i s’hagi preferit dinamitar els ponts culturals abans que mantenir-los. Tant de bo poguéssim recuperar aquesta visió plural, una visió que ens permeti observar que allò que pot fer més gran i més ric un Estat modern no és la uniformitat sinó la pluralitat de llengües i cultures.\nEntre Menéndez y Pelayo i Menéndez Pidal, em quedo amb el primer, que tant va estimar els catalans


Es presenta el Trofeu Escolar Pyrénées Andorra d’handbol - FÒRUM.ad\nEs presenta el Trofeu Escolar Pyrénées Andorra d’handbol\nEl 26/04/18 13:05\nAquest matí a les 12.00 hores s’ha presentat la 2na edició del Trofeu Escolar Pyrénées Andorra d’handbol, enguany és celebrarà el proper dijous 3 de maig als camps de la Borda Mateu on hi participaran 350 nens i nenes vinguts de cinc escoles del país; Col·legi dels Pirineus, Col·legi M Janer, Col·legi Sant Ermengol, Escola Andorrana de Canillo i Escola Francesa d’Encamp.\nAquest trofeu va adreçat a 2n cicle de primària (3er i 4t), on s’han realitzat 28 equips i aquest és disputaran en 10 pistes i una és realitzaran una cinquantena de partits. Cal destacar la participació dels alumnes de Formació Professional de Aixovall que realitzaran las tasques de monitoratge i arbitratge del campionat.\nLa majoria d’escoles participants han impartit classes lectives amb la Federació per tal d’assistir al torneig preparat, tot i que el resultat no és el més important, en la trobada la federació vol captar futurs esportistes d’handbol i involucrar-se en la formació dels valors de l’infant.\nCal remarcar la participació de Grans Magatzem Pyrénées per la seva col·laboració, on tots els participants rebran una samarreta commemorativa de la jornada.\nNotícia Anterior: La plaça Guillemó serà diumenge l’epicentre del Dia internacional de la Dansa\nSegüent Notícia: Govern regala el Certificat electrònic per poder fer tràmits


Podòlegs a domicili | Interdomicilio Barcelona\nHome > Serveis > Assistencial – sanitari > Podòlegs a domicili\nPodòlegs a domicili a Barcelona\nEls nostres peus són els responsables de sostenir l’equilibri del nostre cos, mantenint la nostra posició alçada per poder desenvolupar-nos en el dia a dia. Per això, aquestes extremitats mereixen una especial atenció i cura, que de vegades no proporcionem.\nNo hem descuidar-los i les revisions periòdiques són totalment aconsellables, no hi ha excuses que valguin. Aquí és on entra en joc el nostre equip de professionals en podologia a domicili a Barcelona, perquè el temps i l’esforç no siguin un impediment a tractar aquestes dolències o molèsties.\nEl teu podòleg a casa amb Interdomicilio\nInterdomicilio posa a la teva disposició un servei de podòlegs a domicili a Barcelona perquè, sense haver de desplaçar-te de casa, els teus peus estiguin sans. Podràs gaudir dels tractaments que requereixin teus peus, amb la màxima comoditat i benestar que la teva llar et proporciona. Hem seleccionat els millors professionals per a tu.\nEls nostres serveis de podologia a domicili\nTall d’ungles a domicili a Barcelona. Un tall d’ungles adequat és el millor manteniment per a procurar la bona salut dels nostres peus. El nostre servei de tall d’ungles a domicili és ideal per a gent gran i col·lectius amb dificultats de mobilitat que no poden accedir fàcilment per realitzar la tasca amb la seguretat deguda.\nQuiropòdia a domicili a Barcelona. La quiropòdia a domicili permet realitzar una revisió integral de les extremitats inferiors. Aquest servei inclou que tall d’ungles, tractament d’ungles encarnades, ulls de poll, durícies, i altres patologies que puguin tractar-se a la llar. Es tracta d’un servei altament recomanat per a les persones de més edat que permet un òptim manteniment de la salut dels peus, així com la prevenció de certes patologies.\nPressupost de podòleg a domicili a Barcelona\nGaudeix a partir d’ara d’aquests serveis de podologia a domicili amb Interdomicilio Barcelona. Sense desplaçaments, a un preu molt competitiu i amb la garantia dels millors professionals a la ciutat.


Ja tenim dibuix guanyador!\n· CONCURS DE DIBUIX · Descobreix el dibuix guanyador! Hem rebut una allau de dibuixos, per la qual cosa ha estat una decisió difícil de prendre per a l'Agència Kronos. Hi havia molt de nivell! Per aquest motiu,...\nT’estime, una expressió que ens pot canviar la vida\nRosa Mengual Per què ens costa tant dir-li a algú: t’estime? Ens passem la vida buscant la felicitat i, en realitat, és més fàcil del que ens pensem. De vegades, són les casualitats les que fan que la situació canvie...\nParticipa en el concurs de dibuix de l'Agència Kronos!\nEncara no has participat en el concurs de dibuix de l'Agència Kronos? L'Agència Kronos té una nova missió per a tu! Aquesta vegada es tracta d'un concurs de dibuix i pots guanyar-hi molts premis!Per a començar, el...\nEl Pare Noel no l’ha encertada? Escriu la carta als Reis d'Orient en valencià!\nEscriu la carta als Reis d’Orient en valencià! Si el Pare Noel no l’ha encertada, hauran de fer-ho els Reis... Escriu la carta als Reis d’Orient en valencià! La trobaràs al final d’aquest correu perquè la descarregues...\nLes millors lectures infantils i juvenils per a un Nadal ben gran! Inclou carta al Pare Noel en valencià descarregable.\nVolem que aquest Nadal siga ben gran! S’acosta Nadal i els menuts i menudes estan rematant la carta al Pare Noel. Per això us deixem una selecció de lectures que, de segur que agradaran a xiquets, xiquetes i...\nLa gala literària més rellevant de la tardor ha tornat a celebrar-se en un format renovat El reconegut escriptor Marià Veloy és el guanyador del XXXIII Premi de Novel·la Ciutat d’Alzira amb El món comença. El XXVII...\nLa monologuista Marian Díez Picó, Jordi Colonques i Josep Antoni Fluixà aterren a Castelló!\nAtenció, atenció, perquè a Castelló també arriba el comboi literari i per partida doble! Com ho lliges, del 14 al 24 d'octubre se celebra, simultàniament, la Fira i la Plaça del Llibre de Castelló. Saps qui no s'ho...\nEl «profe rebel» Cristian Olivé inaugurarà les jornades culturals dels PLCA 2021\nJornades culturals dels PLCA 2021: «El gran teatre de la vida» Actes gratuïts i oberts al públic. Cicle homologat pel CEFIRE de Xàtiva, que expedirà les certificacions. Tornen els Premis Literaris Ciutat d'Alzira i,...


A menys de noranta dies per les eleccions plebiscitàries del 27 de setembre, l’escenari polític pateix una certa contradicció. Com més s’aclareixen les intencions de tots els agents implicats, més complexa és la interpretació de l’escenari. Paradoxalment, a més claredat aparent, més confusió.\nI això passa perquè de bon començament n’hi ha que no veuen clar que... ]]> Mon, 06 Jul 2015 11:16:00 +0200\nAquesta setmana, les properes hores seran decisives perquè viurem un altre capítol del procés català cap a la independència en el qual estem immersos. El president Mas mourà fitxa una vegada més i dibuixarà el full de ruta d’aquest 2015, que serà apassionant i determinant per al futur polític i social de Catalunya.\nEl tant esperat 9 de novembre ja és passat. Sembla que faci molts mesos... ]]> Thu, 15 Jan 2015 07:52:00 +0200 ... ]]> Sat, 26 Jul 2014 11:03:00 +0200 ... ]]> Wed, 22 Jan 2014 11:07:00 +0200\nSota el lema “una administración, una... ]]> Wed, 04 Dec 2013 23:04:00 +0200\nDe fet, hauríem de parlar de la mala política (organitzada molt cops a través dels partits o de moviments ciutadans) i de part de la classe política... ]]> Wed, 31 Jul 2013 10:32:00 +0200\nL’Estat... ]]> Mon, 10 Jun 2013 13:24:00 +0200\nL’origen de les emergències socials no és altre que la suma de cinc fets, cadascun dels quals ja pertorbarien per ells mateixos l'economia de la societat catalana radicalment: els... ]]> Mon, 15 Apr 2013 07:37:00 +0200\nQue jo sàpiga amb retrets no se solucionen els problemes, ans al contrari, evidencien una manca... ]]> Fri, 08 Jun 2012 13:40:00 +0200\nUn dilema semblant al que tenia, cal suposar-ho, el President de la Generalitat al... ]]> Mon, 09 Jan 2012 08:13:00 +0200


Actualitzada 31/03/2018 a les 06:36\nL’oportunitat d’escriure setmanalment un article, ens permet parlar d’allò que ens ve més de gust, cercant en l’entorn immediat el fil del tema a exposar per escrit. És així que escrivim de coses que passen, obligant-nos uns cops a fer-ho de l’actualitat, “la rabiosa actualitat”, sempre amb arestes i amb asprors que són munició a l’hora de fer-ne un exposat. Altres cops, ens mou a escriure el món més personal, les pròpies sensacions, les imatges individuals que a través de l’article s’obriran a altres ulls i a altres cors. La munició que ens posa a l’abast l’actualitat, ben sovint pot ser emprada i en efecte ben sovint s’empra com si fos munició de fogueig, amb un pim pam pum per esverar el galliner i bona nit i tapa’t. Res d’afinar en el fons del tema; res de treballar i sospesar la idea i elaborar una exposició amb una mica de cara i ulls..., només encendre el coet i esperar la lluerna i l’espetec i tal dia farà l’any. Munteres i munteres d’articles volàtils, al grat del vent, d’aquí cap allà i en revolada emportats lluny, ben lluny.\nEn els articles escrits amb munició real –i l’amable lector o lectora sabrà escatir quins són– parlem de coses i de sentiments, mirant de triar les imatges literàries més adients o les composicions escrites amb la finalitat de posar davant els ulls els paratges comuns, els paisatges coneguts de tots, i també –i aquí hi ha el tret precís, literalment parlant, el tret característic– les raconades més íntimes, els recers plaents, les llaçades, els meandres de pau, les comes d’endormiscada dolçor o les crestes de llum neta i vívida. Articles pastats, enfornats i cuits amb la farina més bona i el maurat del caliu estès de cap a cap. Textos amanits amb el rajolí d’oli i el pessic essencial de les espècies gustoses. Trossos de paper de diari, enquadrats sota una capçalera i una data, com una salutació única, singular, obrats expressament per a tal dia i tant de bo, per a tal hora, la millor que li plagui a cadascú per a la lectura. Qui el llegeixi matiner, el tindrà ja per llegit i sabut, gustat i tot, ja per a tota la jornada. Qui se’l reservi per al migdia, esperant el dinar, el podrà tastar només un trosset o cruspir-se’l sencer. I qui el trobi al capdavall del dia, hi notarà noves traces, noves línies, afegits personals que l’ajudaran a entrar-hi serenament en acostar-se al llindar encalmat de la nit.\nHi ha articles volgudament trenats amb brins olorosos com d’espígol. En altres el teixit que els encorda, que els encordilla, que lliga el cos del text, el propi escrit, amb el cor, és fet amb passades de filosa, marcant les hores dels dies, el temps. La seva flaire és volgudament tènue, gairebé imperceptible, per tal de fer-la oberta i adaptable a cadascú. Ja al capdavall, quan l’escrit pren forma i s’hi endevina l’aire de completes, qui escriu pensa en qui el llegirà per si cal posar davant els ulls algun present, una paraula justa, un mot precís, per donar-hi el prec i el ressò captiu, talment el fet i el lloc, tot una idea, tot com idees.\nEns ho escrivia en bressolar de balada, això de les idees, a Andorra, l’any 1984, en les seves “postals i poemes”, recordant el mestre Josep Fontbernat , el Miquel Martí i Pol. Amb els seus versos hi ajunto el desig d’una Bona Pasqua: “En Fontbernat, el mestre/ se’l podia trobar davant el quiosc del Boixeda./ Tenia un aire, diguem, vuitcentista,/ portava els cabells llargs i juraria/ que a voltes fins i tot duia xalina./ Al quiosc del Boixeda s’hi aplegaven,/ abans dels àpats, sobretot al vespre,/ una colla d’assidus, amb el mestre./ Jo hi recordo en Rosanas, que vivia/ vora del Park hotel, en Joan Sansa,/ l’Arqués, en Quim Arana i en Marc Vila./ Hom comprava diaris i revistes/ i es parlava de tot i de política./ A voltes jo sentia la conversa,/ a retalls, en anar a buscar el diari;/ es discutia amb fonda vehemència,/ però de fet la cosa no passava/ d’un intercanvi enriquidor d’idees.”


Xantal Llavina | RISTO MEJIDE “Amb internet les marques han perdut el monopoli”\nXantal Llavina / elpuntavui / RISTO MEJIDE “Amb internet les marques han perdut el monopoli”\n12 març, 2011 A elpuntavui, premsa Per Xantal\nRISTO MEJIDE “Amb internet les marques han perdut el monopoli”\nRisto Mejide, al seu despatx professional, mostra la portada del llibre que acaba de publicar a la pantalla del seu Iphone Foto: ROBERT RAMOS.\n“Catalunya ha perdut pistonada. No observa Nova York o Amsterdam o Berlín i mira a Madrid”\nRisto Mejide a la seva agència amb l’ordinador i l’Iphone, en una sala molt blanca, només separada per unescortines, també blanques, del despatx. Comencem a twittejar, algunes respostes superaran els 140 caràcters.\nQuina és la teva relació amb la xarxa?\nEstic permanentment connectat, vaig consultant de manera continua, encara que descansi.\nVius al món de la comunicació, el futur passa per internet…\nInternet no és una moda, la comunicació està passant un procés de transformació, amb una disminució total del poder. S’ha acabat el poder mediàtic, les marques han perdut el seu monopoli, i l’han cedit als usuaris. Ara els usuaris utilitzen els teus missatges de marca i ells opinen.\nAlguna cosa creativa que ha nascut fa poc a la xarxa?\nPer exemple, Wikileaks, ha estat una marca que s’ha venut molt bé. Ha identificat uns consumidors i una necessitat. A la xarxa és més fàcil que neixin marques que van contra alguna cosa en aquest cas contra la mentida, contra l’ocultisme.\nÉs la teva teoria. Al teu Twitter dius: “Si quan parles ningú es molesta, això vol dir que no has dit absolutament res”?\nA la xarxa quin Risto ets?\nJo no sóc un personatge. El Risto que s’enfada a la vida real és el Risto que surt a la TV, però som polièdrics. Als meus tweets n’hi ha de positius i de negatius, però la televisió redueix. A la meva novel·la hi ha un Risto romàntic, cínic, que reflexiona… Jo mai els vull amagar, però la TV no vol el paquet sencer perquè no hi ha temps. He dit co-ses positives, però ningú les ha posat en un zàping!\nSegueixes a Twitter persones com Ernest Benach, Carles Puyol o Sandro Rosell.\nEls he conegut i són interessants. Segueixo 180 persones, moltes són anònimes que diuen coses interessants.\nI has de bloquejar molta gent que et critica?\nSí, molt, em molesta l’insult, la crítica sense esforç.\nTweet teu: És molt lleig que Mourinho ataqui Pellegrini amb les seves diferències, tan boniques que seran les seves similituds d’aquí a pocs mesos. T’he trobat similituds amb Mourinho.\nM’ho diuen. Crec que el talent que té Guardiola al camp, Mourinho el té a les rodes de premsa.\nI el respecte!?\nEll no en té… Òbviament fer-ho amb educació, respecte, intel·ligència, ironia, no insultar la gent, jo et puc molestar molt sense insultar-te.\nDiuen que Mourinho és Risto Mejide amb xandall… (riu)\nMillor saber qui vols molestar i Mourinho té clar qui vol molestar. Hi ha tal excés de notícies que si tens clar qui vols molestar arriba, si no ets part del paisatge.\nA twitter: Mai vaig deixar la TV, només em vaig passar al Canal Fosc. Ara, cada vegada que l’apagues, aparec jo. Millor no ser-hi?\nJo visc molt millor. Tinc una carrera a banda de la TV, que em paga la factura.\nTweet teu: “Acadèmia Guardiola. Porti’ns el seu equip, li donarem un bany, gaudirà del repàs i l’hi retornarem lliure d’ego, tot en 90 minuts”\nSóc molt fan del Barça, el meu avi era soci i em portava als partits. El Barça és la marca més sana que tenim a Catalunya.\nEts català, però molta gent pensa que no.\nSí, molta gent s’ho pensa. M’encantaria parlar-lo millor i sento enveja dels que el parlen perfecte.\nI Catalunya, la veus bé?\nCatalunya ha perdut pistonada des de que vaig començar fa 15 anys en la publicitat. Ha deixat de mirar ciutats com NY, Amsterdam o Berlín i en algun moment hem mirat a Madrid. Això li ha fet mal. Abans estava orgullosa de mirar el món.\nEl teu llibre, Hasta que la muerte te acompañe, de què parla?\nVida, mort, èxit, amor, fracàs… Parla de coses que mereix que ens hi parem a pensar.\nI el llibre li dediques al teu fill?\nSí, ell m’ho ha canviat tot. He passat de ser protagonista a ser secundari i passaré a ser extra o figuració. El més important que m’ha passat a la TV, i més igual que soni cursi, és conèixer la Ruth, la mare del meu fill.\nPer què han de comprar la teva novel·la? Aprendran?\nEspero que sigui a acomiadar-se.\nLa mort et fa por?\nNomés em fa por la mort mentre continuï respirant. És a dir, morir-me sense adornar-me i pensar: fa 30 anys que sóc mort! Per això sóc inquiet.\nHi ha morts en vida…\nMés que als cementiris.\nNo, en Déu no… (silenci). Jo crec. Estic fent càsting de coses, crec en l’ànima de la gent.\n# Google: 36.500 imatges\n# Facebook: 13.997 seguidors a la seva pàgina i 4.970 al perfil personal\n# Twitter: 39.473 seguidors\nBarcelona, 1974. Director creatiu, empresari, televisiu, professor d’universitat, escriu llibres i acaba de publicar la seva primera novel·la, Que la muerte te acompañe. Una de les fotos més curioses a la xarxa: ell cantant. A mitjans dels noranta va liderar un grup que es deia OM.


BLOG D'UN DESFRENAT DE BESALÚ: CRONICA COSTABONA (a mitges)\nAl final el vent (i el fred) no ens va deixar pujar el Costabona, però sempre hi ha una alternativa per saciar la set de corriols dels desfrenats.\nVam quedar uns 11 bikers al pavelló, erem en Lato, Mañas, Àngel, Albertí, Ayats (Bob esponja), en Serrano "Patricio", jo, Garrisson, en Cornet i 2 motards amics seus, en Quel que vam passar a recollir a Olot, i en Cesc d'Argelaguer, que va pujar de setcases a dalt a Vallter amb bici. Vam carregar les bicis a la furgo d'en Mañas, i carretera i manta.\nEl divendres ja ens van avisar, l'Eruk que es veu que algo hi entent, ja em va dir, no sé pas si ho fareu, ja que diumenge el vent bufarà molt fort allà dalt. I dit i fet, feia molt vent, i molta fred. En Cesc s'esperava glaçat darrera una roca, amb la pella de gallina tatuada al cos.\nAl final entre tots vam decidir fer una alternativa, que era pujar per la pista que va al peu del Costabona, i que va a sortir a Espinavell. I així podíem fer els corriols de baixada fins a Setcases.\nVam descarregar les bicis i pujada amunt, a un ritme per anar xerrant, i fent alguna arrencada inútil per donar-hi emoció. A mig camí ens vam desviar per pujar al refugi, per tal que des d'aquí poder enfilar-nos una mica al Costabona, però al final vam veure que era una bestiesa, i vam tornar a baixa i vam anar direcció al coll. La pujada té pendents molts suaus i ha planers i tot, contràriament al que sembla es puja molt bé. Al coll vam parar a esmorzar i riure una estona. En Bob i en Patricio van estar unes 10 hores per reparar una punxada, maleïda "pua" !!!!\nI a partir d'aquí seguir el GR, gas a la burra, per pista avall. Al entrar a la zona de bosc, i corriols guapos, ens vam reagrupar. I es va dir sortim de mica en mica per no molestar-nos. Surten els 6 o 7 primers... i després arranquem el últims, i 1 curva amb herba humida, i l'Àngel ja li patina la roda, i cop de costellam a terra, sobre la única roca que sobresortia.\nEs queixava força, però se li va fer la pregunta de primeres cures vital:\n-Que et vindria bé ara?\n-Contesta: una cervesa.\n-Doncs aixecat i pedala !!!!\nA partir d'aquí un corriol molt guapo, a trams massa un pel complicat per baixadors com jo, però genial. Per variar els de davant es van perdre, però de cops el vam veure baixar marges avall a tot trap. Primer un tram amb herba, una mica de fang i arrels. I desprès uns pedregam que encara em trontolla tot.\nHi va haver-hi alguna revolcada més, algun salt de la cabra, alguns saltets de cabreta (eh garrison), però ningú més va prendre malt, almenys físic.\nUn cop a baix, alguns banyada a la fredíssima aigua del riu, altres refrescada i prou.\nI cap a fer unes cerveses i a dinar. Dinar de "luju", vam menjar com uns condemnat, vam riure molt, moltes anècdotes i xou espectacular de Ayats Bob esponja. O sigui el resum és 1:30 de bici 4:00 de dinar. Això sí val la pena dedicar 1 dia als desfrenats, ja que amb el personal que hi ha la diversió està assegurada.\nPD. Prepareu-vos pel dia 11 de setembre. Han preparat una ruta per la desfrenada genial. Molts corriols nous.\nPublicat per Gerard a dilluns, de juliol 26, 2010\nEtiquetes de comentaris: btt, costabona