Construcciones Montero - Empresa constructora en Castelló d'Empúries\nConstrucciones Montero somos una empresa constructora fundada hace más de 50 años en Cabanes, en el Alt Empordà. A lo largo de nuestra trayectoria hemos trabajado habitualmente en la zona de Girona, sobretodo en las comarcas del Alt y el Baix Empordà, y concretamente en localidades como Castelló d'Empúries. Nos hemos convertido en una de las mejores empresas constructoras de Castelló d'Empúries gracias a la especialización en construcción y reformes que hemos adquirido durante todos estos años.\nLos proyectos integrales de contrucción en Castelló d'Empúries, donde nos encargamos de estionar tu proyecto de forma totalmente integral y completa. Desde la fase de planificación hasta la ejecución de la obra, llevamos a cabo el diseño, la gestión administrativa y un seguimiento y asesoramiento durante todi el transcurso de la obra. Lee más de nuestro servicio de construcción de casas en Castelló d'Empúries\nPor favor, no dudes en rellenar el formulario de esta página o llamarnos directamente para hablar con nosotros si estás interesado en nuestros servicios en Castelló d'Empúries y alrededores.


Sortides d’Educació Física (primavera 2012) | Institut Rafael Campalans\nQuan arriba el bon temps l’àrea d’Educació Física organitza les ja tradicionals sortides previstes en les programacions de la matèria. Són, per tant, unes sortides acadèmiques esperades pels nois i noies. Els grups de 1r d’ESO van a El Pasteral, els de 3r a Sant Aniol d’Aguja i els de 4t a Sant Pere Pescador.\n1r ESO EL PASTERAL\nEl passat 7 de Juny, es va portar a terme la sortida amb els 1rs d’ESO a la zona del Pasteral. L’objectiu de la sortida era combinar aspectes tant importants com són el coneixement del medi natural pròxim a la zona on habiten els alumnes, la pràctica d’activitats a la natura, concretament caminar, BTT i piragüisme i finalment però no per això menys important, treballar les relacions humanes en un entorn diferent a l’habitual.\nLa sortida va començar a l’INS, on tots els alumnes van arribar-hi en bicicleta, mitjà de transport que vam utilitzar per arribar al Pasteral a través del carril-bici. Un cop allà, es va tenir temps per fer els tres grups i esmorzar abans de començar les activitats pertinents. La sortida estava organitzada de manera que cada grup realitzava una activitat durant 1:30 hores i llavors es feia un canvi, fins a realitzar les tres activitats, finalment es dinava i tots junts tornàvem a l’INS.\n3r ESO ST ANIOL D’AGUJA\nEl passat 31 de Maig, es va realitzar la sortida a ST Aniol d’Aguja, a la zona de Sadernes amb els 3rs d’ESO. Els objectius de la sortida eren varis. En primer lloc, el coneixement de la zona que ens ocupa, doncs es tracta d’un espai que es troba relativament a prop d’Anglès i és d’una bellesa incomparable. Un altre objectiu, era la realització d’un treball de camp complementari a les explicacions sobre orientació, interpretació de mapes i càlcul de distàncies, que es va dur a terme en hores de classe d’Educació Física. Finalment el tercer gran objectiu era la millora de les relacions entre els participants, ja sigui a través del treball en grup que havien de fer, a través del temps compartit en la caminada o del bany col·lectiu que vam fer al Salt del Brull, cosa que crec que va agradar molt.\n4t ESO ST PERE PESCADOR\nEl 17 de Maig els alumnes de 4rt van anar a una de les sortides més esperades de la ESO. Té com a principals objectius la pràctica d’activitats a la natura, vela i caiac, el coneixement de la Gola del Ter i millora de les relacions entre els companys de classe. La sortida està organitzada de manera que cada un dels tres grups prèviament fets, realitza una activitat diferent: caiac, vela i jocs a la platja, més bany.\nTot va anar molt bé, el temps ens va acompanyar bastant. En algun moment però, el vent va bufar fort, fent-nos recordar on estàvem. Les activitats van agradar i ningú es va fer mal, cosa que sempre és positiva. Al finalitzar les activitats vam dinar i un cop finalitzat l’àpat vam recollir tot enfilant el camí d’Anglès.


Lab 06 - Lab 06\nCentre de descoberta, recerca i documentació per a l’educació científica a les primeres edats\nAmb ells promovem l’interès per la ciència a partir de la iniciativa personal en la resolució de reptes, la presa de decisions amb intencionalitat i la vivència d’experiències positives d’aprenentatge científic.\nFem suport a la formació inicial dels mestres d’educació infantil i a la formació permanent de mestres en actiu. També desenvolupem, amb els i les mestres, experiències innovadores que es puguin dur a terme a les escoles.\nImpulsem projectes d’investigació sobre didàctica de la ciència a les primeres edats. Disposem d’un dipòsit documental d’informació i recursos sobre aquest àmbit.\nLa importància de la ciència\nLa ciència ha de ser per a tothom\nVolem acostar el coneixement científic a les primeres edats. És un primer pas per implicar de manera natural les persones en les decisions científiques. La ciència és un motor de canvi i progrés de les societats humanes i tota la ciutadania hauria de sentir-s’hi interessada.\nLa ciència és una eina per comprendre el món\nEns proposem estimular la curiositat natural dels infants i incentivar la seva intervenció raonada sobre la realitat.\nLa ciència proporciona experiències clau per al desenvolupament\nOferim als infants una oportunitat d’aprenentatge i experimentació per despertar interès i motivació pel món científic.\nUn equip d’investigadors dels estudis d’Educació Infantil de la Facultat de Ciències Socials de Manresa (UVic-UCC) treballem en el marc del Lab 0_6 per generar, transferir i difondre coneixement vinculat a la didàctica de la ciència en infants de 0 a 6 anys.


Article: La novel·la de zombis total | El Biblionauta\nHomero Aridjis és un dels principals poetes mexicans del segle XX i XXI. És, també, un dels darrers autors en el gènere de la novel·la zombi amb la seva Ciudad de zombis (2014), una obra que combina tots els aspectes del gènere. En primer lloc, no hi ha una sola manifestació del monstre en qüestió, sinó una multitud de variants. Al seu torn, des del punt de vista narratiu ens posa en el lloc de fer-ne una lectura zombi. Finalment, toca tots els llocs comuns que s’han pogut veure en el gènere des que aquest va néixer ja entrat el segle XX. Aridjis aconsegueix a Ciudad de zombis portar el gènere una passa mes enllà sense desentonar amb la seva carrera d’escritpor i polític mexicà.\nA Ciudad de zombis tenim diverses tradicions del monstre zombi en un sol text. Hi ha la connexió amb el folklore haitià, tal i com es pot veure en l’amo del mon criminal de la ciutat imaginada de Misteca: el Senyor dels Zombis anomenat Carlos Bokor. Aquí, de forma evident, el terme bokor fa referència al tipus de sacerdot vudú implicat en el procés de zombificació. També és una referència clara al malvat que controla zombis i que podem trobar en les primeres representacions fílmiques del gènere: White Zombie (1932), Ouanga (1936) i I Walked With a Zombie (1943).\nNo obstant, Aridjis també beu de la influència del model apocalíptic de zombi, segons el qual les criatures són altament destructives i apareixen no se sap molt bé com. A la ciutat on transcorre l’acció aquests monstres es divideixen, al seu torn, en dos grups: els morts vivents pròpiament dits i els vius morts. En el segon grup es troben els delinqüents, prostitutes i drogadictes, entre d’altres, que apareixen al servei del Senyor dels Zombis. La línia que separa un viu mort d’un mort vivent és prima:\n¿Cómo distingo a los muertos vivientes de los vivos muertos?\nS’ho preguntava una de les nenes habitants de Misteca. En qualsevol dels dos casos els zombis són objectes “cotidianos bañados de irrealidad” susceptibles de rebre tot tipus de violència, tal i com es veu a la novel·la en múltiples ocasions. Per tot això, Aridjis no es casa amb cap de les tradicions del zombi en particular, sinó que utilitza la que mes li convé per explicar els múltiples temes que apareixen a Ciudad de zombis.\nLa forma en què la informació se’ns presenta ens converteix a nosaltres mateixos en un tipus de zombi. David Laraway ho anomena una forma d’hermenèutica davant un gènere esgotat. Per Laraway això ja apareix a Los vivos y los muertos de Edmundo Paz Soldán (2009) i, especialment, a Zombie de Mike Wilson (2009). Nosaltres, com lectors-consumidors, ens apropem amb una idea preconcebuda del que és el producte de consum: pel cas que ens ocupa, el zombi pensat com a tal, però també allò que podem llegir com si fóssim zombis.\nLa forma de narrar a Ciudad de zombis és semblant a la forma de narrar periodística. Això és, en part, pel fet que els protagonistes estan realitzant una crònica del que passa a Misteca, al mateix temps que ells també veuen, senten o llegeixen a la ràdio, la televisió, les xarxes socials o la premsa escrita. Sovint aquestes notícies tenen un to telegràfic, com de cable d’agència de notícies. Això, unit als cartells, grafitis, missatges de mòbil i anuncis que van llegint, augmenta la sensació de bombardeig informatiu i d’informació transmesa a trossos.\nNo és només l’ambientació post-humana de les noves formes d’informació el que impulsa la narració tan entretallada que conforma la novel·la d’Aridjis. Un altre dels factors que la promou és l’estil poètic de l’autor, quasi es podria dir influenciat pels poeminims d’un altre poeta mexicà: Efraín Huerta (1914–82). Per això a vegades apareixen poemes llegits pels protagonistes com autèntics minipoemes. Alguns exemples serien “Cuidado con las paredes si se caen mueres en el excusado” i “Todo encuentro es una amenaza. Patea al desconocido”.\nUn altre dels factors que contribueix a l’estil narratiu de Ciudad de zombis és la influència del còmic. L’obra d’Aridjis és una novel·la gràfica sense vinyetes. Els sequaços, aliats o rivals del Senyor dels Zombis són autèntics villans d’aquest gènere. Apareixen descrits amb poders especials i amb formes grotesques, com Amarillo, Matagatos o la Malinche Negra, els quals semblen sortits de Sin City, Heavy Metal, Silent Hill, o d’un àlbum de cromos. És per això que considero la forma de narrar en aquesta novel·la com a lacònica, una forma de narrar un trauma a nivell col·lectiu, com si els lectors fossin una gran massa de zombis. El fet de ser capaç de posar al lector en la situació d’un mort vivent (o un viu mort) dóna a la novel·la d’Aridjis una profunditat inusual en el gènere.\nFinalment, Ciudad de zombis és una novel·la total en el sentit que reuneix tots o quasi tots els temes del gènere de zombis: el monstre com a símbol, el monstre com a metàfora, la relació del genere amb la novel·la negra, la relació amb la literatura juvenil, amb el món del còmic, la presència de l’erotisme, la presència del nazisme, les connexions amb el món haitià, l’antropologia del zombi, el zombi generat per l’home, per extraterrestres, per la naturalesa, el zombie master, el cliche de la dona en perill, la qüestió racial i tot allò relacionat amb el sexe, per citar els principals. També és una novel·la total des del punt de vista que agrupa tots els temes literaris propis de l’autor: la història, l’ecologia, Mèxic, la capital mexicana, els àngels, el crim organitzat i el poder.\nAridjis és un autor conegut per la seva independència intel·lectual, la seva originalitat, i per la seva creativitat literària. Un producte cultural com Ciudad de zombis és un exemple magnific de l’ofici d’aquest autor. Ha estat capaç de combinar múltiples formes del monstre conegut com zombi o mort vivent. Ha estat capaç de situar al lector davant un text que tot sovint només pot llegir-se com si un mateix fos un zombi. I, per finalitzar, ha estat capaç de tocar les diferents dimensions que solen apareixer en productes culturals d’aquest tipus. A principis del segle XXI la novel·la de zombis està arribant a uns nivells d’originalitat superiors a la seva contrapartida cinematogràfica, potser per aquesta capacitat que té la literatura escrita d’explicar-se a si mateixa, de mostrar les seves contradiccions i les seves influències, d’explicar acudits que no tothom entendrà.


LA ICONOGRAFIA MONTSERRATINA EN LA CERÀMICA DELS SEGLES\nXV,XVI i XVII\nPer Josep Batlle (article publicat a la revista Dovella)\nFragment de ceràmica policroma amb l’ escut de Montserrat, S.XVI\nMalgrat que com bé sabem tots, la iconografía montserratina ha estat molt ben estudiada per molts autors, aquesta sempre ha girat al voltant de la figura de la Mare de Déu com a element central de la mateixa. En l’àmbit d’aquest treball podem observar curiosament que en cap cas trobem la “Moreneta” com a element decoratiu “per se”.\nTot buscant una lògica d’aquest fet, no és massa aventurat el pensar que la Verge resulta un element difícil de ejecutar d’una manera senzilla i a l’hora prou expícita per unes mans que no siguin molt expertes en l’art pictòric, que no és gaire verssemblant que així fos en entre els professionals terrissers o escudellers.\nEn canvi trobem com a elements iconogràfics montserratins bàsics en la decoració de la ceràmica: el perfil de la muntanya, la serra de bastidor i les creus dalt dels turons. No cal remarcar la obvia la senzillesa d’execució d’aquests elements decoratius.\nEns fornirem durant aquest treball de peces provinents de diferents fons museístics aixi com de col·leccions particulars amb peces de procedència desconeguda i d’altres provinents de troballes de superficie especialment després d’aiguats importants als voltants del monestir, o de troballes casuals en fer obres al recinte del mateix.\nSembla bastant clar que es pot establir una primera classificació en dos grans grups.\nUn grup on la temàtica montserratina tendría una funció decorativa amb elements ben executats artísticament, i unaltra grup amb representació molt esquematica i poc acurada dels elements iconogràfics que nomès tindrien un valor d’identitat.\nIntentarem establir una datació de les diferents representacions de les icones montserratines, tot establint una relació històrica amb el monestir, i fent comparacions amb altres disciplines artístiques com la pintura o l’orfebreria .\nEstudiarem d’una manera individual els diferents elements iconografics per poder tenir més arguments a l’hora d’establir les posibles cronologies.\nEns ocuparem primerament del segon grup del qual hem pogut veure una nombrosa representació.\nDels tres elements que apareixen representats en la ceràmica començarem parlant de les creus dalt dels turons. Creiem que aquest element és el que més a fons s’ha de tarctar, doncs pot donar punts de referencia en el temps bastant importants.\nCom hem esmentat abans hem de diferenciar clarament entre les set creus que hi havien al llarg del camí de Collbató al Monestir , fetes per en Pere Moraguesque esdevindrien un classic dels grabats més antics de Montserrat, i les creus que hi havien col·locades prop de les tretze ermites de la muntanya, que com podrem veure, sembla que son més tardanes. Si bé les creus d’en Moragues son representades ja amb els primers grabats no succeeix el mateix amb les creus de dalt dels turons doncs resulta difícil saber el moment exacte de la seva aparició, que d’altra banda ben segur que devia esser gradual al llarg del segle XVI com intentarem demostrar.\nTot seguint els treballs dels prou coneguts Rosenbach i Luschner a l’impremta de Montserrat observarem que si bé en una xilografia del 1499 només apareix una creu a la part alta de la muntanya, en els grabats de Rosenbach de 1520 i 1524 , ja apareixen creus a la part alta de la muntanya a més a més de les d’en Moragues.\nUnaltra testimoni grafic al que s’atorga bastante fidelitat son els dibuixos d’en Wyngaerde fets l’any 1563, on també podem observar un bon grapat de creus dalt dels monòlits. De fet un dels seus dibuixos l’utilitzarem més endavant per datar alguna de les peces.\nGrabat d'en Luschner a.1499\nGrabat d'en Rossenbach a.1520\nDibuix d’en Wyngaerde a.1563\nHem revisat també els documents que ens van deixar els viatgers coetànis que van visitar les ermites, per veure si feien referencia a les creus que encara avui dia ens han deixat com a testimoni els forats de pal on anaven encastades.\nSi per bé que Münzer (1495) no en diu rè, i Barreiros (1542) fa referencia a les del camí de les bateries, Cock (1585) ja en destaca la presencia d’una a l’ermita de Sant Jeroni, i Bartolomé Joly (1603-1604) ens diu que n’hi han per tot arreu\nA partir d’aquest moment, les creus als cims ja son una constants tant en la pintura com en els gravats. Aixi doncs podriem dir que durant la segona meitat de segle XVI les creus dels cims esdevenen un element popular i representatiu de la iconografía montserratina, malgrat d’existir-ne ja a principis de segle. Podriem conjecturar que en Rosenbach i en Luschner, que de ben segur vivien al monestir, ja tingueren coneixement de les primeres creus que existiren, pero hagues necessari un temps fins que aquest fet es convertis en vox populi.\nCom a dada significativa, podriem dir que durant els abadiats d’en G. Cisneros (1493-1510), i P. de Burgos (1510-1536) es feu la reforma de la comunitat eremita, aixi com la restauració i la construcció dèrmites com la de S. Benet. Podriem pensar que tal vegada aquest es un punt d’inflexió a partir del qual proliferaren l’aparició de les esmentades creus, tot coincidint amb les noves edificacions\nLa serra de bastidor és l’únic element de la iconografía que romàn practicament invariable al llarg del periode de temps que ens ocupa i només s’observa l’inclusió del bàcul abacial a la seva part superior, en produccions ja del segle XVII.\nEn el que fa referencia al tercer element que es el perfil de la muntanya , el trobem fet de forma punxeguda en les produccions més primerenques, en d’altres posteriors desapareix i finalment es mostra amb el seu clàsic perfil arrodonit.\nDesenvoluparem tot seguit les tipologies que hem pogut diferenciar del grup que probablement estaria format per partides importants que encarregaria el monestir, i on figurarien els elements dels que hem parlat com a decoració.\nTrobem el mateix tipus de producció associada a d’altres monestirs com el de Sant Feliu de Guixols, el de Pedralbes o el de les Clarises de Vic. La necessitat d’un aixovar d’una magnitud extraordinaria al monestir no ens hauria d’extranyar, doncs hem de pensar que d’una banda la masiva afluencia de peregrins i fidels al monestir ja desde l’edat mitjana, i d’altra el fet que seguint la regla de Sant Benet donaven menjar i beure a tothom durant tres dies, feien necessaria una gran quantitat de vaixella.\nCom a punt de partida per fixar una cronología pels tipus més antics, utilitzarem uns fragments trobats durant unes obres en una esllavissada d’un antic colector sota l’actual claustre que precedeix l’entrada a la basílica.\nEl conjunt de ceràmica que es va recollir estava format per fragments d’escudelles de Paterna, reflex de Manises, reflex amb blau, blau sobre coberta estannífera pobre.\nEs prou evident que el conjunt demunt esmentat i la tipologia de les peces es fàcilment datable dins del segle XV per les produccions que hi trobem. Dins d’aquest conjunt també s’hi trobaven fragments de plats i escudelles de coberta estannífera pobre amb la muntanya i la serra amb blau cobalt com a decoració,i tots amb idèntica factura.\nEncara però tenim unaltra dada que ens permet d’afinar molt durant els anys en que es fa formar aquest diposit. L’esllavissada estava just en la cantonada sudoest del gran terraplè que es va preparar on aniria edificada l’actual basílica.\nAquesta colosal obra va esser costejada pel rei Ferran II durant els anys 1489-1499, any en el qual es va desentendre de la mateixa restant aturada fins ben entrat el segle XVI. Fins i tot aquest mur es pot apreciar perfectament en un conegut dibuix de l’any 1563 d’en Wyngaerde, esmentat abans\ndetall del dibuix d'en Wingaerde, on s’aprècia perfectament el gran mur sufragat per Ferran II\nLa situació al darrera de l’antiga esglesia i altres dependencies ben segur que el feien un lloc idoni per llençar-hi les deixalles que també anirien omplint el mur.\nTornat a les creus dalt el turons com a element iconografic, podem dir que no n’hi trobem cap en aquest grup, corroborant aixi doncs la seva aparició en la decoració de la vaixella ben entrat el segle XVI, a l’hora que esdeve un element recurrent en els gravats d l’època. Les decoracions de les vaixelles d’aquesta època es compondrien de dos muntanyes acabades en angle força agut, amb la serra al demunt d’una d’elles.\nCal destacar també el fet que en aquestes suposades primeres produccions, per representar les dents de la serra , s’ha utilitzat la tecnica del punxó emprada en la producció de rajola gòtica. D’aquesta tipologia trobem plats i escudelles sense orelles.\nDetall de la decoració d’una escudella on s’aprecien les marques del punxó.\nEls plats d’aquest primer tipus tenen els típics trets de la ceràmica primerenca barcelonina, amb coberta estannífera molt pobre i transparent i reversos sense esmaltar.\nTambé hem localitzat un plat que malgrat sembla pertanyer a aquest primer grup si tenim en compte la seva tipologia., només està decorat amb la serra, tret característic de produccions que com ja veurem son més tardanes\nAquest exemplar i d’altres que no es podrien adscriure ni al primer grup ni al seguent que veurem, presenten uns trets comúns com la representació ja a cops de pinzell de les dents de la serra , peró mantenint les formes del perfil de la muntanya. Alguns exemplars presenten tres muntanyes en lloc de les dues habituals fins ara. Les tipologies encara son les mateixes que les del grup anterior, i els reversos del plats continuen estant sense esmaltar. De moment encara no apareix cap creu.\nFragments de plat i escudella, amb les dents de la serra fetes\na pinzell, pero encara amb les tipologies de peça del primer grup\nA partir d’ara un dels elements canvia i apareix el tema de la creu. El perfilat de la muntanya es fa amb dues linies a diferencia dels tipus vists fins ara que ho feien només amb una. El perfil de la muntanya està representat amb dos cims, un d’ells suporta la serra i l’altra la creu. Com hem pogut veure abans la representació de les creus dels cims es generalitza en els grabats a partir del primer quart del segle XVI, cosa que ens fa pensar tot veient les tipologies de les peces, que al mateix temps haurien començat a apareixer a la vaixella. D’altra banda un exemplar del mateix tipus aparegut a la “Vinya Vella” d’Esparraguera, també ens fa pensar en la mateixa direcció, doncs l’abat P. de Burgos va comprar aquesta finca durant el seu abadiat , on ben segur utilitzaven la mateixa vaixella que al monestir.\nMalgrat no hem pogut localitzar cap plat d’aquesta serie i si uns quants exemplars d’escudelles, sens dubte les produccions deurien anar aparellades, i els plats acompanyarien les escudelles.\nLes escudelles en els casos que s’han conservat les orelles son tetralobulades, situant aquest grup dinsdel segle XVI.\nfragments d'escudelles amb orelles tetralobulades, S. XVI\nEscudella amb nansa tetralobul·lada.\nEl seguent tipus que presentem, creiem que guarda una analogia perfecta amb la ceràmica que va apareixer al monestir de Sant Feliu de Guixols, tant per la qüestió cronologica com cojuntural, doncs també es tracta d’una producció ceràmica per a us del Monestir. Per la tipologia de les peces montserratines, podriem perfectament situar-les cronologicament coetanies de les de Sant Feliu, als voltants de 1600.\nEn aquestes sèries, la representació iconogràfica es simplifica i es redueix a la serra, afegint però un element nou, el bàcul, situat en la part mitja superior i ocupant el lloc de la fusta amb el que es tensa la fulla en aquest tipus d’eina.En alguns casos la part central de la serra es dibuixa amb una franja ampla.\nAquestes peces ja presenten en el cas del plats, coberta estannifera als reversos malgrat que molt pobre, permetent veure el to rosat de l’argil·la\nCeràmica anàloga a la de S. Feliu de Guíxols\nCeràmica anàloga a la se S. Feliu de Guíxols\nA partir d’aquest moment i amb el material que hem pogut localitzar, sembla que no hi hagi una continuitat de comandes per part del monestir de vaixelles d’aquest tipus, a diferencia del de S: Feliu on es troben produccions amb la llegenda “es del Convent de St. Faliu de Guixols” datades de 1635-1670. No volem dir amb això que la iconografia montserratina desaparegui de la vaixella, sino que no sembla que tornin a fer-se produccions com les que probablement els escudellers van fabricar pel monestir al menys desde el segle XV.\nA partir d’aquest moment i ja entrats en el segle XVII, tota la pisa que trobem decorada amb els elements típics montserratins, podriem dir que es tracta d’una vaixella molt més treballada i en cap cas equiparable als tipus que fins ara hauriem vist.\nEn els exemples que trobarem ara, es conjuguen tots els components de la iconografia, es a dir, la serra, la muntanya, les creus i el bàcul. Podem veure mostres del que acavem de dir en plats exposats a museus, o en d’altres provinents de distints indrets de la geografia catalana. Aixo i el fet que no ens consten mostres de troballes de superficie com succeïa amb les series vistes fins ara, ens fa pensar que els emblemes montserratins passan a esser un element decoratiu més de la pisa decorada de l’època, que no vol dir que a Montserrat no s’en usessin, sino que compartirien la taula amb altres temes decoratius del moment, i per tant la quantitat de vaixella amb decoració montserratina seria molt menor.\n Creiem que les creus que decoren la ceràmica fan alusió a les grans creus de fusta que existien prop de les ermites dalt dels turons, on encara son visibles els forats de pal on eren encastades i no pas a les creus del camí de les bateries les quals apareixen ben d’hora als grabats. Quan es tracta de pintura o grabats, es pot distinguir fàcilment si es tracta d’unes o altres creus.\n Això queda prou palès en els exemplars que correspondrien com ja explicarem , a produccions per encàrrec de gran volum, i on la funció decorativa no passa d’esser un element identificatiu .\n Aquestes creus varen ser fetes pel conegut escultor que treballava pel Monestir Pere Moragues, entre 1366 i 1372, i com ja esmenten autors com F.X. Altés en la seva introducció dels Annals de Montserrat (1258-1485), aquestes Creus conforman un dels primers tipus de la iconografía montserratina\n “Pere Moragues escultor i orfebre” A.M. Albareda, Homenatge a Antoni Rubió, Vol. 3\n Nigra Sum.Publicacions de l’Abadia de Montserrat 1995\n Analecta Montserratensia II, V.II,1918, p.146. Nigra Sum p.79\n Revista Catalana de geografia, nº2, abril 1986, V.1\n Aquests forats de pal son encara avui visibles per exemple als oratoris de Santa Caterina i de Sant Joan. S’ha de destacar que els llocs on eren situades pernetia veure-les de molt lluny, doncs eren sempre a les carenes o dalt els turons.\n Viajes de Extranjeros por España y Portugal. J. Garcia Mercadal. Aguilar. Madrid 1959\n Nigra Sum,pp. 84, 94, 118, 120, 122, 124 etc.\n Historia de Montserrat. Dom. Anselm M. Albareda, 1931\n La vaixella blava catalana de 1570 a 1670, A. Telese Compte.\n Historia de Montserrat. A. M. Albareda, p.103\n Aquestes obres es van fer l’any 1990 i malgrat llavors el nostre interes per la pisa era nul i els treballs de desenrunament no permetien entretindre-s’hi, varem recollir un von grapat de fragments que van esser entregats al P. Guiu Camps .\n Un cop classificats els fragments, el mateix pare Guiu ens en va informar de la seva cronología i procedencia.\n L’esglesia nova de Montserrat. F. X. Altés.\n Revista catalana de geografia nº2, abril 1986, V.1\n La vaixella catalana de 1570-1670. A. Telese Compte, p.35\n P. de Burgos va ser abat de Montserrat de 1510 a 1536. Historia de Montserrat, A. M. Albareda.\n La vaixella catalana de 1570-1670. A. Telese Compte\n .La vaixella catalana de 1570-1670. Fig. 85 i 112\n Butlletí informatiu decerámica, nº 60 ,p.54.Plat amb l’orla de la salsitxa doble i amb tema central de Montserrat trobat a Àreu.\nPublicado por Josep Batlle en 3:07


Burkina Faso es converteix en un nou escenari jihadista\nEl polvorí del Sahel s’escampa sense control WOUTER ELSEN / EFE\nBarcelonaEl terrorisme s’ha fet fort al Sahel, l’enorme franja semidesèrtica que travessa Àfrica d’est a oest, encaixada entre el desert del Sàhara i la sabana. El Sahel ha sigut un territori de pas, amb poca densitat de població i habitat per nombrosos grups ètnics que han sobreviscut aliens als estats o malgrat formar-ne part, gràcies al control de les rutes comercials de qualsevol cosa o ésser viu que pugui tenir preu. Aquesta vasta geografia, de fronteres poroses que separen països amb dèbils estructures institucionals i polítiques, ha facilitat que hi hagi “un caldo de cultiu” per a la irrupció del jihadisme, en paraules de l’analista Amin Lejarza, director de The Political Room. Segons dades de l’Observatori Internacional del Terrorisme, una cinquena part del miler de víctimes causades pels grups jihadistes al món aquest gener passat es comptabilitzen al Sahel. El 2010 hi havia cinc grups actius i vuit anys després se’n comptaven més de 20. Entremig hi ha hagut fusions, escissions i noves formacions.\nMali és el gran escenari on jihadistes, tribus i grups independentistes armats s’uneixen, es disputen el territori i lluiten aprofitant la feblesa d’un estat que ha quedat tocat arran del cop d’estat del 2012. La resposta militar i la presència de tropes sota la bandera de França, la Unió Europea -que ha prorrogat la missió fins al 2021 amb un pressupost de 67 milions- i els Estats Units, així com els països de la regió aplegats en el G-5, han aconseguit “contenir” la magnitud dels atacs a Mali, però han generat un efecte de dispersió cap al sud -cap a Burkina Faso i el Níger-, assenyala Javier Yagüe, investigador especialitzat en jihadisme.\nLa branca local d’Al-Qaida, reconvertida en les sigles JNIM, manté el lideratge i té capacitat letal, però l’últim any s’ha fet evident que els milicians busquen nous objectius, coincideixen a dir tots els analistes i observatoris sobre terrorisme. La setmana passada, sense anar més lluny, va ser assassinat un missioner salesià andalús en una emboscada al sud de Burkina Faso, a la frontera amb el Togo. Fins ara, Burkina Faso havia quedat bastant al marge del fenomen, i si hi havia algun atac era al nord, veïnes de Mali. Però les dades de l’activitat terrorista en aquest país són força eloqüents pel que fa al canvi de tendència, segons revela el Centre Africà per als Estudis Estratègics: de tres atacs l’any 2010 es va passar a 137 el 2018, cosa que va obligar el govern de Bamako a decretar l’estat d’emergència en diverses ocasions.\nPer a Lejarza, els jihadistes i els grupuscles terroristes s’han adonat que Burkina Faso, considerat un país “merament de pas”, té en realitat un gran valor “geoestratègic” que pot ser vital per continuar amb el negoci del tràfic de drogues, tabac o armes. Burkina Faso fa frontera pel sud amb Ghana, el Togo i el Benín, països amb costa que poden servir de port d’entrada de la cocaïna colombiana en ruta cap als mercats europeus.\nPerò hi ha en joc un altre negoci molt lucratiu: el tràfic de persones. En un continent amb un moviment intern constant i amb molts joves que anhelen arribar a Europa, s’han d’obrir noves rutes migratòries: Burkina Faso rep fluxos del sud cap al nord, en direcció a Algèria o el Marroc, l’últim port per passar a Europa.\nA diferència del terrorisme d’arrel islamista que combat a l’Afganistan, Síria o l’Iraq, puntualitza Javier Yagüe, els grups africans tenen postulats religiosos molt més febles. En aquest sentit, Lejarza assenyala que el reclutament es fa sovint aprofitant-se de les condicions d’extrema pobresa de les població i de l’abandonament de l’Estat. És el cas de l’aparició i expansió de Boko Haram, el grup que va néixer com una secta religiosa al nord-oest de Nigèria i va recollir el descontentament de comunitats que malvivien en la misèria. En una dècada, el grup s’ha militaritzat, dividit en una branca lleial a Al-Qaida i una altra a l’Estat Islàmic, marca que ara no té gaire predicament a l’Àfrica àrida. “Al Sahel, als grups terroristes els mouen més els diners i el negoci del contraban, amb la ruta migratòria com a gran eix”, il·lustra Yagüe.\nAmb la derrota militar de l’Estat Islàmic a l’Iraq i Síria, la incògnita és saber si els nous combatents que sorgeixin a partir d’ara al Marroc o Tunísia -els dos grans planters de milicians jihadistes- faran el salt cap al Sahel a fer grans les organitzacions locals, cosa que suposaria un nou factor de desestabilització de la zona.


Santi Faro encapçalarà l’equip de transmissions de Fórmula 1 a TV3\n2 min. 22/02/2014 00:00\n260x366 Santi Faro encapçalarà l’equip de transmissions de Fórmula 1 a TV3 / TVC Santi Faro encapçalarà l’equip de transmissions de Fórmula 1 a TV3 / TVC\nSanti Faro serà el nou narrador de les curses de Fórmula 1 a TV3 en substitució de Josep Lluís Merlos, que dijous va anunciar que deixava el canal públic per unir-se al projecte de Movistar TV. La televisió pública, doncs, aposta per un periodista de la casa i que té, com destaca TV3, “una llarga trajectòria en el món del motor”, com a director del programa Motor a fons, com a enviat especial al Ral·li Dakar i a altres grans competicions, i com a coordinador de la programació de Fórmula 1 de la cadena.\nFaro encapçalarà una transmissió “molt coral”, “més policromàtica” i “més dinàmica”, segons ell mateix ha explicat a l’ARA, en què participaran un any més Francesc Latorre, Laia Ferrer i Francesc Rosés. No hi serà, en canvi, Joan Villadelprat, que també ha fet el salt a Movistar TV. Per substituir-lo, TV3 ha incorporat dos noms que aportaran el punt de vista tècnic a les transmissions. D’una banda, Albert Fàbrega, que durant les últimes temporades ha treballat per als equips Super Aguri i HRT, on va ser coordinador de l’equip. “Estic molt il·lusionat”, diu Faro en referència a aquest fitxatge. De l’altra, TV3 sumarà la veu de Dani Juncadella, pilot provador de Force India i que “es prepara per fer el salt definitiu a la Fórmula 1”, segons la cadena.\nA més de renovar l’equip de transmissions, TV3 també impulsa en aquesta nova temporada una millora en l’àmbit de les noves tecnologies, que permetrà seguir les proves en directe a través de l’aplicació per a mòbils i tauletes d’Esport3. Igual que l’any passat, a més, les curses també es podran veure a la web del canal esportiu de TVC.\nLa temporada de Fórmula 1 arrencarà el 16 de març amb la disputa del Gran Premi d’Austràlia.\nDetingut un home per haver deixat morir la seva parella quan estava patint una...\nAmazon encarrega 100.000 furgonetes elèctriques a Rivian, el fabricant que vol...\nEls aiguats han deixat més de 100 l/m2 a punts de la Costa Brava\nMohamed Ali, el “faraó català” que vol enderrocar Al-Sisi\nAlbert Sánchez Piñol: “Si no fem res amb la sentència, ja podem plegar”\nDos detinguts per apunyalar al coll un menor de 17 anys a la plaça Catalunya de...\nGas pebre i tanques: noves eines dels Mossos per frenar manifestants\nUn home n'apunyala un altre per l'esquena al Raval\nColau rebat Iglesias: "Mai formarem part d'un 155"\nEl grup de Poblet celebra la seva primera reunió amb la presència destacada...\nUn nou realisme\nL'ANC porta el judici de l'1-O i la situació dels presos al Human Dimension...\nLa diferència estratègica de JxCat i ERC\nEl perfil: Anna Gener\nLes dones només dirigeixen 4 de les 50 grans empreses catalanes\nCartes a la Directora 22/09/2019


Pas d'Equador, apologia del trap i Chenoa | SERCat | Serveis Mínims | Cadena SER\n07 de mayo de 2021 Actualizado a las 20:27 CEST\nPas d'Equador, apologia del trap i Chenoa\nEl programa del divendres 10 d'agost\n10/08/2018 - 15:36 h. CEST\nEscucha Serveis Mínims (10/08/2018) en Play SER\nHem arribat a la meitat de la temporada! Estem il·lusionats i més motivats que mai -també tenim unes ganes immenses d'agafar vacances, tot sigui dit- i per això hem convertit els estudis de SER Catalunya en una autèntica festa. Ho hem donat tot per celebrar el nostre propi Pas d'Equador. Ens han fet valoració dels primers 15 programes la SUU, Chico Malo i la JuliYuli. Si us som sincers, els seus comentaris no han estat els que esperàvem. També ens hem vist obligats a reproduir en antena unes notes de veu que ens han enviat la Mont Plans, Pablo Derqui i Marc Martínez, una mica ofesos per tot plegat. Sort que en Màxim Castillo, de Soroll, i Jordi Manau, d'Espècies Protegides, ho han arreglat i ens han deixat pels núvols (o no).\nHem entrevistat a la Chenoa, que ens ha explicat que és un "belfie" i ens ha permès reflexionar sobre les xarxes socials i les relacions dels famosos amb els mitjans de comunicació que tracten informació del cor.\nLa Lídia ens ha recomanat la sèrie "The Handmaid's Tale" i la minisèrie "Alias Grace" per passar unes quantes hores (no moltes) descansant i desconnectant al sofà aquest estiu. Amb el Nil Marbà hem repassat quins són els ídols musicals de la generació millennial. Ell, fins i tot, s'ha animat a fer la seva aposta sobre qui serà el futur referent dels més joves: Sandro Rey.\nI abans de la festa grossa del Paso d'Equador, el Pau Roigé ens ha portat una nova entrega del tràiler. Aquesta setmana, "Calella, el poble de l'amor" amb Marc Ribas, David Moreno, Senyor dels Llamps i Lágrimas de Sangre com a protagonistes. Una història d'amor passional (i també desamor) que us posarà els pèls de punta.


Zapatero ha declarat que "no hi haurà cap element de risc" si s'arriba a un pacte entre Maragall i Carod-Rovira per constituir un govern a Catalunya, perquè hi haurà una presidència de la Generalitat "al servei de les idees de canvi, però també al servei de la cohesió d'Espanya". Zapatero ha insistit en el seu compromís "amb aquesta integració i un nou diàleg" que, segons el seu parer, és necessari perquè hi hagi "una millor entesa" entre el govern central i moltes comunitats autònomes. "No hi haurà cap element de risc", ha recalcat.\nEl líder socialista ha qualificat, a més, de "paradoxal" l'actitud del PP, que "prefereix Artur Mas, que acaba d'anar a homenatjar Ibarretxe i donar suport al seu pla". "La pregunta al PP és -ha continuat- si prefereix Mas, que dóna decididament suport al 'pla Ibarretxe', o un president socialista que està en concordança amb el que jo penso en relació amb Espanya." També ha dit que no se sent qüestionat per la "vella guàrdia" del PSOE, i que els rumors sobre aquesta possibilitat únicament "són comentaris que es fabriquen a les tertúlies de Gènova". "El PSOE té un altíssim grau de cohesió -ha insistit-, i el temps hauria de posar en evidència que no han estat més que falsos rumors." Finalment, Zapatero considera una "inconveniència absoluta" les declaracions del president del PNB, Xabier Arzalluz, de "sortir al carrer" si es processa el president del Parlament basc, Juan María Atutxa. "Li diria a Arzalluz que tingui consciència que avui el poble basc gaudeix d'un important grau d'autogovern gràcies a la Constitució", ha conclòs.


Incertesa en les obres de l'antic Museu del Suro: ningú sap quan acabaran • Ràdio Capital de l'Empordà\nIncertesa en les obres de l’antic Museu del Suro: ningú sap quan acabaran\nEra un projecte que havia d'estar enllestit a finals del 2018, però l'empresa no ha complert amb els terminis\nEnuig a l’Ajuntament de Palafrugell. El projecte de remodelació de l’Antic Museu del Suro, ubicat al carrer de la Tarongeta, porta cua. L’espai, que s’ha de convertir en un emplaçament per a que grups del municipi puguin fer arts escèniques, porta un any d’endarreriment en la finalització de les obres. Si bé s’estimava que acabessin a finals del 2018, som al mes de novembre de 2019 i encara està lluny d’acabar-se.\nEn una entrevista al Supermatí de Ràdio Capital, Lluís Ros, el regidor d’Obra Pública del consistori palafrugellenc, ha explicat tots els detalls. L’empresa adjudicatària, COMSA, no està complint amb els terminis. Preguntat per si la qualitat dels materials podia ser pitjor per una qüestió econòmica (que podria ser un dels motius que portés a l’empresa a anar més lenta en el ritme), Ros ha assegurat que setmanalment comproven amb els tècnics del municipi que això no repercuteixi precisament en aquest tema. Precisament, l’edil ha dit que COMSA no era la primera empresa en el procés d’adjudicació:\nLluís Ros ha afirmat, també, que estan negociant amb l’empresa per intentar trobar solucions, però que “per ara, no hi ha cap establerta”. En aquest sentit, Ros diu que no volen arribar a “aplicar alguna mena de penalització econòmica pel retard”, però és un escenari que tampoc ha desmentit del tot. De fet, tampoc ha descartat que aquesta empresa hagi de deixar l’obra. En aquest sentit, però, ha anunciat que “en qüestió de pocs dies” se sabrà per quina via opta l’Ajuntament.\nFinalment, Ros també ha destapat que treballen en un projecte “estrella”, que seria el desdoblament de l’avinguda d’Espanya. La idea és començar a posar “fil a l’agulla” cap a finals del 2020 o principis del 2021.\nArticle anteriorEl nou àlbum de Deftones arribarà al 2020\nArticle següentPanic! At The Disco posen música a “Frozen 2” amb ‘Into the unknown’


La festa no acaba amb final feliç - Diari de Girona\nL´afició del Girona respon a la crida i porta un miler llarg de seguidors a Tarragona per donar suport a l´equip ?El públic local celebra una victòria vital per a la salvació amb crits de «Lugo, Lugo»\ncarles rosell 29.05.2017 | 06:30\n«Hem vingut a acomiadar-nos de la Segona Divisió!», cantaven un munt d´aficionats del Girona, a ple sol, a peus del Nou Estadi. Eren les 4 de la tarda, quedaven encara un parell d´hores, però d´ambient n´hi havia ja moltíssim. Era el dia. Havia de ser-ho. Per això, un miler llarg de seguidors blanc-i-vermells s´havien desplaçat fins a Tarragona. Amb cotxes particulars o els autobusos que el club havia posat a disposició. A mig matí, ben d´hora o poc abans del derbi. La qüestió era ser-hi, però sobretot fer-se notar. Ajudar l´equip, animar-lo. L´ascens estava a tocar i al camp del Nàstic s´hi havia de ser. De deu va ser el seu comportament; sempre al costat dels jugadors, rebent l´autocar de la primera plantilla amb tots els honors, xalant amb el gol de Maffeo i no abaixant el cap quan les coses es van torçar.\nAl migdia, el Serrallo semblava la Rambla de Girona. Molta samarreta blanc-i-vermella, un munt de bufandes i banderes i bon amient. Els que més aviat havien arribat a Tarragona van deixar-se veure per les zones més turístiques de la ciutat, fent un arròs o qualsevol àpat, abans d´enfilar cap al camp. D´altres van preferir anar directes al Nou Estadi; alguns d´ells, fent encara cua per alguna entrada durant una bona estona, emportant-se una petita decepció quan se´ls va notificar que no n´hi havia i havent-se de buscar la vida per poder entrar al camp. Al mateix moment i mentre el munt de periodistes i treballadors dels mitjans de comunicació esperaven (i desesperaven) tot veient com aconseguir una acreditació es convertia en una missió gairebé impossible, els número d´aficionats gironins s´anaven acumulant. Crits i un munt de càntics, barrejant-se amb els aficionats del Nàstic. L´èxtasi va arribar a 20 minuts per les 5 de la tarda, quan l´autocar del Girona feia acte de presència. L´esclat va ser immediat. El vehicle, a pas de tortuga, va avançar com va poder entre la munió de seguidors, que cantaven al seu pas fent volar les bufandes. La tarda prometia.\nI semblava no decebria. Després d´animar sense descans al llarg de tot l´escalfament, els gironins es van fer notar a la tribuna alta on se´ls va ubicar sobretot quan Maffeo va marcar el 0-1. No era l´única zona on se´ls podia trobar, n´hi havia repartits per bona part del camp. Com en un dels córners, on es van ubicar els familiars i amics dels jugadors i directius, així com també tots els futbolistes que no havien acabat entrant a la convocatòria. Allà s´hi podia veure entre d´altres els expresidents Francesc Rebled i Patxi Otamendi (aquest últim va acabar ocupant una altra localitat), o les parelles d´un munt de jugadors del primer equip. Tots ells, o la majoria, van animar fins al final, patint amb els gols en contra que anaven caient i mossegant-se la llengua cada vegada que els aficionats del Nàstic (no pas la majoria, però una bona part) arrencava a cantar al crit de «Lugo, Lugo!», dirigia un catàleg d´insults a tort i a dret o se´n reia del resultat tot entonant una cantarella: «Aquí no puja ningú!».


Insonorització habitacions Hotel Terramar de Llafranc\nReformes Barcelona va realitzar els treballs de insonorització de les habitacions de l'Hotel Terramar de Llafranc (Barcelona).\nEls sistemes de aïllament acústic empleats estan compostos per extradossats i falsos sostres amb doble placa de guix laminat i làmina acústica intermèdia (TECSOUND SY 50):\nFals sostre acústic continu de plaques de guix laminat, lamina bituminosa d'alta densitat, col·locada al mig de les dues plaques amb perfil principal galvanitzada, col·locades amb una modulació màxima de 500 mm. Tot per una alçada màxima de 3,00 mts. Totalment acabat i llest per pintar.\nFals sostre acústic continu de plaques de guix laminat, lamina bituminosa d'alta densitat, col·locada al mig de les dues plaques amb perfil principal galvanitzada, col·locades amb una modulació màxima de 500 mm. Tot per una alçada màxima de 3,00 mts. Totalment acabat i llest per pintar. Inclòs treballs de reforç i desmuntatge parcial de cel ras existent en planta altell.\nFormació de cortinero de dues cares + 2 laterals per a canvi de nivell en fals sostre amb reixa d'aire condicionat i fusteria d'alumini, tot amb plaques de guix laminat i part proporcional d'estructura d'acer galvanitzat.\nExtradossat acústic amb doble placa de guix laminat format per estructura senzilla normal amb perfileria de planxa d'acer galvanitzat, muntants cada 400 mm de 48 mm d'ample i canals de 48 mm d'ample, 2 plaques estàndard (A) de 12,5 mm de gruix, fixades mecànicament, lamina TECSOUND SY 50 col·locada entre les dues plaques.\nFals sostre registrable de plaques de fibra mineral, de 60 × 60 cm i 9 mm de gruix, amb entramat vist i suspensió ràpida tipus twist, per una alçada de sostre de 4 m com a màxim.\n(18 Vots, Mitjana: 3,2 de 5)


Anarquia científica a Tarragona\nAviador Dro omple la Sala Zero en la gira del seu 40è aniversari en una nit de música electrònica, cyberpunk i crítiques "robòtiques" al sistema i a la classe política\nAviador Dro va començar el concert amb una primera part analògica, utilitzant els instruments d'inicis dels anys 80 JOSEP CARTANYÀ\nDiumenge, 06 Octubre 2019 12:16\nLa històrica banda de música electrònica Aviador Dro aterrava la nit de dissabte a la Sala Zero de Tarragona en la gira del seu 40è aniversari. Una sala tarragonina plena de seguidors veterans i joves, cyber punks i fans del tecno rebia el grup madrileny per gaudir d'una nit on no hi van faltar cap dels elements que identifiquen l"Anarquía científica' que ha marcat la música, les lletres i l'estètica d'Aviador Dro durant aquests anys.\nBiovac N (Servando Carballar), Arcoiris (Marta Cervera), Genocider F15 (Mario Gil), ATAT (Ismael Contreras) i CTA 102 (Alejandro Sacristán) sortien a l'escenari de la Zero amb vestits antiradiació de color blanc nuclear que van servir de look per a la primera part "analògica" del concert. Les primeres cançons, com 'La chica de plexiglás' -primer single del grup-, 'Rosemary' , 'Obesión', 'Laser' o el clàssic 'Nuclear sí', es van tocar com abans, amb teclats Roland i la resta de tecnologia d'inicis dels anys 80. Amb 'Nuclear sí', els membres del grup van allargar el tema per fer una transició cap a la sonoritat actual i van aprofitar per treure's la indumentària antiradioactiva i quedar-se vestits de negre amb armilles de color taronja amb el lema 'Anarquía científica' a l'esquena.\nCTA 102 il·luminant el públic de la sala amb el raig làser (J.C.):\nLa sintonia entre el públic i el grup va ser total durant la nit. El paper d'Alejandro Sacristán dalt de l'escenari va ser clau perquè la connexió amb la gent fos un èxit. Repartint durant la nit panflets, banderoles, espirals -a 'Programa en espiral'-, beuratges a 'Vivir para morir' o il·luminant amb un làser, a 'Laser'. En el concert d'ahir no hi van faltar altres èxits com 'Selector de frecuencias', 'Himno aéreo', 'Vortex', 'La ciudad en movimiento', 'Amor industrial' -amb potents bases- o 'La televisión es nutritiva', que Carballar va dedicar amb ironia a la qualitat dels programes de la petita pantalla.\n40 anys d'Aviador Dro i també 40 anys d''Alien', pel·lícula a la que Servando Carballar li va dedicar les notes de 'El Intruso'. No tot van ser temes dels primers discos. 'Yo, Cyborg' i 'Radiante' van ser exemples de cançons dels últims 20 anys que van connectar molt bé amb el públic. Biovac N va aprofitar 'Radiante' per referirse a la classe política: "La sort que teniu a Tarragona és que esteu lluny dels polítics de la Comunitat de Madrid....", va sentenciar Carballar amb un somriure.\nServando Carballar (Biovac N), amb la bandera 'Anarquía científica' al fons (J.C.):\nDesprés d'aconseguir convertir la Sala Zero en una nau més pròpia de l'imaginari Mazinger Z, arribava el clímax del concert amb 'Trance', i amb tothom cantant "En trance tu y yo, en trance los dos,...", una peça que va servir per arribar al final amb una barreja d'èxtasi musical, espacial i robòtic. Els components de la nau d'Aviador Dor marxaven per tornar en pocs minuts per obsequiar als seus fans amb els últims bisos d'una nit que van tancar amb 'Godzilla', amb Sacristán disfressat de llangardaix gegant i amb Carballar apropant el micròfon a la gent del públic perquè fessin els seus crits de terror.\nSacristán, disfressat de Godzilla, amb Servando Carballar (J.C.):\nI així acabava una nit espacial plena de nostàlgia, música, revolució tecno i, sobretot, de bones vibracions.


S’amplia elgrup de pacients actius formadors a Menorca – El Iris.cat – Digital d'informació i cultura\nS’amplia elgrup de pacients actius formadors a Menorca\nL’Àrea de Salut de Menorca ja ha posat en marxa el procés per ampliar el grup de pacients actius formadors de l’illa, programa del Servei de Salut de les Illes Balears que va néixer l’any 2016 amb l’objectiu d’apoderar el pacient perquè sigui protagonista i, des de la seva experiència personal com a malalt crònic, pugui ajudar persones que es troben en la mateixa situació d’una manera més propera i en una relació entre iguals.\nEl primer grup de pacients actius de Menorca està constituït per onze pacients d’entre 30 i 70 anys que pateixen càncer de mama, diabetis, càncer de còlon, esclerosi múltiple o Parkinson que ja han completat tot el procés de preparació i formació i que ja col·laboren de manera activa en el programa. A través de la campanya de difusió que ha fet l’Àrea de Salut amb cartells informatius en tots els centres de salut i a l’Hospital Mateu Orfila, s’han presentat un total de 15 candidats amb ganes de sumar-se al programa.\nAquests 15 candidats hauran de superar la fase prèvia d’entrevistes personals, que es faran a mitjan gener, amb l’objectiu de determinar si compleixen les característiques per assumir el rol de pacient formador. Les persones que siguin seleccionades hauran de fer el curs preparatori de sis sessions, que tindrà lloc els dies 28, 29 i 30 de gener i 4 i 5 de febrer. Durant cada una d’aquestes sessions, de 4 hores cadascuna, es treballen i es reforcen les habilitats de comunicació i les actituds d’intel·ligència personal.\nUn dels aspectes que vol potenciar l’Àrea de Salut amb vista a la segona promoció de pacients actius és incorporar una guia educativa específica dedicada a pacients ostomitzats aprofitant l’experiència i tot el bagatge dels professionals d’infermeria que formen part del grup d’ostomies del programa de bones pràctiques BPSO.\nD’altra banda, per preparar aquesta segona fase, la setmana passada es va a dur a terme una reunió de feina i posada al dia del programa a Menorca. En aquesta reunió varen assistir Llúcia Moreno, membre de l’equip coordinador del Programa del Pacient Actiu de les Illes Balears; el gerent de l’Àrea de Salut de Menorca, Romà Julià; la directora d’Infermeria, Bàrbara Duque; el director d’Atenció Primària, Txema Coll; la infermera Joana Moll, i Lola Pons Ametller i Roswihta Britz en representació dels pacients actius formadors de l’illa.\nArticle anterior Portada El Iris, portada 20 de Desembre 2019\nSegüent article La regata 100 milles per a 2020


12 barris de Barcelona creuen que el turisme és el problema més greu de la ciutat – Comunicatur\nHome/Destinacions/12 barris de Barcelona creuen que el turisme és el problema més greu de la ciutat\nLa preocupació dels veïns de Barcelona pel turisme continua creixent. La percepció que l’activitat turística és un destorb que ha esdevingut problema s’ha incrementat sobretot en els barris més massificats.\nSegons l’Enquesta de serveis municipals 2016, el turisme apareix com el segon problema més important per als barcelonins, per davant del transit i només per darrera de l’atur. L’enquesta de 2015 ja va situar el turisme en el quart lloc de les preocupacions, una posició molt significativa ja que en 2014 el percentatge de veïns que ho van elegir com a principal problema eren la meitat. Des de el 2013 ha crescut vuit punts la identificació amb un problema. De fet, fa 10 anys, el turisme no generava cap inquietud entre els ciutadans.\nEl més preocupant és que enguany en una dotzena de barris el turisme ja ha passat a ser la primera de les preocupacions. L’any 2015 eren només tres els barris. El primer tinent d’alcalde de l’ajuntament, Gerardo Pisarello, s’ha afanyat a destacar que aquesta és “una de les dades més rellevants” d’aquest estudi i que es tracta d’una tendència dels últims tres anys en els barris de la ciutat.\nEn quart lloc d’aquest rànquing es troba la inseguretat ciutadana, una qüestió molt sensible a les grans ciutats i que també afecta l’activitat turística.\nMarriott adquireix Starwood i esdevé el gegant hoteler mundial


CÀMERA SUR-TÊTE Ò FILMAR TOT PEDALEJANT 25.02.2007 - BiCiCORRiOLS Ciclisme i muntanya\nCÀMERA SUR-TÊTE Ò FILMAR TOT PEDALEJANT 25.02.2007\nPublicat el 28 de febrer de 2007 per Bicicorriols\nCom aquell qui res, ha passat un altre diumenge. Tinc la sensació -potser ho fa l’escriure la crònica de cada sortida- que les setmanes són molt curtes. Com fer que s’allarguin, tots ho sabem: treballar una mica menys ò simplement, deixar de treballar. Com fer això darrer? Aquesta és la qüestió. Si algú de vosaltres en sap la fórmula, que no l’escampi. Deixant ara les il·lusions de banda, que precisament d’aquestes vivim, anem de cara a la nostra il·lusió més palpable: la bici.\nAquest diumenge hem tingut una novetat en la sortida i alhora un nou alicient per completar la informació gràfica de les nostres aventures: la “càmera sur-tête”. Una senzilla instal·lació damunt del casc per poder filmar amb la càmera de video les nostres peripècies ascendents i descendents -de pla en fem bén poc-. Es tracta de penjar la càmera en un costat del casc, en aquest cas l’esquerra, gairebé a l’alçada dels ulls, i per compensar el pes d’aquesta, a l’altra banda, una bossa amb mig quilo de ploms de pescar. En total un quilo més de pes, a part del casc. Ai cervicals! No us ho penseu pas, res. Certament, malgrat el pes, és força còmode. La finalitat perseguida és que la imatge sigui el més estable possible i la veritat, s’aconsegueix. Ara només ens falta l’objectiu gran angular per obtenir, precisament, més estabilitat i més obertura d’angle. Crec, vistes les primeres preses, que ens poden quedar uns reportatges de qualitat, però que ens caldrà prendre algunes mesures\ncinematogràfiques per millorar-los.\nLa ressenya d’aquesta sortida serà breu. Vam sortir set corriolaires de la Plaça amb la intenció de pujar El Rovell de l’Ou de Dalt. A la riera d’Argentona, a l’alçada de can Comalada i abans de començar la pujada, vam preparar els estris per començar la gravació. Enfilàrem fins gairebé el turó del Rovell per baixar tot seguit fins el camí de can Bagot i enllaçar el corriolet de la Cabana dels Caçadors a la Plana d’en Martí. Ràpid descens fins el torrent de Manyans i travessant el collet de la Creu, continuem per un repetjó arran de cases, que ens avoca prop del Turó de Jofre per baixar entre matolls, prop de can Gotlla, fins a Dosrius. Travessem el poble i des de la font del Sot, pugem a la Torrassa per un dels camins dels Misser.\nA dalt, En Sergi i en Pistons ens acomiadem de la colla i tornem per un altre dels descensos dels Misser fins a Dosrius. Després, avall per la riera. La resta de la crònica la continuarà el Mamalló.\nDesnivell+: 1180 m.\nCorriolaires: L’Home Senzill, El Maestro, El Mamalló, En Pistons, En Prosciutto, En Sergi i El Tete.\nFotos, cliqueu aquí.\nVideo, cliqueu aquí.\nPublicat dins de Bici de muntanya i etiquetada amb bicicorriols, BTT, Joan Lladó, video | Deixa un comentari\n1 de març de 2007 a les 10:27 am\nEntre l’article escrit, les fotografies i les filmacions el reportatge queda molt complet. Si com dieu, es pot millorar amb l’objectiu de gran angular, quedarà perfecte. Pels que no hem pogut anar a la sortida, veure la filmació, ens sembla que hi som. Vaig a tornar-la a veure.\nlhome senzill ha dit:\n1 de març de 2007 a les 2:23 pm\nEstimat Pistons això de deixar de treballar, ui!!! ho tenim fotut que hi farem! Ara us prometo que si trobés la fórmula a vosaltres us la diria, només faltaria!!! Esperant que en Mamalló continui la crònica, a veure com se´n surt perquè no ho té fàcil je, je…. jo us ens faré cinc cèntims breument i de manera molt esquemàtica. Arribàrem a la Torrassa per fer el descens direcció el Collet per tot seguit seguit continuar baixant direcció Llinars. Per on vàrem baixar? ui!!!no està massa clar, ja us ho explicarà en Mamalló ja, ja….Bé sortirem a la carretera, abans de Llinars. Com que decidirem anar a esmorzar a Santa Agnès de Malanyanes seguirem fins anar a trobar el camí de les aigües fins el restaurant on esmorzàrem amb "gran marcet". Quedàvem cinc corriolers però en Tete primer, i ben descarregat de "calderrilla", i el Maestro després s’acomiadaren de nosaltres, quedant el Mamalló, el Prosciutto i jo, l’home Senzill. Enfilàrem direcció el Meridia Verd, on en el primer corriol ens topàrem amb la Roser, el Sergi i companyia que amb l’excusa de no llevar-se aviat no vàren sortir amb nosaltres, uf! aquest jovent té molt de vent a la flauta!!! Bé doncs després d’acomiadar-nos com Déu mana seguirem amunt fins arribar a la cruilla per sota la pedrera, on anant a la dreta vas direcció a Sant Bartomeu i a l’esquerra dirrecció Parpers. Triarem l’ópció de Parpers, i tot agafan el GR vàrem fer el descens fins arribar a la riera de Riudemeia, cal dir que aquest descens a més de ser bonic tal com el vàrem fer és força llarg i molt divertit. Seguirem per la riera d’Argentona fins a Mataró, abans però haviem acomiadat al Prosciutto sota el pont.\nCal dir també que això de la "Càmera Sur-tête " és molt bona idea, encara que per altra banda és tota una responsabilitat pedalar davant d’ella eh!! no us penseu perquè a més et suposa una pressió psicològica per no posar peu a terra i que ho vegi tothom!!! oh, oh!!! Ken "macu" mira-ho tantes vegades com vulguis noi….\n2 de març de 2007 a les 1:11 pm\nHola reiets,diumenge de cine ens tocà,en sentit literal i figurat de la paraula,a més de fotos ara filmació.La sortida en la linea de sempre,es a dir val la pena aixecar-ta tan d’hora per compertir l’afició,l’amistat i sobre tot l’esmorzar amb tota la colla.Parlant d’esmorzar,desprès de deixar tota la calderilla a la taula,com l’home senzill ha recordat,collons que bè que pujava sensa tan de pes,i es que 1/2 gram es nota segons en quina pujada.\nPer cert algú sap quelcom d’en Ken,o encara continua mirant la filmació una vegada d’arrera l’altre…\n3 de març de 2007 a les 1:08 am\nAixò de la càmara d’aquest diumenge era perquè a la nit hi havia l’entrega d’Óscars? Bé doncs després de veure la filmació vull donar algun óscar, per exemple a l’home senzill l’Óscar al pixaner, perquè cada vegada que treia el peu del pedal per no caure semblava que fes la pixadeta. LÓscar al "boquita de piñón" al xerraire d’en Maestro ja que hi ha un bon tros que només se’l sent parlar a ell. L’óscar a la pitxor banda sonora original suposo que li donarem a n’en pistons ja que crec que és ell el que ha fet el montatge amb aquesta música (mira que hi ha discografia més bona…) i finalment l’Óscar a millor pel.lícula també per en pistons i a tots els bicicorriolaires ja que gràcies a aquesta filmació em pogut recordar entre setmana la gran sort que tenim els diumenges de poguer disfrutar de la natura fent el que més ens agrada.\nPer cert fa dos diumenges vàrem baixar des de la Torrassa pel corriol que passa paral.lel al que vareu pujar aquest diumenge, el corriol de la "planxa metàl.lica", i aquest diumenge el farem però de pujada i segurament pel mateix lloc que el vàreu fer vosaltres diumenge passat. Intentaré enviar alguna foto d’aquesta baixada i d’altres dues baixades que vàrem fer el mateix dia després de pujar quasi al Jabalí de oro des de Rieudameia i baixant per la mateixa banda per tornar a Riudameia.\nTambé intentaré enviar alguna foto del diumenge passat que després d’agafar el corriol que surt després de Can Noms direcció a Argentona i just després de passar la granja de porcs vam descobrir un corriol molt maco de pujada d’1,5 Km que va fins una caseta que li diem la barraca i que està al costat de la pista ample amb l’indicador de l’Oasis.\nFins molt aviat, potser diumenge a les 7:30 a Fivaller?\n3 de març de 2007 a les 5:05 pm\nMe quedat estorat llegint les quatre ratlles del xixarel·lo que firma amb el nickname "Jo". No sols aquest nom denota la manca d’ imaginació del individu si no que ja s’atreveix a repartir un premis Oscar fent esment a certes manques d’habilitat d’alguns membres de la colla de la pessigolles.\nReietó si vols repartir premis, hauries de demostrar la teua qualitat, assistint qualsevol Diumenge a la plaça. D’aquesta manera ens pots demostrar les teves qualitats tant a l’àmbit de la bicicleta i amb les relacions personals.\nDe fet des de aquest mitja que es el bloc jo crec a totes totes que d’arrera d’aquest mot s’amaga un personatge gris, que li fa por d’enfrontar-se amb de tu a tu, a poques capacitats cognitives i menys d’habilitat.\nT’esperem amb "candeletes" el proper dia. No tinguis por, nosaltres no et donarem cap Oscar , però a lo millor et nomenem com fan a OP , a Gran Hermano.\nEn Pistons ha dit:\n3 de març de 2007 a les 10:34 pm\nResponent als comentaris de la Sra. ò Sr. Jo, voldria explicar-li que aquest bloc s’obrí, en general, per escriure el que ens semblés sobre la bicicleta de muntanya, específicament, sobre les activitats de la nostra colla referent a aquest tema i puntualment sobre la matèria que ens donés la gana. Vam deixar obert el bloc perquè les possibles lectores i lectors opinessin sobre les ressenyes i temes escrits i donar-li un to participatiu, actiu, imaginatiu, amb una certa ò gran atmosfera de conya, com solen ser les nostres sortides. D’aquesta manera es podria crear debat i un debat sa. Ara, si el que es vol fer, és crear crispació, no entrarem en aquest joc. Aquesta Sra. ò Sr. Jo ja ha començat amb aquesta línia i no la seguirem. Crec que és molt poc ètic per part d’aquesta persona (?), d’opinar sobre persones, activitats, treballs, etc., sense donar-se a conèixer. Pels comentaris que fa, aquest individu deu ser un crac de debò: no posa mai el peu a terra, és un/a intolerant de primera classe, car li molesta que parlin i, pel què entén sobre bandes sonores, un/a musicòleg/loga com mai n’havia coneguts. Perdoni, però vostè deu ser dels/de les que descobreixen la bona música quan l’escolten repetidament en els anuncis publicitaris. Ho diu de debò que hi ha millor ò pitjor música? Necessitem crítica negativa ò positiva per millorar els nostres escrits, fotografies i videos. Sra. ò Sr. Jo, per ara, la seva no ens serveix per a res. Intenti millorar.\nEn qualsevol cas, esperem veure’l qualsevol dia. Per als meus companys i per a mi serà un veritable plaer. Volem millorar en tots els aspectes i vostè ens en podrà ensenyar.\n3 de març de 2007 a les 11:13 pm\nPerdó, però m’oblidava de demanar a la Sra. ò Sr. Jo que anés pensant quina música voldrà posar en el proper video. Sobretot no se n’oblidi. És importantíssim. Li ho repeteixo, tingui’n cura i comuniquins-ho. Els seus desitjos seran satisfets inexorablement, no en dubti. Oi?\n3 de març de 2007 a les 11:17 pm\nNo entenc aquest estat de nervis per fer una miqueta de conya i jugant amb els nomenaments d’algun óscar, però ja sabeu que en cap moment he volgut ofendre a ningú, i menys a uns bicicorriolaires que comparteixen la mateixa afició que jo i per la qual són capaços cada diumenge de matinar faci fred o calor, i que us apassiona tant com a mi provar un corriol nou o explicar-li a algun altre corriolaire com agafar un corriol en concret.\nPel que fa a la tècnica i el nivell que jo puc tenir en bicicleta, sempre que he escrit he fet esment a que el que vosaltres feu és realment difícil d’igualar, i sobretot per mi, i a més els números de les vostres sortides, tal com es veu en el resum de l’any passat, parlen per si sols.\nUs demano disculpes pel que només era conya i que vosaltres potser no ho heu entès així.\nTambé vull que sapigueu que vaig escriure un mail a n’en pistons parlant-li del tema de la càmera.\nA reveure, potser algun diumenge a les 7:30 a Fivaller.


Consulta el programa de webinars per a empreses i persones emprenedores\nL’Oficina d’Atenció a l’Empresa i l’Autònom ofereix formació online per donar suport a les empreses i persones emprenedores. Aquest maig els webinars són sobre Instragram per a negocis i aspectes fiscals i comptables per a autònoms/es.\nL'Oficina d'Atenció a l'Empresa i l'Autònom/a ofereix un nou programa de formació empresarial propi online que inclou diferents sessions informatives, càpsules de coneixement, així com cursos i programes específics. D’aquesta manera, l’activitat formativa presencial que s’ofereix periòdicament s’ha adaptat a un format online per mantenir aquest servei. Aquest programa com és habitual està adreçat a persones emprenedores, empresàries individuals i empreses.\nEl primer webinar programat ja s'ha realitzat aquesta setmana amb el títol Impulsa el teu negoci i fidelitza els teus clients a Instagram.\nAltre webinar previst per maig és el dia 15 de maig amb el títol Repensem l'estratègia del nostre model de negoci post COVID-19. Durant maig també s’ha previst el webinar Aspectes fiscals i comptables que els autònoms han de conèixer sobre el seu negoci. Els dies 19, 20 i 21 de maig es podrà seguir aquest seminari. L'objectiu del taller és acostar la mecànica dels impostos als petits empresaris/àries, per tal que a través de la pràctica coneguin millor el seu contingut i puguin realitzar de forma independent o juntament amb la seva gestoria, una millor planificació de la seva tributació.\nEls dies 1 i 3 de juny el torn serà pel webinar Vull ser autònom/a: què puc fer amb el certificat digital?. L'objectiu d'aquesta sessió consisteix a explicar les utilitats que té el certificat digital de la Generalitat de Catalunya idcat perquè les noves persones autònomes es beneficiïn del seu ús.\nEntre els webinars ja programats està també el curs on line dels dies 8, 11, 15 i 18 de juny Ho estic fent bé? Els indicadors, clau de gestió de la pime o l'autònom. L’objectiu del curs és donar a conèixer què són els indicadors clau de gestió, quins són els principals en els diferents àmbits de l’empresa i com es calculen.\nEl programa de formació empresarial s’anirà ampliant. Totes les activitats requereixen inscripció prèvia i el número de places és limitat. Qualsevol persona interessada en formalitzar la seva inscripció o ampliar la informació d’aquestes activitats ho pot fer a través del web sabadellempresa.cat\nAquesta iniciativa s’afegeix a altres sorgides des de l’àmbit de la Promoció Econòmica com l’espai web #JoEmFormoaCasa amb recursos educatius en obert. En concret, des del Punt Òmnia del Centre de Formació Cal Molins es facilita l’accés a tot un seguit de recursos d’autoaprenentatge TIC com eines Google o Linkedin. L’apartat #JoEmFormoaCasa s’actualitzarà de forma periòdica durant el confinament.\nD’altra banda, el Centre de Formació Cal Molins ofereix la possibilitat de formació online en més de 170 cursos de sectors professionals molt diversos per mitjà de l’Aula Mentor. Aquesta iniciativa de formació oberta, flexible està adreçada a persones adultes (en situació d’atur o en actiu) que desitgin ampliar les seves competències personals i professionals.


Agustí Alcoberro, historiador palsenc que també escriurà la història • Ràdio Capital de l'Empordà\nActualització: 17 d'Octubre de 2017\nAmb la detenció dels presidents d’Òmnium Cultural, Jordi Cuixart, i de l’Assemblea Nacional Catalana, Jordi Sánchez, un palsenc ha saltat a primera línia política. És Agustí Alcoberro, escollit vicepresident de l’ANC el cap de setmana passat.\nDeclaracions d’@AgustiAlcoberro sobre l’empresonament de @jordisanchezp i @jcuixart\n👉Emplacem a una mobilització pacífica #LlibertatJordis pic.twitter.com/901xESr2dr\nAlcoberro va néixer a Pals el 1958. És historiador i escriptor, i professor d’Història Moderna de la Universitat de Barcelona, i durant més de vint anys va ser mestre de secundària a l’Institut Mercè Rodoreda de l’Hospitalet de Llobregat.\nCom historiador, s’ha centrat en explicar episodis clau de la història de Catalunya. Sobretot, les guerres dels Segadors i de Successió.\nEl seu estil no és només el d’un professor universitari que fa servir un llenguatge especialitzat. En la seva carrera, ha buscat divulgar la història de Catalunya. Ho va fer l’agost de 2015 al llibre “100 episodis clau de la història de Catalunya”.\nEntre el maig de 2008 i el setembre de 2014 va ser director del Museu d’Història de Catalunya.\nAl seu llibre “Pirates, corsaris i torres de moros. Passat i present de les torres de Palafrugell i Mont-ras” fa un inventari exhaustiu de les torres de moros i reconstrueix la història de l’amenaça de pirates al litoral empordanès, que va ser particularment intensa del segle XIV al XVIII.\nDissabte 14 d’octubre de 2017 va esdevenir el número dos de l’Assemblea Nacional Catalana, l’entitat que ha organitzat les manifestacions independentistes de les diades de l’11 de setembre.\nVa ser escollit per més de dos tercos dels vots del secretariat nacional. Dos dies després, detenen el número 1 de l’entitat i ell passa a ser la cara visible d’una organització que ha mogut milions de persones al carrer i que serà determinant els propers dies. Agustí Alcoberro és un d’aquells historiadors que tenen el privilegi de viure la història en primera persona.\nArticle anteriorLana del Rey actuarà a Barcelona el 19 d’abril\nArticle següentEl Baix Empordà reacciona a l’empresonament de Jordi Cuixart i Jordi Sànchez\nEscolta aquí el Supermatí d'aquest dimarts\nNotícies Eugènia Güell - 27 de Gener de 2020 0


Costa Ferrer, Josep Picarol\nC CO 5 Imatges 1 Col·laborador/a 808 Visites Bústia de suggeriments\nCosta Ferrer, Josep —Picarol— (Eivissa 1876 — Palma 1971) ART Dibuixant caricaturista i impulsor de diverses activitats artístiques i culturals.\nJosep Costa va néixer a Eivissa el 7 de juny de 1876. Fill de Lluc Costa Navarro, patró d’embarcació, i de Maria Ferrer Prats, tots dos naturals d’Eivissa. Era el segon de quatre germans i va passar la seua infància a Eivissa fins a l’any 1888, quan la família es va traslladar a Palma. Va fer els cursos de batxillerat as Pont d’Inca i, posteriorment, va estudiar a l’Escola de Belles Arts de Palma.\nJa a Barcelona —l’any 1896—, va començar els estudis d’arquitectura, però va decidir abandonar-los tot seguit per dedicar-se a dibuixar. L’any 1887 va publicar el seu primer dibuix al setmanari satíric català La Tomasa i, a partir d’aquells moments, va començar a col·laborar assíduament a les publicacions humorístiques de la Barcelona del principi de segle, com ara el ¡Cu-cut! i El Rector de Vallfogona (a totes dues hi va publicar dibuixos l’any 1902). En aquest temps solia freqüentar la cerveseria Els Quatre Gats, on va conèixer Santiago Rusiñol i Prats i Ramon Casas. Arran de les seues amistats, va arribar a formar part d’un grup d’artistes anomenat “la Cova Artística”, i formà equip amb Lluís Bagaria, Rafel Martínez Padilla, Joan Ventosa, Eugeni d’Ors i el jove Picasso, entre d’altres.\nLes seues col·laboracions més importants com a il·lustrador varen ser simultàniament als setmanaris L’Esquella de la Torratxa i La Campana de Gràcia, on va començar a dibuixar el 1903 i on es va distingir per les seues caricatures polítiques i socials d’un fort contengut irònic i satíric. Va començar signant els seus dibuixos com “Costa” i en certes ocasions, també com “Sancho” i “Caray d’H”. Però el 1903 va fer servir a L’Esquella de la Torratxa el seu pseudònim més característic, “Picarol”, el qual va mantenir al llarg dels gairebé trenta anys de la seua carrera com a dibuixant.\nLa família Costa aviat es va traslladar al poble de Centelles, on Bartomeu —germà de Josep Costa— va obrir una farmàcia. En les seues visites als pares, va conèixer Modesta Gispert i Vilardebó, amb qui es va casar l’any 1904. El matrimoni es va instal·lar a Barcelona i va tenir tres fills: Margarida, Josep Maria i Antoni.\nJosep Costa participava tot sovent a les tertúlies de la Librería Española —dirigida pel seu editor Antoni López—, on va establir una forta amistat amb Santiago Rusiñol, amb qui l’any 1912 va visitar Eivissa per iniciar una sèrie d’excavacions arqueològiques al puig des Molins, que foren força notables ( arqueologia). Arran d’aquelles experiències arqueològiques a Eivissa, va començar la seua afecció per les antiguitats, la qual cosa el va fer viatjar constantment i el va portar a fundar diversos negocis a partir de l’any 1915.\nUn d’aquestos fou l’establiment d’antiguitats “Spanish Shop. Argelles & Costa”, que fundà amb el seu amic Argelles l’any 1927 a Chicago, on romangué durant vuit mesos, fins que decidí tornar a Barcelona.\nL’1 de desembre de 1928 va inaugurar a Palma les Galeries Costa , establiment que va mantenir una activitat no interrompuda durante més de quaranta-vuit anys. La galeria s’encarregava principalment d’organitzar exposicions dels diferents artistes que passaven per l’illa. Josep Costa fou mecenes dels jóvens pintors del moment i la seua galeria va representar un important trampolí per a molts dels artistes eivissencs —els quals visitava amb molta freqüència a Eivissa—, com és el cas de Narcís Puget, Josep Tarrés, Tur de Montis i Antoni Marí Ribas.\nL’any 1929 Josep Costa va abandonar Barcelona i s’apartà una mica del món de la il·lustració, va fixar definitivament la seua residència a Palma, encara que va continuar enviant regularment els seus dibuixos a l’editor Antoni López, fins que aquest va morir, l’any 1931.\nLes Galeries Costa foren un autèntic fenomen sociocultural a la Mallorca dels anys trenta, quaranta i cinquanta. L’activitat de la galeria durant aquestos anys va ser enorme i s’organitzaren exposicions d’artistes de primera línia, com l’exposició col·lectiva, molt rellevant, de Van Gogh, Matisse i Dufy, o l’exposició de litografies i dibuixos de Picasso (l’any 1948).\nTambé es va promocionar des d’aquesta galeria l’anomenada Escola de Mallorca, de la qual formaven part Enric Ochoa, Minocci, Joan Pizà, Llorenç Cerdà, Macedonski, Erwin Hubert i Jacob Sureda.\nEls esmentats viatges causats per la seua afecció a les antiguitats varen fer que Josep Costa només participàs en l’activitat de la galeria durant el primer període i que, posteriorment, se’n fes càrrec el seu fill Josep Maria, qui la va portar fins que va tancar les portes, el 24 de gener de 1976.\nL’any 1933, interessat pels projectes d’urbanització de Mallorca, Josep Costa va decidir comprar una finca anomenada ses Puntetes. Atesa la gran extensió del terreny, des d’un bon començament es va associar amb dotze persones: Antoni Mulet, Miquel Barceló “Cordella”, Climent Puig, Oleguer Junyent, Ramon Balet, Hermenegild Anglada-Camarasa, Natacha Rambowa, Domènec Carles, Lene Sneider, Sebastià Junyer, Felip Bellini i Pere Batlle, als quals s’afegiria el pintor Médard Verburg.\nEl mateix Costa va dissenyar el plànol de la urbanització i la va anomenar Cala d’Hort, recordant amb aquest nom la cala d’Eivissa. Però amb l’ús, el nom va derivar en Cala d’Or, tal com avui se la coneix. Projectada per Josep Costa, la cala rebé el segell particular de l’estil eivissenc, el qual ell va fomentar fins als darrers anys.\nEncara cal afegir una important aportació de Josep Costa al món de la cultura i del turisme, com ara l’edició d’unes de les primeres guies turístiques modernes de les Balears: La Guía Gràfica Costa de Palma de Mallorca (1929), i la Guía Gràfica Costa de Ibiza (1936). Es va encarregar de la seua difusió i de la seua traducció a diferents idiomes, per la qual cosa es pot afirmar que Josep Costa va intervenir de manera molt rellevant en l’impuls turístic que varen experimentar les nostres illes a partir dels anys trenta.\nDonats els seus coneixements com a col·leccionista d’art i antiquari, també va ser un expert en obres d’art, la qual cosa va fer que, encara que esporàdicament, es dedicàs a la taxació de col·leccions com les de Ròmul Bosch, Joan March i Santiago Espona.\nEntre els anys 1940 i 1945, fou l’encarregat de les obres i de la decoració del Palau March a Palma, juntament amb l’arquitecte Lluís Gutiérrez Soto i el pintor Josep Maria Sert. També a Palma, l’any 1948 fou l’editor, amb Lluís Ripoll, d’una col·lecció titulada “La Pintura Mallorquina en el Siglo XIX”, de la qual arribaren a sortir tres volums dedicats respectivament a Antoni Ribes, Agustí Buades i Joan Bauzà.\nAixí mateix, va col·laborar ocasionalment amb els seus escrits a les publicacions més importants de les illes: El Resumen de Ibiza, El Heraldo de Ibiza, Diario de Ibiza, El Día de Palma, Santanyí de Mallorca i Diario de Mallorca.\nJosep Costa va morir a Palma el 9 de desembre de 1971, als noranta-cinc anys d’edat i ha estat des d’aleshores objecte de constants homenatges, commemoracions i records. [STP]


Taekwondo Banyoles TAEKWONDO BANYOLES: 07/01/2011 - 08/01/2011\nWorld Taekwondo Poomsae Championships 2011. El Tercer Dia\nLa Plata de Patricia, Maria Teresa i Emma Camino (Foto F.E.T.)\nDarrer dia de competició i la desitjada medalla d’or ha donat l’esquena a l’equip espanyol, tot i que avui les germanes Camino han demostrat el seu excel.lent nivell aconseguint la segona posició en trio-1 femení. Les madrilenyes Patricia, Maria Teresa i Emma rubriquen amb aquesta medalla de plata el seu gran moment.\nYolanda Ubero, en Master-1, també ha aconseguit penjar-se una nova medalla, en aquest cas la de bronze.\nEspanya acaba el sisè mundial de Tècnica amb un balanç de 4 medalles, 3 de bronze i 1 de plata, lluny de les aconseguides per una incommensurable Corea que ha escombrat als seus rivals amb nou medalles d’or i una medalla de plata.\nLa segueixen en les primeres posicions en el medaller per països que han aconseguit en alguna de les modalitats la primera posició, Vietnam amb dos ors, quatre plates i un bronze, Alemanya amb dos ors, dues plates i un bronze. La Xina Taipei dues medalles d’or, una plata i un bronze. L’amfitriona Rússia ha aconseguit una medalla d’or, quatre plates i tres bronzes i la Gran Bretanya i Mèxic una medalla d’or cadascuna.\nLa resta de medalles han estat per Iran, amb dues plates i sis bronzes, Espanya amb una de plata i tres bronzes, Filipines amb una plata i dos bronzes, mentre que la Xina i Dinamarca han aconseguit una plata i un bronze cadascuna.\nTurquia s’endu set bronzes, mentre que Bèlgica, Canadà, Colòmbia, Països Baixos i Tailàndia tanquen el medaller amb una medalla de bronze cada una.\nPublicado por TaekwondoBanyoles en 20:42 0 comentarios\nWorld Taekwondo Poomsae Championships 2011. El Segon Dia\nImatge representativa del dia de la inauguració (Foto WTF)\nSegona medalla de bronze pel combinat espanyol desplaçat a Vladivostok. En aquest cas Laura Kim ha aconseguit la tercera posició en categoria Senior-1.\nCorea continua fent de les seves mostrant-se intractable. Avui ha aconseguit tres medalles més d’or. Rússia una d’or, dos de plata i dos més de bronze. La Xina Taipei un or i dos bronzes mentre que Mèxic i Alemanya han aconseguit un or respectivament.\nLa resta de medalles han estat per les següents delegacions:\nVietnam s’ha endut dos plates i un bronze. Iran ha aconseguit una plata i tres bronzes. La Xina una plata i un bronze i, finalment, Tailàndia, Bèlgica, Canadà, Filipines i Turquia tanquen el medaller d'aquest dissabte amb una medalla de bronze respectivament.\nDestacar la poca informació sobre aquest esdeveniment malgrat ser un campionat del Món. Lamentem que la Web oficial no respongui a cap dels enllaços (apart dels publicitaris), mentre que la informació de la Web de la federació Mundial de Taekwondo avui s’ha limitat a penjar els podis.\nPublicado por TaekwondoBanyoles en 23:52 0 comentarios\nWorld Taekwondo Poomsae Championships 2011. El Primer Dia\nPrimera jornada de renyida competició (Junior masculí, Junior femení, Màster masculí-1, Màster masculi-3, Màster femení-3 i Parella-2) amb la consecució de la medalla de bronze per part del duo format per Yolanda Ubero i Alberto Delgado (Parella-2). Menys sort en categoria Junior on els 2 representants espanyols (Arturo Alioshkin i Leire Doncel ) no han aconseguit medalla.\nCorea ha començat a posar els punts sobre les is al endur-se en aquest primer dia quatre medalles d’or i una de plata. La segueixen en el rànquing la Gran Bretanya i Alemanya amb una d’or cadascuna.\nLa Xina Taipei ha aconseguit una de plata i dues de bronze mentre l’amfitriona Rússia conjuntament amb Filipines i Dinamarca han obtingut respectivament una de plata.\nTanquen el medaller Turquia amb tres metalls de bronze i l'Iran amb també dos bronzes.\nTaekwondo: S’agreuja la relació Lajust / WTF\nEn caràcter d’urgència, la Federació Mundial de Taekwondo per boca del seu secretari general Jin Suk Yang, ha “explicat” en un breu comunicat el moment i la situació en que es troba la pròpia WTF degut al contenciós interposat per Lajust. Així mateix, ha fet publica una carta amb el suport explícit de part de les federacions continentals i dels membres del consell de la pròpia WTF.\nAquesta es la transcripció:\n"WTF Membres del Consell\nPresidents i Secretaris Generals de les Associacions Nacionals, Membres de la WTF i altres membres de la família de Taekwondo:\nCom molts de vostès saben, la WTF ha estat sota atac per la empresa Lajust. Més recentment, el 27 de juliol, Lajust va fer circular una carta en relació amb el dret de retenció que un tribunal de Corea va posar en els comptes bancaris WTF. Ja que Lajust va decidir enviar aquesta carta, la WTF es veu obligada a enviar aquesta per aclarir la situació.\nTingueu en compte que el primer embargament preventiu sobre la WTF va ser el dia 27 de juliol. La WTF no se la va informar que Lajust havia demanat el dret de retenció i tampoc ha estat informada de cap de les al.legacions o les proves presentades per Lajust per donar suport al dret de retenció. A més, la WTF no ha tingut encara la oportunitat d’explicar la situació a la cort de Corea. Estem segurs que una vegada que tota la situació sigui explicada davant el tribunal de Corea, el gravamen seran retirades i conseqüentment, les accions de la WTF es trobaran plenament justificades.\nM’agradaria expressar que la WTF està molt trista i decebuda per la sèrie d’accions legals empreses per Lajust. La WTF ha actuat amb sinceritat i bona fe per mantenir la relació. No obstant això, malgrat aquests esforços de la WTF, Lajust ha decidit prendre diverses mesures que han perjudicat no només la WTF, si no també a molts membres de la família de la WTF, incloent als nostres atletes i al moviment de Taekwondo en conjunt.\nLa WTF sempre tracta d’actuar en el millor interès dels nostres membres, i ens agradaria donar el nostre reconeixement a les cartes fortes de suport i altres actes de solidaritat donada pels nostres membres a Bakú, i en tot el món. La WTF manté el seu compromís amb l’ús de la PSS, i estem fent tot el possible per resoldre la situació el més ràpid possible ja que sabem que molts de vostès estan en una gran dificultat a causa d’aquesta situació.\nCom que aquesta és una acció legal en curs, estem limitats en la quantitat d’informació que podem donar a vostè en aquest moment. Però farem tot el possible per mantenir-lo informat del que està succeint en aquesta matèria.\nSecretari General de la WTF"\nPodeu llegir la noticia en el seu context original AQUÍ.\nLa Carta amb el suport dels Membres AQUÍ.\nWTF World Taekwondo Poomsae Championships 2011\nJa disposem de la llista dels convocats que participaran en el campionat del Món de Taekwondo en categoria de Pumses entre els dies 29 i 31de juliol a la ciutat russa de Vladivostok.\nA falta de la confirmació oficial i més detalls per part de la Federació Espanyola de Taekwondo, qui representarà a Espanya són 12 esportistes, 5 homes i 7 dones. Ho faran de manera individual, a més de dos equips en parelles i un en trio.\nEls participants i les seves respectives categories:\nArturo Alioshkin Cheneguin (Junior)\nLeire Doncel Barcenilla (Junior)\nAlejandro Jose Marin Borras (Sènior 1)\nLaura Kim Kim (Sènior 1)\nAlberto Jo Lee (Sènior 2)\nCelia Calderón Martínez (Sènior 2)\nYolanda Ubero Alcañiz (Màster 1)\nLaura Kim Kim i Juan Miguel Gomez Gomez (Parella 1)\nYolanda Ubero Alcañiz i Alberto Delgado Vazquez (Parella 2)\nPatrícia Camino Ortega, Emma Camino Ortega i Maria Teresa Camino Ortega (Trio 1)\nPodeu consultar tots els inscrits des de l'enllaç directe a la WTF AQUÍ.\nPublicado por TaekwondoBanyoles en 22:17 0 comentarios\ndissabte, 9 de juliol de 2011\nCampionat de Taekwondo d’Europa Cadet 2011. El Tercer Dia\nMala jornada pels joves esportistes cadets a Geòrgia. De les sis possibles medalles que avui estaven en joc, només Tania Garcia s’ha pogut penjar el bronze.\nGarcia (-57 kg) ha guanyat a la azerbaidjanesa Gunel Eyvazova per 7 a 2, en quarts a Alina de Ucraïna per 1 a 0 però en semifinals la bielorussa Anastasiya Zanko s’ha imposat per 2 a 1 a la madrilenya. Tania ha aconseguit d’aquesta manera el cinquè bronze (i sisena medalla) per la delegació espanyola.\nBelén Molano (-47 kg) a guanyat a la israeliana Sivan Fenster per 13 a 10, perdent en quarts contra la russa Tatiana Kudashova per 15 a 3.\nEleatzar Rivero (-49 kg) ha superat al rus Igor Latyshov per 1 a 0, en quarts ha caigut contra l’alemany Hamza Adnan Karim per 3 a 8.\nAdrián Núñez (-57 kg) ha superat al moldaves Roman Zaitev per 6 a 3, però també ha caigut davant el búlgar Stefan Samardjiev per 3 a 11 en quarts.\nEls madrilenys Pilar Martin (-51 kg) i Carlos Arias (-53 kg) han caigut tots dos en preliminars. La primera contra la russa Yulia Turutina per 3 a 17, mentre que Arias ha fet el mateix també contra el rus Shamsutdin Gamzatov per 10 a 14.\nEls Podis del Tercer Dia AQUÍ.\nLes Lliguetes amb els Resultats del Tercer Dia AQUÍ.\nTotes les Lliguetes a disputar AQUÍ.\nDemà Diumenge la darrera oportunitat per aconseguir una medalla d’or que es resisteix serà per:\nLucía Sánchez (-55 kg), Cecilia Castro (-59 kg), Maria Diaz (+59 kg), Asier Armendariz (-61 kg), Salvador Mujica (-65 kg) i Christian Morejón (+65 kg)\nCampionat de Taekwondo d’Europa Cadet 2011. El Segon Dia\nA punt s’ha estat de entrar a disputar tres de les quatre finals possibles en aquest segon dia de competició, malauradament, el joves que formen part del combinat espanyol que avui han lluitat en aquest campionat han caigut en semifinals, llevat de Ilargi Garcia que ho ha fet en quarts.\nTot i això i cercant la vessant positiva, els metalls aconseguits avui són tres medalles més que se sumen a les dues d’ahir.\nLa catalana Judith Asensio (-41 kg), el gallec Adrián Jiménez (- 41 kg) i el madrileny Javier Vicente (-45 kg) han aconseguit la medalla de bronze.\nJudith Asensio s’ha desfet de la russa Ekaterina Butakova (4 a 2) i a la finlandesa Lotta Linna amb un sever correctiu (22 a 0), però la russa Anamarija Petrovic l’ha privat de poder disputar la final (0 a 2).\nAdrian Jimenez a guanyat a l’austríac Philip Auer per 9 a 2, al ucraïnès Igor Poyedynok per 5 a 4, al moldaves Alexandru Trandafir per 6 a 1. El rus Mikhail Tskimanauri l’ha superat per la mínima en semis (0 a 1).\nJavier Vicente a superat al representant de Dinamarca Morild Casper per 8 a 2, al francès Stephane Audibert per 3 a 2 i al representant de Azerbaidjan Mahammad Mammadov per 6 a 4. El polonès Albert Millert ha barrat el pas al madrileny al imposar-se per 1 a 13.\nIlargi Garcia (-37 kg) guanyat a la estoniana Marta Kiigemagi en preliminars per 5 a 4 però a caigut en quarts davant l’alemanya Cherylee Lungershausen per 0 a 3.\nEls Podis del Segon Dia AQUÍ.\nLes Lliguetes amb els Resultats del Segon Dia AQUÍ.\nDemà dissabte el torn per:\nEleatzar Rivero (-49kg), Carlos Arias (-53kg), Adrián Núñez (-57kg), Tania García (-44 kg), Belén Molano (-47 kg) i de Pilar Martin (-51 kg)\nPublicado por TaekwondoBanyoles en 21:53 0 comentarios\nCampionat de Taekwondo d’Europa Cadet 2011. El Primer Dia\nAvui s’ha començat a disputar el 4t. Campionat d’Europa Cadet. Fins el diumenge dia 10, tots els esportistes del vell continent nascuts els anys 1997, 1998 i 1999 i classificats en els seus respectius països per aquest campionat, tenen un cita ineludible a Tblisi (Geòrgia).\nLa delegació espanyola la formen 20 esportistes (10 en masculí i 10 en femení).\nCatalunya només està representada per dos esportistes (totes dues en categoria femenina), la tarragonina Judith Asensio (Taekwondo Damian) en -41 kg la argentonina María Díaz (Crazy Jumpers) en +59 kg.\nLes acompanyen en categoria femenina:\nGoizane Carbo González (-29 kg, País Basc)\nMarta Oliver Hernández (-33 kg, Balears)\nIlargi García Gamindez (-37 kg, País Basc)\nTania García Romero (-44 kg, Madrid)\nBelén Molano Fernández (-47 kg, Madrid)\nPilar Martin Pérez (-51 kg, Madrid)\nLucía Sánchez Llanos (-55 kg, Madrid)\nCecilia Castro Burgos (-59 kg, Madrid)\n…i en categoria masculina\nÁlvaro García Lago (-33 kg, Galicia)\nJorge Canales Torres (-37 kg, Madrid)\nAdrián Jiménez Dos Santos (-41 kg, Galícia)\nJavier Vicente Ramos (-45 kg, Madrid)\nEleatzar Rivero Pérez (-49 kg, Madrid)\nCarlos Arias Esteo (-53 kg, Madrid)\nAdrián Núñez Molanes (-57 kg, Galícia)\nAsier Armendariz Jaso (-61 kg, Navarra)\nSalvador Mujica Hernández (-65 kg, Canàries)\nChristian Morejón Ortega (+65 kg, Castella i Lleó)\nI en aquest primer dia de competició ja han caigut les dues primeres medalles. Concretament una plata i un bronze en femení.\nLa plata se la endut la basca Goizane Carbo després de guanyar a Zeynalova Aliya (Azerbaidjan), a la representant de Moldàvia Ana Camelia Perciun i perdre en la final contra la turca Busra Sen.\nLa medalla de bronze ha estat per la balear Marta Oliver. La mallorquina ha superat a la ucraïnesa Yelizaveta Brilko i a la amfitriona Nino Tsinadze, però en semifinals ha caigut contra la bielorussa Yuliya Struzhko.\nEls representants masculins no han tingut tanta sort i tots dos han caigut en preliminars contra dos ucraïnesos: El galleg Alvaro Garcia (-33 kg) ha perdut contra Taras Malchenko i el madrileny Jorge Canales (-37kg) contra Mykyta Burdakov.\nEls Podis del Primer Dia AQUÍ.\nLes Lliguetes amb els Resultats del Primer Dia AQUÍ.\nDemà el torn en femení per: Judith Asensio (-41 kg) i Ilargi García (-37 kg) i de Adrián Jiménez (- 41 kg) i Javier Vicente (-45 kg) en masculí.\nPublicado por TaekwondoBanyoles en 21:43 0 comentarios\nFesta de l’Esport 2010.\nEl Taekwondo ha tornat a estar invitat en la Festa de l’esport banyolí. Aquest darrer divendres dia 1 de juliol i a les instal·lacions del Club Natació Banyoles s'ha celebrat la 4ª edició de la Festa de l’Esport Banyolí, una festa que té com objectiu retre homenatge a tots aquells esportistes, equips i clubs que al llarg del 2010 s’han distingint pels seus resultats\nS’han entregat diferents reconeixements a diferents clubs i persones que han destacat en les seves modalitats esportives. Així mateix també s’ha fet públic, com és habitual, els noms dels dos guanyadors dels trofeus especials de la nit. El piragüista Albert Corominas ha estat nomenat el millor esportista de l’any 2010 i Jordi Serra ha estat distingit amb el trofeu de forjador de l’esport banyolí del 2010 per la seva dedicació a l’esport.\nEl taekwondistes del Jan-Su Banyoles han tornat a representar un any més aquest esport i han estat premiats gracies al seu esforç, constància i resultats. Prova d’això ha estat el reconeixement explícit per part de l’ajuntament de Banyoles a:\nBoulaye Diarra, Alassana Diarra, Odette Quintana, Anna Planella, Joan Ricart, Marc Hernandez, Moussa Diarra, Mariama Sidibe, Marc Costa, Oriol Pino, Killian Quintana, Aleix Nadal i Josep Planella.\nA tots ells la nostra enhorabona !\nX Campionat de Taekwondo de Catalunya Sub-21\nEl Sub-21 de Catalunya és el campionat que sol tancar la primera part de la temporada de l’any en curs. Una mica apartat d’altres competicions i encabit dins el calendari en unes dates que intenten esquivar sobretot el final d’estudis o exàmens de selectivitat de molts dels participants, aquesta prova tant posa de relleu com passa factura a qui ha intentat compaginar els deures esportius amb els educatius. Arribar a aquestes alçades de temporada al cent per cert exigeix un esforç extra que a molts els costa combinar.\nAlguns dels favorits han sofert de valent per arribar a dalt i d’altres s’han quedat en el camí, però no poden negar la evidència de que tots els participants han posat i donat el millor per fer-nos viure la intensitat d’aquest esport.\nEl gimnàs ha participat amb tres esportistes de Banyoles i un dos de Figueres amb el resultat d’un or i una plata.\nL’or ha estat per un incommensurable Alejandro Suarez (-63 kg). El de Darnius s’ha proclamat brillant guanyador en -63 kg al superar a Jaume Campabadal (Sesrovires) per 15 a 3, a Sergio Illescas (Seul Polinyà) per 13 a 1, i en la final a Ahmed el Gourari (Deportivo Fran Martin) en un intens combat que s’ha decidit en el punt d’or desprès del empat a 7.\nLa Plata ha estat per Alassana Diarra (-74 kg). El de Banyoles ha guanyat a Antonio Campoy (Crazy Jumpers) per 10 a 9, a Sergio Torres (Koryo Reus) per 11 a 7 i a Marc Rubio (Tkd Avellaneda) en el punt d’or després del empat a 11. Malauradament i tot sigui dit, un mal arbitratge a propiciat que Claudi Basset (Toledo Dong Yang) s’ emportés la victòria final per la mínima, 6 a 5.\nDestacar la participació de tres esportistes més, els banyolins Josep Planella en -63 kg que ha guanyat el primer combat contra Kevin Hernandez (Chodokwan) per 7 a 3 i ha perdut el segon contra Ahmed el Gourari per 3 a 7 i Moussa Diarra en -74 kg que ha perdut en el punt d’or desprès de l’empat a 2 contra Antonio Iglesias (Deportivo Fran Martin). El figuerenc Pere Rodriguez (-54 kg) ha caigut contra Raül Montes (Arts Phisica) per 2 a 15.\nEs notava l’estiu a les graderies amb l’assistència de poc públic en aquesta desena edició del sub-21 i, a part d’alguns arbitratges incomprensiblement parcials cap a determinats clubs, ens ha estranyant i sorprès la manca de criteris alhora de definir el reglament. No pot ser que aquest es canviï dos vegades més del estipulat abans del inici de la competició i més si la segona vegada (passades les 11 del mati) s’obligui a parar la competició enmig de combats.\nLes Classificacions Oficials AQUÍ.\nPublicado por TaekwondoBanyoles en 21:04 0 comentarios\nTaekwondo: El PreOlímpic Mundial. El Segon Dia.\nContinua la malastrugança en l’equip espanyol. L’opció de Rosana Simón (-67 kg) es queda a les portes d’aconseguir el somni (almenys per ara) i la segona oportunitat d’un esportista per anar directe a les olimpíades haurà d’esperar. Després de lliurar el primer combat, s’ha imposat a la mexicana Sandra Julieta Vanegas en el punt d’or però en quarts de final la turca Nur Tatar ha superat a la canària per 1 a 5.\nA més de les continuades sorpreses amb l’eliminació de grans dels favorits/tes, constatar el continuat malestar dins del taekwondo mundial per la decisió de la WTF sobre la utilització dels protectors normals. A pesar que una part dels estaments oficials (llegeixis federacions nacionals) han recolzat a la decisió del màxim organisme del taekwondo, és bastant curiosa la posició de la ETU després de la particular guerra que ens va delectar el sr. Pragalos primer amb els petos Adidas i després fent front en les eleccions a la mundial contra el mateix Sr. Choue.\nSuposem que és una bona manera i un bon moment per fer la pilota al president de la mundial, a pesar que no deixa de ser sorprenent i no s’acaba d’entendre que un esport on un dels pilars és l’honestedat, encara cap responsable hagi presentat la dimissió per aquests estira-i-arronsa en especular amb interessos comercials.\nLes Classificacions d’ahir AQUÍ.\nPublicado por TaekwondoBanyoles en 16:10 0 comentarios\n▼ de jul. 31 (1)\nWorld Taekwondo Poomsae Championships 2011. El Ter...\nWorld Taekwondo Poomsae Championships 2011. El Seg...\nWorld Taekwondo Poomsae Championships 2011. El Pri...\nCampionat de Taekwondo d’Europa Cadet 2011. El Ter...\nCampionat de Taekwondo d’Europa Cadet 2011. El Seg...\nCampionat de Taekwondo d’Europa Cadet 2011. El Pri...