prova de lletra: de setembre 2010\nL’opció que separa\nEn una botiga de Ciutadella vam veure un paperet que, sense fer-se’n responsable ningú, demanava signatures perquè qui vol l’ensenyament dels seus fills en castellà, el signàs per tal d’així exigir-ho a la Conselleria. En principi, crida l’atenció que després de la lluita democràtica per assegurar la llengua pròpia com a llengua vehicular de l’ensenyament, ara hi hagi una reacció en contra d’un fet que arreu del món és la cosa més normal: que la llengua del país sigui la llengua pròpia de l’ensenyament. Açò no impedeix de tenir altres llengües, tan pròximes, però no pròpies, com el castellà, com a altres llengües d’aprenentatge. Així ho fa la gran majoria de les escoles de Menorca i no hi ha cap problema ni es genera cap conflicte.\nEl paperet en qüestió no donava cap argument, no expressava cap raó, no plantejava cap dificultat ni cap atropellament. Res. Només demanava signatures. Els promotors s’amaguen rere l’anonimat. Sabem que a Maó hi ha un grupet que fomenta aquesta opció, però a Ciutadella el fet és més estrany. La cosa tanmateix és preocupant, encara que sigui una minoria que ho faci.\nCom es pot donar a entendre a aquestes persones que l’ensenyament en català no vulnera drets sinó que més tost possibilita que els seus fills coneguin i puguin utilitzar amb normalitat més d’una llengua superant el monolingüisme castellà? No és açò que sempre han reclamat: el plurilingüisme com la cosa més fantàstica de totes? Llavors, per quins motius no volen aprendre en català, si és la manera d’assegurar que no siguin monolingües i que no perdin la seva llengua familiar.\nL’escola ha estat un dels pocs focus de normalitat de la llengua catalana, que ha fet de contrapès a la influència abassegadora de la castellanització de molts altres àmbits: mitjans de comunicació, món empresarial, administració central, justícia, policia, publicitat, etc., que són factors molt més poderosos que la pobra escola. Així es constata que la influència fora de l’escola és molt més intensa a nivell lingüístics: basta que hi hagi un al•lotet castellanoparlant perquè tot el grupet d’amics, malgrat ser catalanoparlants, es posin a parlar en castellà. La gran majoria dels contactes de llengua formal que provenen de fora de l’escola és en castellà. Els sectors de persones que, per família o per professió es desenvolupen en castellà, tenen ben poques ocasions d’entrar en contacte amb el català. A excepció de l’escola. De fet, l’escola és una excepcionalitat dins el panorama sociolingüístic. Que l’escola s’hagi proposat compensar aquesta situació entra a formar part dels objectius ben nobles del sistema escolar, és a dir, donar oportunitats d’igualtat a tots els fillets, tenguin la llengua que tenguin. Però ara l’escola sembla que està tota sola, l’han deixada tota sola en el redreçament de la llengua i la cultura catalanes de Menorca.\nEls pares s’han de preocupar dels resultats obtinguts pels seus fills a l’escola. I els resultats indiquen que els fills que van a escoles amb ensenyament en català, aprenen les dues llengües. En canvi, els alumnes que tenen un ensenyament majoritàriament en castellà surten sense una competència funcional de català. Dit en paraules del professor Joan Melià, “la presència elevada del català com a llengua vehicular ha demostrat incrementar notablement la capacitat de tots els infants d'usar-lo sense que se'n ressenti la capacitat d'usar el castellà”.\nDuim més de 25 anys d’ensenyament en català sense problemes, en una mateixa escola, integradora i inclusiva. Els pares que ara reivindiquen ensenyament en castellà, ho fan moguts per la ideologia i no per la pedagogia. Aquesta demanda comporta un afebliment educatiu per als seus fills i va directa a la segregació dels al•lots a causa de l’idioma. No sembla que les autoritats educatives, amb bon criteri, en faci gaire cas, entre altres raons perquè fer-ho seria una despesa absurda. No fan cap favor als seus fills els pares que vulguin una opció com aquesta.\nQuina mena de societat volem? Aquella que se separa en dues i en la qual no siguin possibles els diàlegs en totes dues llengües independentment de la llengua d’origen? Aquella que no possibilita la competència en les dues llengües oficials? Aquella que es desentén de la cultura minoritzada i s’encamina cap a la desaparició de les cultures i les llengües autòctones? Els defensors de l’ensenyament exclusivament en castellà pensen que se’ls pren un dret. El resultat, però, és empobridor i no alliberador, és tallar camins al futur dels joves estudiants.\nPublicat per Francesc Florit Nin a dimarts, de setembre 21, 2010 Cap comentari:\nTribunal Constitucional, estatut i llengües\nUn dels articles que el PP ha impugnat d’inconstitucional de l’Estatut de Catalunya és el que fa referència a l’oficialitat de les llengües catalana i castellana. L’article 6.2 de d’aquest Estatut diu textualment: “[...] Totes les persones tenen el dret d’utilitzar les dues llengües oficials i els ciutadans tenen el dret i el deure de conèixer-les”.\nLa modificació introduïda respecte l’estatut anterior és la paraula “deure”. L’article no fa altra cosa que equiparar en drets i deures les dues llengües, atesa la mateixa condició de llengües oficials. El gran avanç de l’estatut català respecte a les llengües és per tant una qüestió estrictament de conquesta democràtica: finalment tots els ciutadans són tractats en igualtat respecte a l’ús de les llengües independentment de la llengua personal pròpia o habitual, familiar o materna...\nTot i tenir una situació sociolingüística semblant, en canvi el nou estatut de les Illes Balears no recull la mateixa proposta que la feta per l’estatut de Catalunya. Les forces polítiques i la composició política de la societat balear són ben bé unes altres. Però a efectes de reconeixement de drets i deures, les Illes Balears (i qualsevol altre lloc amb dues llengües oficials) podrien haver reclamat aquesta igualtat que recull l’Estatut del Principat. Els avenços en política i en legislació lingüística a les Illes Balears han estat menors en aquest sentit. Hem guanyat, per exemple, la garantia de ser atès en qualsevol de les dues llengües i per tant, que l’administració pública té l’obligació de fer servir la llengua triada pel ciutadà. D’açò se’n deriva que tota persona que ocupa un lloc a l’administració ha de conèixer –té l’obligació de conèixer, com a mínim- les dues llengües per poder atendre la ciutadania. Els metges, les infermeres, els jutges, els bombers, la policia i la Guàrdia Civil, els mestres, els funcionaris en general han de poder garantir aquest dret. Cosa que a qualsevol país “normal” es consideraria “normal”.\nEl progrés democràtic que suposa l’article 6.2 de l’Estatut de Catalunya sembla que serà declarat inconstitucional pel Tribunal espanyol. No sabem quins arguments es posaren damunt la taula. Però que d’un mateix concepte legal, l’oficialitat, se’n puguin derivar drets i deures desiguals, seria una sentència injusta. L’oficialitat de les dues llengües ha de tenir forçosament unes mateixes conseqüències jurídiques, és a dir uns mateixos drets i uns mateixos deures per a tothom, per a l’administració i per a l’administrat.\nEl recurs presentat pel PP al Constitucional pressuposa tanmateix que les llengües no són iguals. Per a aquest partit hi ha llengües més “importants” i carregades de drets i deures, i altres llengües “no tan importants” amb els reconeixement secundari d’alguns drets. La Constitució espanyola reserva el deure de conèixer una llengua només per al castellà, i d’aquí que el PP interpreti que la llengua catalana no pot reclamar aquest mateix precepte al territori on és llengua oficial i pròpia: Catalunya, País Valencià, Illes Balears (i una franja d’Aragó).\nVistes així les coses, no veig per què no es pot modificar la Constitució si no garanteix els mateixos drets a tots els ciutadans i per tant a no ser discriminats per raó de religió, raça, creença, gènere, orientació sexual...o llengua. Potser no és l’Estatut de Catalunya que s’equivoca, sinó la Constitució en vistes a l’estat de dret. Si per primera vegada en la història es reconeix el deure de conèixer (fixau-vos: de conèixer, no d’usar-la!) la llengua catalana, haurem de reconèixer que açò representa una gran passa en la consideració dels drets i les llibertats democràtics. L’equiparació entre les dues llengües és el que ha mogut precisament tots els sectors espanyols conservadors. Per tant, aquets sectors de la societat espanyola encapçalada pel PP no fa altra cosa que oposar-se a un fet cabdal de la democràcia: la igualtat davant la llei. Mentre la llengua catalana sigui una llengua de segona categoria, ningú s’hi oposa. Quan la llengua pròpia reclama els mateixos drets i deures, es disparen totes les alarmes en contra seu.\nNo sé quina equitat podem esperar d’un Tribunal més que qüestionat. De ben segur que es troba en una difícil papereta. Tanmateix, la valentia en l’equiparació seria una de les fites més importants pel aquest país. Si no és així, hauran d’explicar què significa per a una llengua ser llengua oficial, i per què per a una llengua significa una cosa i per l’altra una de diferent. O dit d’una manera lacònica, què no tenc jo com a catalanoparlant, que no em consideren tant espanyol com altres?\nPublicat per Francesc Florit Nin a dijous, de setembre 09, 2010 Cap comentari:\ndos serveis, un sol equip\nJa fa uns anys que la Conselleria d'Educació de les Illes Balears va posar en marxa els equips de suport als centres i als docents des des diverses necessitats i en distints aspectes. Els equips que treballam diractament amb el profes i amb els alumnes (i amb les famílies) que tenen a veure amb l'atenció a la diversitat provocada per la immigració són ESEL i PAIRE.\nESEL és l'Equip de Suport a l'Ensenyament de la Llengua i PAIRE respon a les sigles de Programa d'Acollida, Integració i Reforç Educatiu. Ambdós equips formen part de Serveis Educatius diferents, però les seves competències tenen un camp d'intersecció que els obliga a coordinar-se, a treballar conjuntament.\nDurant el curs passat 2009-2010 ja ens reuníem per compartir la informació i les tasques. Tanmateix hem constatat que hem d'anar una mica més enllà i treballar com un sol equip. A Menorca som quatre professionals amb experiència: Núria Pons i Carme Morales (PAIRE) i Caterina Juanico i Francesc Florit (d'ESEL).\nEls centres educatius ja coneixen la nostra feina i en tenen experiència ja que en tots hi hem tingut intervencions. Però convé de fer-ne un resum de les nostres funcions. Els tres pilars que donen sentit als dos serveis són l'acollida, la llengua catalana i la interculturalitat. I açò abarca temes com l'escolarització i la mediació, els serveis d'inetrlocució, les relacions amb altres entitats que treballen amb la immigració, l'acollida de famílies i alumnes nouvinguts i els seu seguiment escolar, el suport de llengua oral i cursos de català intensius, l'organització de l'aula d'acollioda, l'ajuda en la redacció de plans d'acollida i de PALIC, l'assessorament en avalaució i en adaptacions curriculars, la introducció de metodologies didàctiques en L2, l'aplicació de materials didàctics i la seva exemplificació a les aules, i tot allò referit a l'ensenyament del català, programacions i recursos, així com iniciatives per al foment i la dinamització de la llengua catalana coma llengua pròpia del centre, com també la implantació de plans per a la interculturalitat en tot el curriculum.\nEl nostre propòsit és contrubuir a la millora de l'educació dels alumnes, donar les eines de gestió més adients al professorat i així oferir oportunitats per a la convivència plural, des del respecte a la diversitat i amb la llengua pròpia com a llengua escolar compartida.\nPublicat per Francesc Florit Nin a dimecres, de setembre 08, 2010 Cap comentari:


CIVIS – Pàgina 3 – Gestió Participativa\nsetembre 17th, 2018 Marta Martorell Civis / Novetats d’interés / Notícies general, Consell d'infants i adolescents, Participació general No Comments\nLa Fira del Joc: en espai participatiu i intergeneracional a Rubí\nEl Consell d’infans i adolescents de Rubí avui com a protagonistes organitzant la Fira del Joc. Amb un stand propi reivindicant que el #ElJocNoTeEdat\njuliol 23rd, 2018 Marta Martorell Civis / Novetats d’interés / Notícies general, Formació, Participació general No Comments\nFormació a tècnics i tècniques comarcals amb eines de diagnòstic\nAvui a Flix amb els tècnics i les tècniques de joventut comarcals ensenyant la metodologia de l’Arbre de Problemes com a eina de diagnòstic.\njuny 26th, 2018 Marta Martorell Civis / Novetats d’interés / Notícies general, Consell d'infants i adolescents No Comments\nQueda constituït el primer Consell dels Infants de Sabadell\nAvui hem constituït el primer CONSELL DELS INFANTS DE SABADELL. Després d’un any i mig de disseny i creació del Consell avui ja tenim els consellers i conselleres per als propers anys. Moltes felicitats i grans encerts per a tots i per a la ciutat de Sabadell.


-Aprenentatge del joc: tauler i peces, l’enroc, l’escac al rei, la clavada, capturar peó al pas, la forquilla, el pinxo, promoció del peó, escacs doble o escacs a la descoberta, peó passat...\n-Diferents maneres d’acabar una partida: abandonament, escac i mat al rei, taules acordades, taules per rei ofegat, taules fotogràfiques, taules per escac continu...\n-Conceptes i estratègia: obertura / mig joc / final; l’arbre de variants, càlcul de variants senzilles, el temps, avaluació d’una posició, l’elecció d’un pla, columnes obertes, estructura de peons, cops tàctics...\n-Obertures principals (aprenentatge i pràctica)\n-Notacions: algebraica (amb planella) i descriptiva.\n-L’actualitat: notícies, competicions principals...\n5, 12 i 26 de març,\n2, 23 i 30 d’abril,\n4 i 11 de juny.\nExplicació normes de joc, tècnica, conceptes, estratègia, tàctica... Exercicis i pràctica. Partides per parelles aplicant els aprenentatges. Resolució de problemes. Utilització dels recursos d’Internet i xarxes.\nCurs vàlid per a totes les persones que, tenint coneixements molts\nelementals dels escacs, volen aprendre a jugar i aprofundir tàctiques i\nestratègies, tot gaudint de les enormes possibilitats del joc i de totes les\nseves dimensions. És un curs fet preferentment per a les persones iniciades\ni/o que tenen coneixements elementals.


L’Escola Vicente Aleixandre posa en marxa el seu primer consell escolar – aMartorell\nL’Escola Vicente Aleixandre posa en marxa el seu primer consell escolar\nL’Escola Vicente Aleixandre de Martorell va engegar aquest passat dilluns el seu primer consell escolar, composat pels alumnes del centre. Aquest òrgan pretén donar veu a representants de cada aula, des de 3er curs fins a 6è, amb propostes per millorar les instal·lacions i els serveis del centre educatiu.\nEl curs passat ja estava previst posar en marxa el consell escolar, però les restriccions sanitàries pel coronavirus no ho van permetre. La directora de l’Escola, Anna Llopart, esmenta que “és un òrgan molt important per a nosaltres, per a que els alumnes puguin opinar obertament i expressar-se amb claredat”.\nAnna Llopart, directora de l’Escola Vicente Aleixandre\nCada classe ha format el seu propi sistema de votació, ja sigui de manera pública o en privat. Tots els alumnes van anar apuntant les seves propostes, que més tard els representats de cada aula van presentar en el consell, esperant per a la seva aprovació al llarg d’aquestes setmanes.\nAlgunes de les propostes han sigut afegir més gronxadors al pati; pintar les portes de les aules; formar la figura de l’investigador a l’escola o comptar amb una mascota per cadascuna de les classes. Totes elles seran recollides en una agenda, repartida a cadascun dels alumnes representants.\n“Amb el consell escolar estem afavorint un dels grans objectius que ens havíem marcat: una cohesió de tota la comunitat educativa. Volem que els alumnes puguin ser més partícips i sentir-se part de l’escola Vicente Aleixandre”, comenta Llopart.\nEn aquesta primera reunió –se’n faran amb periodicitat trimestral– l’Escola Vicente Aleixandre ha rebut la visita de les representants del Consell d’Infants del municipi Silvia Companyó i Mar Blanco. Ambdues han valorat la importància de donar veu a les opinions dels alumnes i d’escoltar tot el que tenen a dir i comentar els infants de la vila.\nFont: L’Escola Vicente Aleixandre posa en marxa el seu primer consell escolar\nEl Club Bàsquet Martorell, amfitrió de la primera jornada de la liga 3×3


Frequent Questions - Torrelles de Llobregat\nQuè és Decidim Torrelles?\nUna plataforma per decidir el Torrelles que volem. A través d'aquesta plataforma ciutadana, entre tots i totes, construirem un poble més participatiu, obert, transparent i democràtic on la veu dels torrellencs i torrellenques esdevé un motor de transformació social i local.\nCom puc participar a Decidim Torrelles?\n3.Segueix les propostes existents\n● Segueix les propostes existents iniciades a la plataforma.\nProcessos participatius: seqüència d'activitats participatius que involucren a la ciutadania i que es desenvolupen en diverses fases: informació, diagnòstic, aportacions, decisions, resultats i avaluació de les propostes.\nAssambles: Canals i òrgans de participació permanent.\nCites presencials: Trobades i sessions de treball per contribuir als processos de participació actius.\nEnquestes: Qüestionari per donar informació i compartir la teva opinió.\nDebats:Espais digitals per informar-te i decidir sobre les propostes en els processos que tinguin habilitada aquesta funció.\nPropostes: Contribucions que pots fer com a persona usuària. En alguns casos podràs rebre el suport d’altres usuàries.\nComentaris: Contribucions que pots fer com a persona usuària al fil d’una proposta o debat.\nEl primer pas és crear un compte. Crea i omple les dades que se'ns demana. És un requisit marcar la casella d'acceptació de les condicions d'ús. Creant un nou compte t’arribarà un correu electrònic a l'adreça que hagis especificat, i hauràs de fer clic a l'enllaç que conté (l'enllaç que posa "Confirmar el meu compte") per acabar de crear el compte.\nSi et registres al web amb l'adreça electrònica i no dónes cap dada més (no fem el procés de verificació de residència) podràs comentar i argumentar propostes. Si després de registrar-te has fet la verificació bàsica, és a dir, has verificat la residència a través del web (+ info a "Com verifico el meu compte?") podràs donar suport a propostes. Sempre pots participar de manera presencial i sense autenticar-te a qualsevol de les trobades presencials que hi ha en cada procés de participació. Les contribucions que es realitzin de manera presencial seran recollides, publicades i accessibles a la plataforma.\nPots sol·licitar una nova contrasenya perquè se t'enviï al teu correu electrònic. Si la solució anterior no funciona, pots enviar un correu electrònic a l'adreça comunicacio@torrelles.cat on et resoldran el problema associat al teu compte. En processos que tinguin cites presencials, també pots dirigir-te i participar-hi sense haver-te de registrar a la plataforma.\nRevisa la secció "No em funciona la verificació de residència", per si el problema estigués en aquest pas, que sol ser el problema més freqüent. Si no s'ha solucionat, revisa la secció "Com creo i verifico el meu compte?", per assegurar-te que estàs seguint els passos adequadament. Si encara es manté el problema, pots enviar un correu electrònic a l'adreça comunicacio@torrelles.cat i rebràs assistència.


Sobreviu prop de la meitat de la «Posidonia oceanica» plantada amb biòtops a l’Hospitalet | ReusDigital\nSobreviu prop de la meitat de la «Posidonia oceanica» plantada amb biòtops a l’Hospitalet\nÉs la primera prova pilot feta a Catalunya que dona resultats positius, duta a terme per un equip de recerca de la URV\nper Reusdigital.cat, Reus, Catalunya | 14 de novembre de 2021 a les 16:30 |\n«Posidonia oceànica» plantada amb biòtops a l'Hospitalet de l'Infant | URV\nAquesta informació es va publicar originalment el 14 de novembre de 2021 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nL’acció humana és la principal responsable de la destrucció dels ecosistemes marins. Davant la problemàtica d’un litoral cada vegada més degradat, el grup de recerca TecnATox de la URV va iniciar fa set anys una línia d’investigació que, entre altres accions, busca desenvolupar estratègies que ajudin a regenerar els fons marins litorals. Una de les accions emmarcades en aquesta iniciativa ha consistit a fabricar de biòtops de roca artificial, estructures fetes amb materials biodegradables, que en els darrers dos anys han col·locat al fons marí de diferents punts del litoral tarragoní.\nAquestes estructures faciliten l’augment de la diversitat biològica i alhora estimulen que puguin tornar a instal·lar-s’hi espècies que hi aportin valor ecològic, com és el cas de les fanerògames marines. Aquesta prova pilot, que s’ha fet conjuntament amb l’empresa derivada de la URV Deepsea Numerical, ha aconseguit que en un any i mig hagi sobreviscut prop de la meitat (aproximadament un 40%) de la Posidonia plantada en biòtops instal·lats en un tram de costa de l’Hospitalet de l’Infant.\nLa iniciativa s’emmarca en un projecte del Departament de Ramaderia i Pesca de la Generalitat finançat amb fons europeus FEMP i ha rebut la col·laboració de l’Ajuntament de Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant. Entre els mesos de setembre de 2019 i març de 2020 l’equip investigador va identificar diversos punts d’immersió adients per ubicar-hi els biòtops, transportar-los i instal·lar-los. Els materials utilitzats per fabricar els biòtops provenen d’elements reciclats, són biodegradables i estan dissenyats perquè es desintegrin entre tres i cinc anys després barrejant-se amb la sorra de la platja.\nEls llocs triats van ser la platja de Tarragona, la platja del Cavet de Cambrils, la platja de la Pineda i la platja Cala d’Oques de l’Hospitalet de l’Infant. Els biòtops es van replantar amb esqueixos naturals d’una espècie de fanerògama marina, la Posidonia oceanica, una planta endèmica del mar Mediterrani que té un gran valor ecològic i un paper cabdal en els cicles biològics marins i, per contra, dos desavantatges: el creixement és molt lent i el cultiu és difícil d’aconseguir.\nEls biòtops es van instal·lar el març del 2020. Amb el pas del temps, la majoria d’estructures que es van instal·lar en d’altres localitats han quedat destruïdes, en molts casos com a conseqüència de l’acció humana. Però dels biòtops que es van col·locar a l’Hospitalet de l’Infant n’han sobreviscut aproximadament un 40% dels esqueixos. “Aquest percentatge de supervivència un any i mig després ens fa ser optimistes. Durant tot aquest temps els biòtops han suportat l’ambient hostil derivat de l’acció humana i també les conseqüències dels temporals, sense haver tingut cap tipus de vigilància ni manteniment”, afirma Jaume Folch, investigador del grup de recerca TecnATox, que està implicat en el projecte. Si no moren, amb el pas dels anys aquestes plantes es poden expandir centenars de metres i les colònies de Posidonia poden arribar a viure més de 500 anys.\nEl resultat aconseguit és important perquè obre la porta a trobar solucions a la destrucció del litoral: “Només en alguns punts del litoral de Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant s’han perdut en cinc anys el 50% de les praderies de Posidonia que existien”, alerta l’investigador. La importància ecològica d’aquesta espècie i el fet que el seu hàbitat estigui cada cop més degradat comporta que el grup de recerca prioritzi aquestes accions per recuperar l’ecosistema marí. El pas següent, segons l’equip investigador, és aconseguir finançament per emprendre noves actuacions a altres punts del litoral. “Per això cal fer un treball previ de caracterització de la zona, elaborar mapes, descriure les comunitats biològiques que existeixen, decidir quina acció s’hi vol dur a terme i quins materials són necessaris”, explica Folch. “L’objectiu final és poder crear parcs de biòtops que assegurin la recuperació de l’ecosistema marí”, conclou.\nLa biodiversitat de la nostra costa, un tresor que cal protegir\nEl professor de la URV Jaume Folch analitza les amenaces del litoral al llibre "La mar de Tarragona"\nTerritori, Món URV, TecnATox, biòtops, URV, Posidonia oceanica, litoral tarragoní


EL BLOG D'EN TXABI: de FUENTEALBILLA A ROMA... PASSANT PER LONDRES !!!\nde FUENTEALBILLA A ROMA... PASSANT PER LONDRES !!!\nSón les 11 del vespre… i les cames encara em tremolen.\nHEM PASSAT L’ELIMINATÒRIA.\nI ho hem fet seguint les premonicions de la “sentència d’en Txabi”, tal i com jo li deia a tothom al Club quan em preguntaven:\n- què, Txabi, què farem avui?\n- Empatarem a 1, amb un gol de “lo nen” (Bojan) al últim minut, per patir com mai, però perquè així s’assaboreix molt millor...\nHe errat en el nom del jugador que ha marcat (per cert, quin golás de LoPutoGusiluz !!!), però no en el desenllaç final. En el delirant, desenfrenat i emocionant desenllaç final de partit.\nPartit no gaire lluït, sí, però en el que el Barça no ha renunciat mai al seu estil. Perquè cap equip està preparat pel golás que ens ha fotut l’Essien. I després, el que s’esperava: tot el Chelsea enrere (cobard) atent al seu possible contraatac letal. I, per acabar d’arreglar-ho, la lipotímia del Anelka (el que s’aprèn jugant al Madrid !!!) l’expulsió de l’Abidal.. i aquí ha començat l’èpica del futbol; i, al final, moooolt al final, el futbol ha fet justícia, premiant a l’equip que -en els dos partits- s’ha dedicat a jugar al futbol i a buscar la victòria (els dels Chelsea diran que si hi ha hagut tres penals, que si patatín, que si patatán... però això ja no hi ha qui ho mogui).\nDesprés d’un partit així, sí que em crec que la guanyarem, que tornarem a guanyar la Champions, encara que enfront tinguem al Manchester United i el seu “simpatiquíssim” Cristianito Ronaldo (tros de jugador, per altra banda).\nPer cert, us heu fixat que hi ha una línea, gaire be perfectament recta, des de Londres (Wembley, 1992), passant per París (Stade de France, 2006) i acabant a Roma, (2009) ?.\nQuè vol dir això: doncs que estàvem predestinats a acabar jugant la final a Roma.\nApa... a gaudir-ho !!!\nPer cert, he arribat a temps al Club (abans de començar el partit) per poder fer "unes carreretes" a la cinta a molt bon ritme: 3 quilòmetres a velocitat 12 i el darrer quilòmetre "sprintant" a velocitat 14 (total, 4 quilòmetres -a una mitja de 4'49-'' en 19'15''... pas mal !, que dirien els francesos...).


A PEU » A PEU\nArxiu per a 'A PEU' Categories\nClassificat com a A PEU,Vida i mort\nEl Salt del Duran (Obert per jubilació, 2)\nClassificat com a A PEU,Canal d' Urgell,Jubilació\nLa sèrie,“Obert per jubilació,1” comença AQUÍ\nUna de les gràcies d’estar jubilat és que el temps s’esfilagarsa en hores sense fi.\nAixò que per a mi -de moment- em sembla una sort, per a molts pot semblar-los una fatalitat. Cal omplir les hores d’un dia que sembla que en tingui més de les que li pertoquen i potser no tothom ho sap fer. Sigui com sigui, jo trobo que és una sort disposar, cada dia de la setmana, d’oportunitats que només en podia disposar els dissabtes i diumenges. Tenir a la teva disposició tot el temps del món prou que ho voldrien molts! Però no us desespereu els que encara sou joves i treballeu, que tot arribarà… Com deia l’escriptor George Bernard Shaw “la joventut és una malaltia que es cura amb el temps” i només cal deixar que vagi passant, procurant que no faci massa destrosses. perquè, si no, tampoc podrem gaudir-ne gaire d’aquesta etapa privilegiada.\nUn dels bons propòsits que em vaig fer quan estava a punt de jubilar-me -i que he confessat públicament-, és el de caminar, perquè diuen que és bo per la salut física i mental. I ja ho he començat a fer. Com ja sabeu, aquí a Mollerussa tenim un lloc excel·lent per fer-ho com és la 3a sèquia del Canal d’ Urgell i que justament aquest any han netejat i arreglat per tal de que s’hi pugui caminar per la mateixa banqueta del canal o pels camins laterals. Un bon passeig –aigües amunt- és arribar-se fins a l’emblemàtic Salt del Duran.\nCom que justament aquest dies vaig llegir la notícia de que l’Ajuntament de Mollerussa hi estava fent feines de neteja i recuperació em van venir ganes d’anar-hi a xafardejar una mica. I, efectivament, vam trobar la brigada municipal en plena feina i em vaig trobar amb l’agradable sorpresa de que l’indret, força deixat de la mà de Déu durant tants anys, ara ja comença a fer bona pinta. Les obres que s’hi estan fent consisteixen principalment a condicionar la mina d’aigua, canalitzar i fer drenatges nous per conduir les aigües subterrànies i millorar els diferents sortidors d’aigua. També s’hi ha construït un banc de pedra que delimita la part interior aprofitant els desnivells del complex i s’ha pavimentat el camí de descens fins l’edifici on hi havia –i encara hi ha- la turbina que produïa electricitat per a la Forestal d’ Urgell i que es trobava en molt mal estat. S’hi està treballant encara i esperarem a veure com quedarà…\nNo cal dir que ara ja és molt agradable fer aquest passeig i cada dia t’hi trobes un munt de persones fent el recorregut, sigui passejant, corrent, amb bicicleta, sols o fent petar la xerrada en grup, acompanyats del gos, de la música o de la pròpia soledat, etc. És un circuit planer,ben cuidat i amb les indicacions adients del punt quilomètric per tal de que cadascú triï el que li sembli més adequat. L’han batejat amb molt bon encert com a CIRCUIT SALUDABLE), Comença davant de la caserna dels Mossos d’Esquadra al camí de Belianes i acaba al Salt del Duran. En total són poc més de 8 quilòmetres que passen pels termes municipals de Mollerussa, Golmés i Vilanova de Bellpuig.\nJo, que hi havia anat de ben petit a fer-hi alguna berenada, sempre sentia una espècie de melangia i molta tristesa en veure-ho tot tan abandonat. I suposo que, com jo, la sentien tantes i tantes persones de tots els pobles veïns que hi havien passat moltes bones estones en uns temps que no hi havia –ni de bon tros- tants mitjans de distracció i per desplaçar-se com ara. Recordo que temps enrere llegia un text de l’amic Jimmi Romeu Prenafeta on descrivia les seves vivències de jovenet i explicava bé tota la història de l’indret. L’he buscat i l’he pogut recuperar per si el voleu llegir, cosa que us recomano a tots els que el vau conèixer de fa anys. El text es diu EL SALT DEL DURAN i està escrit al 2008, quan encara estava molt brut i deixat i ja llavors prometien arranjar-lo. El text és molt interessant i ho són també les fotos que l’acompanyen perquè podrem comparar l’estat del lloc d’aquells temps i l’estat actual. FOTOS ANTIGUES\nFoto de Jimmi Romeu\nRead more: http://jaumepubill.blogspot.com/2014/05/el-salt-del-duran-obert-per-jubilacio-2.html#ixzz333LIJweh\nTags: A PEU, Canal d'Urgell, Jubilació\nLlegia avui en el blog BUSCANDO WASLALA, que és el blog d’una parella de rodamóns que ha donat voltes per molts països i que recorre en aquests moments alguns països de Llatinoamèrica en auto stop, a peu o amb mitjans ben rudimentaris que, com en el Camí de Sant Jaume, l’experiència més gratificant per a ells no és arribar a la meta –per molt desitjada que sigui- sinó el propi camí que van fent, amb tot el que comporta.\nJo no he fet mai el Camí de Sant Jaume però és una cosa que m’agradaria fer algun dia i que no descarto pas. N’he llegit diverses experiències i quasi totes coincideixen en que és una experiència que marca d’alguna manera la persona: a vegades és espiritual i altres simplement és una experiència humana de superació i esforç. Sigui com sigui, és possible que sigui veritat la frase de que el més important sigui el camí en sí mateix. En qualsevol camí que una persona fa (i la vida mateixa podria ser-se el paradigma) es troba una mica de tot: coses bones i dolentes; persones interessants i positives i persones tòxiques i negatives; moments que recordarem tota la vida i altres que voldríem oblidar per sempre… Però l’interessant és anar caminant, anar fent, ocupar-se del present, valorar-lo i no obsessionar-se massa pel futur.\nVivim els catalans moments importants. Històrics. Il·lusionants, però també una mica preocupants perquè les coses no semblen ser massa clares i el camí es fa molt difícil. I més que se’n farà! Però no hauríem d’oblidar que el més important és el camí en sí mateix, anant fent els passos que hàgim de fer. Sense falses il·lusions però sense arronsar-nos.\nUn clar país, el meu\nClassificat com a A PEU,Catalunya,Pla d' Urgell\nLa Plana d’ Urgell des del Pilar d’ Almenara, prop d’ Agramunt.\nGuillem Viladot –l’escriptor d’ Agramunt- (Agramunt, Urgell 1922 – Barcelona 1999) acaba el seu llibre “La gent i el vent” rememorant la famosa cançó de Jacques Brel “El clar país”. Ho fa després de fer el turista per terres de França i de la Gran Bretanya i portant encara a les ninetes del ulls retalls de paisatges verds, lluminositats de capvespres, boires matinals i records frescos d’unes felices vacances.\nTorna a casa i obre els ulls de nou, poc a poc, per veure com seria el nou despertar davant els garrics, davant la pols, davant els llangardaixos de sempre. Aquest reobrir els ulls és el que hauríem de fer tots -de tant en tant- per redescobrir el nostre país, les nostres coses, la nostra gent, la nostra forma de ser i de fer, les nostres arrels.. Per tocar de peus a terra i així poder alçar la mirada cap al cel. Anem tan atabalats que entreobrim només una mica els ulls per veure la immediatesa diària dels nostres problemes i de les nostres inquietuds i no aixequem el cap per mirar més enllà. Hem perdut una bona mica l’esperit de contemplació, tan necessari en tota persona que es vulgui tenir per tal. Allò que ens fa reconèixer-nos, que ens fa ser i ens fa esperar a seguir essent.\nAra que començo vacances miraré de fer aquest exercici diari de cames i de mirada. Caminar i mirar. Caminar i contemplar. Caminar i mirar cap endins i cap enfora. Badoquejar, que dirien aquí al Pla d’Urgell. No vol dir que alguns dies no badoquegi en terres més llunyanes, però la major part del temps ho faré aquí, “al clar país -al meu- del Pla d’ Urgell.\nSi voleu assaborir aquest llibre d’en Guillem Viladot, per conèixer una mica millor aquests terres de ponent, la seva gent i per poder gaudir de la seva prosa rica i acurada us recomano aquest llibre: “LA GENT I EL VENT” –Editorial Selecta- Premi Víctor Català 1966\nTags: A PEU, Catalunya\nClassificat com a A PEU,Amistat\nEl camí es pot fer de moltes maneres i es poden fer servir mitjans diversos per fer-lo. Aquest blog porta el títol “A PEU” perquè caminant poc a poc trobo que és la forma millor d’anar per la vida. A vegades no ens ho podem permetre perquè tenim pressa i hem de fer servir mitjans més ràpids. Però és caminant com ens adonem millor de com és el que ens envolta, del terreny que aixafem, de com som nosaltres mateixos, de com ens relacionem amb el nostre entorn, del que fem i del que deixem de fer. És com trobarem en nostre propi sentit a la vida. La vida és un camí que anem fent i és bo que, de tant en tant, ens parem una estona per veure d’on venim, cap on anem i si estem fent el camí correcte i amb el ritme adequat.\nDe vegades el camí pot semblar-nos estèril, o tornar- se dificultós. Altres vegades se’ns fa agradable. Tot depèn del lloc per on ens toca passar, perquè no és el mateix passejar per valls fondes i ombrívoles o per assolellats prats de muntanya. La vida ens depara generalment moments de cada manera i ens dóna les eines per poder-hi transitar sense que morim en l’intent. No ens podem aturar massa ni en els moments feliços i tampoc podem fer-ho en moments tristos. El camí ha de seguir perquè la vida segueix.\nTags: A PEU, Amistat\nClassificat com a A PEU,Acudam\nA vegades cal deixar de parlar de temes transcendents, importants o d’actualitat per tocar de peus a terra i viure la vida quotidiana, amb tot el que té de bonic, de trist, de senzill, de monòton, de tendre o de nou. És la vida de cada dia de milions i milions de persones, -amb el seu viure quotidià i els els seus petits detalls sense importància- qui conforma el nostre món i el fa una mica més bo o més dolent cada dia.\nLa majoria dels que em llegeixen ja saben que treballo en un taller amb nois i noies discapacitats psíquics. Durant el dia tenim moltes oportunitats de parlar amb ells o d’escoltar converses entre ells. Algunes fan gràcia, altres són tendres, altres vegades són intranscendents, altres ben serioses… com la majoria de converses que tenim al llarg del dia a casa nostra, amb els amics o al bar.\nClassificat com a A PEU,Blogs,GENERAL\nClassificat com a A PEU,GENERAL\nClassificat com a A PEU,ECONOMIA,Vacances\nSegurament que no és el millor per a una economia en crisi, com la nostra d’aquest moment, això de fer pont. Però què voleu que us digui: pels que hem de treballar un dia sí i un altre també, els ponts són una benedicció: Ajuden a desconnectar, tallen la monotonia, des estressen, permeten fer coses que vas deixant per un altre dia i crec que milloren la productivitat (almenys a la llarga….). Com que jo no sóc dels que van a la neu, ni sóc massa de sortir, em quedaré a casa més feliç que un gínjol…\nQuan aquest matí he obert els ulls, he pensat: avui no em cal anar a treballar: Què puc aprofitar per fer? He d’anar al banc, he d’anar a una oficina a canviar unes dades, he de portar el cotxe al mecànic, he d’arreglar una persiana que s’ha trencat, he d’arxivar papers, puc anar a caminar una estona…. Tot plegat un munt de coses, però coses diferents a les que faig habitualment. Ompliré d’una altra manera el meu temps i la vida serà la mateixa però diferent.\nHe anat al mecànic i també feia pont. He arreglat la persiana. He anant al banc. He anat a l’oficina de recaptació d’impostos per canviar unes dades. He caminat una estona. He badat una altra estona a la plaça tot mirant el desplegament que feia TV3 per no sé quins motius. Allà s’hi movia un munt de gent que no us podeu imaginar. Devies estar per gravar alguna cosa… He fet altres minúcies i ara sé que tinc tota la tarda per fer el que em sembli. I demà encara és festa!\nJa ho deia: beneïts ponts! Que el gaudiu els que també en feu. I els altres paciència…que és la mare de la ciència.\nEtiquetes de Technorati: A peu,Vacances,Estrès,Economia\nQuan arriba una visita a casa, se la fa entrar ("passeu..passeu!"), se la fa seure i se la convida a beure o menjar alguna cosa. Això és el que voldria fer jo amb les visites al meu blog. Però és que són moltes i algunes no sé d’on venen, ni sé qui són. Però igualment el meu desig seria fer-les passar a casa i poder fer petar la xerrada una estona.\nClassificat com a A PEU,Vacances


L’ou de la serp (o l’esquerra contra el nacionalisme)\n01 març 2021 00:00\nJoan Mir | 13 novembre 2015\nEn els darrers 15 anys han passat coses que a molts ens han obligat a preguntar-nos si poden existir partits que siguin alhora nacionalistes i d’esquerres. Ara crec que també passen. I potser són molt semblants a les passades.\nEl 1977, a les primeres eleccions generals, a Catalunya guanyà el PSC amb 15 diputats, i els nacionalistes de Pujol n’obtengueren només 11. Per això fou una decepció per als socialistes que a les primeres autonòmiques, l’any 1980, el pujolisme guanyàs: 43 diputats, per 33 del PSC. Pujol volgué governar amb ells, però molts dels seus dirigents s’hi negaren perquè consideraren que Pujol s’estavellaria si governava sol. Aquesta primera derrota fou percebuda com un robatori i així començà el llarg període de desqualificacions rotundes del PSC al pujolisme. Per contra, ERC mantengué una política de col.laboració que portà Heribert Barrera a presidir el primer Parlament de l’era autonòmica. Al final de la legislatura, durant la nit electoral, malgrat la majoria absoluta de Convergència, la gent cridava: “Pujol president, Barrera al Parlament”. Les bones maneres entre ERC i el pujolisme es mantengueren tant amb el lideratge d’Hortalà com amb el de Colom. Entre el nacionalisme de centredreta i el de centresquerra hi havia diferències, però no hostilitat. Les coses es començaren a complicar quan, malgrat que la majoria de militants d’ERC eren partidaris d’eventuals aliances amb Convergència, alguns càrrecs importants liderats per Carod no concebien més que pactes d’esquerres (aleshores es pensava en el PSUC). Colom abandonà el partit per aquest motiu, i la nova direcció començà a virar discretament el rumb.\nL’ocasió de canviar de política es presentà quan ERC hagué de decidir entre Maragall i Mas primer, i entre Montilla i Mas després. No era qüestió d’alarmar la militància nacionalista de sempre, ni el seu electorat, i, per tant, tot i fer coalició amb els socialistes, la posició oficial d’ERC fou mantenir formalment l’equidistància. Però, mentre, la necessària coartada ideològica i psicològica feia camí. En primer lloc, es tractava de desacreditar el pujolisme entre la parròquia republicana: a partir d’un cert moment, l’expressió “convergent” aparegué sempre precedida d’un qualificatiu ofensiu, usualment, “puta convergent” (no recordaria això, certament de mal gust, si no fos perquè és un element essencial per entendre que “l’odi a Mas” no ha aparegut del no-res, i que l’actual hostilitat de moltes esquerres vers el nacionalisme va nèixer d’una impostura). En segon lloc, calia argumentar el menysteniment del caràcter nacionalista d’ERC i l’elecció de l’esquerra espanyola com a soci de govern. Carod (amb Maragall) assumí aleshores la teoria del “catalanisme postnacionalista”, artefacte ideològic perfecte per justificar els dos tripartits d’esquerres (tampoc no esmentaria aquesta teoria, que em sembla intel.lectualment poc rellevant, si no fos perquè és un artifici que ha resultat eficaç per proclamar que l’esquerra no pot pactar res amb el nacionalisme; i aquest, sembla, és el problema que tenim ara). Fracassats els tripartits (la derrota electoral d’ERC fou notable), Puigcercós, per deixar endreçat el partit, prescindí de Carod (que ja es definia com a “independentista no nacionalista”) i fitxà Oriol Junqueras, un “nacionalista banal” (en llenguatge postnacionalista). ERC recuperà amb ell la bona relació amb Convergència i els vots.\nQuant a la coartada ideològica del “catalanisme postnacionalista”, en positiu no hi sé veure més que vaguetats: les propostes de qualsevol programa d’esquerra convencional o d’esquerra alternativa. La nació seria “un espai d’identitat, referències i complicitats” (Carod, Nació Digital, 27/11/2014). Complicitats, posem per cas, entre Teresa Forcades i Artur Mas? No sé com una nació definida així pot incloure tots els nacionals, que és, justament, la pretensió dels postnacionalistes. I si l’acció cívica té com a objectiu exclusiu, no la independència, sinó l’anticapitalisme, aleshores l’odi a Mas és inevitable i, per tant, la conjunció d’esforços entre partits d’esquerres i partits nacionalistes resulta impossible. No cal pensar-hi més: el “catalanisme postnacionalista” va ser utilitzat exclusivament per argumentar l’excel.lència de considerar només l’eix dreta/esquerra en l’activitat política. El “catalanisme postnacionalista” només es defineix negativament: per a ell, l’eix nacional és una nosa i deixa d’existir. Villatoro i Colominas ho detectaren correctament en el seu moment. El pacte ERC-PSC, amb aquesta teoria quedava lliure d’obstacles. Al meu entendre, però, hi ha una correcció actualment necessària: l’eix nacional, entès com a dicotomia espanyolisme/catalanisme, no desapareix més que aparentment; en realitat persisteix, però en una sola i estranya direcció: l’anticatalanisme. A partir d’un cert moment, els catalans postnacionalistes (i postnacionals!) es caracteritzen també per ridiculitzar la base identitària i lingüística del catalanisme de sempre, el que ells anomenen “catalanisme banal”.\nLa situació actual té aquests antecedents. Les coses han canviat molt, i no sempre per a bé. Ha desaparegut aquella connivència inicial que feia possible, per exemple, la col.laboració del PSUC amb Jordi Pujol. El postnacionalisme predica que el catalanisme ja és, exclusivament, un conjunt de valors cívics als quals es pot adherir qualsevol nacional o nacionalista no català (per exemple, qui se senti identitàriament andalús). L’adhesió compartida per tots (i no excloent) és el “patriotisme”, que substitueix el nacionalisme ranci. Aquesta ha estat la via per la qual centenars de milers de ciutadans que no senten com a pròpia la identitat catalana han pogut votar a favor de la independència. Però, com que el seu ciment aglutinador és l’esquerranisme, i no Catalunya, no és coherent que votin ara a favor d’Artur Mas.\nCom deia Vicent Partal, això és el que hi ha.\nHay que quitarse el sombrero ante tamaña empànada mental. Chapeau Mir. Te superas cada dia. Y hoy ya parece mañana.


El PORN del Parc del Túria protegeix 858.571 metres dels sis barrancs existents en el municipi i impedeix el desenvolupament futur de plans urbanístics – tucomarca.com\nHomeCamp de TúriaEl PORN del Parc del Túria protegeix 858.571 metres dels sis barrancs existents en el municipi i impedeix el desenvolupament futur de plans urbanístics\nLa Generalitat aprova els espais protegits en la zona d’influència\nEl nou Pla d’Ordenació de Recursos Naturals (PORN) del Parc del Túria, aprovat pel ple del Consell, contempla la protecció dels sis barrancs existents en el terme municipal, tant aquells que travessen el nucli urbà com aquells situats fora d’aquest. En total, la zona de protecció aconsegueix els 858.571 metres quadrats d’extensió global.\nEl document dissenyat per la Conselleria d’Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica suposa un avanç en la conservació del patrimoni natural local. L’ampliació del PORN del Túria confirma un recolzament a les polítiques ambientals que s’han dut a terme des de l’Ajuntament de Riba-roja en la seua aposta per crear un corredor verd que comunique els barrancs que entronquen la seua arrel amb el nucli urbà i la seua posterior unió al parc natural.\nRiba-roja de Túria és dels escassos municipis valencians que posseeix fins a sis barrancs en el seu terme municipal, tres d’ells urbans (Monges, Porxinos i Moros) i altres tres fora del nucli urbà (Cabrasses, Vallesa de Mandor i Pedrera). Els barrancs que travessen actualment el propi nucli urbà constitueixen uns corredors verds que serveixen com a nexe d’articulació amb el parc natural.\nLa plasmació del PORN del Túria suposa, a més, una protecció integral dels barrancs davant qualsevol possible actuació urbanística en un futur, especialment, el de Porxinos l’extensió global del qual es mantindrà tal com es coneix en l’actualitat. La seua ubicació natural suposa un valor afegit per a posar-lo en valor i convertir-lo en un pulmó verd per a tota l’àrea metropolitana valenciana. El nou PORN amplia l’àmbit territorial en 6.933 hectàrees, de les quals 3.356 corresponen a espai protegit.\nL’ordenació definitiva del parc natural suposarà la protecció de les quals consta el total dels barrancs, xifrats en 85’85 hectàrees en total, és a dir, 858.571 metres quadrats d’extensió global. En concret, cadascun d’ells està estipulat en 7’34 hectàrees el barranc de Porxinos, altres 6’99 hectàrees del barranc de la Pedrera, altres 6’06 hectàrees en el barranc dels Moros, altres 3’22 hectàrees en els Monges, un total de 2’24 hectàrees en Cabrasses i, finalment, 60 hectàrees en la Vallesa de Mandor.\nEl dictamen positiu de la Comissió d’Avaluació Ambiental sobre el parc natural inclou una ampliació dels espais naturals que permeten una consolidació dels vessants dels corredors urbans amb el parc fluvial del Túria. En el cas de Riba-roja significa la culminació d’un anhel històric per a unir els barrancs amb la seua eixida cap a un espai natural protegit legalment.\nL’àmbit d’aplicació del PORN es delimita entorn del llit del riu Túria després d’incorporar una sèrie d’àrees d’interés natural, productiu, cultural i paisatgístic que es localitzen a tots dos marges, de manera que afecta un total de 14 municipis: Cheste, l’Eliana, Llíria, Manises, Mislata, Paterna, Pedralba, Quart de Poblet, Riba-roja de Túria, Benaguasil, San Antonio de Benagéber, Vilamarxant i València.\nL’última proposta d’ampliació del PORN del Parc del Túria estava xifrada en un total de 6.933 hectàrees que s’uneixen a altres 9.844 hectàrees, de manera que, després del procés d’aprovació, queda fixat en un total de 16.777 hectàrees, és a dir, un 70’4% d’increment global, amb la incorporació de noves àrees d’interés ecològic, entre ells el paratge de Porxinos de Riba-roja de Túria.\nL’alcalde de Riba-roja de Túria, Robert Raga, ha subratllat “l’enorme avanç que suposa l’aprovació de la conselleria en protegir tot el nostre patrimoni natural amb el qual podrem crear sinergies que redundaran en benefici de tots els nostres veïns, ja que no sols és una font directa de benestar natural i un pulmó verd sinó també una via de creació d’activitat econòmica sostenible i obri la porta a la promoció turística de tota l’àrea d’influència”.


El testimoni protegit ha confirmat totes les acusacions i ha narrat la persecució de la qual es declara víctima\n3 min. Palma 25/07/2017 14:31\nL'extreballador de la discoteca Tito's que narrà una obscura història d' intercanvi de favors entre policies i empresaris, amb drogues i sexe gratuït inclosos, ha explicat que un home pagat per Tolo Cursach va arribar a oferir-li 20.000 euros perquè canviàs les seves declaracions tant al despatx del jutge com en la vista oral que s'ha duit a terme aquest dimarts. L'home que és jutjat hauria amenaçat el mateix testimoni dient que "el mataria" simulant un suïcidi, entre d'altres amenaces.\nEl testimoni protegit, fent ús del seu torn de paraula, s'ha cenyit en confirmar la seva versió i totes les acusacions contra el processat. També ha explicat que, en un primer moment, li oferiren 10.000 euros perquè es retractàs de tot el que havia explicat contra els interessos el cercle del magnat. S'hi negà. Després li oferiren el doble i fins i tot li arribaren a dir que abandonàs Espanya, que no li mancaria res trobant-se a l'estranger i que ja tornaria quan acabàs la tempesta judicial. Aquest home, segons ha assegurat el testimoni, tenia una advocada també pagada pels homes de Cursach. Rebutjà de nou l'oferta i va ser llavors quan varen començar les intimidacions als voltants de casa seva, al centre comercial i al carrer.\n540x306 L'acusat de coaccionar un dels testimonis clau del cas, davant el tribunal. / ISAAC BUJ L'acusat de coaccionar un dels testimonis clau del cas, davant el tribunal. / ISAAC BUJ\nLa por que ha confessat tenir cap al processat no emergeix del no-res: el testimoni ha explicat que era un " home molt violent" i que "ja havia apallissat a altres persones abans". També ha posat de manifest que una dona que hauria mantingut una relació sentimental amb ell li hauria enviat des del seu telèfon algunes de les amenaces que acabà denunciant. Aquesta dona, però, que estava citada a declarar a la vista oral, ha assegurat que també ella està atemoritzada perquè el testimoni protegit l'hauria intimidat i assetjat. De fet, les acusacions creuades comencen a ser habituals en aquest cas.\nAl litigi també ha parlat l'home que hauria ofert doblers al testimoni protegit perquè es retractàs. En una declaració plena de contradiccions, ha assegurat tenir por del processat per haver-lo amenaçat. Amb tot, ha remarcat que també té por del testimoni protegit, de qui ha dit que "em segueix, em vigila i em truca per telèfon". Cal tenir en compte que, minuts abans, el testimoni exposava una versió ben diferent. Val a dir que les incongruències del seu relat han creat confusió fins i tot als fiscals, que han hagut de repassar els seus escrits d'acusació i demanar explicacions al declarant. "Estic nerviós i psicològicament destrossat", s'ha excusat ell.\nCursach i Sbert, al judici\nEl judici prosseguirà amb la declaració de més testimonis, entre els quals tindrà lloc la de Tolo Cursach, el presumpte màxim beneficiari de tot l'entramat corrupte i que ha batejat el cas. Ho farà per videoconferència, ja que va ser traslladat el juny d'enguany a un centre penitenciari de València. També declararà Tolo Sbert, un dels directius del mateix grup empresarial i mà dreta del magnat. Ambdós són a la presó des del març d'aquest any, acusats de més d'una quinzena de delictes i a qui el jutge Manuel Penalva els atribuí el funcionament propi d'una "organització criminal".


Forms #05 Personalització - educacio10x.cat Configura-ho al teu gust.\nForms #05 Personalització\nArriba l’hora de donar-li el teu toc pesonal a Forms gràcies a aquest capítol Forms #05 Personalització – educacio10x.cat\nVeuràs que Forms no es caracteritza per ser una app que permeti gran personalització, però bono, anem a treure-li el màxim suc possible.\nDe bones a primeres, el que més xoca és el fet de no poder definir tamany, color, o tipografia (tan sols 3 tipus). Sí, ja ho sé, sembla que estàssim a la prehistòria informàtica. Com diuen: “una de freda i una altra de calenta”. Així és Forms, per segons que genial, però en aquest sentit, el de personalització, deixa molt que desitjar.\nAmem si els enginyers de Google, que dic jo deuen ser prou bons, s’espitgen un poc i ens fan la vida més fàcil. Bono, quan dic la vida més fàcil, em dirigesc clarament al lector, a aquell que pugui tenir dificultats en haver de distingir un o altre format quan tot és exctament igual.\nPerò bé, anem a centrar-mos en allò que sí podem fer. Podem definir quina capçalera volem que tengui, i aquí podem jugar amb qualque petit truc com és el fet d’afegir la nostra pròpia imatge. Ara bé, haurà de tenir unes dimensions específiques (en concret 1200×300 píxels).\nEn el vídeo et mostraré com fer-ho amb l’aplicació de Dibuix (Draw), molt fàcil, però perfectament ho pots fer amb qualsevol app d’edició com Canva mateix.\nFinalment veurem com personalitzar respostes ajudant-mos d’imatges!\n01:28- Color del tema i color de fons.\n03:24- Estil de lletra.\n04:33- Personalitzar capçalera amb imatges predefinides.\n06:04- Personalizar capçalera amb imatges nostres (1200×300 píxels)\n13:15- Personalització títols i possibles respostes amb imatges.\nAquí tens el vídeo de Forms #05- Personalització dins educacio10x.cat 👇:👇:


Cinc històries d'amor - Diari de Girona\nCinc històries d'amor\nagustí casanova i masferrer 08.08.2018 | 01:01\nPrimera: «La noia en el somni va tenir una revelació; somià que dins d'una bola de pedra picada, grossa com una síndria, hi havia un silenci i un secret.\nLa nena va suposar que el silenci metaforitzava el llarg temps que visqué incomunicada sense un company amb qui amistançar-se i que el secret era el nom del vailet destinat de per vida a estimar-la.\nVa agafar amb dificultat la pesada pedra; no sabia com obrir-la, i li van dir que destapar-la era tasca del picapedrer.\nLa nena li va explicar el somni i el picapedrer sorneguer li va dir que el silenci no el podrien escoltar perquè son de natura insonora.\nLi comentà que posar un paper dins d'una pedra compacte, sense cap porositat, només ho van saber fer els antics egipcis i encara ningú ha entès com s'ho van enginyar.\nEl silenci s'havia dissolt amb el soroll del martell i del cisell; dins de la pedra, un cop del tot esbatanada, hi havia efectivament un papir amb un non: faraó Ramsès II».\n- Segona: «Estimat amic, fa anys que estem junts i ens estimen. Els dos hem creuat, tristos, els silencis rocosos de les nits neguitoses i, joiosos, els dies solars de tots els colors. Tràngols espessos i aventures entremaliades i mai ens hem cansat de compartir el mateix sostre.\nLa noia va mirar el seu amic que païa gustosament les paraules, però a aquest li semblà que no calia afegir-hi res esperant que ella ho eixamplaria amb més frases dolces.\n- Plegats hem aguantat resignats les fortes tempestes de la vida, quan la vida ens posa a prova i n'hem sortit airosos, arrecerats sota la nostra tenda de campanya... I tu mai m'has traït per això t'estimo tant.\nL'amic, parc de paraules i d'allargats i pensatius silencis, la mirava tendrament atenent les expressions amables que el plaïen molt.\n- Un cop més et dic que soc molt feliç i que la vida se m'ha asserenat des que tu ets el meu costat.\nEl gosset se sentí tan afalagat que li semblà que era obligat respondre-la amb uns riallers lladrucs i uns saltirons d'alegria».\n- Tercera: «Et voldria dir que t'estimo molt i no sé com expressar-ho, les paraules no poden encabir el sentiment i dir-te «t'estimo» és un recurs que de tan usat i degradat ha perdut el seu sentit.\n- Crec que la intenció de transcendir el llenguatge estandarditzat m'ho expressa bé. M'angunieja la incapacitat verbal per manifestar sentiments inefables, orfes de paraules. Jo t'estimo més enllà dels límits del llenguatge i m'urgeix la necessitat de recórrer al gest. No et facis pregar més i besa'm».\n- Quarta: «Ella quan el va veure per primer cop intuí que era l'home de la seva vida. Sense cap vergonya s'adreçà a ell amb aquestes paraules:\nSé que ets l'home de la meva vida, tu també saps que jo soc la dona de la teva vida?\nNo ho sé, no t'havia vist mai... No sé què em passa avui però ets la tercera que m'ho diu.\nI de les tres quina és la dona de la teva vida? Segur que soc jo.\n- Les dues també m'han dit que eren elles.\n- No sé què em passa avui, però el que sento al teu costat i mirant els teus ulls mai ho havia experimentat. Que fort!\nCoi el mateix que m'han dit les altres dues que se m'han declarat.\nI això com s'ha de resoldre? De veritat penses que no estic feta per a tu?\nJa m'ho pensaré.\nL'home seguí carrer avall i una dona li barrà el pas i se li declarà, poc després prenent cafè, una altra se li acostà per dir-li que per fi l'havia trobat i que jo era l'home de la seva vida. Quina sort que tinc!\nSobre el paper el meu èxit amb les dones és espaterrant; quan escric totes magníficament em ponen».\n- Cinquena: «El noi caminava per un corriol que de sobte es bifurcà. Un filòsof li havia dit que a la vida sempre hi ha un moment que la ruta es divideix i un viarany és el de la sort que ens porta als braços de la persona estimada i l'altre, el de malastrugança. Com que no sabia quin dels dos emprendre es parà a rumiar en un obac i frondós prat.\nAl cap d'una estona, mentre estava embrancat en una profunda meditació, aparegué una gentil noia molt pensativa, que s'assegué al seu costat. També coneixia la teoria de les dues vies vitals i que tot depenia de per on tirés. Arribà un altre jove capficat i una noia consirosa i un vailet preocupat, i un altre i un altre i tots romangueren quiets mirant els dos camins.\nEs va celebrar una assemblea i és prengué una decisió: per sorteig un seguiria un trencall a temptar la sort i si tot li era favorable, regressaria i ho explicaria. El van esperar durant dos dies i uns cregueren que havia trobat una noia i s'havia oblidat de la promesa, altres pensaren al revés, que havia trepitjat la serp de la dissort.\nAl cap d'un dia marxà una noia amb la promesa ferma que tornaria, però no ho va fer; cansats d'esperar-la un altra noia provà fortuna, tanmateix no en saberen mai més res d'ella. Un jove impacient, amb el solemne compromís que els comunicaria què hi havia al final del camí, va marxar i no reberen cap notícia d'ell.\nUn rere l'altre desaparegueren; l'últim dels cercadors de l'amor de la seva vida decidí també anar-se'n rostos avall per la tresquera de sorra del color de l'avellana i que fos el que Déu volgués».


Desenvolupament de projectes | CIM UPC\nSol·licita una trucada\nPer a més informació, ompli el següent formulari i contactarem amb vostè en menys de 24h.\nSi vol contactar amb nosaltres immediatament, truqui al 93 401 71 71 o enviï un correu electrònic a ocupacional@cimupc.org.\nÉs necessari tenir la titulació universitària per a matricular-se?\nPer a poder-se matricular en el Programa Màster i Postgrau cal superar prèviament el procés d’admissió establert. En aquest procés és el director del Màster o Postgrau qui, a través d’una entrevista, determina l’aptitud d’una candidatura.\nAixí doncs, els estudis o titulació que es tingui, no és condició excloent i una persona que no tingui titulació universitària pot, havent passat l’admissió, matricular-se al curs.\nQuina documentació es requereix per a matricular-se?\nPer a poder matricular-se en el Programa de Màster i Postgrau, és requisit indispensable sol·licitar admissió i superar una entrevista amb el director. Una vegada superada l'entrevista serà necessari lliurar la següent documentació:\nFotografia tipus carnet.\nFotocòpia del DNI o NIE.\nFotocòpia de l’últim títol acadèmic obtingut o del resguard de sol·licitud del títol.\nFotocòpia d'un document on aparegui (nom del titular/número de compte) per a la domiciliació del pagament.\nFull de forma de pagament.\nPagament particular: en el cas que el pagament del curs el faci el mateix interessat.\nPagament empresa: en el cas que el pagament del curs el faci l'empresa on treballa l'interessat.\nQuan s'inicia/acaba el període d'inscripció?\nLes matriculacions estan obertes durant tot l'any i s'adjudiquen per ordre d'inscripció fins a esgotar les places.\nEs poden bonificar els cursos mitjançant la Fundació FUNDAE?\nSí. Tots els nostres cursos es poden bonificar a través de la Fundació Tripartita (www.fundaciontripartita.org)\nEn el CIM-UPC, no gestionem directament aquests ajuts però, si està interessat en aquesta bonificació pot consultar-ho a l’àrea de RRHH de la seva empresa o bé fer-ho a través d’una gestoria.\nSi té algun dubte pot posar-se en contacte a masters@fundaciocim.org.\nEn quin termini de temps se comunica el resultat de l'admissió?\nUna setmana després d’haver realitzat l’entrevista amb el director del curs o, en cas de sol·licituds estrangeres, una setmana després d’haver fet l’estudi del seu perfil, en ambdós casos a través del correu electrònic.\nÉs possible obtenir una carta de matriculació?\nSí, sempre que vostè sigui admès al màster o postgrau i hagi efectuat un pagament en qualsevol de les seves modalitats en masters@fundaciocim.org\nEl CIM UPC atorga els següents descomptes en l'import de matrícula dels cursos del programa de Màster i Postgrau:\nMEMBRES DE LA COMUNITAT UPC ALUMNI PREMIUM: 10% http://alumni.upc.edu/formacio Document acreditatiu: Carnet UPC Alumni premium.\nSITUACIÓ D'AFECTACIÓ PER ERTO DURANT L'ANY 2020: 10%\nSITUACIÓ LEGAL DE DESOCUPACIÓ: 10% http://www.boe.es/diario_boe/txt.php?id=boe‐a‐1985‐8124 Document acreditatiu: Certificat vigent de demanda d'ocupació emès per l'oficina de treball o SOC.\nFAMÍLIA NOMBROSA: 10%Document acreditatiu: Carnet família nombrosa.\nTREBALLADORS DE LES NOSTRES EMPRESES COL∙LABORADORES: 10% http://www.fundaciocim.org/ca/page/collaboradors Document acreditatiu: Certificat justificant de la relació laboral, amb segell de l'empresa.\nMEMBRES DEL COL∙LEGI D'ENGINYERS GRADUATS I ENGINYERS TÈCNICS INDUSTRIALS DE BARCELONA (CETIB): 10% http://www.enginyersbcn.cat/colegi/noticies/view.php?id=1159 Document acreditatiu: Carnet amb el nom de col∙legiat.\nMEMBRES DEL COL∙LEGI D'ENGINYERS INDUSTRIALS DE CATALUNYA (EIC): 10% http://www.eic.cat/ Document acreditatiu: Carnet amb el nom de col∙legiat o associat.\nMEMBRES DEL COL∙LEGI D'ARQUITECTES DE CATALUNYA (COAC): 10% http://www.arquitectes.cat/ Document acreditatiu: Carnet amb el nom de col∙legiat o associat.\nIMPORTANT: Per beneficiar‐se del descompte és imprescindible presentar l'acreditació corresponent juntament amb la resta de documentació obligatòria per tramitar la matrícula.\nUna vegada emesa la factura, no s'accepten sol∙licituds de descompte.\nDesenvolupament de projectes de sistemes de mesura i regulació en sistemes d’automatització industrial\nc/ Llorens i Artigas, 12 - 08028 BCN\nSol·licitud de trucada\t- Desenvolupament de projectes\nSol·licitud d'informació\t- Desenvolupament de projectes\nEl curs ocupacional de Desenvolupament de Projectes d'Automatització Industrial capacita a qualsevol persona a desenvolupar tot el disseny de l'automatització d'una instal·lació o màquina industrial, des de l'elaboració de plànols elèctrics i tota la resta de documentació del projecte d'automatització (llista de materials, certificats d'obra, etc.) fins al desenvolupament del software de control dels sistemes implicats (Robots, Autòmats programables o plc's, terminals d'operador i Scades).\nAmb l'elaboració de diferents casos pràctics garantim l'aprenentatge de les tècniques més habituals per desenvolupar projectes d'automatització industrial, tant des del punt de vista de l'elaboració dels plànols elèctrics com de la programació dels robots, plc's, terminals d'operador i Scades que formen part de la instal·lació.\nEls certificats de professionalitat són títols oficials a tot l'Estat Espanyol que acrediten les competències que ha adquirit un treballador pel desenvolupament d'una activitat laboral. Confirmen que la persona que els posseeix té les habilitats i coneixements necessaris per ocupar aquest lloc de treball. És a dir, que està qualificat i compleix amb el perfil professional de la professió.\nEl Certificat de Professionalitat està constituït per uns blocs anomenats Unitats de Competència i aquests al seu torn s'organitzen en Mòduls Formatius. Cada unitat de competència té associada un codi d'acció formativa dins de l'itinerari i es facilita que un mateix alumne participi en totes les accions de l'itinerari, perquè pugui obtenir el títol corresponent.\nEl certificat es convalida per mitjà de les Qualificacions Professionals amb la formació del Cicle Formatiu de Grau Mitjà i/o Superior de la família professional a la qual correspon.\nL'alumne que no realitzi tots els mòduls formatius que integren el certificat de professionalitat obtindrà una certificació dels mòduls superats que tindrà efectes d'acreditació parcial acumulable de les competències professionals adquirides.\nPerfils amb coneixements elèctrics bàsics interessats en desenvolupar la seva carrera professional en l’àmbit de l’automatització industrial.\nHan d’estar inscrites al Servei d’Ocupació de Catalunya abans d'iniciar l'acció formativa, tant si són persones treballadores en situació d'atur (80% de les places) tot acreditat el DONO, com si són persones treballadores ocupades (20% de les places), realitzant la demanada de millora.\nPer a més informació ompli el formulari següent i contactarem en menys de 24h.\nPer a més informació contacti a\tocupacional@cimupc.org\to truqui al\t93 401 71 71\nUF1790 Planificació de sistemes de mesura i regulació en sistemes de automatització industrial, normes d’aplicació\nEstructura d’un projecte d’automatització: Xarxa elèctrica, neumàtica e hidràulica, armaris elèctrics,pupitres de comandament, cablejat, sensors.\nAparamenta elèctrica, Actuadors Neumàtics i Elèctrics (motors, servosistemes, vàlvules, cilindres, etc.)\nEstructura d’un sistema de Mesura i Regulació. Xarxa elèctrica, regulació i control.\nCaptadors: Detectors, transmissors de pressió, caudal, nivell, temperatura, etc.\nTipus de regulació de processos: llaç obert i llaç tancat. Sistemes de regulació lineal, proporcional i PID.\nEquips de regulació analògica i digital.\nProgramació de PLC’s (diagrama de contactes, Llenguatge d’instruccions, etc.). Programació estructurada i diagrames de Funcions Lògiques.\nUF1791 Selecció d’equips i materials dels sistemes de mesura i regulació en sistemes de automatització industrial\nElaboració de Documents en un projecte de Sistemes de mesura i regulació. Normativa\nDisseny i desenvolupament de Plànols en sistemes de regulació.\nDocumentació i elaboració d’esquemes\nElaboració d’unitats d’obra, ofertes i pressupostos.\nUF1792 Elaboració de la documentació dels sistemes de mesura i regulació en sistemes de automatització industrial\nDesenvolupament del pla de treball\nPosada en Marxa d’una instal∙lació automatitzada: Protocols de prova, Normativa. Seguretat Industrial\nPunts d’inspecció al manteniment. Paràmetres a controlar.\nPlans de seguretat. Identificació dels factors de risc\nL’equip docent que integra el programa està format per professionals que combinen la seva feina amb la seva tasca docent i, per tant, possibiliten amb la seva àmplia experiència en el sector un aprenentatge que s’adapta a la realitat empresarial.\nDirector/a del curs:\nPrioritàriament, persones treballadores en situació d'atur demandants d'ocupació (DONO), i també:\nPersones amb especials dificultats d'inserció al mercat de treball i/o en situació de vulnerabilitat social (persones amb discapacitat reconeguda igual o superior al 33%,\npersones més grans de 45 anys, persones inscrites com a demandants d'ocupació no ocupades de forma ininterrompuda més de 2 anys).\nPersones que no cobren prestació per desocupació o que no hi tinguin dret. Persones amb baixa qualificació professional.\nJoves menors de 30 anys.\nPersones treballadores en situació d'ERTO (Expedient de Regulació Temporal d'Ocupació).\nPersones beneficiàries dels programes PREPARA, “Activación para el Empleo” i d'altres que comportin l'obligació o compromís de participar en cursos de formació per a l'ocupació, dins de les polítiques actives d'ocupació.\nIntroducció a Lean Manufacturing\nDisseny 3D paramètric per impressió 3D


Sokol Hotel Suzdal Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTorgovaya Ploshad 2A, Súzdal Centre, Suzdal, Rússia, 601293 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Sokol Hotel?\nBarri Súzdal Centre Súzdal Centre\nMés informació sobre Sokol Hotel\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Sokol Hotel es troba a la zona de Suzdal City Center de la ciutat de Suzdal. L'hotel és a 0 km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: The Church of the Resurrection of Christ and The Kazan Church, Shopping Arcade, Esglèsia de la Ressurrecció.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Suzdal. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nL'hotel compta amb 67 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de esquí, pesca, equitació, jardí, karaoke. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Sokol Hotel no troba competidors en cap categoria.\nComentaris d'Agoda (10)Comentaris de Booking.com (766)\nTots els tipus de viatgers (10)Parelles (4)Viatgers en solitari (5)Famílies amb infants grans (1)


El CE Mediterrani, primer escull en la Copa del Rei de waterpolo – Club Natació Terrassa\nMar 11, 2021 Jaume Vidal General, Secció de Waterpolo\t0 comments prèvia copa rei waterpolo\nEl CE Mediterrani, primer escull en la XXXV Copa de SM el Rei Imagina Energía de waterpolo\nEl conjunt de Dídac Cobacho debuta demà en els quarts de final del torneig del KO (16.30h) contra l’equip del barri de Sants\nEl Club Natació Terrassa disputarà demà el tercer partit de quarts de final de la XXXV Copa de SM El Rei Imagina Energía de waterpolo que se celebrarà a les instal·lacions del CN Sant Andreu. El conjunt de Dídac Cobacho s’enfrontarà a les 16.30h contra el CE Mediterrani, un compromís en què, sobre el paper, parteix com a favorit si atenem als precedents en lliga d’aquesta temporada.\nEl tècnic local encara el repte amb el maldecap de l’estat físic de Sergio Prieto, que pateix molèsties intestinals. Cobacho reconeix que l’equip arriba molt motivat i il·lusionat a la cita. “La Copa és una competició que ens agrada molt. Concentra els millors equips de la lliga en una seu i en pocs partits es decideix tot. La llàstima d’enguany és l’absència del públic, que sempre omplia les graderies, en totes les edicions”.\nL’entrenador egarenc admet que el fet que el gran favorit, l’Atlètic-Barceloneta, vagi per l’altra banda del quadre, “suposa un al·licient extra”. En aquest sentit, adverteix que l’accés a la final serà, en qualsevol cas, molt dur. “Que no ens trobem d’entrada amb el Barceloneta no vol dir que tinguem la final garantida. Ens espera un partit de quarts de final exigent i, si passem, una semifinal molt complicada, al marge de si el rival és el Sant Andreu o el Barcelona”.\nQuant al Mediterrani, Cobacho entén que arriba ben rodat a la cita. “Vénen de jugar partit de l’Eurocup, porta tres setmanes seguides competint, mentre nosaltres no juguem des del 27 de febrer i, anteriorment, havíem jugat el 6 de febrer. És a dir, dos partits en sis setmanes. La inactivitat competitiva penalitza, sens dubte”. D’altra banda, però, el conjunt de Jahzeel Martínez no comptarà amb dues peces clau, el porter Ramon Santís i el boia australià Lachlan Edwards. “Són dues baixes rellevants, dos titulars i dos waterpolistes de primera línia”. El tècnic local recorda, no obstant, que el Mediterrani és un equip “molt complet”. “Compta amb l’aportació ofensiva de Javier Gorría i Álvaro García i amb l’experiència de jugadors amb una llarga trajectòria com Marc Minguell, Marc Roca o Jordi Pérez”. Cobacho esmenta també el creixement que està experimentant Axel Corres i la tasca de Donat Galeev i Guillem Garcia.\nEn cas de superar l’equip del barri de Sants, el CN Terrassa s’enfrontaria en semifinals al guanyador del xoc entre el CN Sant Andreu i el CN Barcelona. “Seria un partit molt dur en qualsevol cas. El Sant Andreu ja ens van posar les coses molt difícils en lliga. És l’amfitrió i és un equip descarat que no té res a perdre. El CN Barcelona, al seu torn, ve amb l’estímul extra que aporta competir a Europa. Acaba de jugar una eliminatòria a doble partit amb el Mladost Zagreb i un partit de lliga de màxima exigència contra el Sabadell. Enguany, hem jugat tres partits contra ells i només n’hem guanyat un al darrer segon, si bé tots tres han estat molt equilibrats i s’han decidit per un gol de diferència”.\nEl capità Ricard Alarcón reconeix que l’equip transmet il·lusió davant el desafiament de la Copa. “No tenir el Barceloneta en el camí contribueix a plantejar-la amb més optimisme. En tot cas, però, som conscients que, per arribar a la final, haurem de suar molt. No cal oblidar que la Copa aplega els millors vuit equips de la lliga”.\nRespecte al Mediterrani, Alarcón considera que les baixes de Santís i Edwards són “molt importants”, però alerta que no val a badar. “En aquest context, de vegades, el rival et sorprèn, ja que les absències provoquen que introdueixen novetats en el joc i canvis de posicions que no tenies previstes. Per exemple, no disposar del boia habitual pot suposar que Roca, Minguell o Jordi Pérez hagin de desenvolupar aquest rol”. El capità opina que els precedents de lliga, ambdós favorables als egarencs, no són significatius. “La Copa sempre acaba sent diferent, els resultats previs no tenen cap incidència”.\nQuant a un hipotètic partit de semifinals, Alarcón entén que esdevindria molt exigent en qualsevol cas. “A priori, el rival seria el CN Barcelona, al qual coneixem molt bé ja que ens hi hem enfrontat tres cops enguany. A més, porta la càrrega competitiva de l’Eurocup contra el Mladost. També cal tenir en compte el Sant Andreu, que juga a casa i que ja ens va demostrar el seu potencial en el xoc de lliga que vam disputar”.\nFins ara, el CN Terrassa ha disputat cinc finals de la Copa del Rei. L’any 1992, va enfrontar-se al Catalunya en una eliminatòria a doble partit que va dominar el conjunt barceloní (14-8 i 8-10). Amb el format actual, l’equip va arribar a la final el 2007, en l’edició que va organitzar el club, el 2009, a Sabadell, el 2018, a Tenerife, i el 2020, també a Sabadell. En tots quatre casos, el títol va recaure en l’Atlètic-Barceloneta, que va imposar-se per 5 a 10, 7 a 10, 8 a 13 i 6 a 12, respectivament.\nXXXV Copa de SM el Rei Imagina Energía\n12-14 de març de 2021\nQuarts de final. Divendres 12 de març\nQ1 11.30h Zodiac CN Atlètic Barceloneta – CN Mataró\nQ2 13.15h CN Catalunya – Astralpool CN Sabadell\nQ3 16.30h CN Terrassa – CE Mediterrani\nQ4 18.15h CN Sant Andreu – CN Barcelona\nSemifinals. Dissabte 13 de març\nSF1 12.30h Guanyador Q1 – Guanyador Q2\nSF2 15.30h Guanyador Q3 – Guanyador Q4\nFinal. Diumenge 14 de març


Homilia Puríssima 2016 - bisbattortosa.org\nHomilia de l’Excm. i Rvdm. Sr. Enrique Benavent Vidal, Bisbe de Tortosa en la solemne Eucaristia de la Immaculada Concepció de la Mare de Déu\nSanta Església Catedral de Tortosa, dijous 8 de desembre de 2016\n1a: Gn 3,9-15.2\n2a: Ef 1,3-6;11-12\nRectors de les parròquies de la ciutat, germans en el sacerdoci, diaca, seminaristes\nSr. Alcalde i membres de la corporació municipal\n1. Els orígens de la humanitat\nLa celebració d’aquesta solemnitat de la Concepció Immaculada de Maria, ens porta a mirar la nostra història com un diàleg entre Déu i les seues criatures. En aquest diàleg Déu sempre té la iniciativa. Tot comença amb una paraula de gràcia. La primera lectura ens trasllada als orígens d’aquest diàleg entre Déu i la humanitat. La creació del món i de l’home és el primer acte d’amor de Déu, la seua primera paraula de gràcia. Al crear l’home, Déu li dirigeix una paraula d’amor: li ha donat la vida, ha preparat un món per a ell, ha creat les altres criatures al seu servei i, el que és més important, li ha ofert la seua amistat.\nA tanta gràcia segurament Déu esperava per part de l’home una resposta de gratitud, perquè a l’amor estem cridats a respondre amb agraïment. Però la resposta de la humanitat a l’amor de Déu no ha estat la que cabia esperar. L’home no es va acontentar amb tot el que Déu li havia regalat, volia quelcom més: desitjava ser com Ell. En el fons, no es va fiar del seu Creador. Pensa que els límits inherents a la seua condició de criatura es deuen a què Déu no vol la seua felicitat, i intenta buscar eixa felicitat allunyant-se d’Ell. Aquesta desconfiança el porta a la desobediència: l’home no ha cregut Déu i ha fet el que li havia prohibit. Quan se n’adona, acaba fugint de Déu i d’ell mateix.\nCom hem escoltat en la primera lectura, quan Déu el busca, no per condemnar-lo sinó perquè se n’adone de la veritat de la seua vida, l’home s’amaga, fuig de la seua presència. El que hagués pogut ser una història de gràcia s’ha convertit, per l’acció de l’home, en una història de pecat. Però Déu no es deixa vèncer. Transformarà Ell mateix eixa història de pecat altra vegada en una història de gràcia. Perquè, en la seua misericòrdia, continua estimant les seues criatures. D’aquesta manera el pecat es convertirà en ocasió i motiu perquè Déu revele a l’home, més clarament, el seu amor.\n2. Els orígens de la nova humanitat\nSi la primera lectura ens traslladava als orígens de la humanitat, en l’evangeli hem escoltat la narració dels inicis de la nova humanitat. És el moment en què la història de pecat és transformada en una història de gràcia i de salvació. Maria, personatge central d’aquesta narració evangèlica, és la figura d’eixa nova humanitat. També ara comença tot amb una paraula de gràcia: l’àngel es dirigeix a Ella anomenant-la “plena de gràcia”; li anuncia que Déu li ha concedit el seu favor. Tota la seua persona està envoltada de l’amor que Déu ha vessat en Ella d’una manera plena. Però a diferència dels primers pares, Maria no es mostra desagraïda a la gràcia de Déu, sinó que respon amb agraïment. Estem davant d’una resposta que no és únicament de paraules, sinó de vida. Tot el seu camí vital serà resposta de gratitud a Déu.\nEn les narracions evangèliques trobem tres paraules en les quals veiem com va ser eixa resposta vital de Maria a la gràcia de Déu. La primera (fiat) l’hem escoltada en l’evangeli d’avui: “que es compleixin en mi les teues paraules”. A diferència dels primers pares, Maria es fia més de Déu que d’Ella mateixa, i creu a la paraula de Déu. Estem davant d’una fe confiada i d’una obediència amorosa. La segona paraula (magníficat) la trobem en el moment de la visitació a la seua cosina Elisabet. És el Magníficat, el càntic en què Maria proclama la grandesa del Senyor. Mentre que Adam i Eva volien més del que Déu els havia donat, Maria no es mostra exigent: està agraïda i s’alegra d’allò que el Senyor ha fet en Ella. No demana més del que Déu li ha donat, sinó que s’alegra del seu amor i d’estar al seu servei. Els evangelis ens narren també que en determinats esdeveniments del naixement i la infància del seu fill, Maria ho conservava (conservabat) i ho meditava tot en el seu cor. A diferència dels primers pares, no fuig ni s’allunya de Déu ni de la seua presència; al contrari, medita tot el que Déu va fent en la seua vida. Gràcies a Ella, que ha acollit l’amor de Déu en el seu cor, la història de pecat s’ha convertit de nou en una història de gràcia.\n3. La realitat del nostre món\nLa paraula de Déu que s’acaba de proclamar, amb la seua visió de la història, ens dóna llum per entendre millor la realitat del nostre món, d’una humanitat que viu sota el signe del pecat perquè desconfia de Déu; perquè no accepta les seues limitacions i desitja quelcom més del que Déu li ha donat; perquè l’home vol més del que pot aconseguir per les seues forces. L’home d’avui creu tant en ell mateix que pensa que no necessita creure en Déu. Aquesta autosuficiència fa d’ell una criatura desagraïda al seu Creador. Estem en un món que vol determinar també per ell mateix el bé i el mal, convertint moltes vegades els desitjos en drets; un món que aparta Déu de l’horitzó de la vida dels homes, que els convida a allunyar-se d’Ell i a no plantejar-se la veritat de la vida ni considerar les conseqüències d’aquestes actituds i comportaments. Si pensarem quants patiments causem les persones als altres, amb les nostres actituds, amb els nostres orgulls i amb el nostre afany de poder, ¿no lluitaríem per transformar la nostra història en una història de gràcia? En canvi, sovint ens resulta més fàcil seguir amb aquesta dinàmica que ens arrossega a tots.\n4. El testimoni dels cristians\nNosaltres com a creients estem cridats a ser testimonis d’esperança, a anunciar que la història d’aquest món no és únicament una història de pecat, a transformar-la en una història de gràcia, a donar testimoni de què el decisiu no és el pecat ni el sofriment de la humanitat, sinó la gràcia i l’amor de Déu.\nSant Pau ens ha dit en la segona lectura que Déu ens ha beneit en Crist amb tota mena de benediccions espirituals dalt del cel. Estem molt més envoltats per la gràcia de Déu que pel pecat. Tal vegada pesen més en nosaltres les conseqüències del mal, però si mirem la realitat del nostre món, descobrim que el bé és molt més nombrós i molt més potent. Pensem en els signes de gràcia que ens envolten. Mirem-los i descobrim-los amb els ulls de la fe. Fonamentats en l’amor i la gràcia de Déu, estem cridats també a transformar la nostra història i el nostre món en la nostra vida senzilla de cada dia. Ho farem si creiem més en Déu que en nosaltres mateixos; si vivim de cara a Déu i als germans amb agraïment i alegria; si acceptem la seua voluntat com a camí que ens porta a la vida i a la felicitat; si vivim tot això, no des de l’orgull de qui pensa que és millor que els altres, sinó des de la humilitat del qui sap que està responent amb agraïment a la gràcia de Déu.\nMirant a Maria descobrim en Ella el camí per transformar aquesta història dramàtica del nostre món i de tantes persones, en una història de gràcia i de vida. Això ho farem si vivim amb la mateixa humilitat i senzillesa que Ella.\nHomilia festa de la Família 2016 Homilia cloenda Jubileu Missericordia


Nom: RECTORIA DE SANT CEBRIÀ\nAdreça: Rectoria de Sant Cebrià\nEdifici de planta rectangular amb pati que es troba adossat a la part oriental de l'església i el cementiri de Sant Cebrià de Fogars (veure fitxa). Consta de dos cossos de dues plantes (un de més alçada que l'altre) i coberta de doble vessant a façana.\nCal destacar una de les obertures de la façana principal, que té un arc de mig punt de rajola. A l'entrada del pati hi ha també un gran portal de fusta que conserva, a sobre, restes d'una decoració d'una fornícula de guix amb una llegenda indesxifrable però referent a la Verge Maria.\nAl mig del camp que dóna a la façana de la casa hi ha un pou, construït de pedra i rajola amb forma fàl·lica i arrodonida a la part superior. Edifici de planta rectangular amb pati que es troba adossat a la part oriental de l'església i el cementiri de Sant Cebrià de Fogars (veure fitxa). Consta de dos cossos de dues plantes (un de més alçada que l'altre) i coberta de doble vessant a façana.\nAl mig del camp que dóna a la façana de la casa hi ha un...


La demanda d'una igualtat real centra els discursos de l'acte institucional de la dona - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa demanda d'una igualtat real centra els discursos de l'acte institucional de la dona\nEl saló de sessions no es va omplir en una vetllada reivindicativa que va combinar els parlaments amb una acció teatral\ngemma camps manresa 10.03.2020 | 22:33\nAconseguir un igualtat efectiva i real entre homes i dones. Aquest va ser el missatge que es va repetir més en els discursos que es van escoltar ahir al vespre en l'acte commemoratiu i institucional del Dia Internacional de les Dones compartit pel Govern de la Generalitat a la Catalunya Central, l'Institut Català de les Dones i l'Ajuntament. No va omplir el Saló de Sessions i va combinar les intervencions de les autoritats i la lectura del manifest del Consell Municipal de la Dona amb una acció teatral. Quaranta-cinc minuts plens de reivindicació.\nEntre els assistents hi havia el govern municipal d'ERC i de Junts per Manresa en ple i regidors del PSC i de la CUP; la senadora Mirella Cortès; directors dels serveis territorials; responsables de la Policia Local, dels Mossos d'Esquadra i d'entitats veïnals de Manresa, i una nombrosa presència de membres del Consell Municipal de la Dona i del Servei d'Informació i Atenció a les Dones (SIAD).\n«Una taca d'oli poderosa»\nCristina Cruz, regidora de Feminismes i LGTBI, va ser la primera a parlar i a reclamar «una igualtat real». Es va congratular que enguany és el tercer any que el 8 de Març ha anat acompanyat per una manifestació, que va definir com «una taca d'oli poderosa». Malgrat celebrar que aquest és «un camí ferm i valent», va lamentar que implica «un canvi desesperadament lent» i que hi ha dones que encara avui pateixen «dobles i triples discriminacions» respecte dels homes. Unes discriminacions a les quals va posar xifres Alba Camps, delegada del Govern a la Catalunya Central. Abans, Sandra Pujol havia llegit el manifest del Consell Municipal de la Dona, que també va «reivindicar una igualtat efectiva», va lamentar les discriminacions que perduren i va acabar amb un avís alt i clar: «Reclamem el que és nostre. Seguirem lluitant pel que ens pertany».\nDesprés d'ella, els assistents van poder gaudir de l'acció teatral Indòmita, a càrrec de Projecte Lilith, un judici a la dona amb final feliç que començava amb una pregunta: «La dona ha estat sotmesa durant segles i, ara, què es pensa, que pot canviar?». Final feliç amb una dona sense por a dir «no» els cops que faci falta a haver de seguir els cànons estètics establerts, a dir amén a tot, a haver de ser mare quan ho diuen els altres i no quan ella ho decideixi, o no.\nL'aplaudiment a la dinàmica de l'elenc teatral va anar seguit de la intervenció de Camps, que va felicitar l'Ajuntament per la seva aposta per un nou format en l'acte commemoratiu del 8 de Març, referint-se a l'esmentada l'acció de Projecte Lilith. Seguidament, per mitjà de la lectura del manifest institucional de la Generalitat, va demostrar que, a pesar de les passes que s'han fet, actualment la igualtat entre homes i dones ho és tot menys real. Dades: només el 35,4% dels alts càrrecs de direcció i gerència els ocupen dones; nou de cada deu excedències de la feina per temes de cures familiars les demanen dones, i el darrer curs enginyeria i l'arquitectura han estat les titulacions menys assolides per les dones, amb un 8%. Ho va acabar amb un «Volem almenys la meitat de tot» i el missatge que «Cada dia som 8 de març».\nL'alcalde Valentí Junyent va cloure la vetllada advertint que, malgrat els avenços que s'han fet, « no podem abaixar la guàrdia» per «conquerir la igualtat efectiva i real». Entre aquests avenços va citar el fet que a Manresa hi hagi un consistori integrat per 13 homes i 12 dones i un govern del tot paritari, amb 8 homes i 8 dones. «Caminem cap a aquesta igualtat real», va encoratjar als presents.\nFins ahir hi havia 650 persones inscrites a la cursa. Manresa


El compositor cubà Roberto Fonseca presenta a Maó el seu darrer disc, 'Yesun'\nEl pròxim dilluns actuarà al teatre Principal de Palma\nRoberto Fonseca durant l'actuació a Maó. DAVID ARQUIMBAU\nMAÓEl pianista i compositor cubà Roberto Fonseca va presentar anit al teatre Principal de Maó el seu darrer disc, Yesun, en el marc de la cinquena edició del festival de jazz Alternatilla. Fonseca captivà amb la seva música influenciada per ritmes de funk, rap, blues, reggae i electrònica un públic entregat que va omplir l'amfiteatre maonès, en un concert de gairebé dues hores i mitja. El van acompanyar damunt l'escenari Ruly Herrera a la bateria i Yandy Martínez al contrabaix.\nEra la segona ocasió que l'artista cubà visitava Menorca en els últims mesos, ja que el passat mes de juliol participà en el concert d'Omara Portuondo en una actuació de l'Splendid Festival, certamen que organitza el teatre Principal de Maó.\nFonseca és un compositor amb un reconegut prestigi internacional i que el va dur l'any 2014 a estar nominat com a millor àlbum de jazz llatí en els premis Grammy. Des de l'any 2011 forma part del Buena Vista Social Club, compartint protagonisme amb grans de la música cubana com Ibrahim Ferrer, Cachaíto, Rubén González, Guajiro Mirabal, Manuel Galbán i Omara Portuondo.\nLa de Maó no serà l'única actuació que durà a terme a les Balears, perquè el pròxim dilluns 6 (20 h) presentarà el seu últim treball al teatre Principal de Palma.\nmenorca Música Cuba


Moment del mapping 'El cant dels ocellots' a l'església de Sant Esteve. || Q. PASCUAL\nL'impressionant projecte de Lluís Campmajó i el seu equip es pot veure en diverses sessions, per Festa Major\nLa projecció 'El cant dels ocellots' de Lluís Campmajó i el seu equip va lluir els dies 10 i 11 i encara lluirà aquest diumenge a la façana de l'església de Sant Esteve. La quantitat i la qualitat, en aquest cas, s'han de deslligar. Perquè la projecció és molt curta, de tan sols tres o quatre minuts, però la complexitat d'imatges que s'hi projecten i missatges que es transmeten al públic no deixen indiferent a ningú. Les imatges s'acompanyen de so i de veus en off, que narren el que és un conte visual que ens fa reflexionar sobre aquesta absurda manera que els humans tenim de funcionar, anant sempre depressa. Sense voler alliçonar a ningú, Campmajó ens posa davant d'unes imatges que parlen, que envien un missatge. Cal anar tan depressa per la vida? Ens és bona, una societat tan estressada?\nDavant d'aquesta reflexió, 'El cant dels ocellots' és també un treball estètic, on els colors i els moviments fan gaudir molt els espectadors i el transporten als tradicionals dibuixos animats, semblants als dels primes mestres com Len Lye, Norman McLaren o Walt Disney. De fet, segons Campmajó, el projecte també vol ser un homenatge als pioners de l'animació al cinema. L'espectador queda atrapat, veient com la façana de l'església de Sant Esteve pren vida durant uns minuts. El rosetó, imponent al centre, també pren vida i es va transformant al llarg de la narració. Els ocellots, protagonistes del conte, van apareixent i desapareixent a mesura que avança la història. Quan arriba el final, el conte es tanca amb el comiat de l'ocellot, i a dintre el nostre cap ens queda, ben gravat, aquesta voluntat, la d'aturar aquesta pressa que no ens condueix a res.\nLa feina que es pot veure aquesta Festa Major 'El cant dels ocells', encapçalada per Campmajó, es completa amb el guió de Plàcid Garcia-Planes. La música és de Berni Mora i els encarregats de l'animació 2D han estat Marc Calvet, Jaume Oscman i el mateix Campmajó. Les veus en off són de Bernat Garriga i Marta Rebordosa. Campmajó va ser l'encarregat també de realitzar el mapping que es va projectar al pregó de l'any 2016 a Castellar del Vallès.


ARAMULTIMÈDIA - Óscar Climent guanya de nou el concurs del cartell anunciador de la Cavalcada d'Alcoi 2018\nVa renunciar com a autor del cartell de la Cavalcada 2016 per una polèmica amb un possible plagi. Sí que ilustrà la de 2015\nÓscar Climent guanya de nou el concurs del cartell anunciador de la Cavalcada d'Alcoi 2018\n10/11/2017 - 12:47 Escrit per RUBÉN LLEDÓ\nHan sigut 44 els cartells presentats al concurs de la CXXXIII Cavalcada de Reis d'Orient d'Alcoi. Després de triar-ne 5, Óscar Climent ha sigut el guanyador amb l'obra 'Ells ho veuen tot'. Cal recordar que Climent ja va guanyar el concurs a 2016, però va renunciar al premi per la polèmica amb un possible plagi de cartells molt semblant de Carnestoltes d'Irun, al País Basc i de Madrid. La Cavalcada que sí que va ilustrar fou la de 2015. L'obra es presentarà a la façana de l'Ajuntament l'1 de desembre juntament amb l'encesa de llums del nadal alcoià.\nÓscar Climent és alcoià i va estudiar a la facultat de Belles Arts de València. El guanyador obté un premi de 1.100 euros de l’import de la qual es deduirà la quantia que fiscalment corresponga. El jurat ha puntuat els següents aspectes: tècnica utilitzada, colors empleats, composició, simetria matemàtica, tipografia, originalitat, i presentació.\nEl jurat ha estat format per Raül Llopis i Palmer, regidor de Festes, que ha actuat com a president, Tamara Vallejo Carpio, professora que exercix la docència en la secció Teoria i Pràctica de Belles Arts de l'Escola Municipal de Belles Arts d'Alcoi, Eduard Corbí Cabrera, Director de l’Escola d’Art i Superior de Disseny d’Alcoi, Silvia Sempere Ripoll, Professora titular en el Departament d'Enginyeria Gràfica (DIG) del Campus d'Alcoi de la UPV, Ximo Murillo Ribes, professor de Visual i Plàstica i actual vicesecretari de l’IES Cotes Baixes d’Alcoi i Ignacio Trelis Sempere, Pintor i Assessor Artístic de l’Associació de Sant Jordi. Susana Sánchez Rey, funcionària de l’Ajuntament d’Alcoi que ha actuat com a secretària.\nCartell d'Oscar Climent\nEl jurat / Ajuntament\nHan sigut 44 els cartells presentats al concurs de la CXXXIII Cavalcada de Reis d'Orient d'Alcoi. Després de triar-ne 5, Óscar Climent ha sigut el guanyador amb l'obra 'Ells ho veuen tot'. Cal recordar que Climent ja va guanyar el concurs a 2016, però va renunciar al premi per la polèmica amb un possible plagi de cartells molt semblant de Carnestoltes d'Irun, al País Basc i de Madrid. La Cavalcada que sí que va ilustrar fou la de 2015. L'obra es presentarà a la façana de l'Ajuntament l'1 de desembre juntament amb l'encesa de llums del nadal alcoià. Óscar Climent és alcoià i va estudiar a la facultat de Belles Arts de València. El guanyador obté un premi de 1.100 euros de l’import de la qual es deduirà la quantia que fiscalment corresponga. El jurat ha puntuat els següents aspectes: tècnica utilitzada, colors empleats, composició, simetria matemàtica, tipografia, originalitat, i presentació. El jurat ha estat format per Raül Llopis i Palmer, regidor de Festes, que ha actuat com a president, Tamara Vallejo Carpio, professora que exercix la docència en la secció Teoria i Pràctica de Belles Arts de l'Escola Municipal de Belles Arts d'Alcoi, Eduard Corbí Cabrera, Director de l’Escola d’Art i Superior de Disseny d’Alcoi, Silvia Sempere Ripoll, Professora titular en el Departament d'Enginyeria Gràfica (DIG) del Campus d'Alcoi de la UPV, Ximo Murillo Ribes, professor de Visual i Plàstica i actual vicesecretari de l’IES Cotes Baixes d’Alcoi i Ignacio Trelis Sempere, Pintor i Assessor Artístic de l’Associació de Sant Jordi. Susana Sánchez Rey, funcionària de l’Ajuntament d’Alcoi que ha actuat com a secretària.