Kuunarnukid parast vigastusi - Sormede liigeste probleem\nKuunarnukid parast vigastusi. Hüppeliigese taastusravi: taastumine pärast vigastusi, artrodesis, endoproteesimine\nLiigeste raviks on meie lugejad Sustalaifi edukalt kasutanud. Taastumine pärast pahkluumurdude toimub 3 etapis. Igale probleemile tuleb läheneda individuaalselt, lähtudes inimese füüsiliselt seisundist, vigastuste ajaloost, vanusest jne. Küünarliigese jaoks kasutatakse kilpkonna sidet. Ei ole olemas seda kõige õigemat asendit, mis ravib valusündroomi kõige efektiivsemalt välja, pigem usalda oma keha ning kui liigutus on valulik, siis proovi asendit muuta. Harjutusi tehakse kolm kuni neli korda päevas, keerukamad elemendid lisatakse treeningute komplekti kolmanda nädala lõpuks, kokkuleppel arstiga: painutus- ja pikendusliigutused küünarnuki liigestes võimlemiskepiga; jõuharjutused, kasutades simulaatoreid ja rehabilitatsiooniseadmeid.\nJahvatatud munakoor, mis on hästi seeditav, kompenseerib kuunarnukid parast vigastusi kaltsiumi puudust. Seda võib lisada söögikordadele või tarbida looduslikult. Vitamiinide ja mikroelementide tasakaalu säilitavad optimaalses seisundis segu, mis koosneb klaasist rosinatest, kreeka pähklitest, mett, kuivatatud aprikoosidest ja 2 sidrunist. Kuunarnukid parast vigastusi pestud rosinad ja kuivatatud aprikoosid leotatakse korraks vees, seejärel veeretatakse need koos pähklitega läbi hakklihamasina.\nSeejärel segatakse segu mee ja sidrunimahlaga. Maitsvat ravimit tuleb võtta 3 teelusikatäit kolm korda päevas. Kuidas arendada pahkluu pärast luumurdu Taastumine nõuab arstiabi, kuid kiire taastumine on võimalik ainult siis, kui see on ühendatud sihipärase tegevuse ja patsiendi kannatlikkusega.\nEsimese nädala jooksul peaksite proovima liikuda karkude ja kõndija abil. Patsient peab mõistma, et see on vajalik, kuunarnukid parast vigastusi olema valmis naasma võimalikult kiiresti normaalsesse ellu.\nNädala lõpus võite hakata vigastatud jalgadel varbaid õrnalt vingerdama. Samuti peaksite proovima jalgadega teha mitmesuguseid liigutusi: paindumist ja pikendamist, põlvede ja puusaliigese harjutusi. Järk-järgult iseseisva maandumise omandamine voodis jalad põrandale langetatud. Kui see on juba lihtne, võite alustada mõlema jala lihaste ja kõõluste aktiveerimiseks harjutuste komplekti.\nSee on vajalik: koguge ja kandke varvastega põrandale laiali puistatud esemeid pliiatsid, väikesed veeris, helmed ; veeretage palli kepp, pudel jalgadega; painutage ette ja taha, hüppeliigest painutades ja painutamata; pöörake jalgu kujutage jalgratta pedaalide pöörlemist ; teostatava amplituudiga tehke jalgadega kääride kiiged, lamades selili; painutage jalg ja painutamata, sirutades varba nii palju kui võimalik; pöörake jalgu eri suundades seda harjutust saab teha seistes, jalgu vaheldumisi pöörates või istudes, tehes seda mõlema jalaga.\nSamuti peate võimaluse korral tegelema terapeutilise kõndimisega varvastel ja kontsadel, külili, pooleldi kükitades, tahapoole ettevaatlikult! Kui teil on valu, võite kasutada anesteetikumi salvi, kuid kui on tugev ja isegi väljakannatamatu ebamugavustunne, ei tohiks te sellest üle saada, vaid pöörduge arsti poole, kuna see võib olla tüsistuse märk. Harjutuste komplekt lihaste arendamiseks pärast jalaluumurdu Regulaarselt tuleks teha harjutusi, mis aitaksid lihastel kiirelt toonust tõsta ja normaalse tasakaalu taastada kõndides.\nSoovitatav on kõigepealt kasutada arsti või treeningravi juhendaja abi, kes kontrollib teostuse õigsust ja selgitab üksikasjalikult, kuidas arendada murd pärast pahkluu. Palliga Patsient surub oma alaseljaga spetsiaalset palli seina vastu - füsiobooli.\nSamal ajal lükatakse jalad ja pagasiruum edasi. Peaksite kükitama sujuvalt, nii et pall ei kukuks.\nSel juhul peaksid põlved olema täisnurga 90 ° moodustamiseks painutatud. Platvormil Ebastabiilsel pinnal kuunarnukid parast vigastusi peaks teie tervislik jalg olema põlve veidi painutatud. Esiteks peate lihtsalt õppima tasakaalus kuunarnukid parast vigastusi ja tasakaalu hoidmist.\nPärast meisterdamist võite palli võtta ja ilma stabiilset glukoosamiini valus liigesed kaotamata visata see seina ja kinni püüda. Treening aktiveerib lihaste stabiliseerimist ja taastab tasakaalu. Hüppamine Peate hüppama mõlemal jalal kuunarnukid parast vigastusi mööda põrandale tõmmatud joont.\nIga hüppe korral peate maanduma selle eri külgedele. Reie lihaseid tugevdatakse, treenitakse tasakaalu ja liigutuste koordinatsiooni.\nSelle järgi, kui lihtne see on, saate hinnata liigese arenguastet pärast pahkluu murdumist. Rulli peal Seiske vaheldumisi jalaga rulli peal, teise jalaga peate tegema mõõdukaid pöördeid taha ja küljele. Stabiilsuse tagamiseks tuleb rullikul seisvat jalga veidi painutada, hoides seda samal kuunarnukid parast vigastusi sirgendatud olekus.\nVõite kasutada elastse lindi silmust, mis kinnitatakse seina põhja külge. See pannakse jalale, mis teeb kiike.\nVõite lihtsalt ühel jalal seista, säilitades tasakaalu kuunarnukid parast vigastusi jala elastse silmusega. Jalad peavad olema vaheldumisi.\nArsti nõuannetest ja teie enda soovist ning visadusest hoolimata taastatakse liigese liikuvus üsna lühikese aja jooksul täielikult. Taastusravi pärast pahkluumurdu Hüppeliigese murd on traumaoperatsioonides üks levinumaid vigastusi.\nSee ilmneb liigse amplituudiga või mittefüsioloogilise suuna liikumiste tagajärjel liigne laienemine, liigne kuunarnukid parast vigastusi ja väljapoole painutamine. Paar sõna anatoomiast Pahkluud on fibula ja sääreluu distaalsed alumised otsad.\nJaotage külgmine fibula alumine serv ja mediaalne malleolus sääreluu alumine serv koos talusega - need on osa pahkluust. Eraldi nimetatakse fibula ja sääreluu distaalseid epifüüse pahkluu kahvliks. Koos kõõluste ja talusega moodustavad need rõnga, mis stabiliseerib pahkluu.\nKliiniline pilt Murru ajal tunneb patsient pahkluu liigese teravat valu. Visuaalsel uurimisel on liiges laienenud, deformeerunud ja pehmetes kudedes võib ilmneda hematoom. Lahtise luumurruga täheldatakse naha kahjustusi. Peaaegu alati moodustatakse haav, milles on näha luukoed.\nStabiilne murd on piiratud ühe hüppeliigese murdumisega.\nEbastabiilne luumurd on kahe või kolme hüppeliigese murd, samuti ühe hüppeliigese luumurd koos sidemete rebendiga. Seda tüüpi vigastused on tavaliselt seotud jala välise subluksatsiooniga. Ravi Selliste luumurdude peamine ravi on konservatiivsete tehnikate kasutamine.\nMingil juhul ei tohiks usaldada võhikule selgroo kuunarnukid parast vigastusi või fragmentide käsitsi vähendamist, see võib põhjustada palju tüsistusi.\nEsiteks saavad kõik patsiendid anesteesia, edasine taktika sõltub luumurdude olemusest. Isoleeritud luumurru või luumurru korral fragmentide nihkumiseta patsient immobiliseeritakse.\nSamaaegse luumurruga kohandatakse jala dislokatsiooni, hoides luu fragmente õiges asendis. Veel üks luumurdude konservatiivse ravi meetod on selle vedamine, millele järgneb korrigeerimine. Luufragmentide nihkumise korral viiakse läbi käsitsi vähendamine või kirurgiline sekkumine fragmentide fikseerimisega plaatide või kruvidega.\nImmobilisatsioon Ilma nihketa hüppeliigese murdude korral kantakse kahjustatud jäsemele üks kahest krohvikildest: U-kujuline, kulgedes jala ülemisest kolmandikust piki selle välimist-külgmist pinda pahkluu liigeseni, seejärel mööda jala plantaarset osa üleminekuga sääre sise-külgmisse piirkonda selle ülemisse kolmandikku.\nKilp kinnitatakse sideme või krohvirõngastega. Pikisuunalist ümmargust saapataolist kantakse sääre ülaosast kuni sõrmeotsteni ja see modelleeritakse ettevaatlikult mööda patsiendi jalga.


Viru tänava aknad elavnevad taas > Kesklinna veebileht > Tallinn\nViru tänava aknad el...\nAlates 27. novembrist täitub Viru tänav laupäeviti taas muusikaga - kultuuriprojekt „Elavad aknad“ annab rahvale võimaluse neljal laupäeval järjest kauneid kontserte nautida.\n„Viru tänava argised vaateaknad muutuvad neljaks õhtuks kontsertlavadeks. Iga lava lööb särama täpselt 20 minutiks, et pakkuda möödujatele südantsoojendav muusikaline elamus. Aknalavasid süttib järjest nii palju, et soojalt riietatud jalutaja saab Viru tänaval peatuda ning kontserti kuulata rohkem kui tunni jagu“, ütles Kesklinna vanem Monika Haukanõmm.\nMuusikalised etteasted toimuvad iga laupäeval alates 27. novembrist kuni 18. detsembrini algusega kell 16.00. Kogu kontserti juhib konferansjee, kes liigub kontserdiga mööda tänavat kaasa. Kontserdid toimuvad vaateakendel, esinejad on majas sees akna peal ja publik õues tänaval. Kesklinna valitsuse koostööpartnerid kultuuriprojekti „Elavad aknad“ korraldamisel on et Burger King, Lindex ja Eesti Esindus Tallinnas.\nKontsertprogrammi paneb kokku Siim Aimla koostöös Georg Otsa Muusikakooliga. Maagilises jõulueelses Vanalinnas kõlab nii klassikalist muusikat kui ka jazz- ning popmuusikat. Igal laupäeva õhtu esineb Georg Otsa nimelise Muusikakooli ansambel ja kaks duot. Neljas esineja on igal õhtul erinev - 27. novembril on see Eleryn Tiit trio, 4. detsembril Helin-Mari Arderi kvartett, 11. detsembril Marvi Vallaste kvartett ning 18. detsembril Nele-Liis Vaiksoo ansambel.


Massaa¸ > Teenused > Nuga Best ilu jaoks\nPole jõudu? Väsite kiiresti?<?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />\nMassaa¸ialus töötab punktmassaa¸i ja kõrvetamise põhimõttel, mõjutades ja tasakaalustades hormoonide, sealhulgas melatoniini ja interferooni, teket. Interferoon vastutab immuunsüsteemi tugevuse eest, melatoniin aga omab stressi -ja vähivastast toimet. Mitte asjata ei kutsu spetsialistid teda „ nooruse hormooniks".\nNUGA BESTi korrapärane kasutamine loob organismile ideaalsed tingimused kaitsemehhanismide taastamiseks. Turmaaniumist soojendusmatist kiirgavad infrapunakiired tugevdavad immuunsust, tasakaalustavad ainevahetust, see omakorda soodustab energia kasvu, kudede uuenemist ja noorenemist.\nInfrapunakiirtega soojendamine kiirendab vereringet 13 korda, mis viib rakkude uuenemiseni organismis. Selle tulemusena paraneb näovärv, nahk muutub siledamaks ja elastsemaks isegi sellistel kehaosadel nagu peopesad, küünarnukid või jalakannad.\nLihasstimulaator (mikrosstimulaator) "treenib" nahastruktuuri, muutes naha pringiks. Stimulaatori abil saab tugevdada teatud lihasgruppe ja nii valmistuda spordiga tegelemiseks: kas aeroobika, ujumise või mõne muu lemmikspordialaga.\nLihasstimulaatori töö aluseks on madalsagedusvool, mis „purustab" tselluliidi raku paksu membraani, kuhu on pidama jäänud rasvad ja mürkained, ning muudab raku verehormoonidele läbipääsvamaks. See on suurepärane võimalus saada endale lame kõht, trimmis reied.\nVana Ida kaunitarid masseerisid oma nahka nefriidist pallikestega, et säilitada naha nooruslikkust. Teie võite sellel eesmärgil kasutada viie lambiga projektorit, mille lamedad kuplid on valmistatud nefriidist ja mis soojenemisel tekitab infrapunakiirgust. Infrapunakiired stimuleerivad elastiini teket nahas, tänu millele muutub nahk elastseks ja siledaks.\nKüüned ja juuksed uuenevad koos nahaga. Vereringe kiirenemisega kaovad ka juusteta laigud, aktiviseerub juuste karvanääpsude töö, normaliseerub juuste kasv. Rasune peanahk muutub normaalseks, mille tulemusena kaob kõõm. Küüned ei kasva mitte ainult tugevaks ja ilusaks, vaid NUGA BEST vabastab nad ka igaveseks seenhaigustest.\nLisaks infrapunakiirgusele on NUGA BESTi turmaaniumist matt paljudele kroonilistele nahahaigustele magnetravi efektiga. Magnetväljade mõjul paraneb organite ja kudede verevarustus, vähenevad põletikulised protsessid. Kosmetoloogias viib see tselluliidi sõlmekeste eemaldamiseni, nahaaluse rasvkoe vähenemiseni, naha normaalse niiskussisalduse ja toonuse taastamiseni, soodustab armkoe paranemist jne.


Vooremaa Nii tuli Vooremaa…\nJust sellist pealkirja kandis 6. mail 2008 ilmunud artikkel, millega seletati lahti lehe nime saamise lugu, sest mitte alati pole maakonnaleht Vooremaa kandnud praegust nime.\nMaakonnalehte hakati Jõgeval välja andma 1949. aastal, kui moodustati Jõgeva maakond ja leht sai nimeks Kolhoosnik. Seda nime loomulikult 1980ndate lõpul tagasi ei tahetud, kuid sootuks uue nime andmisest ei tahetud Tallinnas kuuldagi.\nKolhoosnikust sai Punalipp peamiselt Hruštšovi-aegse majanduse juhtimise ümberkorraldamise tõttu, kui moodustati territoriaalsed tootmisvalitsused. Nii korraldati ümber ka kohalikud ajalehed. „Millegipärast kadusid sel ajal kõigi ajakirjandusväljaannete nimedest viited kolhoosile või kolhoosnikele. Uus nimi anti lehele Tallinnast. Kohalike arvamusi küll küsiti, kuid neid ei arvestatud. Nii ilmuski 15. mail 1962 Punalipp nr 1, mis kandis alapealkirja „EKP Keskkomitee ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu ajaleht Jõgeva Territoriaalse Tootmisvalitsuse juures“.\nTegelikult jäi ajaleht ja selle toimetus ikka endiseks. Ei läinud aastatki, kui leht sai oma järjepidevuse tagasi. „14. märtsil 1963 ilmunud Punalipu ilmumisandmetes on kirjas: nr 32 (2197), XV aastakäik,“ kirjutas Herbert Sööde 2008. aastal.\nAjal, kui Eesti hakkas end üha hoogsamalt suurest Nõukogude Liidust lahti rebima, hakati taotlema ka mitmete kohalike lehtede endiste nimede taastamist. Kui Sakala ja Pärnu Postimees võisid 1988. aastal jälle ilmuda nii nagu ikka, siis unistasid ka Jõgevamaa inimesed oma lehest, mis võiks kanda muud nime kui toonane Punalipp. Siinkohal vajab märkimist tõik, et uue nimega lehed ilmusid üsna järsku. Nii sai Kolhoosnikust üle öö Punalipp, kusjuures ühtegi infokildu või teadet selle kohta varem lehes ei avaldatud.\nSõna või Teataja\nEsimest korda julgeti nimevahetusest rääkida 19. juulil 1988. Peamiseks põhjuseks toodigi tõsiasi, et rajoonileht vajab nime, mis näitaks lugejale, mis piirkonna lehega on tegemist.\nNii saigi alguse nime otsimine. Toona olid lugejad võrdlemisi aktiivsed ning tulid üleskutsega kaasa.\nNäiteks 9. juuli 1988. aasta lehes kirjutas Merle Haosaar: „Pakun omalt poolt Jõgeva ajalehe uueks nimeks „Vooremaa Sõna“ või „Vooremaa Teataja“.\nKuid pakkumisi oli veel. K. Nurme saatis toimetusse järgmise kirja. „Mustvee linna RSN Täitevkomitee endise töötajana teen ettepaneku nimetada edaspidi meie rajooni lehte „Vooremaaks“, sest ta kajastab kogu Vooremaa elanikkonna elu ja probleeme.“ Seal all ilmus toimetuselt nupuke, mis kirjutas järgmist: „Kuremaalt tuli pakkumine hakata meie rajooni ajalehte nimetama „Jõgeva Põllumees“. Keegi toimetuse rahvale elamis- ja tegutsemisjulgust sooviv eestlanna Mai pakub lehe nimeks „Vaiga Teataja“.“\nÄkki hoopis Postimees?\njuulil 1988 kirjutas toimetusele kirja Sirje Ali. „Et töötan sidejaoskonnas, on meeldiv vaadata uue nime ja kujundusega ilmuvaid rajooniajalehti. Ja eks lugemistki ole nüüd rohkem ja huvitavamalt kui varem. Eriti meeldivad on „Sakala“ ja „Pärnu Postimees”.\nKui pole plaanis Jõgeva rajooni piire muuta, sobiks ka meile oma „Postimees“. Olgu ta siis „Jõgeva Postimees“ või „Voore Postimees“. Ajaleht toob ju meile kõike nii minevikust, olevikust kui ka tulevikust ja minu arvates sobib „Postimees“ selleks ikka kõige rohkem“.\nSiinkohal tuleb vahemärkusena täpsustada, et uue kujunduse ja nimega lehtede all pidas Sirje Ali silmas Punalippe, mis ilmusid laupäeviti värvilisena. Olgugi et leht ise oli mustvalge, olid nii esimene kui ka tagumine külg värvilised. Leidus nii siniseid, rohelisi kui ka näiteks roosasid lehti, kus sama tooni said ka lehes ilmunud fotod.\nKuid kirja saatis ka koduloohuviline Ülo Pärn, kes pakkus nimedeks „Vaigamaa Sõnumid“, „Jõgevamaa Sõnumid“ ja „Jõgeva Sõnumid“.\nÜks põnevamaid samast lehest pärit ettepanek oli muuta Punalipp Paunvereks. „Eestimaal teab igaüks, kus kohal on Paunvere. Oskar Luts on Paunverega ju Jõgeva rajooni kuulsaks teinud. Miks mitte võiks siis ka rajooniajaleht kanda „Paunvere“ nime,“ märgitakse kirjas.\nÜlo Pärna mõtted tekitasid aga mõtteid teisteski. Nii kirjutas Hillar Ümar 1. novembri sama aasta lehes loo, mis kandis pealkirja „Veel nimedest“.\nKindlasti mitte Paunvere\n„Nimevaliku üks põhikriteeriumiks on teatavasti kohaseos. Siiamaani on nn. nivelleerimise ja massihüpnoosi ajastu ajalehe nimede muutmisel sellest põhimõttest rangelt kinni peetud. Viljandi rajoonil on „Sakala“, Rakvere omadel „Viru Sõna“, haapsallastel „Läänlane“ jne. „Punalipu“ puhul kõiki rahuldava kohaseose leidmise on tublisti raskem. On ju rajoon geograafiliselt ja ajalooliselt üsna ebaühtlane. Seetõttu arvan, et põltsamaalased, kelle linn on kunagi olnud Liivimaa kuningriigi pealinn ja millel on suured ajaloo- ning kultuuritraditsioonid, ei taha kuidagi praeguse vabamõtlemise- ja olemise ajal nõustuda rajoonilehega, mille nimi on „Paunvere“, nagu pakutakse „PL“ nr 87. Ka Vooremaa ja muistse Vaiga äranimetamisega jääksid märkimisväärsed alad diskrimineeritud olukorda.\nSeetõttu arvan, et niikaua, kuni püsivad praegused rajooni piirid, tuleks lahti öelda kohaseose põhimõttest ja panna lehele uut tüüpi nimi. Näiteks „Meie Elu“. Mingil juhul ei saa alahinnata ka miilitsamajor Ülo Pärna pakutud „Jõgeva Sõnumeid“ või „Jõgeva Teatajat“. Jõgevat tuleks siis mõista rajoonipealinna ja toimetuse asukoha tähistajana.\nSamas kostab arvamusi, et võib-olla Jõgeval polekski tarvis lehe nime muuta, sest siinmail ju traditsioonid puuduvad ja vanaga ollakse juba harjunud. Arvan, et siiski tuleks, sest see oleks meie omapoolne samm n-ö tagala järeletõmbamisel rindele,“ märkis Ümar oma kirjas.\nKuna toona anti lehe nime vahetamine lõpuks kohaliku partei rajoonikomitee otsustada, pikendati arvamuse avaldamist 1988. aasta lõpuni.\n„Partei rajoonikomitee büroo eelmisel istungil arutati rajoonilehe nime muutmise küsimust. Avaldati arvamust, et vähegi asjalikumad nimed võiks veel kord „Punalipust“ koondatuna läbi lasta.\nVaid hoopis Vooremaa\nOtsustati anda kuni käesoleva aasta lõpuni rajooni elanikele võimalus teha veel nime suhtes ettepanekuid ning võimaldada avalikult otsustada, milline saaks olema rajoonilehe uus nimi. On tingimus, et selles ei oleks rohkem tähti praegusest. Sobiva nime mitteleidmisel jääb ajaleht ka edaspidi ilmuma „Punalipu“ nime all.\nNiisiis seni väljapakutud: „Vooremaa Sõna“, „Vooremaa Teataja“, „Jõgeva Teataja“, „Vooremaa“, „Jõgeva Põllumees“, „Vaiga Teataja“, „Paunvere“, „Vaigamaa Sõnumid“, „Jõgeva Sõnumid,“ „Jõgeva Postimees“, „Voore Postimees“, „Postimees“, „Meie Elu“, „Voorte Hääl“, „Kaja“, „Kodupaik“, „Oma Sõna“, „Töörahva Tõde“, „Vaba Maa“, „Oma Maa“, „Vaba Sõna“ ja „Argipäev“,“ kirjutati siis toimetuse poolt.\n„10. jaanuaril 1989 avaldati lehes hääletustalong, kus oli kirjas kümme enam pakutud nime. Üks lahter oli jäetud omapoolse nimevariandi jaoks.\nToimetusele tuli tagasi 820 talongi, see oli lehe 17 000-list tiraaži arvestades tagasihoidlik arv,“ märkis Herbert Sööde kriitiliselt oma 2008. aasta artiklis.\nTulemused olid järgmised: Vooremaa — 224, Kodupaik — 194, Meie Elu — 60, Punalipp — 50, Põllumees — 49, Kaja — 42, Oma Sõna — 38, Kiir — 36, Jõgevik — 24.\naasta 2. veebruaril vaeti lehes taas nimeteemat. Toona kirjutas Gunnar Isotamm artiklis „„Vooremaa”?” et küsitlus näitas, et enim pooldati just Vooremaa nime. „Ometi jättis büroo ka seekord lõpliku otsuse tegemata. Büroo liige, Lustivere kolhoosi esimees Hendrik Allsaar pidas vajalikuks viidata, et Põltsamaa kandi rahvas ei lepi „Vooremaa” nimega. See nimi ei iseloomustavat kogu rajooni, vaja oleks teist, neutraalsemat,” kirjutas Isotamm.\n„Üldjoontes on lugu selles, et sellist nime, millega rahulduks kogu praeguse Jõgeva rajooni territooriumi elanikkond, vaevalt keegi suudab välja mõelda. „Kodupaik”, „Teataja” jt taolised nimed Jõgeva rajooni omapära täielikult üldistada ei suuda. Küll aga tuleks sellega toime „Vooremaa”, üks kirkamaid nimesid, mida mõned peavad kahjuks kitsalt lokaalseks ja seega sobimatuks,” avaldas Isotamm oma artiklis arvamust.\nAutor märkis, et lehelugeja Aksel Prii põhjendas Vooremaa olulisust üsna selgelt. „Vooremaa on geograafiline piirkond, mis pinnavormide poolest ainulaadne Eestis ja seostub igale eestlasele, kes koolis geograafiat õppinud, kõigepealt Jõgeva rajooniga. Seega on ta meie paikkonna sümbolnimeks. Aga mis sobiks veel paremini ajalehe nimeks kui paikkonda iseloomustav sümbol? Keegi ei mõtle ju nii lihtsameelselt, et „Vooremaa” nime all esitatakse ainult voorte piirkonna uudiseid. Vooremaa on Jõgevale ehk isegi sünonüümiks. Jah, „Vooremaa” peaks sobima. Nõnda arvatakse samuti Jõgeva Tarbijate Kooperatiivist saadetud 51 töötaja allkirjaga kirjas. Kuremaa sovhoositehnikumi Rahvarinde tugigrupp korraldas küsitluse majandi töötajate seas. Enamik oli „Vooremaa” poolt. Sama selgus ka Palamuse rahvarindlaste küsitluse põhjal,” vahendas Isotamm.\nPärast pikki vaidlusi ja selgitamisi sai üks kindlaks: Vooremaa on nimi, mida võiks maakonnaleht kandma hakata.\nNii potsataski 6. mail 1989 esimest korda lugejate postkasti Vooremaa, mille päise kujundas Tiina Soo, kes oli teinud ka Punalipu viimase, 1981. aasta päise.\nLoos on kasutatud nii Kolhoosniku, Punalipu kui ka Vooremaa arhiivimaterjale.


Emma oli kohal juba ammu enne kui lapseootele jäin. Kummalisel kombel tajusin tema isiku kohalolu juba siis, kui vanem tütar oli seitsme kuune. See ei kõla loogiliselt, aga kõik asjad ei peagi olema. Tajusin tema iseloomu ja meeletut tahet juba tulla. Samal ajal hakkasid mul uuesti ka päevad, kuigi vanem tütar ei saanud veel lisagi ja oli täiesti tissilaps. Otsustasime, et ta ikka ootab veidi oma tulekuga. Aasta hiljem mainisin mehele, et nüüd tunnen, et olen selle järgmise tita jaoks valmis, aga plaanisime päris tegudeni jõuda nii kolme nelja kuu pärast. Huvitav oli aga see, et see tita oli sellel hetkel juba tegelikult omale pesa ära teinud. Sai kinnituse, et võib tulla ja kohe oligi kohal ja minu planeerimine ei olnud tema jaoks üldse argument. Muidugi olime mõlemad väga rõõmsad. Kuna tundsin teda juba varem ja olin temaga harjunud, siis mingeid erilisi sisemisi muutusi ma raseduse ajal enda juures ei täheldanud. Olin üks suur rahu ise selles osas, mis lapsesse ja sünnitusse puutus. Teadsin, et kuna see laps nii nii väga tahab meie juurde tulla, siis mina ei pea küll millegi pärast muretsema, tal on kõik korraldatud. Esimene laps sündis meil siiski haiglas, kuna looteveed olid rohelised ja tõenäoliselt sellel põhjusel, et minu suurim hirm oli, et mis siis kui äkki on looteveed rohelised ja ma pean haiglasse minema. See oli minu suurim hirm ja täpselt nii see muidugi ka läks. Selle raseduse jooksul ei tekkinud mul hetkekski ühtki kahtlust ega hirmu. Olin isegi haiglamõttega rahu leidnud ja teadsin, et ta sünnib just täpselt seal ja nii nagu talle kõige parem on. Üsna varakult olime otsustanud mehega ka selle, et tahame seda kahekesi teha.\nÄrkasin öösel kell pool viis, et vetsu minna. Samas tajusin, et on mingid kontraktsioonid koos päevade taolise valuga. Kuna tähtajast oli juba kaks nädalat möödunud, siis mõtlesin voodis, et kuidas küll teha nii, et need valud nüüd ikka sünnituse käima lükkaksid. Kuu aega oli neid mingeid valusid juba öösiti olnud, seega ma väga ei lootnud. Istusin siis kauem potil, et hea aktiivne asend. Mõtlesin, et kui paar tuhu selliselt istun, siis on näha, kas võtab tuure üles või tasub tagasi magama minna. Õige pisut, aga ikka nagu võttis. Siis hakkasin suures toas ringi kõndima ja täiskükke tegema, et ikka kindel olla. Jõudsin vist ühe korra ka all keldrikorrusel käia, et saun üle vaadata. Et kas kõik nii nagu peab ja vajalikud asjad omal kohal. Olin ju viimased kuud kõike valmis ostnud ja sada korda läbi mõelnud. Süütasin küünlad. Hetkeks mõtlesin küll, et hull mõte on siin öösel niimoodi toimetada, kui tegelikult ei hakkagi äkki veel sünnitama.\nUuesti üles jõudnud, tuli unine L (minu abikaasa) mulle vastu pimedusest ja küsis, et mis toimub. Ütlesin, et ma ei ole kindel, aga vist ikka hakkabki sünnitus. Tegin endale vaarikalehe tee valmis, võtsin Arnikat ja läksin taas alla. Kell oli viis ja tuhud said hoo sisse. Panin kiiresti madratsi põrandale ja hakkasin põlvili (pepu maas) voodi najal tuhu üle hingama. Tuhude vahel jõin lonkshaaval teed, mis oli väga lõõgastav. Juba esimesed tuhud põrandal madratsil olid nii intensiivsed, et sain aru, et tahaks seekord kuidagi rahulikumalt sünnitada. Mõistsin, et seekordki läheb väga kiiresti ja tahtsin ruttu L´i enda juurde kutsuda. See tundus täiesti võimatu, kuna tuhude vahed olid väga väikesed. No jooksin üles ja leidsin mehe suures toas arvuti tagant. Ütles, et teeb ühe kiire asja veel ära ja siis tuleb. No mul kukkus suu lahti, et mis mõttes on nüüd mingi töö tähtsam. Tegelikult ei saanud ta aru, et asi nii kiiresti juba kulgeb. Olin natuke solvunud ja läksin kiiruga alla tagasi, et õigel ajal hingama jõuda. Madratsi peal oli talumatu olla. Liiga intensiivne. Läksin sauna pesuruumi ja õõtsutasin ennast pallil hoides ühest maast laeni kulgevast torust kinni. Kõik oli ideaalne ja palli peal olid tuhud mõnusamad. Hetkeks mõtlesin, et proovin ikka veel põlvili asendit madratsil vanni äärele toetudes ja ühe tuhu vaevu kannatasin niimoodi ära ja rohkem sellesse asendisse tagasi ei läinud. Eelmisel sünnitusel oli see olnud mu lemmikasend, nüüd ei sobinud. Palli peal tagasi, hakkas külm ja metallist toru ei aidanud ka kaasa. Ühe tuhu vahel jooksin tekki tooma, villased sokid sain ka jalga. Ise mõtlesin, et kuhu see L küll jääb. Igaks juhuks panin vanni vee jooksma ja rüüpasin aga teed juua. Minul muudkui tuhud tulid ja muidugi oksendamisega, nagu esimeselgi korral. Olin rõõmus, et avaneb kiiresti ja seekord oksendamine isegi üldse ei seganud.\nNo lõpuks tuli, umbes pool kuus ma arvan. Tuli kohvitass käes ja oli nagu vana rahu ise: „No kust ma masseerin?“. Mul hea meel, et mees kohal ja isegi jõudsin mõelda, et nii hea, et ta ennast nii hästi saab tunda, kohvi juua ja puha. Samas olin nii tige sisimas, et no natukenegi võiks ju püüda sellel ajal minuga solidaarne olla. Sellised tunded siis mõne sekundi jooksul. L hakkas mu selga masseerima. Ka sel korral olid tuhud poole raskemad üle elada kui mees jõuliselt ei masseerinud. Juba lihtsalt tema käte soojus andis mulle tuge, et ma ei ole selle valuga üksinda. Siis oli mõnda aega nii, et tuhud tulid ja läksid väga korrapäraselt. Tajusin tuhu lõppu, mil polnud üldse paha olla ja saime mõnusasti juttugi ajada ja naerda. L pani vahepeal saunaahju tule kiiresti ja oli kohe jälle mind toetamas. Mingil ajal lasin tal raudrohutee ka valmis teha. Siis murdsin pead selle üle, et millal tohiks vanni minna. Meeles mõlkus, et siis kui enam vastu ei suuda panna ja ühel hetkel see tunne tõesti kasvas nii suureks, et otsustasin minna. Umbes kell 6: 15. Vesi oli liiga kuum, tegime jahedamaks ja sel momendil kui ennast vette lasin, tundsin kuidas ühe ja sama hetkega toimus täielik lõõgastumine ja ühtlasi läksid tuhud kraadi võrra sügavamateks. Soe vesi oli nii mõnus ja ütlesin mehele, et ta ikka meelde tuletaks mulle, et kui pressid hakkavad, et siis tuleb koera moodi ähkida. Sel samal momendil tajusin esimesi presse ja naersime, et kuule pole vaja öelda, mul juba pressid. Olin nii õnnelik, et õigel ajal (viimasel hetkel) vanni sain. L pidi väga jõuliselt masseerima ja tajusin, et halva asendi tõttu on tal seda raske teha. Nii kui tuhu läbi, võttis ta kiirelt käed ära, et selga sirutada. Oleks nii tahtnud, et ta oleks saanud rahulikult sujuvamalt silitustega lõpetada. Tundsin, et ei suuda kaasa teha, üks press teise otsa ja tahtsin nii väga puhkepausi. Kui muidu olin koguaeg põlvili, käte ja peaga vanni äärele toetanud, siis hetkeks lasin ennast vanni selili. See mõjus täpselt nagu vanni minek. Ühest küljest saingi justkui puhata, samas muutus tegevus hoobilt intensiivsemaks. Naljakas on nii muidugi kirjutada, sest kogu sünnitegevus oligi väga intensiivne (kõik toimus ju vaid kahe tunni jooksul). Siis toimus veel üks mõistetamatu seik seal vahepeal. L rääkis mobiiliga ja ütles mulle, et käib korra kiiresti ära. No sel momendil pidid mul küll silmad nagu tõllarattad olema, mis mõttes käid ära, ma kohe sünnitan ju!!! Keegi oli maja juurde tulnud mingit tööasja võtma. Vähemalt nüüd suutsin endale kindlaks jääda ja ütlesin, et ei lähe!!! See toimus mingi neli pressi enne lapse sündi. L jäi ja masseeris, ruum oli mõnusalt hämar ja vesi soe. Elasin jälle sisse ja nägin kuidas ühe pressiga tuli pahvakas vett vannivette. Mõtlesin, ju need siis looteveed on. Mingit imelikku värvi ei täheldanud, no ei uurinudki ausalt öeldes. Raseduse algusest peale ja läbi terve sünnituse oli südames suur rahu selle lapsega seoses. Ei olnud mingeid hirmu mõtteid ega kahtlemise momente. Katsusin sõrmega kui kaugel tita on ja näitasin mehele, et ainult pool sõrme veel. Natuke vähem tegelikult isegi. Ja siis see hakkas. See arbuusi sünnitamise tunne, millele järgnes too kõrvetav tunne kui tita pea lahkliha venitab. Eelmisest sünnitusest mäletasin, et see kõrvetab vaid hetke, aga kohe sain ka aru, et siit tuleb üks vähe suurem tita kui eelmine. Tegin oma koera ähkimist, aga nii suur soov tuli natukenegi kaasa pressida, et ta kiiremini sealt läbi tuleks. Pool pead väljas, minul kibe kibe kõrvetus ja ootame järgmist pressi. Sel ajal ajas kohe ai, ai, ai tegema, kuna selle valu iseloom on hoopis teistsugune ja talumatum. Pressisingi natuke kaasa ja ta sündis. Vähemalt nii ma arvasin kui L hõiskas: „Ta hoiab mul sõrmest kinni, ta hoiab mul sõrmest kinni.“ Mina kohe püüdsin teda veest haarama hakata. L siis surus mu sügavamale ja ma sain aru ja ka nägin, et ta on kuni nabani sündinud, ülejäänut peame veel ootama:) See oli hästi kummaline tunne, et laps nagu väljas, aga ei ole ka. Kuna oli väga hämar, siis midagi rohkemat ei näinud ka ja järgmise pressiga ta tuligi. Ei mäleta enam, kas L andis või ise võtsin, aga sain ta omale sülle ja tõusin kohe vannis püsti, et platsenta saaks tulla. Lapsuke vaatas meid oma suuuuuurte silmadega (tal on tõeliselt suured silmad praegugi) ja oli nii rahulik. Siis L küsis, kas ta hingab. See küsimus mulle endale poleks pähegi tulnud ja kuna ma nii täpselt seal lapse värvi ega midagi näha poleks saanud, siis puhusin talle korraks õrnalt näkku. Ise samal ajal mõtlesin, et kui ta nii avali silmadega meid vaatab, ju siis ikka hingab ka. Kui seal imetlesime teda, siis mees märkas, et mul jookseb verd sääri mööda alla. Vaatasin ka, oligi vannivesi puha punane juba. Igaks juhuks helistas L Merjele ja küsis, mida sellest arvata. Merje arvas, et peaks püüdma kiiresti platsenta ära sünnitada. Sellel samal momendil tundsin, et midagi vajub alla ja L pidi kõne ära lõpetama, et laps oma sülle võtta. Tuligi ilusti nii platsenta kui lootekesta tükid. Tõeliselt suur platsenta ja jäme nabanöör. Mina lasin Merje soovitusel veel külma dušši kõhu ja lahkliha peale, et emakas kiiremini kokku tõmbaks ja lahklihale mõjus tõesti hästi. Läksin siis oma tibuga voodisse, saime kohe ilusti sööma. Mina jõin raudrohuteed ja sõin kuivatatud puuvilju ja võtsin Arnikat. Hästi mõnus ja reibas tunne oli. Tita sündis 6:40, seega oli sünnitus kestnud vaevalt kaks tundi, loomulikult polnud ma väsinud ja kohe kummaline oli mõelda, et juba tita meie kaisus. Mõne aja pärast ärkas ka vanem tütar (2,5 a) ja tuli huviga vaatma. Ei saanudki tema emotsioonist aru, aga ära ta minna ei tahtnud enam. Eriti pakkus huvi platsenta ja ta nägi ka seda hetke, kui kaks tundi hiljem nabanööri läbi lõikasime. Elasime sel ajal minu ema majas ja tema sai ka alles peale sündi teada, mis toimunud oli. Tema jaoks oli suur asi platsentat näha. Kuigi ta on kolm tütart sünnitanud, ei olnud ta kunagi varem platsentat näinud (vene aja värk) ja mekoonium oli ka tema jaoks uudis. Siis ma sain aru kuidas meil on vedanud, et saame kodus sünnitada ja ka haiglad on õnneks selles suhtes edasi arenenud.\nMingil hetkel kolisime üles korrusele ja mina palusin meest, et ta alumise korruse ja sauna ära koristaks, kuna minu isa pidi varsti õnne tulema soovima ja tavaliselt ööbis ta all. Millegipärast ei saanud L seda kohe teha (ei pidanud nii oluliseks) ja siis ma otsustasin ise kõik ära koristada. Väsinud ma ju ei olnud kuigi natuke kartsin küll, et äkki pingutan üle. Sellel hetkel oleks rohkem poputamist tahtnud. Siin ongi paratamatu probleem, et kui kodus kiiresti ja probleemideta sünnitad, siis tundub ka kõigile teistele olukord tavaline ja keegi ei näe kui suur töö on tegelikult selle taga ja kui palju on naisel ka siis hoolitsust ja abi vaja. Mingeid nõrkushooge õnneks peale ei tulnud. Tita magas ja magas, siis sõi umbes iga kahe-kolme tunni tagant ja minul oli väga bliss:) Lähemad sugulased käisid uudistamas meie suurt tütarlast (4400, 55cm pikk, pea ümbermõõt oli kolm cm suurem kui esimesel lapsel). Juba kirjeldatud kummalised seigad mehe käitumises ei andnud mulle ikka tükk aega rahu, kuid nüüd mõistan, et see oli tema kaitsehoiak proovides kõiges jääda väga rahulikuks ja tavapäraseks, lausa argiseks, samal ajal kui sisimas valitses võib-olla midagi muud. Hiljem ta ütles, et kui kauem oleks läinud, siis ta poleks vist suutnud nii rahulik olla. Sellest ma järeldasingi, et pigem oli kõik vastupidi, mitte et tal oleks olnud ükskõik, vaid tunded olid liiga suured, et neid oli lihtsam ohjata neid alla surudes.\nTagasi sellele sünnitusele mõeldes läheb seest kõik soojaks ja tean, et esimese tütre sünd haiglas oli väga vajalik selleks, et minus tekiks nii sügav veendumus, et teine laps sünnitada vette ja kodus ja vaid mehega kahekesi. Olen nii õnnelik, et Emma sai nii pehmelt sündida. Juba ongi tekkinud igatsus seda imelist protsessi uuesti kogeda.


Pärast Elcoteqi raske tööd leida - Äripäev\nPärast Elcoteqi raske tööd leida\nViktoria Korpan 05. veebruar 2001, 00:00\n?Kahtlen väga, et need 600 Elcoteqi töötajat, kellega lepingut lõpetetakse, suudavad samalaadset tööd leida,? rääkis elektroonikafirma OÜ Fabec Elektroonika tegevdirektor Andrei Nassonov reedel.\n?Kui Elcoteqi mitte arvesse võtta, siis Tallinnas ja Tallinna lähiümbruses asuvate elektroonikaettevõtete vajadus oskustööliste järele on umbes 100 inimest aastas,? ütles Nassonov. ?Ka meie kavatseme võtta töötajaid juurde, aga see juhtub aasta teisel poolel ja siis loome 10?15 uut töökohta.? Praegu töötab Fabec Elektroonikas 60 inimest.\nElcoteqi juhid teatasid reedel, et töökohtade arvu vähendatakse lepingutega töötajate arvel ning uue tehase teise järgu laiendusehitus ja käikulaskmine külmutatakse kuueks kuuks.\n?Nende töötajatega on sõlmitud leping kindlaks ajaks ja nad teadsid tööle asudes, et lepingut võidakse nii lõpetada kui ka pikendada,? ütles ASi Elcoteq Tallinn tegevjuht Panu Kaila.\n?Tegelikult oleme väga rahul Eesti tehase töötajate ja nende töö kvaliteediga. Meil on plaanis Eestis laieneda, uue ehitise teine osa hakkab hiljem ka tööle,? ütles Kaila. ?Meie suurklient Nokia on teatanud, et ta kavatseb suurendada allhanke osa oma kogutoodangust 10 protsendilt 20 protsendile. Me ei tea veel täpselt, kuid loodame, et see mõjutab positiivselt ka Elcoteqi.?\nElcoteqi tehase üks töötajaid rääkis, et juba praegu istub palju inimesi kodudes tööd oodates. ?Need, kes ootavad kodus tööd, saavad üheksa krooni tunnis,? sõnas naisterahvas. ?Kui istuda niiviisi kuu aega kodus ja ainult oodata, saab miinimumpalga kätte.?\nTallinna tööhõiveameti direktor Marju Rein ei soovinud Elcoteqis toimuvat kommenteerida. ?Ajaleheartiklid ajavad neid Elcoteqis töötavaid naisi ainult segadusse,? sõnas Rein. ?Need naised on niigi ?okis, käivad pidevalt meie juures.?\n?Ei ole vahet, kas töökohti jääb vähemaks Tallinnas või Pärnus ja kas kaob 10 või 600 töökohta,? ütles Rein siiski. ?Töö leidmine on igal pool raske probleem.?\nTallinnas on töötuse tase eelmise aasta seisuga olnud umbes viis protsenti töövõimelisest elanikkonnast. Statistikameti andmeil oli Eestis 2000. aasta III kvartali seisuga üle 91 000 töötutut vanuses 15?69 aastat, neist naisi 45 000, töötuid muulasi oli 41 000. Elcoteqi Tallinna tehase töötajatest moodustavad vene keelt kõnelevad naised umbes 75 protsenti.\nKui töökohta kaotab 600 Elcoteqi töötajat, kelle netopalk on umbes 3000 krooni kuus, jääb riigil saamata 5,04 miljonit krooni tulumaksu aastas. 44 protsenti sellest ehk 2,2 miljonit läheb riigi eelarvesse ja 56 protsenti ehk 2,8 miljonit krooni ? Tallinna linna eelarvesse.\nEelmisel aastal sai viie miljoni eest korraldada kriminaalpreventsiooni alaprogrammi, eraldada toetusi õpilas- ja üliõpilasorganisatsioonidele ja toetada maakondlikke üritusi. 4,5 miljonit krooniga saaks ettevõtluseks stardiraha vähemalt 450 töötut vastavalt töötu sotsiaalse kaitse seadusele.\n?Viis miljonit on Tallinna jaoks täiesti arvestatav summa, aga ega kõik need 600 inimest töötuks ei jää,? sõnas Tallinna füüsiliste isikute maksuameti direktor Triinu Rohtla.\nElcoteq vähendab töötate arvu 800 võrra ka Ungari tehases, kus praegu on sama palju töötajaid kui Tallinna tehases ehk 3200 töötajat.\nElcoteq avaldas reedel majandustulemused, mille kohaselt kasvas kontserni käive ligi kolm korda 34,6 miljardile kroonile, tegevuskasum oli 1,04 miljardit krooni ning kasum aktsia kohta kuuekordistus. Reedel tõusis Elcoteqi aktsia 2,5 protsendi võrra. 26. veebruaril, kui Ericsson teatas mobiiltelefonide tootmise lõpetamisest, odavnes Elcoteqi aktsia üle 50 protsendi võrra.


Koostegemise rõõm :): Savitoa vol II\nPosted by Kerli at 13:47\nNo vot siis. Aga peab tunnistama, et mul ei oleks nii palju kannatust. aga kui keegi mulle midagi sellist isetehtudhästitehtud kingiks, no rõõmu kui palju :)\n22. märts 2010 12:12\nMina olen ennast ka alati kärsituks inimeseks pidanud kellele selline nokitsemine ei sobi aga võta näpust - ma naudin seda tohutult. Selline tunne on et aeg peatub ja oled hoopis mujal kaugel kaugel loomingumaal. See on suurepärane tunne!!\n22. märts 2010 16:00


Põhjaväil – Vikipeedia\nSee artikkel räägib Tallinna planeeritud magistraalist autodele; veetee kohta Euraasia põhjarannikul üle Põhja-Jäämere loe artiklist Kirdeväil; veetee kohta Kanada põhjarannikul loe artiklist Loodeväil.\nValmisehitatud Põhjaväila lõik Mere puiesteel.\nPõhjaväil on Tallinna üldplaneeringus kavandatud üks linna põhimagistraale autodele, mis kulgeks ida-läänesuunaliselt vanalinnast põhjas vähendamaks liikluskoormust südalinna peatänavatel ning oleks transiiditee sadamasse.\nPõhjaväil algaks Narva maantee ja Pirita tee ristmikult ehk Russalka ristmikult Reidi teena, mis kulgeks ligi 400m piki mereäärt ning seejärel läbiks endisi sadamaalasid kuni Jõe/Lootsi ristmikuni. Edasi kulgeks trass mööda Põhjaväilana välja ehitatud Ahtri tänavat, Mere puiestee põhjaosa ja Põhja puiesteed. Edasine trass Balti jaama piirkonnast Paldiski maanteeni on seni lahtine. Nõukogude perioodil planeeriti Telliskivi tänava laiendamist selleäärsete puumajade arvelt ning magistraaliks muutmist. Hiljem on sellest plaanist loobutud ning otsitud alternatiive ehk nn Pelgulinna ümbersõiduteed. Suurt vastukaja on saanud plaan rajada magistraal läbi Merimetsa roheala mööda endist raudteetammi.\nAlgselt pandi Põhjaväila põhimõtteline teekoridor paika Tallinna generaalplaanis 1968. aastal. Reaalse ehitustegevuse kallale asuti alles 1999. aastal, kui renoveeriti senine Ahtri tänav ja sellega paralleelselt paiknev endine raudteekoridor ehitati kolmerealiseks (3+3) tänavaks., ning seejärel 2001. aastal Mere puiestee ja Põhja puiestee lõik Suur Rannavärava tänavani. Hiljem väila idaots muutus suhteliselt Reidi tee projektiks.\n↑ Üleilmne Tallinn by Linnalabor (page 4)\n↑ Põhjaväil paiskas Ahtri ettevõtete töö segi\n↑ Põhjaväil tahab juhilt lisatähelepanu\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Põhjaväil&oldid=5710982"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 14:34, 7. september 2020.


14 päeva jalgpalli EM-ini: Conte loodab väärikalt Chelseasse lahkuda - SPORT\n27.mai 2016 08:40\nAntonio Conte loodab Itaalia eesotsast väärikalt lahkuda\nTänases jalgpalli EM-i eelvaates tutvustame lähemalt Itaalia koondise tegemisi. Kuigi viimase EM-i finalistina on nende suhtes ootused kõrged, siis ei valikmängudes ega viimastes sõpruskohtumises Antonio Conte mehed üleliia enesekindlusest ei pakatanud.\nTeekond EM-ile: Itaalia võitis H-alagrupi 24 punktiga, misläbi edestati Horvaatiat, Norrat, Bulgaariat, Aserbaidžaani ja Maltat. Kokku teeniti 10 mängust 7 võitu ja 3 viiki.\nKuigi punktisaagi ja esikoha üle kurta ei saa, siis teatavad kitsaskohad valikturniiri ikkagi välja tõi. Nimelt jäi Itaalia väravate vaheks 16:7, mis näitab, et suurem osa võite võeti minimaalse paremusega, näiteks suudeti Malta nii kodus kui võõrsil tänu Graziano Pelle väravatele vaid 1:0 võita.\nKa ei ole enesekindlust süstinud viimased sõprusmängud, kus Belgia, Rumeenia, Hispaania ega Saksamaa vastu ühtegi võitu kirja ei saadud. Veelgi enam, sakslastele jäädi alla koguni 1:4.\nSaksamaa nüpeldas itaallasi märtsi lõpus skooriga 4:1\nTreener: Antonio Conte - Treenerikarjääri 36-aastaselt alustanud Conte juhendas esialgu väiksema ambitsiooniga Itaalia klubisid nagu Arezzo, Bari, Atalanta ja Siena. Pärast Siena Serie A-sse tõstmist pakuti Contele tööd Juventuse eesotsas, kus ta aastatel 2011-2014 klubi ka kolme järjestikuse Itaalia meistritiitlini aitas.\nJuventuse mängijana krooniti Conte 5-kordseks Itaalia meistriks. Lisaks on tal Itaalia koondisega taskus kaks tiitlivõistluste medalit - 1994. aastal võideti MM-i hõbe, 2000. aastal EM-i teine koht.\n2014. aastal pärast Cesare Prandelli taandumist Itaalia etteotsa määratud Contele on tänavune EM koondise peatreenerina ka esimene ja hetkel viimane. Nimelt teatas Londoni Chelsea aprillis, et nad on Contega 3-aastase lepingu sõlminud ja pärast Prantsusmaad ootab 46-aastast lootsi ees just Inglismaale sõit.\nVõtmemängija: Gianluigi Buffon - Itaalia meedia on korduvalt nentinud, et hetkel on nende vutikoondisel kerge madalseis ja väga suuri maailmatasemel nimesid neil ette näidata polegi. Seda tõestab ka fakt, et tänavu ei pääsenud esimest korda pärast 2001. aastat ükski Itaalia klubi eurosarjades kaheksa parema sekka.\nSellest hoolimata lubavad Itaalia suur ajalugu, treener Conte ja väravavaht Buffoni võimed optimistidel ikkagi pisut unistada. Hoolimata 38 eluaastast on 7-kordne Itaalia meister nii Juventuses kui Itaalia koondises endiselt asendamatu lüli ja kui Buffon ka EM-il head minekut näidata suudab, ei ole välistatud, et Itaalia kaitsest lähtudes ikkagi vähemalt veerandfinaalidesse murda võib.\nJust kaitsefaasi osas itaallased ka vähim muret tunnevad - on selge, et Buffon ning tema ees seisev Juventuse keskkaitse trio Giorgio Chiellini, Andrea Barzagli ja Leonardo Bonucci näol on piisavalt kogenud ja kokkumänginud, et enda kolmandikul asjad korras hoida. Selle tõestuseks ka Juventuse konkurentsitult parim Serie A kaitse, kus 38 mänguga enda võrku vaid 20 palli lasti.\nPigem tekivad küsimärgid ründefaasis, kus ükski mängumees klubihooajal just üleliia head väravahoogu näidanud pole.\nKapten Buffoni enda puhul tasub aga veel rõhutada fakti, et hoolimata vanusest ei jää tänavune finaalturniir ilmselt tema viimaseks etteasteks suurel areenil. Nimelt on ta avaldanud soovi ja valmisolekut esindada Itaalia rahvuskoondist ka 2018. aasta MM-il.\nJokker: Giorgio Chiellini - viimasel kümnendil on 31-aastane kaitsja olnud Itaalia koondises üks kindlamaid põhimehi ja tema hingestatus torkab alati juba kaugelt silma.\nGiorgio Chiellini ja Antonio Conte\nSarnaselt Buffonile on Chiellini oluline lüli nii platsil kui selle väliselt, otsustavates faasides on Itaalial kahtlemata kasu ka kogenud kaitsja suurest finaalturniiride kogemusest.\nChiellini võib edukalt hakkama saada nii vasak-kui keskkaitses, kuid võib eeldada, et suvisel EM-il on tema peamine ülesanne just tagumise kaitsetrio juhtimine. Kuigi mängumehe tänavust hooaega saatisd erinevad vigastused, peaks ta Prantsusmaale siiski korralikus vormis tulema. Samuti on Chiellinil hea klapp olemas peatreener Contega - tulid nad ju aastatel 2011-2014 Juventusega kolmel korral järjest Itaalia meistriks.\nVarasemad saavutused EM-il: Euroopa meistriks on Itaalia kroonitud korra, seda suudeti 1968. aasta kodusel finaalturniiril. 2000. ja 2012. aastal jõuti küll kullamängu, aga seal tuli tunnistada vastase paremust. Sajandi algul kaotati lisaajal 1:2 Prantsusmaale, neli aastat tagasi jäädi Hispaaniale alla koguni 0:4.\nTänavu kuulutakse samasse E-alagruppi Belgia, Iirimaa ja Rootsiga.\nKoht FIFA edetabelis: 15.\nEesti ja Itaalia on omavahel kohtunud kuus korda, vastamisi on mindud 1994., 1996. ja 2012. aasta finaalturniiride valikgrupis. Kõikidel puhkudel on edu saatnud itaallasi ja eriti võimas oli nende üleolek 90ndatel kui neli mängu väravate vahega 11:1 võideti.\nKõva vastupanu suutsime aga osutada 2010. aasta septembris, kui Eesti ajaloolisel valikturniiril koduplatsil Itaalia vastu juhtima läks. Paraku Sergei Zenjovi 31. minuti tabamusest punktiks ei piisanud ja kahe nurgalöögi abil võttis kolm silma ikkagi ära Itaalia. Koduplatsil teenisid 4-kordsed maailmameistrid aga kindla 3:0 võidu.\n16 päeva jalgpalli EM-ini: Hollandi finaalturniiri ukse taha jätnud türklased loodavad raskest alagrupist edasi pääseda (4) 25.05.2016


Barbara Cartland. Armastus võidab kõik – Manjana blogib\n28. mai 2011 4. juuni 2011 Manjana\nBarbara Cartland. Armastus võidab kõik\nB. Cartland. Armastus võidab kõik (2011)\nJuba ammu soovisin lugeda üht tõelist naistekat. Nädalavahetusel ema juurde jõudes, läksin esimesena riiuli juurde, kus ta hoiab raamatukogust laenutatud raamatuid. Leides sealt maailma tuntuima naistekate kirjaniku romaani paljutõotava pealkirjaga, olin õnnelikust õnnelikum ja asusin kohe lugema. Eelarvamusega, loomulikult. Kuid eelarvamus oli liialdatud: väga ludinal loetav raamat.\nPeategelane on kohe 18-aastaseks saav rikas hea välimusega feministlik tüdruk (nimega Rosina – huvitav nimi), kelle isa kandideerib Inglismaal 19. sajandi lõpus valimistel. Kohe esimeses peatükis näeb Rosina ühte tuttavat noormeest, kellesse armumise tunneb ta endas ära raamatu viimases peatükis. Tegevus toimub Londoni kõrgklassis. Suurem osa tegelasi on läbinisti positiivsed ja rikkad. (Kui positiivseks pidada ka naise tollele ajale kohatut sõnakust ja ta väidetavat intelligentsust). Ainus negatiivne tegelane on teistest vaesem, kuid väga auahne ja soovib poliitilist karjääri teha alguses läbi rikka naise võrgutamise ja hiljem valetamisega.\nLugesin ja mõtlesin: miks peetakse naistekaid labasteks ja nende lugemist ebaintelligentseks? Pole kahtlust, et 723 raamat kirjutanud Barbara Cartland oskab väga loetavalt kirjutada. Lihtsalt ja arusaadavalt, isegi põnev oli. (Loomulikult polnud raamatus ühtegi tehnilist jama ega viga). Põhimõtteliselt võiks tuua võrdluse Bel-Amiga, sest ümbrus on sama, seltskond on samasugune, kuid Bel-Ami tegelane muutub raamatu jooksul meeldivast noormehest vastikuks, Cartlandi tegelased ei muutu ja kohe on selge, kes on kes ja ka see, et peategelane armub just tollesse mehesse, kuigi peategelane seda ise nagu ei teaks. Raamatut lugedes mõtlesin ka Twilight-i peale, ka see on armastuslugu, kuigi vampiiridega. Cartlandi armastuslugu oli 100 korda parem ja tõetruum. Bella armub liiga jutu alguses ja tervet raamatut läbiv halin, et oi kuis armastan, oli ikka väga igav.\nIlmselt kõik teavad, aga ma tahan ka teada kuidas tunda ära naistekat ning miks peetakse naistekate kirjutajaid alaväärtuslikeks kirjanikeks. Alustasin tõeotsingut vikist. Nii. Armastusromaani alažanrid on tänapäevane, ajalooline, sci-fi ja paranormaalne. Raamat keerleb peategelaste armastuse ümber ja lõpeb hästi, aga võib ka halvasti. Armastus võib olla heteroseksuaalne, aga ka samasoolised peategelased pole keelatud (ma ei tea ühtegi eestikeelset geiarmastusromaani). Peategelased (kes on loomulikult positiivsed) võivad tegeleda näiteks negatiivsete tegelaste karistamisega. Keelatud pole romaanis käsitleda vägistamist, koduvägivalda, sõltuvusi, puudeid. Nojah, lugege ise vikist. Seal on antud suht täpsed juhised kuidas armastusromaan ülesse ehitatakse, nii et ole mees või naine ja kirjuta ära.\nÜhe tõlgin siia ka: ajarändamise armastusromaan. Kangelanna satub tänapäevast minevikku ja kohtab seal oma armastust. Võib ka vastupidi, et kangelane minevikust tuleb tänapäeva ja kohtab armastust siis. Ulmeka puhul on oluline jälgida, et loogika klapiks. Kirjutada tuleks nii füüsilistest kui mõttemaailma erinevustest, käitumistavadest jne. Lugejad ei pruugi rõõmustada, kui kirjanik lõpetab raamatu jättes armastajad eri ajastutesse 🙂\nVeel leidsin vikist viite kirjandusele nimega Chick lit (tibikirjandus), mis on ka natuke armastusromaani alaliik, aga mitte täielikult, kuna peakangelanna ei pea ainult kallima armastamisega tegelema, vaid raamat võib kirjeldada ka tema suhteid perekonna ja sõpradega. Peategelane on karjäärinaine 20-30ndates, armastab poes käia. Näitena on toodud “Seks ja linn”. Huvitav, kas meil on ka sedatüüpi tänapäevast eesti kirjandust? Kuna kogu me kollane ajakirjandus on täis sedatüüpi jutte, siis see võiks ju müüa?\nMiks naistekas pole soliidne lugemisvara?\nOtsest vastust ma ei tea. Feministlik vastus oleks, et maailm on nii mehelik, et raamat, mille peategelane on naine, arvestatakse samamoodi alaväärtuslikuks, nagu nainegi on võrreldes mehega ühiskonnas kehvemini hinnatud. Sama lugu ka armastusega: miks peaks keegi tahtma lugeda mingi vinguva eide armastuslugu, kui teises raamatus sõidavad tugevad ja tublid mehed raketiga kosmosesse, võtavad kaasa rida roboteid (naisi ei võta ega mäleta ning roboteid ka ei pane – a la Asimov) ja avastavad hulga põnevaid olendeid, riskides eluga ja tuues kuulsust ja võimu oma planeedile :DDD\nTegelikult võib armastusromaan olla täiesti tegija kirjandus, kuigi ilmselt pole seda võimalik ka kogenul kirjanikul (algajal ammugi mitte) mõne kuuga valmis kirjutada. Kui ikka peale paari lehekülje lugemist on enam-vähem teada, millega raamat lõpeb ja umbes võib arvata, mis vahepeal toimub, on halvasti. Samuti on minu jaoks kehv raamat, kui tegelased on ühekülgsed – keegi on alguses lõpuni ainult hea ja teine ainult negatiivne. Tegelase iseloomu muutumine raamatu käigus on ka positiivne idee. Kangelase muutumine antikangelaseks ja vastupidi on ka huvitav.\nMina ei tea, miks naistekaid halvustatakse, mida teised arvavad?\nPrevious Kes oli eelmise postituse pildil?\n29. mai 2011, 11.12\nNaistekate halvustamine võib sageli olla lihtsalt üks võõraviha alaliik. See tähendab, et neid halvustavad peamiselt need, kes neid ei loe. Mitte et ma ise neid väga lugenud oleksin.\n29. mai 2011, 12.10\nRaamatut ei ole huvitav lugeda, kui selle tegevuskäigud ja lõpp on kohe algusest peale etteaimatavad. Cartlandi kindla skeemi järgi kirjutatud romaanid ei paku vaimule piisavalt tegevust. Rahuldavad ainult lugeja edevust. Hõlbus loetavus ei paranda asja.\n29. mai 2011, 12.33\nmorgie. kuid see kindel skeem pole ju ainult naistekate probleem, see võib juhtuda suva raamatuga. mida tähendab, et “ei paku vaimule piisavat tegevust”? Inimeste vaimud on ju erinevad – ühele pakub huvi 1, teisele teine asi. Näiteks selles pealkirjas mainitud raamatus oli peale armastuse ka liin poliitika ja valimistega. Seal räägiti valimisvõitlusest, sellest, et parlamendisaadik ei saanud palka, aga pidi olema rikas ja pälvis austuse, kuna omas võimu. (kuid raamat oli ikkagi etteaimatav ja karakterid labaselt ühekülgsed). Kas raamat, kust saab mingit infot, võib huvi pakkuda? Ema rääkis, et mingi naistekas olevat servani seksi täis olnud, sellist, millest ema polnud kuulnudki.\nminu arust tehakse meil eesti kirjanike puhul aeg-ajalt tugevat allahindlust mõnedele kirjanikele, kelle raamatud ei paku ka rohkem kui näiteks cartland, aga samas pole nad otseselt armastusromaanid. aga need, kes kirjutavadki puhta armastusromaani, on automaatselt jamad kirjanikud, keda ei peeta arvustamisvääriliseks.\nmingist eesti kirjanduse arvustamisartiklis oli öeldud, et naistekas on raamat, mille peategelane on naine. lihtsalt see pisiasi. ja tavaarusaam ju leiab, et naine tegeleb ju ainult armastuse otsimisega. meespeategelased unustavad tihtipeale üldse ära, et armastust oleks vaja ja tegelevad “tähtsate asjadega”.\nMa ise enda jaoks tean, mida ma heaks raamatuks pean ja muidugi pole see eelkõige lihtne loetavus, vaid teised asjad. kuid ma ei võta ka eelhoiakut, nagu peategelase armastus oleks kohe halva raamatu sünonüüm. pigem vastupidi: kui hull kangelane üldse armastust ei mäleta ega vaja, siis on raamatus loogika paigast ära. hoolimata sellest, et kogu tehnikamöll on täiega loogiline.\n29. mai 2011, 23.32\nJa kus ma olen öelnud, et armastus raamatu läbiva teemana teeb raamatust halva raamatu? “Naisteka” mõiste on üleüldse sisutühi ja populistlik mõiste. Oleneb, millisena keegi armastust ette kujutab – barbaracartlandi imalad seksikas-rikas-andunud-superarmastaja-päästab-kauni-vääritimõistetud-kangelanna-raamatud ei ole mu meelest ka mitte armastuslood, palun väga alandlikult vabandust.\nNeed on lihtsalt teismelise märjad unenäod.\n29. mai 2011, 14.39\nAga äkki just see, et “naistekas” on raamat, kus\n– põhiprobleemiks on romantilised inimsuhted\n– karakterid on selged, üheplaanilised, ettearvatavad, ei muutu teose jooksul\n– peategelane on naine\n– keelekasutus on lihtne, selge (kuid mitte tingimata labane).\n29. mai 2011, 18.07\nMina ikka rõhuks selle tegelaste ja sündmuste üheplaanilisuse peale. Ütleks isegi täpsemalt – teatud traditsiooniliste stereotüüpide peale. Loob turva- ja korratunnet sessinatses koduvanavallatus maailmas.\nKuidagi seostub naistekate ja suure portsu aktsioonifilmidega mingist telelavastusest (?) kuuldud väljend: “….ja siis saab aju puhata”.\n29. mai 2011, 23.03\nNo samas, Conanis on ka traditsioonilised stereotüübid. Suures hulgas tehnomaailmatega romaanides ka…. Aga need ei ole “naistekad”? Või on?\n29. mai 2011, 15.18\noudekki. ma mõtlesin, et kas peaks naisteka ja armastusromaani ka omavahel eraldama, aga see tundus kuidagi eriti seksistlik. et mitte seksistlik olla, jätsin üldnimetajaks armastusromaan ja viki järgi mahub sinna alla ka väärtuslikuks kirjanduseks loetav kirjandus.\nmuideks – võrdlusena eelmise postituse noorteromaanile “Anni …” võiks öelda, et cartlandi raamatus polnud ühtegi inetut sõna. vägivalda, mida võiks võikaks ja mõtetuks nimetada, samuti polnud. tegelased olid mõlemas raamatus samamoodi üheplaanilised ja raamatu lõpp sarnaselt aimatav. ning mõlemas raamatus otsisid naispeategelased armastust. ehk ma arvan, et Cartland on parem kirjanik kui vallik, sest cartland ei moraliseerinud lambist, ei vägivallatsenud mõtetult ja raamat oli tehniliselt veavaba. kui meil on koolis kohustuslik vallik, peaks olema ka cartland 😀\n29. mai 2011, 20.19\nKirjutasin kunagi ühest ulmelisest naistekast ja järgnevas lõigus ütlesin üsna kompaktselt, et mis mind n-ö naistekate juures häirib: «Olemuselt on tegu nn naistekaga… mis tähendab, et suurt rõhku pannakse kõiksugu tundekraamile ning see rõhk on spetsiifiline… st et kõik mehed romaanis on sellised veidrikud ja vägistajad. Praktiliselt puudub romaanis normaalne mees… isegi see kõige positiivsem meestegelane vägistab meie kangelanna üks kord ära. Ka naistegelased on üsna pentsikud – enamjaolt on tegu kultuurisfääri mõrdadega ning mulle jäi üsna hämaraks, et mille poolest romaani kangelanna neist, keda ta kirus, parem oli. Inimsuhted ja romaan tervikuna on üsna seebine… st raamatus pole elu vaid selle võlts/klants (kõver)peegeldus.»\n29. mai 2011, 20.21\nAhjaaa, see romaan oli «Hay emand» (Lady of Hay, 1986, ek 1998), mil autoriks Barbara Erskine. Tegu oli debüütromaaniga ning hoolimata minu porinast, oli see üsna hästi tehtud ajaviide. Lugesin isegi hiljem autori teist eesti keeles ilmunud romaani ning see oli isegi parem.\n29. mai 2011, 23.36\nOkei, selle kaudu võib “naistekat” ehk määratleda küll. Kõik vastassoost tegelased on veidrikud või vägistajad.\n“Naisteka” meessoost vaste, mida leidub ka ohtrasti, kus kõik naised on kas imekaunid ja päästmist vajavad ohvrid, libe liha või salakavalad vambid, kuidas seda nimetada? “Meestekas” Kahjuks ei kujuneks sellest vist samasugust sõimusõna – maailm ei ole tasakaalus.\n30. mai 2011, 10.45\nPeegelkujutist naistekast, ehk n-ö meestekat eriti ei eksisteeri jah… oleks üks sari, mida ma söendaksin just niimoodi «meestekaks» sõimata, oleks Jon Normani sari «Gor». Võetud on umbes Tarzani-mehe Marsi-lugude skeem ning seda on usinalt tembitud igatsorti S/M-kraamiga. On väidetud, et autoriks olev ülikooli professor tegi lihtsalt lolli nalja, aga see nali kestis oma paarkümmend köidet… et kogu aeg võeti naisi jõuga, piitsutati, põletati tulise rauaga, pandi ahelaisse… ja naised olid õnnelikud…\n29. mai 2011, 20.26\nMinu jaoks on «naistekas» sõimusõna. Samas Daphne du Maurier meeldib mulle väga, peaaegu võiksin teda isegi nimetada «ja need teised lemmikautorid». Virvatulukeste-vihikud on aga lihtsalt sopp. Eelpool mainitud Barbara Erskine jääb siiski sinna plusspoolele. Barbara Cartlandi kunagi huvi pärast proovisin… minu jaoks oli see kohutavalt lääge moraliseerimine. Ahjaaa, tegelikult loen ma vist meesterahva kohta haiglaselt palju naisautoreid… isegi mu kallis kaasa loeb naisautoreid minust vähem… 🙂\n29. mai 2011, 23.07\nKusjuures, mina olen just mõelnud, et tegelikult oma tavakeelekasutuses ma liigitan “Jane Eyre”’i ja “Rebecca” naistekateks (ja ma ei suutnud kumbagi lõpetada – vist just kuidagi lääguse pärast. Või selle pärast, et ma ei suutnud sellise maailmaga suhestuda. Või moraaliküsimused olid igavad).\n30. mai 2011, 10.48\nPakuksin, et kõikse lähem vaste meestekale oleks need nn märulifilmid, kus karmid ja vähemkarmid mehed omi probleeme lahendades kurikaelu killivad ja lõpuks autasuks palju raha ja tibi saavad…\n30. mai 2011, 14.34\nPõrgukoerte raamatus polnud pea ühtegi naist, aga märulit oli kõvasti. Ehk ta ei saanud autasuks isegi tibi, vast too võiks olla “meestekas”, kuigi mulle jälle meeldis.\nAga see “meestekas” ja “naistekas” jaotamine on ikka vägivaldne. Tegelikult ei ole ju nii, et armastusromaane loevad peamiselt naised ja löömakaid peamiselt mehed.\nMingi aeg tagasi ma halasin, et eestikeelsed kohalike autoritega ulmekogumikud sisaldadavad kas ainult või peamiselt meeste kirjutatud jutte. Nüüd, kui tehti anonüümne ulmejutuvõistlus, võitsid naised selle suure enamusega – ehk ma arvan, et kuna sulbil oli eelhoiak, et naised ulmest ei jaga, siis ta valiski meeste kirjutatud jutte.\nEma raamatukogust laenutatud riiulil olen näinud mitmeid eesti meesautoreid, kes kirjutavad nn. naistekaid ehk lihtsaid reaalse maailma ümberjutustusi keereldes ümber armastuse. Rääkimata sellest, et Erik Tohvri on mees. Kui naistekaid (ehk lamedaid armastusromaane) kirjutavad mehed, siis ka loevad neid mehed, ainult et varjavad, sest neil raamatutel on küljes silt et naistekas.\nNagu FB kommentaaridest järeldada võib, siis intelligentne lugeja loeb tegelikult igasuguseid raamatuid, hoolimata neile külge riputatud sildist. Ehk tegelikult on sildistamine igas vallas kehv tegevus ja iga armastusromaan pole automaatselt ei naistekas ega imal.\n30. mai 2011, 15.47\nLoomulikult on igasugu sildistamine piirav, aga mõneti on see vajalik… mina küll ei taha hakata pimemeetodil lugema, eks ikkagi on mingi eelinfo olemas… sh olen teadlik ka siltidest. Tulles tagasi teema Täheaeg vs ulmejutuvõistlus, siis see arutlus ei päde… jutuvõistluse esikümnest oli vist M. Tänav ainus nimi, mis mulle tuttav oli… võistlustel on alati hästi palju juhuslikku publikut, kes teevad ühe (võibolla) hea jutu ja siis kaovad… kirjutamine on püsiv protsess ning kord viie aasta jooksul juttu kirjutav autor ei arene kuhugi…\nMida kassid laenutaksid ehk naisteka anatoomia « Anonüümsed jutud ütles:\n15. jaanuar 2012, 23.50\n[…] antud ja väikeses külaraamatukogus oi-kui-palju väljalaenutatud. Nüüd olen ma läbi lugenud kaks naistekat ja kuna neil on väga palju sarnast, panen kirja naisteka põhitunnused. Oled […]


🏅▷ Uus suvine võrkkesta ekraaniga iPad Mini\nDispleiturule spetsialiseerunud konsultant prognoosib lähikuudel tahvelarvutitele kahte värskendust, esimest, nagu mainitud, selle aasta kolmandas kvartalis ja teist 2014. aasta esimesele kolmele kuule.\nCNETiga rääkides ütles ettevõte, et teine värskendus on seotud protsessori värskendusega.\nVõrkkesta kuvamistehnoloogia pole veel teada, LTPS on hüpotees, sest seda kasutatakse iPhone 5-s.\nViimastel nädalatel on iPad Mini tekitanud mitmeid kuulujutte, sealhulgas ühe, mis on seotud hinnaga, kusjuures mõned turuanalüütikud kaitsesid, et Apple peaks panustama mudeli odavama versiooni turuletoomisele, et paremini võistelda. Androidi toodetega.\nOma viimases kvartaliandmete esitluses näitas Apple, et iPadi müük kasvas 2012. aasta 11,8 miljonilt 19,5 miljonile 2013. aasta esimese kolme kuu jooksul.\nDigitimesi konto andmetel jõudis iPad mini 12,5 miljoni ühikuni, mis moodustas 65% kogu müügist.\nTags:ekraaniga, iPad, Mini, Suvine, uus, võrkkesta\nSkype on valmis ametliku iPhone’i rakenduse käivitamiseks\nNintendo kuulutas välja Switch Lite’i, keskendudes tasuvusele ja liikuvusele


SMS kuulutab välja purjetamistreeneri stipendiumi - Saaremaa Merispordi Selts\nSMS kuulutab välja purjetamistreeneri stipendiumi\nStipendium on asutatud Saaremaa Merispordi Seltsi (SMS) poolt eesmärgiga toetada Saare maakonnas purjespordi arengut ja sportliku taseme tõusu koolinoorte seas.\nSMSi stipendium antakse välja igakuise stipendiumina 2012. aastaks Saare maakonnas tegutsevale purjespordi treenerile. Stipendiumifondi suurus on 2000 eurot. Taotlusi stipendiumi määramiseks võib esitada vastavat kutsekvalifikatsiooni omav purjespordi treener, kes on vähemalt kuus kuud praktiseerinud treenerina Saare maakonnas.\n• stipendiumitingimustele vastavust tõendavat informatsiooni (kutsekvalifikatsioon kohta ja tegevustreenerina Saare maakonnas);\nTaotlused palume esitada hiljemalt 20. juuniks 2012 kella 14.00 kas elektronposti teel digitaalselt allkirjastatuna kommodoor@saaremaamerispordiselts.ee või posti teel aadressil Roomassaare tee 1293815 Kuressaare, Saaremaa Merispordi Selts.\nEsitatud taotlused vaatab läbi SMSi juhatus, kes langetab otsuse stipendiumi saaja osas hiljemalt 28. juuniks 2012. SMSi juhatus võib stipendiumifondi ümber jagada või suurendada või sobilike kandidaatide puudumisel stipendiumi väljastamata jätta.


Riin Tamm ja teadlase pisik | Miks\nPopulaarteadusliku saate Rakett 69 saatejuht-kohtunik ja noorteadlane Riin Tamm sai ülikoolis geenitehnoloogiat õppides aru, et temas on olemas just see teadlase pisik. Loe, millest soovitab teadusaasta saadik eriala valides lähtuda ning kuidas on geneetika seotud teiste põnevate erialadega.\n1. Kelleks sa lapsena saada tahtsid ning miks?\nSee on alati minujaoks veider küsimus olnud. Reeglina kuuleb erinevaid stampvastuseid. Pean tõdema, et ma üldse ei mäleta, et mul oleks lapsena olnud ameteid puudutavad ideaalid, mille järgi ennast seada. Küsisin ka oma emalt ning tema samuti ei mäleta, et ma oleksin väiksena eelistanud kindlad elukutseid.\nTeadusemaailmas tegutsemine tuli iseenesest. Kui alustasin õpinguid Tartu Ülikoolis geenitehnoloogia erialal, ei olnud mul vähimatki aimu, mis suunas ma liigun ja kelleks tahan saada. Kaitstes ära bakalaureuse kraadi, oli loomulik samm jätkata õpinguid magistrantuuris. Selle lõppedes olin veendunud, et tahan jätkata doktorantuuris. Sealt juba algas minu teadlasekarjäär ning siiani on see jätkunud. Seega protsessi käigus tuli äratundmine, et minus on SEE teadlase pisik olemas!\nÜlikooli ajal töötasin ka biotehnoloogia firmas läbides kõik etapid alates laborandi asendajast kuni teadurini, mis andis väga hea kogemuse ja teadmised valdkonnas. Mingi hetk aga see töö minujaoks ammendus (doktorantuuri alguses) ning seega otsustasin jätkata akadeemilises sfääris. Kohtumised erinevate inimestega süstisid minusse motivatsiooni ja ambitsioonikust.\nMul puudusid suured ootused, võtsin kõike üsna rahulikult. Lasin teinekord asjadel minna omasoodu ja kõik on kuidagi iseenesest paika läinud. Kindlasti on puzzlest veel tükke puudu, aga suurem pilt on minujaoks olemas. Ma arvan, et olen teinud erialaliselt väga häid edusamme ning loodan, et see tee jätkub veel üsna pikka aega. Läbi põhjaliku eneseteostuse liigun edasi seatud eesmärkide suunas!\nTeaduse populariseerija ja geeniteadlane Riin Tamm (foto:Wikipedia)\nMa soovitan noortel valida eriala, mis on neil kõige südamelähedasem. Eriala valikul tuleks kuulata oma sisetunnet ning lähtuda põhimõttest, et oma valikud teete te ise ja nende tagajärgedega peate te elama ilmselt elu lõpuni. Mida rahulolevam ja õnnelikum te sealjuures olete, seda kindlamini võite ennast tunda. Ei ole mõtet alluda kellegi survele ja teha erialavalik kellegi teise tahte järgi.\nGeenitehnoloogia sobib noortele, kes soovivad uurida ja avastada seoseid geenide ning erinevate tunnuste vahel ning muidugi suurem eesmärk võiks olla ühiskonda panustamine teadustulemuste rakendamise näol. Tegeleda tuleks teemadega, mis annavad lisaväärtust just nüüd ja praegu või lähitulevikus, et ka teil endil oleks sellest võimalik osa saada!\nGeenitehnoloogia puhul on tegemist üsna interdistsiplinaarse erialaga. Kokkupuuteid on mitmete valdkondadega, nagu näiteks meditsiin, biostatistika, bioinformaatika, keemia, füüsika ning isegi filosoofia (peamiselt bioeetilised probleemid ja küsimused). See laiendab oluliselt meie teadlaste maailmavaadet ja loob häid kontakte mitmete eriala teadlastega. Osalemine kohtunikuna Rakett 69 saates, on mind ennast muutnud palju mitmekülgsemaks ning andnud väga palju uusi teadmisi.\nKõigepealt olen väga õnnelik, et saan tegeleda nii minu kui ka ühiskonna jaoks kahe olulise teemaga: farmakogeneetika (kuidas geenid mõjutavad ravimite efektiivsust ja kõrvaltoimeid) ning vananemise ja pikaealisuse geneetika (me kõik vananeme ja soovime teada, mis on selle põhjused molekulaargeneetilisest aspektist). Lisaks arvan, et olen saanud ennast erialaliselt väga mitmel eri moel väljendada, mis on andnud mulle suurepärase kogemuse. Olen uhke, et minust on saanud Teadusaasta saadik ning riiklikult tunnustatud teaduse populariseerija. Samuti olen osalenud väga huvitavates nii teadus- kui ka teadust populariseerivates projektides.\nLisaks pidanud ja pean siiamaani ettekandeid erinevatele auditooriumitele mitmetel geeniteadust puudutavatel teemadel, esinen/esinenud teadust populariseerival eesmärgil paljudes meediakanalites.\nÜks väga olulisis omadusi on teadlastel oskus ennast arusaadavalt väljendada arvestades auditooriumi eripärasid ja püüdes ennast selle järgi kohandada.\nArvan, et inimgenoomi uurimine ja selle parem mõistmine koos tehnoloogia arenguga on andnud võimaluse juba praegu ühiskonda aidata. Näiteks genoomi järjestamine võimaldab meil selgitada ebaselge etioloogiaga haiguste põhjusi, seda tehakse selle aasta algusest ka Eestist (hetkel lastel). Väga oluline samm nii teaduses, aga eriti meditsiinis.\nOluline teema, mis kahjuks paljusid inimesi puudutab, on seotud kasvajate tekkimise ja arenguga. Kuna ise ei jõua kõigi oluliste teemadega tegeleda, siis ma tahan siiralt, et teadlastel õnnestuks selle haiguse geneetilisi tekkepõhjusi ja arengut paremini mõista. Tegemist on väga keerulise mehhanismiga ning iga kasvaja on omamoodi eriline. Võib-olla on mul endalgi kunagi võimalus teadustöö raames sellesse panustada!\nTundub, et praegune inimgeeniteaduse maailm liigub suunas, kus oleks võimalik inimese tervise(riskide) kohta lugeda tema geenidest. See on hetkel ja jääb ilmselt veel mõneks ajaks keeruliseks teemaks, kus küsimusi on rohkem kui vastuseid. Seega iga väike edusamm antud valdkonnas annab põhjust rahuloluks ning samal ajal paneb pingutama uute seatud eesmärkide nimel.\nPeres on kasvamas imearmas poeg Mattias, seega püüan tööst vabal ajal olla täiskohaga ema! Elame perega Tartus, hubases Tammelinnas oma aiaga majas, siis tegevust teadusekõrvalt jätkub piisavalt. Hea on aju puhata (või just uusi ideid mõelda) aiatööde käigus ning eluaset renoveerides. Samuti raamatute lugemine, teater ja kino ergastavad meelt ning annavad uut hingamist!\nOma lemmiku, reggae muusika saatel võin ennastunustavalt tantsida tunde. Minu elus väga tähtis koht perekonnal ja sõpradel. Kuigi alati pole piisavalt vaba aega nendega nii sageli kohtuda kui sooviks, hoian neid oma südames!\nLoe vahvat artiklit Riinust ka Postimehest: “Värviliste jalgadega naine murrab müüte”.


Miks ma Harta 12-le alla ei kirjutanud - MIHHAIL LOTMANI KODULEHEKÜLG\n11/16/2012 04:08:26 am\nMa kirjutaks hoopis sellele alla. Ja tõtt öelda, ma tundsin huvi, kas M. Lotman kirjutab sellele alla ja mulle tundub, et sain kinnitust oma arvamusele. Tundub tõesti nii, et üritatakse lihtsalt "rauda taguda kuni see on kuum". Et nüüd saime teise nupuvõttesse ja küll nüüd alles paneme kriitikat. Kus oli Meikar siis, kui Savisaar vene raha vastu tahtis võtta? Ja kui ta on (oli) reformierakonna programmiga päri, miks ta on valmis takistama nende pääsu võimule?\nHarta koostamine on muidugi tore, aga mis edasi?\nHakkame juhtima "uut moodi"?\nVõib olla hoopis sobiks motoks "vali kord" või lausa "ratsa rikkaks".\nKsujuures mulle on alati väga vahva tundunud, kuidas eestlased kutsuvad Ansipit kommunistiks, eesti-venelased aga fashistiks.\nVähemalt üks pool peab eksima :)\n11/16/2012 07:25:47 pm\nNii "kommunist" kui ka "fašist" on suht kaugel reformipartei ametlikust (parem)liberaalsest maailmavaatest.\nEhk teisisõnu pole kommunist ja fašist mingi nurga alt vaadates kuigi erinevad.\n11/17/2012 02:58:12 am\nei kommunist ega fasist vaid siga eesti maha müüa koos ligiga ja nende lasteaia jumbude kristiani ja ken -ga see on ikka kohatu kuidas lapsed liiva kastis mängivad ja miilitsi on ka müüdav naerma ajab mida need suudaavad :) väike näide täna seisavad kaks taksot il selgelt mustad sõidab mööda MUPO ei tee väljagi ja siis tuleb politsei auto need 2 taksisti peatavad mendi auto kinni /stastvui tovaris kak utibea skolko platit / ja siis ma läksin edasi see oli täna ja väike karja tänaval ise nägin ja kuulsin Ära ostmatu eesti politsei süda läheb pahaks uroodid!\n11/16/2012 07:13:27 pm\nVeiko, ei pea üks pool eksima. Fašistid olid peaaegu natsionaalsotsialistid (erinevused on itaalia ja saksa nüanssides). Ja kommunistid olid peaaegus sotsiaalrevolutsionäärid (esseerid vs bolševikud - vahet peaaegu ei olnud). Mõlemad on lipukirjaks võtnud sotsiaalsuse / sotsialismi. Ja tegelikult on Ansipi partei (Savisaare parteiga) hoopis liberaalses internatsionaalis (jumal teab mida see tähendab).\n11/16/2012 08:05:04 pm\nEi pea kumbki pool eksima, minu arvates nii kommunism kui fashism tähendavad tavainimese jaoks totalitaarset valitsemisstiili, mille vastu protestitaksegi.\n11/16/2012 09:09:10 pm\nEh, kas just tähendavad? Ja veel tavainimese jaoks?\nMulle tundub pigem, et fašist on tavavenelase silmis kõige lihtsam ja ilmselgem süüdlane, kelle kraesse ajada igasugused jamad - nii poliitilised, sotsiaalsed kui päris argised.\nJa 'ah, fašist!' on muidugi tore sõimusõna, mida lipsab mutikestel üle huulte isegi siis, kui nende puudlid lillepeenras pahandust teevad.\nEga tavaeestlaste poolel olukord etem pole. Kommunism on see silt, mis sobib kleepida igasugusele käkikeeramisele ja muudele ebamugavustele. Kommunism on vaenlase sünonüüm või vähemalt epiteet.\nParimaks stiilinäiteks on Kultuuri ja Elu, kes hiljuti nimetas looduskaitsealajuhtide hämarad ärid klorokommunismiks.\n11/16/2012 11:44:31 pm\nMinuarust nimetatakse kommunistideks kommunistliku partei kunagisi aktiviste.\n11/16/2012 08:40:54 pm\nSiiski on kahju, et Mihhail Lotman on vastuse andmisel otsustanud valida poliitiku tee. Adudes, et ilma tähelepanu all olevate nimedeta poleks harta kuuldav. Ilma poliitilise tahte ja jõuta pole tänases ühiskonnas sellised muudatused võimalikud. Soovitus kirjutada kõigile sobivat hartat viitab targa inimese puhul soovimatusele, tahet avaldada. Siis võiks juba ka vastata, miks indiviid ei ole vääriline saama valituks võrdsetel alustel, et talle tuleb seada ebaproportsionaalne lävend. Tegu siiski ilusa teflonretoorikaga valitud lugejatele.\n11/16/2012 08:47:57 pm\n"Kas tõepoolest kogu selle ürituse eesmärk seisneb vaid selles, et ühele seltskonnale rajada teed Riigikogusse? Kas tõepoolest on Riigikogu paha vaid sellepärast, et osa neist jäi valimistel selle ukse taha?"\nVäga kurb lugeda, et sedaviisi spekuleerite. Miks Te ei usu, et allakirjutajatel võib olla siiras soov meie valimissüsteemi parandada? Kui Hartakirjutajatest ühel või kahel võibki olla salasoov selle abil poliitikasse naasta (Silver Meikaril näiteks, aga ma ei väida, et see nii on, lihtsalt näide), siis kuidas oleks selline spekulatsioon põhjendatud kõigi teiste suhtes? Lauristinil poleks RK-sse saamisega mingeid probleeme ka ilma Hartata, aga miks peaks näiteks Daniel Vaariku puhul arvama, et võimu ligi pääsemine on tema eesmärk? Miks Te ei usu Harta loojate eetilisusesse ja näete selle taga kellegi omakasu? Te olete Eestis arvamusliider ja loomulikult on hetkel see blogipostitus juba Postimehe esiuudis. Just nii tapavadki arvamusliidrid inimeste usku paremasse tulevikku, usku, et on veel kedagi, kes suudavad Eesti huvid erahuvidest eespool hoida. Väga kahju, sest see on kaugelt ohtlikum kui igasugune hartadega maailmaparandamisele kaasakutsumine.\nP.S. Lugesin Harta 12 veelkord hoolega läbi ja ei näinud selles midagi sellist, mida Teie nägite. Ei ole nõus teksti propagandistlikuks tembeldamisega ega ka sellega, justkui probleem ja ettepanekud ei haakuks. Nõustun vaid sellega, et tekst on emotsionaalne - ja mis siis, see peegeldab hetkel kogu rahva seas levivaid emotsioone ja on seega asjakohane, see ongi peegeldus meist endist.\n11/16/2012 11:13:26 pm\nHuvitav, kust tuleb veendumus, et nn Harta peegeldab hetkel KOGU RAHVA seas levivaid emotsioone ning on peegeldus meist endist. Olen täiesti nõus hr Lotmaniga ja talle tänulik, et võttis vaevaks ka mitte kogu rahva hulka kuulujate mõtted välja öelda. Kahjuks paistavad Harta varjust välja tõesti nii mõnedki kõrvad, kelle omanike siiruses on põhjust kahelda.\n11/17/2012 12:01:31 am\n"kogu rahvas" ei tähenda kunagi 100% kõiki inimesi. Pigem tähistab see üldist meelsust, mis avalikkuses kõige rohkem silma paistab. Et see pole vaid häälekas vähemus, kes rahulolematust avaldab, seda kinnitab nii viimane Emori uuring kui ka petitsioon, millele on allkirja andnud tuhanded väga erineva taustaga inimesed.\n11/17/2012 12:03:45 am\nMaire: mina ka ei usu hartistide siirusesse. Populistide võimulesaamise lihtsustamise tees paistab olevat ainus reaalne ettepanek, kõik muu on selline, mille lahendus saab olla ainult kasvav paberimajandus ja mingite uute ametkondade teke, riigi raha eest mõistagi. Ja mul on raske uskuda, et hartistid seda tegelikult ka\n11/17/2012 12:34:55 am\nMinu jaoks on alati natuke hirmutav, kui keegi ütleb, et ei usu kellegi siirusesse ja aususesse. Ma oleksin sellega nõus siis, kui sellistel väitjatel oleks iga konkreetse Harta 12 looja kohta ette näidata konkreetsed faktid, mis just selle inimese ebasiirust tõestaksid. Kui ei usuta nendesse, kes tahavad muuta ühiskonda paremaks ja avatumaks, kellesse siis üldse uskuda? Ja teisest küljest - miks ei võiks need inimesed minna/naasta aktiivsesse poliitikasse? Ja mis olekski selles halba kui nad selleks pinda ette valmistaksid? Kas poliitikas osalemine on siis sedavõrd negatiivne nähtus? Te saate ju isegi aru, et keegi peab alati riiki juhtima - kes siis on see aus ja siiras poliitik, kes seda tegema peaks? Me muudame ise poliitikute kuvandi nii negatiivseks, et see hakkab töötama meie endi vastu. Poliitik, see on keegi, kes on sildistatud ja märgistatud juba ette. Nii ei tohiks see olla, sest sellise suhtumisega peletatakse ausad inimesed juba eos riigitüürist eemale.\n11/16/2012 08:57:37 pm\nHämar rahastamine on paha paha ja selle vastu tuleb protestida. Samas on selge, et üks seltskond üritab olukorda ära kasutada ja võimule tulle. Mina näen selle taga üsna selgelt rohepesu mehikesi taastuvenergettika valdkonnast kes üritavad oma 100% taastuvenergeetika eesmärki läbi suruda. Kaja Kallas üsna selgelt sellest seltskonnas edutatud poliitikasse, Keit Pentus toetab sama ilmaselt Rain Rosimannuse rahapaigutused. Viimasel protestijate kokkusaamisel esines lausa taastuvkoja juhatuse esimees. Vaadake oma viimast elektriarvet ja leidke sealt Taastuvenergia tasu 0,0097€/kWh. See on 4,66%-st energiast täna. Jagades selle %-ga saame, et siis oleks toetus 0,208€/kWh ja nüüd korrutage see oma kWh-dega. Kas hakkab kohale jõudma selle seltskonna eesmärk.\n11/17/2012 01:25:31 am\nOlen hr Lotmanile tänulik, et keegi nimega tegelane lõpuks selle välja ütles. Sellise avalduse tegemine pole populaarne, võib rahvavaenlaseks muutuda. Hr Lotman targa mehena muidugi teab seda ise ka ja seetõttu olengi tänulik ja tunnustan tema julgust, et ta IKKAGI seda tegi. Viimasel ajal olen mõelnud, et kas ma olen peast ära keeranud, kuid minu arust on ühiskond koos meediaga natuke hullunud ja hüsteeriline. Jah, ka minu arvates on probleeme (ja neid on alati!), kuid see poliitikute tampimine on läinud üle piiri. See on ebanormaalne, et hetkelist olukorda hinnatakse "kõik on nii per*es nii per*es, nüüd on lõpp ja kõik, olukord on väljakannatamatu!" Sitavigel üle õla ja Toompea poole ajama neid üle igasuguse piiri ülbitsevaid ja rahvale näkku sülitavaid poliitikuid eemaldama võimu juurest. Aeg demokraatiat teha!!!\nSee harta tekst on ju hale pläma. Aga eriti haledaks teeb loo see, et ühiskond plaksutab kaasa. Igasugust odavat sitta võib paberile panna (kuna see kannatab ju kõike), kui aga see massidele veel peale ka läheb, siis on jama lahti. Tekitab kõhedust, kuidas on võimalik inimesi manipuleerida NII odavate võtetega. Internetis aga allkirjad tulevad ja tulevad.\nAga mida ma siin seletan, käesoleva blogi omanik on minust parema eneseväljendusoskusega ja silmaringiga, ta on teema minu arvates igati hästi lahti kirjutanud. Vähemalt mind valdas lugedes äratundmistunne. Oli hea meel, et ma polegi mingi ainuke imelik vastuvoolu ujuv inimene selliste mõtetega.\nJa meie maailmalõpu (või vähemalt riigi lõpu - ja see on silmapiiril!) hartale kaasaplaksutajad, uskuge või mitte, ma pole päevagi ühegi erakonna nimekirja kuulunud ja/või avaliku võimu juures olnud. Pole ka plaanis.\n11/17/2012 02:55:44 am\nHarta 12 on hea ja vajalik hetkel Eesti jaoks igal juhul, mõtteid ja inimesi on vaja koondama asuda, et midagigi muutuks. see, et lgp herr Lotmanil on teadmist ja võrdlust ajaloost ja sellest johtuvalt ta ütleb, et antud hartakene on liiga hambutu varasematega võrreldes, ei muuda praeguse väärtust koondajana.\n.. ja ma väga loodan, et kedagi praeguse allkirjastajatest ei leita maja eest poodult või ei surda 11 tundi kestnud ülekuulamise tagajärjel. sellised kollid lisad ei tohiks määratleda ühe ühise teksti väärtust.\nStefan Hasso link\n11/17/2012 04:27:46 am\nLugupeetud härra Lotman,\nTundub, et on veel inimesi, kes teiega nõustuvad. Estofiilist britt Adam Garrie on just avaldanud sellise arvamusloo Harta 12 kohta Londonis baseeruvas inglise keelses portaalis Estonian World: http://estonianworld.com/opinion/the-vagueness-of-charter-12/\nTa arvab samuti, et Harta 12 avaldus on hüsteeriline, ega võta arvesse laias maailmas toimuvaid protsesse.\n11/17/2012 05:18:07 am\naitäh, väga huvitav ja samas kurb.\n11/24/2012 06:33:07 pm\ntundub, et Adam Carrie reageering on adekvaatne igati. Siiski poleks kuigi karm autorite suutlikkuse üle kirjasõnas.\n„…Meie pettumused algasid hiljem, sest nii suurt ja rasket asja, nagu oli meie vabadusvõitlus, ei teostata kunagi ilma teatud illusioonideta. Me olime kaua unistanud kui mitte just riiklikust iseseisvusest, siis ometi omatoast ja loast. Me olime arvanud ülimaks õnneks, kui eesti mehed ise ajaksid Eesti asju, sest meile näis, et eesti mees on Eesti asju ajades sootuks eriline mees. Temal pidid olema mingid erilised voorused, mis puudusid venelasel sakslasel ja isegi rootslasel, kes olid kordamööda meie üle valitsenud. Unistades Eesti asju ajavast eesti mehest, meie unustasime, et see mees oli juba Eesti asju ajanud näiteks Kirjameeste seltsis ja Lindas ning et säälseis asjaajamistes ei paista mingeid erilisi voorusi.\nNõnda siis sündis, et kui. saavutasime riikliku iseseisvuse ja eesti mees hakkas ajama Eesti asju, siis pettusime temas. Me leidsime, et temal puuduvad unistatud voorused, nagu polekski ta õige eesti mees. Tema tahaks. Nagu iga teinegi, äri ajades saada võimalikult suurt kasu ja tasuda võimalikult väikesi makse; tema näeks hää meelega, et tema palka kõrgendataks ja tööd vähendataks; tema armastab onupojapoliitikat; tema pistab vahetevahel käe riigi tasku; tema jätab oma võlad maksmata ja teeb pankrotte; ta võltsib veksleid ja mõnikord süüdistatakse teda isegi altkäemaksu andmises ja võtmises; ta kujub intriige ja kasutab demagoogia võimu ahnitsedes; ta tõrvab ausaid ja lupjab autuid, kui seda nõuab isiklik või parteikasu; ta on võimuahne, nii et iga parteiliige tunneb end liidrina, iga ministeeriumi uksehoidja ministriabina; tal on üldse kõik omadused, mida oleme näinud ja kuulnud olevat kõigil teistel võimukandjatel. Aga niisugusena ei kujutelnud keegi eesti meest, kui ta mõtles oma riigist.\nPäälegi, oma riik virvendas väga paljudele mingisuguse logardite maana, kus viina- ja piimajõed voolavad munaroast ja mannapudrust kallaste vahel. Sest milleks siis oma riik, kui pead töötama, nagu sakslase ja venelasegi all? Milleks oma mehed ja seadused, kui pead ikka kuulama sõna ja alluma võimule? Me ise tahame olla võimuks, nii et me kohe tunneme, kuidas elame oma riigis. Selliseid tarku mehi, kes nõnda arutasid, asus maal kui ka linnas, sest mõlemal pool leidus neid, kes , sest mõlemal pool leidus neid, kes ei mõelnudki kohuste täitmisele unistatud oma riigi vastu.\nSamuti hakati hulgana, üksteise võidu elama nii-öelda venelase viisil lauldes, mille tulemuseks oli protestitud vekslite virnad ja laostumised. Ja kui riigivõim ei tahtnud või ei suutnud aidata, siis kiruti oma riik ja kiidetud eesti mehed maapõhja. Lähed sa venelaste ja sakslaste keskel oma asjaga lörri, siis pole parata, aga kui see sünnib sul oma meeste silma all. Kes istuvad pangas või riigitüüril, siis on see lihtsalt sigadus. Ja ometi sündisid sellised sigadused hulgana ning nende kari aina kasvas, kes ei suutnud seda sigadust unustada.\nKõigele lisaks leidus terve leegion neid, kes pidasid oma loomulikuks õiguseks, et just nemad pidid istuma kusagil tüüril, aga nüüd said omad eesti mehed sellega toime, et “õiged“ tüürijad kõrvale suruti. Öelge nüüd isegi, kas ka see ei ole sigadus, kui on oma Eesti riik ja omad tuttavad igal pool? Oled eesti teadlane, aga oma suguvennad ei tunnusta sind, nagu oleks mingi tõeline vaen sinu vastu. Oled eesti kunstnik, aga oma suguvend ja suguõde ei tunne sinu vastu huvi, nagu oleks üks kui teine värvipime või helikurt. Oled eesti kirjanik, luuletad ja jutustad puht eesti meele ja keelega, aga suguvend ja suguõde raputab pääd, nagu ei mõistaks ta siu ta sinu eesti keelt ja meelt. Ka niisugused asjad ajavad hinge täis ja me paneksime kasvõi kirikuvande alla need, kes ei osta eesti pilte ega raamatuid, kui nad on meie arvates kohustatud seda tegema\nSelletaolised on need pettumused, mis on meile valmistanud oma riik, kus pidi aetama Eesti asju eesti meeste poolt. Enamasti kõik praktilised küsimused, mis ühenduses meie sissetulekutega, üldse meie hääoluga. Ühesõnaga – meie leidsime, et eesti mees ei muretse Eesti riigis küllalt teise mehe eest, nagu oleks ta mõni venelane või sakslane. Igatahes usume kindlasti, et rootslane muretses meie eest paremini, kui teeb seda oma eesti mees.“\nMis sai mõne\n11/17/2012 09:59:41 pm\n"Laias maailmas toimuvate protsesside" näiteks on viidatud kohas toodud Hiina, USA ja Venemaa. "Straastvuite, ja vaša tjootja!" nagu venelased ütlevad, või "tule eile meile!" nagu väikerahvad ütlevad. Miks ma selle välja tõin? Sest see näitab kohe ära kirjutaja kas ebakompetentsuse või erapoolikuse. Miks see estofiil ei toonud näiteks ühtegi Skandinaavia riiki või ka kas või Saksamaad-Hollandit? Paaritame pühvlit ja põldhiirt? Õigustame Punahiina ja Venemaaga Ansipi ja Lotmani partei autoritaarsust?\n11/17/2012 10:29:33 am\nPaneksin siia kõrvale ühe kirjatüki A.H.Tammsaarelt:\n„…Meie pettumused algasid hiljem, sest nii suurt ja rasket asja, nagu oli meie vabadusvõitlus, ei teostata kunagi ilma teatud illusioonideta. Me olime kaua unistanud kui mitte just riiklikust iseseisvusest, siis ometi omatoast ja loast. Me olime arvanud ülimaks õnneks, kui eesti mehed ise ajaksid Eesti asju, sest meile näis, et eesti mees on Eesti asju ajades sootuks eriline mees. Temal pidid olema mingid erilised voorused, mis puudusid venelasel, sakslasel ja isegi rootslasel, kes olid kordamööda meie üle valitsenud. Unistades Eesti asju ajavast eesti mehest, meie unustasime, et see mees oli juba Eesti asju ajanud näiteks Kirjameeste Seltsis ja Lindas ning et säälseis asjaajamistes ei paista mingeid erilisi voorusi.\nNõnda siis sündis, et kui saavutasime riikliku iseseisvuse ja eesti mees hakkas ajama Eesti asju, siis pettusime temas. Me leidsime, et temal puuduvad unistatud voorused, nagu polekski ta õige eesti mees. Tema tahaks, nagu iga teinegi, äri ajades saada võimalikult suurt kasu ja tasuda võimalikult väikesi makse; tema näeks hää meelega, et tema palka kõrgendataks ja tööd vähendataks; tema armastab onupojapoliitikat; tema pistab vahetevahel käe riigi tasku; tema jätab oma võlad maksmata ja teeb pankrotte; ta võltsib veksleid ja mõnikord süüdistatakse teda isegi altkäemaksu andmises ja võtmises; ta kujub intriige ja kasutab demagoogiat võimu ahnitsedes; ta tõrvab ausaid ja lupjab autuid, kui seda nõuab isiklik või parteikasu; ta on võimuahne, nii et iga parteiliige tunneb end liidrina, iga ministeeriumi uksehoidja ministriabina; tal on üldse kõik omadused, mida oleme näinud ja kuulnud olevat kõigil teistel võimukandjatel. Aga niisugusena ei kujutelnud keegi eesti meest, kui ta mõtles oma riigist.\nPäälegi, oma riik virvendas väga paljudele mingisuguse logardite maana, kus viina- ja piimajõed voolavad munaroast ja mannapudrust kallaste vahel. Sest milleks siis oma riik, kui pead töötama, nagu sakslase ja venelasegi all? Milleks oma mehed ja seadused, kui pead ikka kuulama sõna ja alluma võimule? Me ise tahame olla võimuks, nii et me kohe tunneme, kuidas elame oma riigis. Selliseid tarku mehi, kes nõnda arutasid, asus maal kui ka linnas, sest mõlemal pool leidus neid, kes ei mõelnudki kohuste täitmisele unistatud oma riigi vastu.\nSamuti hakati hulgana, üksteise võidu elama nii-öelda venelase viisil lauldes, mille tulemuseks oli protestitud vekslite virnad ja laostumised. Ja kui riigivõim ei tahtnud või ei suutnud aidata, siis kiruti oma riik ja kiidetud eesti mehed maapõhja. Lähed sa venelaste ja sakslaste keskel oma asjaga lörri, siis pole parata, aga kui see sünnib sul oma meeste silma all, kes istuvad pangas või riigitüüril, siis on see lihtsalt sigadus. Ja ometi sündisid sellised sigadused hulgana ning nende kari aina kasvas, kes ei suutnud seda sigadust unustada.\nKõigele lisaks leidus terve leegion neid, kes pidasid oma loomulikuks õiguseks, et just nemad pidid istuma kusagil tüüril, aga nüüd said omad eesti mehed sellega toime, et “õiged“ tüürijad kõrvale suruti. Öelge nüüd isegi, kas ka see ei ole sigadus, kui on oma Eesti riik ja omad tuttavad igal pool? Oled eesti teadlane, aga oma suguvennad ei tunnusta sind, nagu oleks mingi tõeline vaen sinu vastu. Oled eesti kunstnik, aga oma suguvend ja suguõde ei tunne sinu vastu huvi, nagu oleks üks kui teine värvipime või helikurt. Oled eesti kirjanik, luuletad ja jutustad puht eesti meele ja keelega, aga suguvend ja suguõde raputab pääd, nagu ei mõistaks ta sinu eesti keelt ja meelt. Ka niisugused asjad ajavad hinge täis ja me paneksime kasvõi kirikuvande alla need, kes ei osta eesti pilte ega raamatuid, kui nad on meie arvates kohustatud seda tegema\nSelletaolised on need pettumused, mis on meile valmistanud oma riik, kus pidi aetama Eesti asju eesti meeste poolt. Enamasti kõik praktilised küsimused, mis ühenduses meie sissetulekutega, üldse meie hääoluga. Ühesõnaga - meie leidsime, et eesti mees ei muretse Eesti riigis küllalt teise mehe eest, nagu oleks ta mõni venelane või sakslane. Igatahes usume kindlasti, et rootslane muretses meie eest paremini, kui teeb seda oma eesti mees.“\nOlen ikka pidanud inimestest, kelle mõtelõng on loogiline ja üsnagi selge. Kas aga alati on vaja langeda loogika lõksu on iseasi.\n11/17/2012 02:38:26 pm\nMa ei saa selle kirjatükiga nõustuda. Lugesin Harta 12 veelkord läbi ning ausalt öeldes ei märka selles hüsteeriat. Märkan selles mõtteid, mida olen isegi mõelnud. Ettepanekud pole võib-olla tõesti säravad, kuid need on ajahetkel x isiku y poolt kirjutatud. See tekst pole lõplik ega valmis, seda ei tasu võtta nagu ennast ilmutanud vaenlast, keda saab hakata arvustama ja tümitama. See on kodanikualgatus. Ebaperfektne, kindlasti. Kuid eks see tähistab ka iga inimese jaoks erinevaid asju.\nMinu jaoks tähistab see seda, et võimul olijad ei tohiks arvata, et nende arvamus on ainuõige ja veatu. Olen noor inimene, tõsi, ei mäleta NSV Liidu jubedusi. Ei taha neid ka kunagi korrata. Kuid ülbe ja iseteadev liberalism, millega Eestit kogu minu eluaja on valitsetud, ei ole ka midagi, mida eriliselt kadestama peaks. Kui nüüd inetult spekuleerida, siis võiks samuti arvata, et valitsuspartei hingekirjas oleb Mihhail Lotman, kes samuti on Tartu linnavolikogu esimees, ajab siin mingit oma või enda seltskonna huvidest lähtuvat asja. Alarmism kõlab viimasel ajal hoopis koalitsioonierakondadelt, on mul tunne. Sest on võimalus, et Eesti inimene äkki enam ei usu müüte ja demagoogiat stiilis "valite meid, või saate venelased ja Eesti huku". Eks propagandat oskavad ju kõik, kes võimu juures või sinna pürgivad.\n11/17/2012 05:54:32 pm\nEttepanekud pole säravad, tekst pole valmis, tähistab erinevaid asju ja on ebatäiuslik aga.... võtame Ansipi maha!\nVäga levinud on minu meelest ka inimesed, kes kunagi ei tunne poliitika või oma kodanikuõiguste vastu huvi, küll aga on esimesed teatama, et võim ei suhtle rahvaga ja et poliitikute ülbus ületab igasugused piirid. Peamine valmisolek on internetis midagi laikida.\nKujutlege nüüd ette, kui Ansip ükskord lubaks endale vastata kõigile nendele solvangutele, mis tema suhtes on rahva poolt lõdva randmega tehtud. Vaat siis oleks teil võimalus järele mõelda, kes on ülbe ja kes mitte.\nAga see jutt muidugi kellelegi ei meeldi, sest me oleme ju paremad kui Ansip.\n11/17/2012 09:48:14 pm\nMillest sellised eeldused? Iga inimene ei tunnegi poliitika vastu pidevalt huvi. Samuti nagu poliitikud ei tunne tihti huvi millegi muu vastu kui poliitika. Ansipi solvangute vastamise kohta: Ansip on kõigest inimene, asendatav. Ansipist palju tähtsam inimene on Eesti Vabariigi peaminister. Kahju, et oleme neid kahte hakanud viimasel ajal samastama ja suhtuma Ansipisse kui kallisse isakesse ilma kelleta me elaks pimeduses.\nmonica malmberg link\n11/17/2012 05:10:01 pm\nvöib-olla inimese bioloogilised omadused - -tunded - on veel täiesti uurimatta . . .emotionaalselt terveks kasvatatud lastest kasvavad . . .loodust säästvad . armastavad . .kas mehed tunnevad - mis on emaarmastus - -naistele see on kui füüsiline tunne mis sunnib last toitma . . ja looduses isased pistavad sarved kokku selleks , et anda edasi tugevama geene . . .mehed teevad köike oma laste ja pere heaks . . .ja meie seadused annavad vöimaluse ja öiguse rikastuda ja tunda ennast . .asotsaalidest paremaks inimeseks . .aga just sellel pölatul on soe süda ja jagab leivatüki . piibel lubab head elu taevas . kommunistid lubasid seda maa peal . .aga must muld on köige elava algus .ilma soojust ja vihma ei oleks isegi sääski meid kiusamas . . täisasvanud naised kasvatavad uue pölvkonna . .emasid ja isasid . .küsimus on . .millal naine on täiskasvanud ja millal mees on valmis isaks\n11/17/2012 05:43:56 pm\nNii ongi, et võimule tahab tulla uus seltskond uute huvidega. See on kahjuks reaalsus. Huvidevaba poliitikat ei ole olemas. Samas on loota, et sellise protesti laineharjal tulevad poliitikud esindavad, vähemalt veidi rohkem kui praegused, ka rahva ja riigi üldiseid huvisid. Meil on heas mõttes riigimehi vaja. Praegused on ennast ammendanud ja oma tõe ning huvid absoluutseks kuulutanud\n11/17/2012 08:48:50 pm\nLugupeetud Mihhail Lotman.\nTeie kirjutisi on olnud alati ja nüüd huvitav lugeda, sest nad on kantud rohkem alusväärtustest, kui nii mõnegi teise "paremmõtleja" omad.\nMa kirjutasin sellele ajendile alla ja selle põhjuseks oli solidaarne soov veidigi ärgitada ühiskondlikku debatti. Kui minna kontekstis detailseks, siis loomulikult on selles tekstis tunda läbimõtlematust ja rabistamist, st. spontaansust. Seetõttu võib nõustuda Teie väitega, et juba määratluse "harta" kasutamine selle spontaanse teksti pealkirjana, mis peaks olema siis ka tõesti "ajalooliselt tähtis põhidokument", mõjub "alarmismina" ja vähendab seetõttu ka tõsiseltvõetavust.\nKuid olulisemaks pean siinjuures mitte eemalduda sellest lahendamata põhjusest, mis ajendas seda pöördumist koostama.\nMeil jääb ilmseslt teadmata, kes on selle teksti algautor ja tuleb ka nõustuda faktiga, et paljud algallakirjutajad on seotud ammu poliitikaga, seega mitte täiesti neutraalsed intellektuaalid.\nKuid selle ajendi juurde tagasi minnes soovin tuua esile huvitava numbrilise sarnasuse Teie artiklis esitatud hartadega ja ühe väikese, kuid lakmusena olulise ettepanekuga.\nTe mainisite Tšehhoslovakkia Harta 77-t, mille lugu mäletan isiklikult, sest kuulasin juba poisikesena "raadiot".\nHarta nime väärib kindlasti ka Valgevene 97, mille ajalooline ülesanne on veel täitmisel.\nAga nüüd, peale mu pikka ja segast sissejuhatust, asja juurde.\nMa mäletan, kuidas Te rääkisite oma sõnavõtus IRLi suvepäevadel Kopra talus 2011 suvel, et Te pidasite auasjaks loobumist oma sissetulekust Tartu linna juhtorganis. See on eeskuju vääriv samm.\nPraegu aga on käimas 2013 riigieelarve menetlemine parlamendis.\nMeie erakonnakaaslased Andres Herkel ja Tõnis Lukas on teinud sinna parandusettepaneku nr. (sic!) 87!\nParandusettepanek nr. 87 vähendaks erakondadele riigieelarvest antavat summat ligemale 1/3 võrra ehk ca 1,8 miljonit eurot.\nKuidas Teie suhtute sellesse, et see ettepanek on samuti meie erakonnakaaslase Sven Sesteri juhitavas rahanduskomisjonis seatud kahtluse alla, kui mittevajalik?\n11/18/2012 07:34:04 am\nAitäh, põhjaliku kommentaari eest. Ei ole asjasse põhjalikult süvenenud, kuid parandusettepaneku nr 87 vaim on ka mulle lähedane.


MT5 võimaldab teil salvestada kauplemisgraafikute malle. On kasulik teada, et paljud kutselised kauplejad kasutavad indeksit riskide katmiseks. Võime testida väikeste raha strateegiaid siin on võimatu.\nMaksude-eelne, mitte maksudejärgne tulu s. Jõukad inimesed on eriti osavad mille hind on vaiksem kui maaratud ja -vabastusi ära kasutama.\nSisestades oma leibkonna kuu või aasta brutosissetuleku v. Näiteks eurose mille hind on vaiksem kui maaratud leibkond, kus on kaks palgasaajat, kes eluaset üürivad, kuulus Et kuuluda Eesi jõukamasse veerandisse, olnuks kahe peale vaja eurost kuusissetulekut ja Euroopa rikkama veerandi jaoks eurost sissetulekut kahe peale.\nKUI PALJU KAPITALI BöRSIL RISKIDA - ÄRI -


Rimini Riviera, ItaaliaSihtkoht\nRimini on koht, kus külastajaid ootavad rannad, Rimini rand ja Fiera di Rimini (messikeskus).\nRiccione on koht, kus leidub mõndagi meeldejäävat nagu Rimini rand ja Riccione ujumisstaadion.\nCattolica on koht, kus leidub mõndagi meeldejäävat nagu Cattolica akvaarium ja Cattolica ujula.\nBellaria-Igea Marina on koht, kus leidub mõndagi meeldejäävat nagu Gelso park ja Palacongressi Bellaria Igea Marina konverentsikeskus.\nCervia on koht, kus leidub mõndagi meeldejäävat nagu Adriatic Golf Club Cervia ja Cervia spaa.\nCesenatico on koht, kus leidub mõndagi meeldejäävat nagu Atlantica veepark ja Levante park.\nMisano Marco Simoncelli ringrada\nAdrenaliinisõpru ootab Misano Marco Simoncelli ringrada, populaarne ringrada 1,2 km kaugusel kesklinnast. Kui soovid veel rohkem elamusi, ootab sind paarikümneminutilise sõidu kaugusel Pista Miramare kardirada.\nNii suurtele kui väikestele pakub põnevat tegevust tuntud teemapark Miniatuurne Itaalia (Rimini, 5,3 km kesklinnast). Rannad on siin otsekui loodud jalutamiseks ja päikeseloojaku nautimiseks. Kui Miniatuurne Itaalia sind külmaks ei jäta, siis on samas lähedal asuvad Rimini vaateratas ja Arenase veepark sinu jaoks nagu loodud.\nRimini Riviera. Lühitutvustus\nRimini Riviera, kus päikesekummardajaid ootab Rimini rand ja kus leidub hulk põnevaid huviväärsusi nagu Miniatuurne Itaalia, väärib kindlasti avastamist. Populaarsed kohad on Fiabilandia (lõbustuspark) ja Riccione ujumisstaadion. Kindlasti ei valmista pettumust populaarsed vaatamisväärsused nagu Fiera di Rimini (messikeskus) ja Misano Marco Simoncelli ringrada.\nMillised on parimad majutusvõimalused, mida Rimini Riviera pakub?\n3 tärni hotell läheduses asuva privaatrannaga, läheduses on Rimini rand\nHotell otse vee piiril konverentsikeskusega, läheduses on Rimini rand\n• tasuta hommikueine • tasuta wifi • jooke basseini serveeriv baar • hooajaline välibassein • hea asukoht\n• tasuta hommikueine • tasuta wifi • 2 rannabaari • kohvik • hea asukoht\n3 tärni hotell, läheduses asub Fiera di Rimini (messikeskus)\n• Fiera di Rimini (messikeskus) (3,4 km südalinnast)\n• Rimini rand (8,8 km südalinnast)\n• Riccione ujumisstaadion (14,4 km südalinnast)\n• Gelso park (4,7 km südalinnast)\n• Rimini jahisadam (5,1 km südalinnast)\n• Miniatuurne Itaalia (1,4 km südalinnast)\n• Misano Marco Simoncelli ringrada (20,5 km südalinnast)\n• Fiabilandia (lõbustuspark) (10,4 km südalinnast)\n• Aquafan (veepark) (16,5 km südalinnast)\n• Cattolica akvaarium (21,9 km südalinnast)\nLinna Cesenatico hotellid\nRimini raudteejaam hotellid – Rimini\nRiccione raudteejaam hotellid – Riccione\nRimini (RMI ― Federico Fellini rahvusvaheline lennujaam) hotellid – Rimini\nRimini Miramare raudteejaam hotellid – Miramare\nRiminiFiera raudteejaam hotellid – Rimini\nRimini Riviera, parimad vaatamisväärsused\nFiera di Rimini (messikeskus) hotellid – Rimini\nStaadion 105 hotellid – Rimini\nspaaga hotellid linnas Rimini Riviera\näriklassi hotellid linnas Rimini Riviera