16 NÄPUNÄIDET TÖÖTAVATELE MUUSIKUTELE, KUIDAS OLLA EDUKAS KLUBI- VÕI BAARIKAANEBÄND - MEELELAHUTUS\nPeaaegu kõigis Ameerika Ühendriikide linnades ja linnades, nagu ka paljudes mujal maailmas, leiate avaliku saali, kus võõrustatakse elavat muusikat. Kas olete täisbänd, duo või sooloartist - seal on palju võimalusi lõbutseda ja natuke raha teenida.\nKõige edukamad ansamblid ja artistid harjutavad teatud põhialuseid, mis on ikka ja jälle osutunud tõhusaks. Paremini tasustavate esinemiskontsertide ja enama neist saamiseks võiksite järgida nende jälgedes, kes on olnud teie ees, kes on elava muusikaga elades head teeninud.\nAllpool on toodud mõned olulised juhised prioriteedi seadmiseks alati, kui etendust mängite. Need on kõik asjad, millele peaksite bändina ühiselt keskenduma, et tagada oma esinemistel võimalikult suur edu.\nNende sammude osas, mida saate teha professionaalse tööna live-etenduse olukorras, pole midagi keerulist, füüsiliselt nõudlikku ega isegi väga aeganõudvat. Järgige neid näpunäiteid iga ansambli mängitava esinemise korral. Sellega suurendate oma edu kaugemale sellest, mida võisite arvata, et võiksite saavutada.\n1. Koostage loendid\nMõne jaoks on see tavaline, põhiline tava. Teiste jaoks pole sellele palju mõtet pandud või nad ei tee seda üldse.\nKomplektiloendi kirjutamiseks aega võtmisel on mitmeid eeliseid:\nKui iga bändiliige teab, mis lugu on järgmine, kulgeb saade palju sujuvamalt.\nSaate oma komplekti korralikult ajastada.\nSaate teada, kuidas panna show voolav ja vähendada "surnud õhku".\nSaate selle üle minna ja vaadata üle, mis töötas ja mis mitte.\nHea komplekti nimekirja koostamine on kindel kunst - eriti selline, mis töötab ikka ja jälle. Kui see on õigesti tehtud, kaalute võtmeid, temposid, žanre ja eriti oma vaatajaskonda ning pange see mõistlikku järjekorda.\nEsmane eesmärk on viia inimesi sõitma, dikteerides ruumis meeleolu sellega, kuidas komplektid kokku panete. Suurte seganite ja segaste loomine ja kasutamine on samuti kohustuslik, et hoida asju liikumas ja rahvast kaasahaarata. Harjutamise ja tutistamise abil saate välja pakkuda hiilgavaid komplektiloendeid, mis muudavad teie ansambli plussideks.\n2. Tea, kuidas kontrollida\nSee on oluline osa elava muusika kogemusest ja see, mille suhtes peate olema koostööaldis ja kannatlik. Kui teil on õnne, et teie esinemispaika töötab professionaalne helimees, järgib ta heli kontrollimiseks tavaliselt kindlat toimingute järjekorda. Tavaliselt läheb see nii:\nSee jada pole kivisse sisse seatud, kuid see, kui paljudele inseneridele meeldib töötada. Iga helimees on erinev ja järjekord võib ja saab olema erinev, kuid teie kui muusiku ülesanne on lihtsalt juhiseid järgida. Mõni muu oluline tähelepanek:\nKui neil palutakse mängida iga trummi, peaks trummar mängima ühtlaseid, mõõdukaid tempoveerandi noote ja mitte midagi muud, kui just seda ei paluta.\nKui teise inimese instrumenti kontrollitakse, ei tohiks te oma instrumendile mingit müra tekitada, kui te seda ei küsita. (teise nimega STFU)\nHea helimees küsib, kuidas soovite enda monitori segada (kui teil seda on).\nHea rusikareegel on käituda nii, nagu terve mees teaks rohkem kui sina, sest tavaliselt see nii on. Poisid, kes töötavad või omavad oma helifirmasid, on töötanud sadade ansamblitega ning teie muusikalised anded ei avalda mulle muljet, kui just neile avaldab muljet esmakordselt teie professionaalsus ja lugupidamine.\nKui mängite klubi või baari, kus on maja kõlav tüüp, tunneb ta ruumi tavaliselt hästi, nii et peaksite mängima ka tema reeglite järgi. Kui teil on vaja midagi enda jaoks näppida, siis olge viisakas, kui te seda küsite, ja olge kannatlik. Te ei saa alati asju täiuslikuks (tegelikult on täiuslik harva), kuid teil on kindel mees, kes on vähemalt teie poolel.\n3. Seadke lava helitugevus korralikult\nSee on valdkond, millele paljud muusikud alati ei mõtle, kuid seda tuleks tõsiselt võtta. See, kuidas te ise oma lava helitugevust määrate, aitab kaasa saali üldisele kõlale ja teie bändi selgusele. Pidage meeles, et tasemete valimise määravad tuba, PA kvaliteet ja tasakaal, mida proovite laval saavutada - kõiki neid tegureid võetakse ühiselt arvesse.\nKui olete liiga vali, puhute oma bändikaaslased minema ja raskendate korraliku esiliiga esitamist. Liiga madal ja laval olevad inimesed ei kuule teid (kui neil pole teie monitori juures) ja insener peab teid majas tugevdama.\nKui tahad oma lava helitugevust, tahad alati teha koostööd ülejäänud bändi ja heliinimesega. Muusikuna on kõigi jaoks esmatähtis, et nad saaksid iseennast kuulda. Kuid pidage alati meeles, et kaaluge suurt pilti koos oma üldise helitugevusega.\n4. Kellaaja seadmiseks kleepige\nPaljudel juhtudel peate otsesaadetes järgima kindlaksmääratud ajakava. Kuna töötate kellegi teise heaks oma kaariku juures, siis soovite seda järgida. On konkreetseid põhjuseid, miks peaksite teatud ajal mängima, mille dikteerivad saali operaatorid, ja professionaalse töötava muusikuna soovite seda austada.\nSee tähendab, et peate end distsiplineerima, et teha kõik, mida peate oma pausi ajal (vannituba, juua, ohutusnõupidamine), ja asuda tagasi lavale, kus olete valmis mängima, enne kui peaksite alustama. See näitab teie tööandjale, et võtate oma tööd tõsiselt, ja hõlbustab ka rahvahulga teadmist, millal teiega varundatakse.\n5. pidage saadet\nKui mängite avalikus bändis inimeste ees raha pärast, siis olete meelelahutusäri. Nii et isegi kui te ei mõtle sellele, mida teete peale laulude mängimise, teete ikkagi saate. Teie huvides (ja see on palju lõbusam) on vähemalt mõneti harjutatud ja / või planeeritud etendus korraldada ning veenvalt ja järjekindlalt läbi viia.\nKui teil pole enne lavale astumist aimugi, kuidas asju tegema hakkate, on inimesed teie etteastega vähem hõivatud. Kui olete kõik suurepärased mängijad ja valite häid laule, kaevavad inimesed teid ikkagi. Kuid nad ei ole teie tegemistest nii elevil, lihtsalt sellepärast, et ka te pole sellest nii vaimustatud.\nKui muudate oma kaastöö tegelikuks etenduseks, millesse on tehtud ilmne hoolitsus, on inimestel parem aeg. Mida rohkem inimestel lõbus on, seda rohkem räägivad nad teistele, kui tubli sa oled, ja seda enam nad ka tagasi tulevad. Kasvatate oma fännibaasi ja teie esinemistel on rohkem inimesi ning see ei tee midagi, kuid toob kasu kõigile.\n6. Valige õiged laulud\nSee on võib-olla üks teie otsesaate kõige olulisemaid aspekte. Arvestada tuleb paljude teguritega, sealhulgas oma žanri, bändis tegutsevate muusikute võimekuse, esinemispaiga ja teie mängitavate kontsertide tüübi osas.\nEsmatähtis on siin loomulikult veenduda, et rahvas naudib etendust. Kui keegi on kõndinud ruumi, kus te esinete, jääb ta suurema tõenäosusega ööbima, kui talle meeldivad teie mängitavad lood. Te ei saa kunagi kõigile meeldida, nii et soovite keskenduda sellele, mida enamik inimesi soovib kuulda. Oluline on alati meeles pidada, et te ei mängi teie heaks, vaid mängite pigem nende inimeste jaoks, kes teid kuulavad.\n7. Mängivad peamiselt naised\nSee alapealkiri peaks iseenesest rääkima, kuid kui see ei saada selget sõnumit, siis siin on järgmised punktid, miks see peaks olema prioriteet:\nTibudele meeldib tantsida\nKus on naisi, seal on ka mehi\nPurjus meestele meeldib naistele raha kulutada\nKui valite laule, mis on peamiselt suunatud poistele, pole teie ümber nii palju tüdrukuid. Ja see ei tee teie bändile midagi head. Isegi kui on laule, mis teile oma bändis ilmtingimata ei meeldi; kui paljudele naistele need meeldivad, siis on ilmselt hea mõte lisada need lood oma saatesse.\nTeie eesmärk kattebändis muusikuna on veenduda, et inimesed kulutavad raha. Mida rohkem daame toas on ja mida rohkem neil aega on, seda rohkem jooke baar müüb. See viib teie bändi sagedamini broneerimiseni ja hiljem rohkem raha taskusse panemiseni.\nNagu varem mainitud, peaks teie saate- ja laulude nimekiri toitlustama kohalolevaid inimesi. Kui teil on regulaarne jälgimine, peaks teil olema hea ettekujutus muusikast, mida nad loodavad teie mängimist kuulda. Nii nagu ettevõttel, kellel on füüsiline toode, mida nad soovivad müüa, peab teie bändil olema intiimne arusaam sellest, mida inimesed soovivad.\nÜks parimaid viise rahvahulga eelistuste kindlaksmääramiseks on lihtsalt nendega eraldi rääkida. Küsige neilt, mis neile meeldib ja mis ei meeldi, miks nad teile meeldivad ja kuidas nende arvates saaksite end paremaks muuta. Üsna sageli ei pea te isegi küsima ja inimesed pakuvad vabatahtlikult teavet. Teie ülesanne on sel juhul lihtsalt tähelepanu pöörata ja kõik sellesse sisse võtta. Seejärel saate töödelda seda, millega peate töötama, ja rajada oma esitlus sellele, mis annab kõigi asjaosaliste jaoks parimaid tulemusi.\n9. Suhelge rahvahulgaga\nLisaks inimestega rääkimisele, kui olete lavalt väljas, soovite ka neid kaasata, kui olete laval. Inimeste väljatoomine publikuga vestlemiseks kaasab rahva hulga rohkem kaasa ja paneb nad end ka rohkem saatesse tundma. See võib olla midagi nii lihtsat kui kellegi sünnipäeva või erilise sündmuse mainimine või mõnikord inimese või inimeste lavale toomine. See kõik saab etenduse osaks ja teeb kogu ürituse kõigile toredamaks.\n10. Hoidke asjad liikumas\nKui olete koostanud korraliku komplektiloendi, on teil selle lihtsa, kuid samas äärmiselt olulise juhise eelis. Kuna bänd kaanelugusid esitab, on teil sarnane jukeboxile või õigemini raadiojaamale.\nHingamissuudlus hingamisteede kaudu edastatava programmi jaoks on mis tahes pikaajaline "surnud õhk" - raadios kasutatav termin, mis näitab, et teie kõlaritele ei saadeta heli. See on oluline eitav vastus ühelegi heliülekandele, mis kutsub kuulajaid ja isegi julgustab neid jaama vahetama.\nTeie bändi otseülekande osas toimub surnud õhk ajal, mil ei esitata ühtegi muusikat ega keegi ka ei räägi mikrofonil. Võite küll mõne sekundiga siit-sealt ära pääseda, kuid enamasti tahate laval seistes välja näha, nagu teaksite, mida teete, ja hoida etendust liikumas. Erinevus, mille see teie esitatud professionaalsuse tasemes teeb, on üsna märkimisväärne ja seda tasub iga kord esineda.\n11. Julgustage joomist\nMeeldib see teile või mitte, on teie peamine vastutus enamikul juhtudel, kui teie bänd live-esinemas on, tagada, et saal teenib raha alkoholimüügiga. Peamise atraktsioonina olete peo võõrustaja ja soovite veenduda, et kõigil on lõbus, lisaks veenduge, et baar pakub ka mõnda äri.\nSageli on laval bändiliikmeid, kes joovad ka. Kuna see on üks väheseid töökohti, kus teil tegelikult juua lubatakse, pole mõtet seda varjata. Tõstke oma joogid röstsaia või seltskonna jaoks üles ja julgustage rahvahulka sama tegema. Öelge inimestele kogu öö jooksul sageli, et nad pääseksid baari ja saaksid maitsvaid täiskasvanutele mõeldud jooke. See muudab sündmuskoha patroonide jaoks parema aja ja muudab teie tööandja ka väga õnnelikuks.\n12. Tunnustage baarmene\nBaarmenid töötavad üldiselt suhteliselt väikese palga eest (sageli vähem kui bändis teenite) ja loodavad üsna palju näpunäidetele. Ka nemad on inimesed, kellel on maksmiseks vajalikud arved ja mured. See on hea komme mitte ainult õppida kõiki baarmenide nimesid, vaid veenduda, et annate neile öö jooksul mitu korda mikrofoni kaudu rekvisiite ja tuletate klientidele meelde.\nLavaväliselt soovite olla personaliga sõbralik, hoides inimesi likvideerituna ja näidates nende vastu välja tänulikkus. Nad töötavad seal kogu aeg. Sa ei tee seda. Olete nende majas külaline. Neile meeldib bänd palju rohkem ja nad hindavad teie professionaalsust, kui tunnete selle fakti ära ja tegutsete vastavalt.\nEnamasti loob see töötajate ja teie bändi vahel tugeva suhte ja kui soovite uuesti saalis töötada ning soovite äripartnerlust arendada ja säilitada, on teie huvides anda inimestele krediiti. jookide serveerimine.\n13. Tee sellest üritus / pidu\nTähistamiseks on alati põhjust.\nMuutke iga saade ainulaadseks - ja sõidukiks kõigile, et saaksite elu nautida.\n14. Mängige toas olevatele inimestele\nMuusikukarjääri jooksul tuleb ette aegu, kui mängite muusikat, ja mitte palju inimesi ei ilmu. See võib olla hirmutav ja heidutav, eriti kui olete oma bändile palju tööd pannud. Kuid see kõik on osa tööst ja teie huvides on mitte kunagi mitte lasta sellistel asjadel end alla lasta ja keskenduda sellele, et anda endast parim inimestele, kes tegelikult olemas on, isegi kui seda teevad ainult töötajad. See teeb teie bändist hea maailma, et käituda nii, nagu oleks tuba täis, nii et kui te mängite muusikat, siis olete selleks valmis.\n15. Pange ennast kirja\nPüsiregistreerimisel on mitu eelist:\nVõite oma esinemisi tagasi kuulata ja kritiseerida\nHea kraami saate üles laadida sotsiaalmeedia saitidele\nLisatulu saamiseks võite videote raha teenida Youtube'is\nSee on suurepärane vahend oma projekti turustamiseks\nTeil on oma Grand-Lastele midagi mängida\nTänapäeval on heli ja videot lihtne jäädvustada kõigest. On olemas tasuta rakendused, mille saate oma telefoni või tahvelarvutisse alla laadida ja mis töö ära teevad. Kui soovite tõesti seda otsida, on kvaliteetsed videokaamerad väga taskukohased.\nKui te oma esinemisi ei salvestanud, garanteerin, et kogetakse fantastilisi hetki, mis ei oleks ainult mälu.\nMõtle selle üle. Põhjus, miks enamik inimesi muusikat mängima hakkas, oli see, et see tundus olevat midagi toredat. Arva ära? See on. Kui suudate harmooniliselt töötada koos seltskonnaga, kes kõik mängivad erinevaid asju, kuid ühel ühisel eesmärgil hakkate maagiat looma - ja see on väga lõbus. Las see näitab.\nKõigil naudingutel, mida tõeliselt tunnete, pole muud valikut, kui oma mängimisel või laulmisel läbi särada. Lubage see kindlasti ja laske see kõigile, kes teie bändi näevad, silmatorkavalt näha. Selline kirg on eksimatu ja tungib kõigisse teie ümbrusesse.\nTäname, et lugesite Kui teile see artikkel meeldib, siis palun jagage seda! :)\nVaadake ja saate "Meeldib" kaanepildi kesklehte Facebookis, et leida suurepäraseid artikleid, näpunäiteid ja lõbusamaid pilte! :)\nPaljud näevad muusikat ennast kingitusena.\nKingitused taheti anda.\nSee, et saate tegelikult muusikat mängida, on iseenesest hämmastav tasu - see, millega saate kogeda nii üheaegselt andmist kui ka vastuvõtmist.\nMõelge sellele mõni sekund ... ja siis pidage meeles, et oskate seda iga kord hinnata. :)\nSilte: perekond äri pühad\nVõtke ühendust autoriga Peaaegu kõigis Ameerika Ühendriikide linnades ja linnades, nagu ka paljudes mujal maailmas, leiate avaliku saali, kus võõrustatakse elavat muusikat. Kas olete täisbänd, duo või sooloartist - seal on palju võimalusi lõbutseda ja natuke raha teenida. Kõige edukamad ansamblid ja artistid harjutavad teatud põhialuseid, mis on ikka ja jälle osutunud tõhusaks. Paremini tasu\nCopyright 2022 https://jimgoodinmusic.com 16 näpunäidet töötavatele muusikutele, kuidas olla edukas klubi- või baarikaanebänd


3. mai 2015 kell 21:01\nVergine OÜ tegevdirektor Ruslan Väli ja ettevõtte juht Aleksander Järv peavad ambitsioonikaid laienemisplaane.Foto: Meeli Küttim, Äripäev\nEi tasu rutata\nKui seda teha varem, kui ettevõtte käive on vaid 5–6 miljonit eurot, jääb börsil tegutsevate investorite huvi väikeseks. Tammemäe sõnul võib omanik siis pettuda, et keegi ei soovi tema ettevõtte aktsiaid märkida ning aktsia hind ei liigu või isegi langeb.\n“Selleks, et kaasata aktsiakapitali börsi kaudu ja olla atraktiivne pensionifondidele ja teistele börsiinvestoritele, peab ettevõtte väärtus olema vähemalt 15–20 miljonit eurot. Siis on aktsial likviidsust ja börsiinvestoritel piisavat huvi,” märkis finantsnõustaja. Selle väärtuseni aga saab jõuda tema hinnangul koos kohaliku finantsinvestoriga kas erakapitali, mezzanine- (vahefinantseerimise) fondi või mõne investeerimisfirma kaudu.\nSelliseid finantsinvestoreid ei ole Tammemäe sõnul raske leida. “Sellistel investoritel on 2–5 miljoni eurone rahasüst igati jõukohane. Tavaliselt võtab finantsinvestor osaluse ettevõtte osades või aktsiates ning raha läheb vaid uueks arendustegevuseks,” rääkis Tammemäe. “Seega tuleb leida parim kombinatsioon rahast ja muust kvaliteedist, mida finantsinvestor kaasa toob.”\nMetallkonstruktsioonide tootja Vergine OÜ\nAktiivne tootmine algas umbes paari aasta eest, kui saadi vanad Dvigateli tootmishooned Suur-Sõjamäe tänaval, mis oma jõududega korda tehti.\nTegeleb nii mustast ja roostevabast metallist kui ka alumiiniumist toodete valmistamisega. Ettevõtte tehnilised võimalused on laialdased: metallilõikusest, valtsimisest, painutusest, mehaanilisest töötlusest kuni inseneritööde, masinaehituslike ja elektritööde, lõpptoodangu komplekteerimise ning paigalduseni.\nPõhiturud on Soome ja Norra, toodetud on ka Venemaale, Rootsi, Taani, Brasiiliasse, Venezuelasse, Omaani, Egiptusesse, Türki ja Hiinasse.\nVergine omaniku ja juhi Aleksander Järve ettevõtjalugu on hea näide, kuidas inimese töökus ja edasipüüdlikkus võivad väikese äri suureks kasvatada.\nJärv töötas üle kahekümne aasta tagasi päästeametis keskastmejuhina. Järv koondati ja ta otsustas töötukassa abil keevitajaks õppida, sest nägi selles ametis perspektiivi. Omandanud mitmes metallitööstusettevõttes keevitajakogemust, otsustas Järv 2005. aastal asutada oma ettevõtte Vergine OÜ. Algul pigem hobi korras ettevõtet pidanud mees seadis endale kõrgeid eesmärke.\nVergine tegi esimesel majandusaastal üle 93 000 euro käivet ja sai seejuures üle 3300 euro kasumit. Nüüdseks on käive kasvanud 32 ja kasum 45 korda. Kui alguses tegutseti rendipindadel, siis peagi sai Järvele selgeks, et mõistlik on investeerida oma ruumidesse. Nii soetati poolteist aastat tagasi 2500ruutmeetrine tsehh Tallinnas Suur-Sõjamäe tänaval ja praegu ootab ehitusluba kõrvale plaanitav 1000ruutmeetrine tootmispind. Ettevõttes töötab 25 inimest, pärast laienemist on plaan inimesi juurde võtta.\n“Siiamaani olen neid etappe, mida olen endale ette söötnud, ikkagi saavutanud. Esimene mõte oli teenida miljon krooni, pärast miljon eurot, nüüd on järgmine samm teenida 10, siis 100 miljonit eurot,” võtab ettevõtte looja ja arendaja seatud sihid kokku.\nJärve sõnul on seni ettevõtet rahastatud kas omavahenditest või võetud pangast laenu, näiteks tootmispinna ostuks. Oma jõududega üles ehitatud vana Dvigateli lagunenud tootmishoonet haldab ettevõte Vergine Kinnisvara, mida juhib Järve kompanjon Ruslan Väli, kellele kuulub pool firmast.\nTandemina tegutsevad Järv ja Väli on mõelnud ka EASist raha küsida, aga ei ole mõtet siiani teoks teinud. Ühel juhul ei kvalifitseerunud Vergine rahastusele, teisel juhul oli aga projektitaotluse tähtaeg nende jaoks liiga lühike. Nüüd mõlgutavadki mehed mõtteid, kust saada järgmised 5–6 miljonit eurot oma ideede teostamiseks.\n2012. a: 980 335 eurot,\n2013. a: 2 653 773 eurot, käibe kasv aastaga oli 171%,\n2014. a: u 3 mln eurot.\n2012. a: 197 082 eurot\n2013. a: 83 635 eurot\n2014. a: u 150 000 eurot\nOmakapital: 356 572 eurot\nBilansimaht: 1 307 324 eurot\nUus tehas vajab raha\n“See oleks uus suund, millest on veel vara rääkida, aga tahaksin luua suurt tehast uute tootmisvahenditega,” lausus Järv. Sellises suuruses investeeringu tagasimakse pikkus võiks tema hinnangul olla kuni seitse aastat.\nVõlakirjade emiteerimisele ei ole metallitööstusettevõtte juhid mõelnud ja neil pole ka ettekujutust, kuidas see võiks välja näha. Küll aga seavad mehed palju ambitsioonikamaid eesmärke, nimelt sooviksid nad ettevõtte börsile viia ja avalike aktsiate kaudu raha ja koostöövõimalusi leida.\n“Kindlasti on mõte moodustada aktsiaselts, et oleks väärtpaberikonto. Selline kogemus on ka Maru kontsernil, mis alustas OÜst ja muutus ASiks, aga kõik aktsiad on omanike käes. Nemad otseselt aktsiaid välja ei paiska. Meie eesmärk on minna välja aktsiaturule,” rääkis Järv ja lisas, et see võiks isegi juba aasta-pooleteise pärast juhtuda.\nJärve sõnul on neil Väliga huvitavaid mõtteid, mis võivad kellelegi huvi pakkuda. Ta tõi näiteks ASi Galv-Est Kiiul, kus on aktsionäriks kolm ettevõtet, kes saavutavad koostöö kaudu sünergia ja saavad seeläbi kasumit. Teise näitena tõi ta Paldiski Tsingipaja, mille võtmeklient on Tikitreiler. Kuna Tikitreiler on kuumtsingitud, siis temal on Paldiski Tsingipada vaja.\nKas Järv ja Väli mõtlevad lihtsalt aktsiaseltsi loomist või peavad silmas kaubeldavaid aktsiaid börsil? “Kui meie 5–6 miljoni eurone plaan käiku läheb, siis on muidugi mõistlik ka turule minna,” vastas Järv kindlalt. See nišš, kus Vergine töötab, ei ole tema sõnul Eestis täidetud. Päris paljud ei julge tema hinnangul seda ka teha.\nKonkurentidest rääkides ütles Väli, et pingi tegemises neil konkurente ei ole. “Mis puudutab metalli kokkupanemist, siis seal on palju konkurente Eesti turu mõttes, aga kõik oleneb, mis kvaliteediga, sest palju tooteid müüakse alla turuhinna,” selgitas ta.\nEttevõtte riskid on Järve sõnul maandatud, sest see, millega Vergines tegeletakse, ei ole otseselt omavahel seotud. “Iga valdkond – lõikepingid, painutuspingid, valtspingid, masintöötluspingid – on eraldi üksused. Kui inimestel, kes panevad masinaid kokku, peaks töö ära kaduma, on rakendust ka teiste pinkide peal. Me oleme paindlikud,” selgitas Järv.\nVergine OÜ juhid\nAsutaja ja omanik Aleksander Järv, kes omab Ruslan Väliga võrdselt pooleks ettevõtet Vergine Kinnisvara, mis haldab tootmishoonet, kus Vergine tegutseb. Järv on töötanud enam kui 20 aasta eest päästeametis keskastmejuhina. Pärast seda töötukassa kaudu ümber õppinud keevitajaks ja töötanud selle ameti peal erinevates metallitööstusettevõtetes. Olnud mullu pankrotistunud metallitööstusettevõtte Catmeti üks juhte ja vähemusosanik, enamusosalus kuulus vahepeal Viktor Levadale, kellega on praegu pooleli erinevad kohtuvaidlused.\nTegevdirektor ja ettevõtte Vergine Kinnisvara OÜ juht ja üks omanikke Ruslan Väli. Väli töötas üle kümne aasta tagasi Muuga tollikontrollipunkti juhtivinspektorina ja üritas 2004. a töökohustusi täites enesetappu, kuna politsei oli kuulutanud ta kahtlustatavaks altkäemaksu puudutavas kriminaalasjas. Mõni aasta hiljem tunnistas kohus Väli ka süüdi ning määras talle tingimisi vangistuse kolmeaastase katseajaga, mille ta ka läbis.\nErainivestoreil võib olla huvi investeerida\nSven Papp, Raidla Lejins & Norcousi ühinguõiguse ja tehingute valdkonda juhtiv partner\nAleksander Järve ja Vergine OÜ on kindlasti esiletõstmist vääriv edulugu, mis näitab, et sihikindel tegevus oma strateegia elluviimisel toob ka edu. Käibe kasvu eesmärgid on kindlasti olulised, kuid strateegia ei saa seisneda vaid käibe kasvus, see kaasneb ikkagi eduka strateegia puhul. Tundub, et Vergine OÜ-l on olemas strateegia ning strateegia selle etapi elluviimiseks on vajalik 5–6 miljoni eurone investeering. Kindlasti on positiivne, et ettevõtjal on ambitsioon oma ettevõte noteerida börsil, kuid noteerimisega ei tasu kiirustada.\nOn arusaadav, et mingil hetkel ei ole enam mõistlik ettevõtte kasvu vaid omakapitalist finantseerida. Kui pangalaenu võimalused on ammendatud, siis oleks asjakohane analüüsida, kas erainvestoritel võiks olla huvi ettevõttesse investeerida. Börsi kaudu n-ö avaliku raha kaasamine on kindlasti atraktiivne, kuid ka üsna ressursimahukas ja kulukas. Kõigepealt soovitaks ikkagi kaaluda raha kaasamist võlakirja vahendusel või erakapitali kaasamist omakapitali investeeringuna. Võlakirja võiks eelistada, kui ollakse kindel oma võimekuses ettevõte ise n-ö järgmisele tasemel juhtida. Professionaalse investori kaasamist ei tasu kindlasti peljata, sest neilt on palju õppida. Professionaalsetel erakapitali investoritel on laialdane kogemus, et valmistada ette suurinvestori kaasamiseks või ettevõtte börsile viimiseks.\nKui võlakirja ja erakapitali kaasamise etapp on läbitud või teadlikult vahele jäetud, siis ollakse ilmselt tõsisemalt valmis järgmiseks sammuks – avaliku kapitali kaasamiseks börsi vahendusel.


Mis seisus on sinu heaolukontod? – Kliendiuuringud\nValitsus ja viirus on andnud meile aja tulla välja tavarutiinist, olla kodus lähedastega ning küsida endalt: kuidas mul päriselt läheb? Kas olen olnud endaga aus? Kas minu vajadused on rahuldatud? Mis mind elus kurvastab? Mis mind närvi ajab? Mille üle olen ma uhke? Mis mind õnnelikuks teeb? Sest selleks ei ole meil tavaliselt kunagi aega – kogu aeg on nii kiire…\nKui palju meil kontol raha on või palju me iga kuu laenu peame maksma, teame ilmselt kõik. Kui palju meil aga ressurssi heaolukontol on, ei mõtle ilmselt keegi. Samas teame, et päeva lõpuks oleme õnnetud, sest tööl sõideti meist üle, abikaasa oli nii väsinud, et unustas küsida, kuidas päev läks, keegi ei märganud, et olid just juuksurist tulnud ning sõber ei mõistnud, kui oluline ja suur samm oli sinu jaoks esinemine ettekandega… Kõik kokku aga mõjutab meie päevi rohkem kui kontolt maha tiksuv pangalaen (eeldusel, et juurde tiksumine on stabiilne), sest oleme kas õnnetud või õnnelikud.\nMaslow ja põhivajadused\nInimestena oleme väga erinevad. Ometi on meis siiski miski, mis teeb meid väga sarnaseks – põhivajadused. Justkui sissekodeeritud algoritm, mille vastu ei saa. Härra Maslow märkas neid ja sõnastas ära. Põhivajadused on samad nii täna kui ka homme – need ei muutu muutuvas maailmas. Kui elementaarsed füüsilised põhivajadused on kaetud, saab hakata rääkima hingelistest. Täna, kus oleme materiaalselt saanud endale lubada rohkem kui ükski põlvkond enne meid, on tekkinud uued takistused ja uued harjumused kommunikatsioonis – nutiseadmed, mis küll kiirendavad meie omavahelist suhtlust, kuid pärisvad mõistmist ja üksteisest arusaamist. Lühikese ajaga on tekkinud pinnapealne suhtlus toksides küsimusi stiilis “Mis teed?” või viis minutit enne kokkusaamist teatada ilma põhjenduseta: “Sry, ma täna ei jõua.” Kirjalikult suheldes jääb palju tajumata (põhjus, taust) ning arusaamatused on kerged tekkima.\nNüüd, kus meile on antud aeg kodus olla, tasub endalt ausalt küsida:\nMis on see, mis mind rõõmustab ja mulle energiat annab?\nMis mind iga päev vihastab, solvab ja pettumust valmistab – tööl, kodus, lähedastega?\nKui palju ma iga päev oma vajadusi teadvustan?\nKas ma rahuldan teiste soove või enda vajadusi?\nKui hästi oskan oma vajadusi sõnastada ja teistelt paluda?\nVõtsin appi eri vanuses sõbrad ning palusin neil enda jaoks lahti mõtestada neli vajadust – olla mõistetud, olla vajalik, olla armastatud ja olla väärtustatud. Vastajaid oli kokku 10 – nii mehi kui naisi, nii nooremaid (25 a) kui ka vanemaid (65 a), nii väikeste lastega, vallalisi kui ka vanavanemaid – erinevad eluetapid, erinevad inimesed. Kõik võtsid väljakutse vastu ning olid nõus defineerima, mida üks või teine mõiste nende jaoks tähendab. Üksmeelselt tõdeti, et kuskil sees need vajadused tõepoolest alateadlikult tiksuvad, aga pole olnud vajadust (!) neid defineerida. Nüüd oli võimalus.\n1. Olla vajalik\nKas tunned, et oled vajalik? Kellele?\nKas oled vahel kogenud, et sind pole justkui kellelegi vaja ja see kurvastab väga?\nKas oled tundnud, et elu jooksul sinu roll muutub, nt lapsi kasvatades oled neile väga vajalik, aga pärast nende väljakolimist enam mitte nii väga?\n10 inimese arvamus, millal nemad tunnevad end vajalikuna:\n“See on alati soe tunne, kui tead, et sinu olemasolu on sama tähtis nagu päikese olemasolu meie planeedile. Siin pole matemaatikat, kes kellele rohkem/vähem vajalik on. See on aeg, mis on investeeritud nii hästi, et süda laulab ja uni on magus.”\n“Inimene on loodud elama teiste inimestega suhestudes. Kui pole mitte kedagi, kelle jaoks sa oled oluline, vajalik, kes tunneks rõõmu sinuga kohtumisest, kes ootaks, et sa oma aega talle pühendaks – siis oleks minu jaoks väga raske.”\n“Minu jaoks tähendab see seda, et tulen kellelegi meelde, minuga tahetakse suhelda ja koos olla.”\n“See on see, kui sul on keegi, kes arvestab sinuga ja keegi, kelle eest hoolitseda, samuti armastust jagada.”\n”Teha asju, mis mulle endale meeldivad, korda lähevad ja ka teistele kasulikud on.”\n”Näiteks siis kui minu käest arvamust küsitakse. Kui mulle helistatakse, et mingit mure lahendada või südant puistata ning kui ma näen, et minust tõepoolest oli abi.”\n“Kui minu poole pöördutakse, teen kellegi jaoks midagi ära ja näen kuidas see aitas. Kui sa ei tunne, et sa oled vajalik, siis on kõik pekkis.”\n“Võib-olla kodus see on kuidagi rohkem iseenesest mõistetav (aga ei peaks), kuid töö juures tähendab see minu jaoks ilmselt seda, et suudan kolleege oma teadmistega aidata ning ka ettevõtte tegevust kuidagi edasi arendada. Siis kui tunnen, et justkui pole vajalik, siis pole ka motivatsiooni töö tegemiseks. Naljaga pooleks saab öelda, et sõpra tuntakse hädas. Kodus on aja jooksul ilmselt teatud asjad välja kujunenud, mille jaoks saan rohkem või vähem vajalik olla, aga püüan alati olemas olla. Praegu kui laps on väike, tahan tema jaoks igapäevasel võimalikult palju lähedal, olemas ja vajalik olla.”\n“Väga vajalik tunne – olla vajalik neile, kes lähevad sulle korda, ei kasuta ära.”\n“Minu jaoks on see andmise rõõm, kus kingid teistele aega, armastust ja tunned, et suhe muutub tugevamaks, inimesed kallimaks, sest seda hinnatakse, sul on roll. Kui ei hinnata, saad aru, et võetakse rohkem kui antakse ja pidevalt. Kui tasakaal läheb paigast ära, läheb ka suhe kreeni.”\n2. Olla mõistetud\nKas tunned, et saad elukaaslasega jagada kõike või oled aastaid kooselus ja hinges ikka üksi?\nKas tunned, et sõbrad saavad sinust aru, sind kuulatakse ära, tuntakse siirast huvi ega anta hinnangut, oled sina ise, ilma maskita?\nKas julged tööl oma mõtteid vabalt väljendada või on lihtsam end tagasi hoida ja ülemusele vaikides alluda, sest nagunii midagi ei muutu?\nKeegi on kunagi öelnud, et lihtsam on hukka mõista kui mõista. Olla kohal ja kuulata – tundub kerge, aga polegi – õpime seda kunsti tihti terve elu. Ja oi, kui suur väärtus teise jaoks võib selles peituda – keegi kuulab, mõistab, ei anna hinnangut, järelikult saab usaldada, järelikult on sõber. Tihti ei vaja me ei soovitust ega arvamust, vaid läbi ausa monoloogi jõuame ise lahenduseni.\nKaheksa inimest räägivad, mida tähendab nende jaoks olla mõistetud:\n“Saada andeks oma vead ja halvad käitumised, sest saadakse aru, et keegi pole täiuslik ja igaühega võib kõike juhtuda.”\n”Ehe mõistmine ei saa võlts olla. Kui keegi mõistab sind ja sinu mõtteid, tundeid, see tähendab, et sinu elus on keegi, keda võid usaldada, kelle pärast võidelda ja keda tõeliselt armastada. Ainult siis kui oled mõistetud, saad olla päriselt armastatud. Minu jaoks on olla mõistetud tunduvalt tähtsam kui olla armastatud. See tähendab, et sa pole selles maailmas üksinda.”\n“Ootus, et inimesed, kellega suhtlen, on valmis mind ära kuulama.”\n“Isegi kui see tundub mulle olulistele inimestele arusaamatu, vastukarva, ebaõige, siis nad ei mõista mind avalikult valjuhäälselt hukka, vaid lihtsalt avaldavad oma teistsuguse arvamuse, arutlevad minuga, ka lepivad eriarvamustega.”\n“Isegi kui arvamused ei ühti, siis mind ei mõisteta minu vaadete pärast hukka. Inimese võime asetada end teise mätta otsa ja mõista tagamaid, millest mingi arvamus või seisukoht on tekkinud. Ja ka austada neid vaateid. Tihtilugu on see minu jaoks seotud ka endast erineva sallimisega.”\n“Mõistmine tahab inimesse süvenemist saada. Eks lähedastelt muidugi ootan seda kõige rohkem ja hea on mõistetud olla. Eks tänapäeval on kõigil kiire ja kõigesse ei jõua süveneda või neid mõista, aga lähedased, pere ja sõbrad ju võiks?“\n“Teine inimene mõtleb minuga sarnaselt ja ma tunnen, et me oleme ühel lainel. Vastasel korral on mu jutt talle kui hiina keel, millest ta ei soovigi aru saada.”\n“Minu ja teise inimese vahel on ühendus. Ühenduse all pean ma silmas, et seal on ruum, kus mõlemad pooled saavad olla haavatavad. Kui seal ruumis on usaldus, haavatavus ja avatus, siis ma saan öelda, et ma olen mõistetud.”\n3. Olla armastatud\nMillal sa tunned, et sa oled armastatud?\nKui kerge on sinul armastust väljendada? Kuidas sa seda teed?\nMillal sind viimati kallistati? Millal viimati öeldi, et ma armastan sind? Hoolin sinust?\nKeeruline teema see armastus… No ei lipsa meil eestlastel armastusavaldused ega isegi tunnustused kergelt üle huulte… Me koolitame oma lähedasi justkui mõtete lugemise maailmameistriks. “No kuidas ma seda ütlen?” või “Ah, mis, ta ju teab seda ise ka!”, kummitab meil mõttes. Aga kas ikka teame? Ja kas see ei väljendu mitte erinevalt – üks tahab kuulda rohkem kõrvadega, teine näha rohkem tegusid, kolmas kingitusi, neljas koos ajaveetmist ning viies ootab teenet (vt ka 5 armastuse keelt). Ometi otsime kõik kinnitust, et meid armastataks – see tagab hingerahu.\nSeitse inimest räägivad, mida tähendab nende jaoks olla armastatud:\n“Tunda, et paned inimeste südametes tuled põlema ja see jõuab peegeldusena sinuni – väljendub nende tegudes, suhtumises ja tihtipeale nende vait olekus, sest sõnu pole siin vaja.”\n”Teise inimese igapäevased tavalised teod annavad mulle aimu, et minu peale on mõeldud. Ja kui on mõeldud, ju siis olen südames.”\n”See on suur privileeg, õnn, kui sa oled kellegi poolt armastatud. Usun, et seda mõistab tõeliselt alles siis, kui iseendaga enam-vähem rahu oled teinud. See on nii, nagu sa oleksid hoitud, kaitstud…”\n”See tunne, kui sa tead, et ükskõik mis jama sees sa ka oled, on alati keegi, kes sult ümbert kinni võtab ja teeb selgeks, et tegemist ei ole veel maailma lõpuga. Ta mõtleb sinuga kaasa ja pakub olukorrale lahendusi. Kui sul on keegi, kelle silmad lähevad alati särama sind tulemas nähes ja see peaks olema vastastikune tunne. Turvatunne.”\n“Hoolimise näitamine eelkõige koduste toimetustega abistamise näol; huvi tundmine, kuidas läheb; armsate inimestega koos aja veetmine.”\n”Tunda turvalisust, teadmine et teine inimene on sinu jaoks alati olemas.”\n“Minu jaoks on see nii palju erinevaid asju kokku, et ma ei teagi, kuidas seda kohe sõnadesse panna. Mõnes mõttes on see nagu telepaatia, et sa teed mingeid asju ilma seda ütlemata või küsimata ja saad sellest ise või teisele hea enesetunde.”\n4. Olla hinnatud ja väärtustatud\nKas saad enda töös piisavalt tunnustust tehtule?\nKas sinu ideid märgatakse? Kas sul on veel nii palju motivatsiooni, mis tuleb sinu seest, mitte omanikelt? Aga kui see motivatsioon saab otsa ja omanikud ei märka?\nVõi hakkad kompenseerima võõraste sulgede ehitamisega sooviga näida parem? Või otsid hoopis tunnustust oma hobis, muus valdkonnas?\nEestlase inimloomus on kitsi kiitustega. Isegi kui me töötajatena / lapsevanemana / sõbrana teame, et tegime midagi head / erakordset / oodatut, siis ei piisa meile sellest vaikusest. Me lööme särama siis, kui keegi ütleb MIKS ta seda väärtustab. Mida see tema jaoks tähendab.\nSõbranna mees tuli sõbranna juurde ning rääkis oma saavutustest tööl – ta ei soovinud muud, kui keegi märkaks ja tunnustaks. Pikas kooselus oli elukaaslane selle ära unustanud. Sõbranna läks koju ja tunnustas ka oma meest – see tuli talle jälle meelde ja ta sai aru, kui oluline see on.\nMida lähedased vastasid? Mis on nende jaoks oluline?\n“Sa oled teel millegi enda jaoks olulise poole, sa teed teatud edusamme sellel teel, ja sinu saavutatut tunnustatakse siiralt, rõõmsalt, ausalt… See annab tohutu positiivse energia edasi liikumiseks.”\n“See, kui mind hinnatakse minu tegude, mitte võib-olla esmamulje järgi. Kui minu teod lähevad korda sellele, kellele need suunatud olid ja kui mulle seda ka öeldakse. See on nii hea tunne. Ja tuletab mulle ühtlasi meelde, et ma oleksin ise ka tänulikum. „Aitäh!“ on ju nii lühike ja lihtne, ent mõjuv sõna. Peaksin seda rohkem kasutama.”\n“Terve kriitika ja siira imetlemiseja kiitmise tasakaal. Puhas ausus ja austus. Tunne, et sind vajatakse, sest oskad ja tahad teiste elu paremaks muuta, ja tänu sellele muutub ka sinu elu paremaks.”\n“See on väga vapustav tunne, kui sa tajud teiste poolt hinnatud ja väärtustatud olemist. See on oluline külg, mida meie äri meile pakub.”\n“Eraelus tänutunde välja näitamine eelkõige heade sõnade ja kallistuse näol; töö kontekstis samuti tänu väljendamine heade sõnade näol ning miks mitte ka väike boonus kui tehtu on tõesti hästi õnnestunud.”\n“Saada head tagasisidet ja tuge oma tegevustes, vääriliselt tasustatud, kui sinuga peetakse nõu ja arvestatakse su arvamusega.”\n“Selle küsimuse peale olen ma mõelnud siis, kui mul on olnud endiste tööandjate juures arenguvestlused 🙂 Ma olen alati öelnud, et palk peegeldab kvaliteeti, aga see ei ole ainus oluline väärtus või hinnang. Võib olla ma olen loll, aga loll vajab kiitust, õigemini aeg-ajalt hea sõna maksab rohkem kui raha.”\nIga raske aeg meie elus annab võimaluse üle vaadata väärtused – mis mulle tegelikult oluline on ja mis mitte? Millega ma täna hästi hakkama saan, millega peaks veel vaeva nägema? Kui olulised on suhted minu elus? Kui hästi ma neid hoida oskan ja ennast selgeks teha? Hea aeg mõtisklemiseks.\nMeie vajadused elu erinevates etappides muutuvad – hakkame uut eriala õppima, armume ära, otsustame pere luua, tahame karjääris saavutada eesmärki, lapsed kolivad kodust välja, elukaaslane jätab maha jms. Kas me räägime sellest, mida meie vajame sel hetkel või arvame, et teised loevad meie mõtteid? Nt “Mul on sel kevadel selline eesmärk ja see on minu jaoks oluline, sellepärast et …. Ma loodan, et sa mõistad ja toetad mind.” Sinu asi on sel hetkel öelda vaid jah ning hoida seda meeles ja olla toeks, tunnustada.\nOlgem väärtustatud, armastatud, vajalikud ja mõistetud!\nHoolitsege lähedaste ja enda heaolukontode eest!


Andrus Kasemaa "Ajapüüdja. Mälestusi Kokora mailt"\nKasutajalt Esta - 12/25/2017 07:05:00 PM\nAndrus Kasemaa on oma teostes kirjutanud Poeedirahu leskedest ja nende kaduvast maailmast, nüüd siis teos, mille kohta võib vist öelda, et siin nimetatakse asju ja inimesi nende õigete nimedega. "Ajapüüdjas" on ligi viiekümne inimese mälestused, mis annavad kokku ülevaate 20. sajandist Kokoral ja selle ümbruses Tartu- ja Jõgevamaal. Ega sellises vanavaras või selle kogumises pole midagi uudset ja mingis mõttes on need lihtsalt kõikuva huvitavusastmega tavaliste inimeste meenutused, aga kuidagi on minu meelest Kasemaal õnnestunud kokku panna miski, mis on suurem kui selle osade summa. Võib-olla on see tänu õhinapõhisusele ja austusele selle koha ja nende inimeste vastu. Paljud mälestused tundusid olevat nii usalduslikus õhkkonnas jagatud, et mul on lausa imelik neid siin tsiteerida, olgugi et need on nüüd ju ometi kõigile lugemiseks raamatusse raiutud.\nEnim köitsid mind vanemate inimeste meenutused II maailmasõja eelsest ajast. Neis oli palju argielulist, sellist, millest kirjutasid Frykman ja Löfgren "Kultuurses inimeses" (ja ilmselt ka Pärdi "Eesti argielus", mis mul küll pool aastat pooleli on). Lugesin koerustest, ehalkäimisest, aluspüksata naistest, kuramaažist, hügieenioludest, tööst ja puhkusest, kooliskäimisest ja mängudest. Millegipärast oli tollast aega palju lihtsam ette kujutada ja uskuda, samas kui nõukogude aja kirjeldused tunduvad ikka üsna ulmelised. Võib-olla hästi nagu ei tahtnudki uskuda seda nõukaaja värki, sest eri inimeste mälestusi kõrvutades tuli hästi esile, mille hinnaga mõnel suhteliselt mõnus elu oli (eks ikka teiste arvelt, kelle elustandard pärast sõda rängalt langenud oli). Lugesin raamatu kujundaja Margus Kiisi artiklist, et raamatust jäid koostaja enda soovil viimasel hetkel välja ta enda mälestused 1990ndate Kokorast. Kahju, aga teisest küljest loodan, et need leiavad edaspidi millenagi avaldamist.\nSuskasin lugedes lehtede vahele mitukümmend järjehoidjat ja kirjutasin kokku seitse lehekülge katkendeid välja, kõige jagamisest säästan teid, kuid mõnda palakest tahaks siiski edasi rääkida. Eraldi sektsiooni väärib Armilde Põldma, värvikaim jutustaja ja lihtsalt sümpaatse suhtumisega inimene, kes vist ka koostaja lemmik oli - tema mälestused võtavad enda alla umbes kuuendiku kogumikust.\nVanasti käisid vanad inimesed, pikad undrukud seljas, ja neil ei olnud üldse pükse. Vanamutid käisid kõik. Ja lapsed kah. Sabad laiali, muudkui lähed. Üks aasta, kui kartuliväljal olin, seal oli üks kohalik külanaene ja soristas. Ma võtsin oma vahet, vaatan - eideke kummardab, ise korjab kartulit, tagasti alati vesi jookseb. Ma seisin ja kohe vahtisin. Siis alati võttis kartulit ja ise läks ja vett lendas. Tal ei olnud üldse pükse jalas. Suured särgid, jatkudega ärakudutud, kõvad siuksed jatkud. Ülevalt oli natuke teistmoodu. Altpoolt olid takust. Karu Roosil oli kah, mäletan, kui need kuivasid, jatkudega särgid olid kõik nööridel. Nüüd on sellised ebemed, et ära üldse enam ligigi mine. Kõik on siidist ja pehmed, ripuvad, et neid jalgu panna. Pidudel nendega tantsid, siis pudeneb nõnna, et.... (lk 225, A. Põldma, 1926-2014)\nMu vanaema ju aluspükse ei kandnud. Kunagi läinud vanaema Tartusse kirikusse, nii kange häda. Tartu linnas ju ei saa igale poole nagu maal, et lähed põõsasse. Ja ega vetsusid ka ei olnud nii palju. Ja siis oli püksi teinud, ühesõnaga oli püksid ära määrinud. Siis oli koju tulnud ja püksid nurka visanud, et tema enam pükse jalga ei pane. Tal ei olnud jah pükse. Talvel ka ei olnud. (lk 290, Nella Karro, s 1958)\nMul on nii meeles, kui Mardioja Endli isa suri ära, olid nii suured lumevallid, et täitsa telefonipostideni lükati lahti. ja põllu pealt oli mitmest kohast aetud, ei saanud enam lahti lükata. Alma, Eedi lesk, ütles, et paneme ta aita, külmub ära, kui kevadel lumi ära sulab, siis viime surnuaeda. Vanasti olevat nii siin-seal tehtud ka. Ma ei mäleta aastat, aga õudne lumi oli. Ja kui surnut viisid, siis Peatskivil oli Mesipuu Elmar traktorist, tema läks traktoriga ees ja auto tema järel. Hirmus tuisk. (lk 368, Helju Raudjärv)\nLapsepõlvepiltide pealt on näha, kuidas maal jõukusega oli. Väiksest peast olid ilusad riided seljas, esimeses klassis ka, aga pärast nägime välja parajad räbalapundid. Põletasin need klassipildid 16-17-aastasena ära, sest häbenesin. Minu esimene ülikond oli kodukootud riidest, mustjashall ja triip sees. Bendroti Elmar õmbles. Kuuendas klassis käisin päevast päeva ühtede ja samade pükstega. Ema oli Tartu turult saanud osta ühed kantud meestepüksid. Neist ta õmbles mulle säärevarjud. Hea libe kangas oli. Õhtul panin porised püksid kuivama, hommikul sai pori nüri noaga maha kaapida, siis sai jälle kooli minna. (lk 100, K. Kalvi, s 1942)\n[Jutt on ajast 1980ndate lõpus.] Väljamõisa õues oli meil tiik, kaevu meil ju ei olnud. Sinna tiigile käisin siis, suur kõht ees, sest ootasin last, ema voodipesu suuremast ära loputamas. Pidin pesema kõigi pesu: Salme, isa, ema pesu, mehe pesu ja mu kahe lapse pestu, kes käisid Alatskivil algkoolis. Kaevu aga ei olnud. Salmel oli toas suur 200-liitrine vaat. Ma ei tea, mis vaat see oli, aga sulailmaga veeretasin ma õue peal lumepalle, külmakraadidega tassisin suuri lumekamakaid ja vedasin selle suure vaadi iga päev lund täis, et vett saada ja pesu pesta, ema linu loputada. Mäletan, kuidas need suured lumetükid olid mul suure kõhu otsas. Kõht oli suur ja lumetükk oli veel suurem. (lk 283, Ü. Lätte)\nKolhoosiajal käis mõisas rändkino. [---] Ükskord ei tahtnud generaator [elektrit Kokoral polnud, selleks oli siis diiselgeneraatorit vaja] jälle käima minna, kari mehi oli siis ninapidi seal ümber, et mis viga. Hulk rahvast koos, kõik tahtsid kino näha, aga elektrit ei saadud kuidagi. Astus siis ligi ka üks vanamees, kes hobusevankrist keerulisemat masinat polnud elu sees ligidalt näinud ja ütles tähtsalt kusagilt kuuldud ja kõrva taha pandud lause: "Mis tal muud on, kui karbuss jupsib". Sellest sai tõeline hitt paljudeks aastateks: kui keegi iganes mingi asjaga jändas ja närvitses, siis leidus ikka keegi möödamineja, kes elutargalt õpetas: "Mis tal muud on, kui karbuss jupsib". Selle lausega tuli ettevaatlik ja piisavalt kärme ka olla, kui ikka see masinavärgiga jändaja juba piisavalt tige oli, siis võis ka üle turja saada. (lk 96, K. Kalvi, s 1942)\nÜks lugu lammastega oli veel selline, et olime kõik kusagil kodust ära. See oli veel enne kolhoosiaega. Kui tagasi tulime, olid kõik lambad viimseni hoovi peal pikali maas, surnud ilmselt. Kahju kui palju! Kõik lambad koolend ja suvine aeg kah, mis sa teed selle ilmatu hulga lihaga. Isa läks tõi toast pussi, et katsub, äkki õnnestub veel veri välja lasta. Võttis jäära esimesna, aga see polnudki päris surnud, mökitas vastu, kui isa hakkas kõri läbi lõikama. Ja lähemal uurimisel selgus, et kogu kari oli elus. Ja veel põhjalikum uurimine tuvastas, et lambad olid juua täis, purjus. Eks nad olid küüni ukse ette pandud puu maha ajanud ja küüni nuuskima läinud. Küünis oli puskar käärinud - oli see kõrgete kulakumaksude aeg, kui isa ajas puskarit. Praak oli juba hea kange ja selle olid nad ühiselt ära joonud ning olid nüüd nagu üks mees lihtsalt purupurjus. Ja eks oligi nii, et mõne aja pärast võtsid kõik jalad alla, jäär ees, lambad riburada järele. Aga pohmell oli neil küll pikk ja vaevarikas: paar päeva ei tahtnud ükski lammas süüa, kogunesid keset õue suure vahtra alla varju, lamasid või seisid, pea jalge vahel rippu, ainult vett larpisid hirmsasti. Ma olen mõelnud, et ei tea, kas lammas on selles suhtes targem kui inimene, et järgmine kord, kui meskile ligi oleks pääsenud, kas oleks ka ennast purju joonud või ei oleks mitte. Inimesed üldiselt küll sellisest asjast ei võta õppust, ei tea, kas loomad oleks võtnud. (lk 98, K. Kalvi, s 1942)\nKolhoosirahvas oli Väljamõisa põldudel. Mina olin seal allpool Lauga heinamaa peal, teine brigaad töölisi oli siin tallide juures põldude peal, vist meie heinamaade peal. Suured naljamehed olid Kiisku Edgar ja Õunapi Ats. Kuusiku Edgar palus Salme Markuselt seelikut. Salme siis andiski Kuusiku Edgarile selle selga. Ega ta ei tõmmanud seda talt seljast, ta küsis. Ats oli siis pükstega poiss ja Edgar seelikuga naene. Hüplesid seal heinamaal kõppadi-kõppadi üles-alla, jälle pikali maas, selga jälle, jalad olid püsti, teine oli seljas. Mehed tegid omavahel vigureid. Mõisarahvas ehk brigaadi rahvas vaadanud, et aru ei saa, poiss ja tüdruk hüplevad seal, tõmbavad üksühte, ajavad taga, Edgar oli Salme undrukuga tüdruk ja Ats oli pükstega poiss, jooksid ja hüplesid seal, panevad jalad püsti heinamaa peal, jälle üles ja jälle hüplevad, üksühte ajavad taga. No olid need alles naljamehed! Suu kogu aeg käis neil, igasugust paksu plära tuli neil seealt välja. Padakõrves riputasid kusilasi vanamuttidele jalge peale. Nad olid kõik reas seal sedaviisi, vaipade peal magasid, vanad inimesed. Aga meie, noored, ei tahtnud magada. Mina istusin vankri peal, poisid käisid metsas, Aga metsa all oli suur kusilaste pesa. Korjasid oksad kusilasi täis ja läksid lasid paljaste säärte peale. (lk 192, A. Põldma, 1926-2014)\nTõnissaar oli kolhoosiesimeees. Kord seisis laua ääres ja lasi puuksu. Ütles siis, et oh, oleks ma teand, et häbi teeb, ei oleks kodont kaasagi võtnud. (lk 227, A. Põldma, 1926-2014)\nKratt oli, kes teise talus vilja varastas, ta moondas ennast ära. Mees oli pikali maas, hing läks porikärbse näol ära välja. Varastas vilja, vilja varastati vanasti hirmsasti. Tuli viljakoormaga koju, tahtis hing sisse minna, aga ei saa. Naabrimees teadis, ja keeras mehe teistpidi. Porikärbes tahtis kehasse minna, aga ei saanud. Otsis igalt poolt, aga ei saanud. Mehe nina oli teisipidi. Ja ei olema saanudki. Naabrimees keeras jälle õigetpidi, siis sai taas hing sisse minna. Naabrimees ütles, et kui ma oleks tahtnud, siis porikärbes poleks enam sisse saanud minna. (lk 207-208, A. Põldma, 1926-2014)\nKüla peal Pahkil surnud mehel naene ära. Naene iga öö karjub, et too mulle mu kingad, too mulle mu kingad. Mees rääkind teadjatele inimestele küla peal, et mida tegema peab, et naene juba ära maetud. Talle öeldud, et vaata, kui külast sureb mõni inimene ära, siis võta need naese kingad ja vii sellele surnule ja pane kirstu ja ütle, kellele viid. Surigi külast keegi inimene ära ja tema viinud kingad sinna kirstu. Eks ta omastele pidi kõnelema, et selline lugu on. Pannud kirstu, siis jätnud järele, naene enam ei käinud. See surnu viis talle siis kingad. (lk 209, A. Põldma, 1926-2014)\nTal oli selline pikakarvaline piimakohvipruun terava ninaga koer Kärt, kelle ta oli kodu juurest tee pealt leidnud, arvas, et ehk on marjulised koera metsas ära kaotanud. Ja nagu see koer meid nägi, kukkus kohe hirmsasti telgede taga haukuma, et kasvõi kallale. Salme, äge nagu ta oli, võttis süstiku kätte ja koputas sellega nii kõvasti vastu kangastelgi, et need värisesid. Ma mõtlesin, et lööb nüüd süstiku kangastelgede külge katki, ja hõikas koerale, et kas sa jääd vaid või ma annan sulle hea keretäie tappa. Koer ütles jämeda jõrinaga: "No anna, anna." Me panime Meelisega laginal naerma. Ütlesin ka Salmele, et kas sa kuulsid, mis koer sulle ütles, Salme vastas, et kuulis küll. (lk 279, Ü. Lätte)\nMis mulle veel meeldis ja silma hakkas, olid jutu sees nii muuseas poetatud lausekesed, mis mõjusid kuidagi ajatult, väga inimlikult ja nii tuttavalt:\nKui olime õega väiksed, me omavahel läbi ei saanud. Ikka tülitsesime alatasa. Hiljem saime väga hästi läbi. Tema oli minust kuus aastat vanem. Talvel mängisime nukkudega, käisime kelgutamas ümber maja, suvel jalutasime niisama. Palju oli lauamänge: "Trilma", "Reis ümber maailma", "Tsirkus". Sai niisama nurgast nurka vedeletud see päev. Mu üks esimene mälestuski on taoline, kus ma seisan, kelk käes, sauna juures. Ei teagi, millal esimest korda silmad pähe sain ja hakkasin ükskord mõtlema. (lk 27, L. Karro, s 1933)\nVõi elad pika elu ära, näed ja koged sõdu ja surma ja rõõmu ja kõike, aga ka seda, et keegi pillas 70 aastat tagasi kriitilise kommentaari selle kohta, kuidas sa salatisse kartulit hakkisid (just paar päeva tagasi hakkisin ise Kokora naaberkülas rosolje jaoks kartulit ja peeti ning mõtlesin siis sellele):\nPärast [leeri]õnnistamist tulime koju, seal olid tädid ja onud koos, ristiema ja ristiisad. Katsime söögilaua. Tegin rosoljet. Kartulid said veel nii suured, et tädi ütles, et pannud siis juba terved kartulid. (lk 119, L. Jõgi, 1931-2013)\nTegelikult üldse - kui veider, kui tühised äpardused inimestel meeles võivad püsida:\nBussipeatuses, nagu sellistes bussipeatustes ikka, tualetti polnud. Ükskord tulime vanaemaga bussi pealt ja mul oli kange pissihäda. Olin siis väike tüdruk, koolini oli ikka mõni aasta aega. Läksime Karu Roosi juurde. Selgus, et Roosil ei ole kemmergut, asja toimetati laudas. Mul olid jalas punased trikotaažist viigipüksid. Alt laienevad, nagu tollal moes oli. Mul õnnestus püksisääre alumine ots talla alla lasta ja siis, püksid ikka talla all, lehmakoogi sisse astuda. Olin üsna õnnetu. Täitsa kummaline, kuidas just äpardused meelde kipuvad jääma. Aga kui ma poleks pükse ära määrinud, siis ma vast ei teakski, et Karu Roosiga kohtunud olen. (lk 105, A. Sard, s 1970)\nMäletan, et Voorel olime võistlustel. Olime pikkade dressipükstega. Mul pidid püksid maha kukkuma, kui kohale jõudsin. (lk 277, A. Ernits, s 1924)\nArmilde Põldma (1926-2014) mälestusi\nKas ema sundis rohima ka? - Mina ei rohinud kedagi, Igavene ulakas ja koerust tegin. Ronisin jälle sinna lambanina otsa visse korjama, jalad laiali, ühe oksa peal ja teise oksa peal, väga ei ole midagi nagu teha ka. Ja istusin.\nIsake oli nagu pääsuke, tegi pesa meile siia õlekõrtest, vedas neid nokaga. Mäletan, kuidas ta vedas metsast hobesega palke, istutas puid elule. Nüüd ei ole neid enam kedagi alles. Heinaküün, mis meil see aasta suure lumise talve ajal kokku kukkus, oli kord tindisuitsutussaun Kallastel. isa ostis selle ära ja pan siia meile üles.\nMeil oli majal alguses õlekatus. Mäletan seda, nad lõhkusid ära, panid sindlikatuse. Venna pani peale eterniidi.\nKui ma sündisin, siis elasime kõik ühes toas: ema-isa, mu väike õde, vennakene. Vanaema käis meid ikka vahel Tedrekülast hoidmas. Tagumises kahes toas olid kolikambrid, seal olid ema kudumislaud ja isa kruupink, kus ta tünne tegi, sinan pandi ka lambanahad. Kui mina sündisin, siis meie talus ei olnud veel välikempsu. (lk 165)\nMõni tegi käsitööd koolis. Kes märkas teha, see tegi. Mina olin nunnu. Paberist mullikesei tegin, kliister oli tehtud majahoidjal ja siis me plätserdasime. Aga mulle ei antud, sest ma nii nunnu olin. Mulle ei antud nii palju lehti ja nii ilusaid kui teistele anti. Ma ei tea, kas ma siis tõesti nii molu olin või. Said aru, et ma ju niisugune nunnu olen, et ei märka teha. Märkan küll! (lk 167)\nSee lugu juhtunud ka, et mõisahärra ajanud kord mu vanaema taga, aga vanaema jooksnud täkutalli, jooksnud hobese kõhu alla ja mõelnud ise, et enne las löögu hobene mind surnuks, aga saksale ka panna ei anna. (lk 174)\nMina ei teinud kedagi tööd. Teinekord aeti üles ja pidin karja minema, aga ega ma üksi ei tahtnud minna. Loomi oli nii palju, ei mina jõudnud nende järele vaadata. Läksin siis, kui venna ka tuli. Ema ütles, et mine, ole nii kaua, kuni Lilli kuseb, siis tule koju tagasi. Ma ütlesin, et Lilli juba kuses. Meid ei sunnitud tööd tegema, alles kolhoosis hakkasin tööd tegema. (lk 174)\nMina olin rohkem omaette vennaga. Kuigi vend ka eriti minuga ei tahtnud mängida. Väljamõisa lapsi ma ei tundnud, teiste lastega ei seltsinud. Hiljem, koolis käies juba, siis ma sõbrustasin Laine Aasmäega. Koolis istusime temaga ühen. Tema vedas mind hiljem, kui suured olime, igale poole, ja kutsus ikka pidudele. Pärast ise mõtlesin kodo voodis, et oli mul sinna vaja minna. Aga kui oled noor, siis muudkui lähed. (lk 175)\nSuuremana juba tahtsin igale poole minna. Tahtsin näha hirmsasti seda ilusat ilma, autoga sõita, eriti meeldis kihutada. Kui midagi jälle kuskil oli, siis mina läksin nagu nipsti. Ema ei tahtnud enam kuskile käia. Igal pool sain hakkama, kui keegi kallale tuli, siis panin piuga vasta nägu. Mina ei lasknud endale kellelgi liiga teha. (lk 184)\nMina ei olnud selline uhhahaa, hihhii ka ei olnud. Olin selline nunnumolu. Kolhoosis käisin, siis andsin küll tappa mis hirmus. Ema mul oli kodone inimene, tema ei läind kuhugi siit kodost. Mitte kunagi. Kord ta rääkis, et kümme aastat ei ole suurt teed näinud. Mina tahtsin hirmsasti käia, kui kolhoosi aeg oli. Jälle oli kangesti hea meel, kui sai kuhugi minna. (lk 186)\nNeid oli, kes sakslastega käisid. Kallastel andsid nad mingit tuivankat, mis naesed segi tegi. Üks tüdruk oli Kallastel, ma isegi mäletan, käis mu kõrval, rääkis, karjus nii kõvasti, et kõik küla helises, minul oli nii hirmus inetu ja häbi, et kole. Oli saanud sõja ajal rohtu, tuivankat, mis ta segi tegi ja näed, jäigi selliseks vigaseks. Mina ei tea, mis see oli, nad kutsusid tuivanka. Mis neil Saksa sõduritel oli, tahtmise rohtu. Eks nad siis seda jõmpjahti tegid. (lk 187)\nRäägi matusekommetest. - Hobestega viidi. Üks vanamutt seisnud kepi najal tee ääres, pulm läinud mööda, vanamutt arvannud, et matus läheb, öelnud, et jaa, näe, seda teed peame me kõik käima, ja ise värisenud. (lk 212)\nPalal pandi inimesed torude sisse, kui mõisas tappa anti. Pea torude sisse, siis ei kostu kisa välja, kellele taheti vitsa anda. Üks pikk toru oli, pea topiti sinna sisse ja röökisid, aga perse oli väljas. Palal tehti niimoodi. (lk 213)\nÜks selline lugu oli, et ühele naesele sündis laps, kel olid kahed riistad, üks tillukene ja siis seal juures see teine ka. Ema siis pole märganud nime panna, pannud Jakobmari. Kui poisid käisid minu juurde ja ma ei andnud, siis nad ütlesid ka minule, et kas sa oled Jakobmari või. Eks see oli nali. Noorelt on ju kõik hirmus nali. Kuidas see tuleb, mina ei märka seda. (lk 214)\nKodo on seal, kus toetad selja vastu majaseina ja vaatad päikseloojangut. (lk 221)\nEga elu pole meelakkumine, igal ajal on karu kahe pojaga ees. (lk 223)\nTalvel lumi ja külm, suvel sääsed ja poesid, üldse rahu ei saa. (lk 231, A. Kasemaa Mildet tsiteerides)\n"Tilleniksu või platoonilist." Kord üks tsaariaegne vanamees ajas Väljamõisas Mildele ligi. Kutsus saani nurga peale ja ütles, et kas teeme tilleniksu või platoonilist. Platooniline oli lapseta, tilleniks lapsega. (lk 231, A. Kasemaa Mildet tsiteerides)\nAusalt öeldes olen üllatunud, et see raamat on nii märkamatuks jäänud. Leidsin vaid kujundaja Margus Kiisi artikli Postimehes ja see oli kõik. Osta seda raamatut ka eriti kuskilt ei saa. Tundub ebaõiglane!


Kirjutas Reelika Virma\n21 Veebruar 2015\nSel aastal leidis Kiviloo küla vastlapäev aset vihmasel ja küllaltki lumevaesel päeval, 21. veebruaril. Lumepuuduse tõttu toimus üritus Kiviloo külakeskuse juures. Arvestades ilmaolusid, oli kohal üllatavalt palju rahvast, mis pakkus korraldajatele ainult rõõmu.\nNatukene peale ürituse algusaega (13.00) hakati peale ka võistlustega. Eelkooliealistele viidi läbi kelgutamisvõistlus. 1-3. klassi õpilastele oli mõeldud minisuuskadega suusatamise võistlus. Alast võttis osa ainult kaks osavõtjat: Mella-Riin, kes saavutas I koha, ja Karl, kes sai II koha.\nJärgmisele vanusegrupile (4-6. klass) oli juba teistsugune võistlus: tõukesuusk. Selle eesmärgiks oli liikuda võimalikult kiiresti ümber tähise üks suusk jalas ning teise jalaga endale edasiliikumiseks hoogu lükata. I koha saavutas Helena, II koha Anett ning III koht läks Reginale. 7-9. klassile mõeldud vanuseastmes oli samuti kaks osavõtjat: Nele, kes võitis võistluse, ja Annabel, kes saavutas II koha.\nSeejärel liiguti täiskasvanute juurde, kes said sama võistluse läbi teha. Nende seas oli juba osavõtjaid rohkem ning võistlus tihedam. Naiste arvestuses läks I koht Alice’ile, II Lenale ning III koha saavutas Ebe. Meestest oli parim Gert ning talle järgnesid Olav ja Leho.\nLoe edasi: Vastlapäev 2015\nVoose talispordipäev 2015\n14 Veebruar 2015\nTänavune Voose talispordipäev leidis aset 14. veebruaril. Oli eriline päev, sest lisaks sõbrapäevale tähistati ka Voose talispordipäeva X juubelit.\nNeljateistkümnest kohale jõudnud võistkonnast, esindasid kolm Kiviloo küla: Kiviloo, Kiviloo II ja Kiviloo Noored. Suure rahvamassi tõttu sõideti Voosele kohale Härma Buss OÜ poolt välja pandud bussiga.\nNagu ikka, oli ka sel korral nii täiesti uusi kui ka juba tuttavaid võistlusi. Erilisi katsumusi pakkus üks uutest võistlustest: „Soo ületamine jalgrattal“, kus pidi jalgrattaga puidust laudadel teatud vahemaa sõitma. Kiviloo võistkonna arvates oli see ka üks raskemaid. Vastukaaluks oli ka väga lõbusaid võistlusi nagu karupüksijenka ja kiirkelk. Füüsiliste pingutuste vahepeal pandi võistkondi proovile ka vaimselt, uurides teadmisi sportlaste ja olümpiavõitjate kohta.\nPeale väga maitsva ja toitva supi ning saiakese söömist oli võistkondadel aeg esineda vabakavaga, et endale veel viimaseid plusspunkte teenida. Kiviloo kõik kolm võistkonda näitasid küla ühtsust, ühiskavaga esinedes.\nLoe edasi: Voose talispordipäev 2015\nRaasiku valla XVI suvespordipäev (2014)\nSel aastal toimusid Raasiku valla suvespordipäevad 9. augustil Härmas. XVI suvespordipäevade avamine toimus kell 14.00, mil heisati valla lipp ning loositi kaardid, mille järgi orienteeruma hakati.\nKiviloo võistkond, koosseisus Aivo, Ardo, Ebe, Kaspar, Ragnar ja Tiina, alustas võistlusteekonda „Üle kraavi“ hüppamisega. Kraavi küll õnneks ei olnud, kuid kohapealt kaugushüppes pandi osalejad siiski proovile. Kuuekesi hüpati ära 12,6 meetrit.\nLoe edasi: Raasiku valla XVI suvespordipäev (2014)\nLehekülg 4 / 8


16.03.2009 15. m�rtsil toimus Paide Kultuurikeskuse v�ikeses saalis projekti FLINT raames juba kolmas t��tuba, seekordseks teemaks oli helindus. Koolinoored n�itasid t�navust moeloomingut (video ja pildid)\n14.03.2009 Kuue maakonna 25 noort moeloojat n�itasid Paides t�navust koolinoorte moeloomingut. Kokku n�idati 19 kollektsiooni kolme vanuser�hma �pilastelt, vahendas "Aktuaalne kaamera".\n�le-eestilisest koolinoorte moeshowst MoeP.A.R.K 2009 v�tab osa Eesti tippmoelooja Arne Niit\n12.03.2009 Reedel, 13. m�rtsil toimub Paide kultuurikeskuses Eesti Koolinoorte moeshow MoeP.A.R.K. V�istlustulle astub 19 s�ravat kollektsiooni 6 maakonnast ning �le saja modelli.


1941. ja 1945. a küüditamistega seotud dokumentide kollektsioon (EE-RA - ERAF.2-MO) - Archives Portal Europe\n1941. ja 1945. a küüditamistega seotud dokumentide kollektsioon\nEestist 14. juunil 1941. a. küüditatud perekondade kohta hakkas julgeolek pidama arvestustoimikuid (tollases terminoloogias täpsemalt väljendatuna administratiiv-väljasaadetute arvestustoimikuid), mis hiljem kuulusid säilitamisele fondis 2 M/O (lühend M/O tähendas massioperatsiooni, vene keeles массовая операция). Enamik perekonnapeadest kuulus arreteerimisele. Nad eraldati küüditamise käigus perekondadest ning nende kohta moodustati kriminaaltoimikud poliitiliste paragrahvide põhjal. Arreteeritud ning vangistamisele kuulunud perekonnapeade toimikud koondati riikliku julgeoleku arhiivi fondidesse 129 ja 130 (praegu säilitatakse: ERAF, fond 129 SM - Kollektsioon lõpetamata uurimistoimikutest ning ERAF, fond 130 SM - Kollektsioon lõpetatud uurimistoimikutest).\n1941. aasta juuniküüditatute arvestustoimikute esimesed dokumendid tekkisid küüditusaktsiooni läbiviimise käigus ning nende koostajaiks olid ENSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi operatiivtöötajad. Tollest ajast on toimikutesse ladestunud peamiselt riikliku julgeoleku arreteerimisorderid, raportid. Esineb vara üleskirjutusakte, varaga seotud volitusi, kohalike võimuorganite õiendeid jmt. Sõja ajast ja hilisemast perioodist on toimikud täienenud dokumentidega, mis vormistatud NSVL vastava piirkonna NKVD või NKGB struktuuriüksuste poolt. 1946. aastast on täheldatav, et küüditatute küsimustega oli hakanud otseselt tegelema ENSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi osakond “A” (arvestus-arhiivi osakond). Nimetatud ajajärgust täienes arvestustoimikute dokumentatsioon ENSV RJM “A” osakonna kirjavahetusega konkreetsete isikute küsimustes. Toimikutesse koondus ka mitmesuguseid küüditatute avaldusi, palvekirju jne., mis said sageli aluseks küsimuse menetlemiseks julgeoleku poolt. Samas esineb mitmesugust laadi (operatiiv)päringute teostamisi. 1953. aastast hakkas küüditatute küsimustega otseselt tegelema ENSV Siseministeeriumi 1. eriosakond ning vastav funktsioon jäeti nimetatud osakonna pädevusse pärast riikliku julgeoleku struktuuriüksuste eraldamist 1954. aastal siseministeeriumist. Stalinismiperioodi järel tekkis 1956. aastast teataval osal küüditatutest võimalus taotleda endi rehabiliteerimist. Rehabiliteerimisküsimuse positiivse lahenemise korral viidi konkreetse perekonna arvestustoimik fondist 2 M/O üle fondi 6-R (1956. a. seadusega rehabiliteeritute arvestustoimikud). Hilisemal perioodil on rehabiliteerimisküsimustega seotud dokumentatsioon ladestunud vastavate perekondade toimikutesse, mida säilitati endiselt fondis 2 M/O. Fondi 2 M/O on jäänud mõningatel juhtudel Siberis, asumispaigas, koostatud väljasaadetu-sundasunike isiklikke arvestustoimikuid (255 säilikut). Reeglina olid seda liiki toimikud koondatud fondi 8 SM (Kollektsioon eriväljasaadetute isikutoimikutest). Üksikjuhtudel on fondi sattunud ka julgeoleku poolt peetud muid toimikute liike (järelevalvetoimikud, tagaotsimistoimikud).\nNSVL Siseasjade Rahvakomissariaadi direktiivi nr 1/2144 alusel 07. 02. 1945. aastast hakati tegema ettevalmistusi saksa rahvusest Eestimaa elanike küüditamiseks. ENSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Miilitsavalitsus selgitas välja 261 inimest, kelle “süü” seisnes selles, et nad olevat sündinud sakslastena. Küüditamisoperatsioon algas 15. 08. 1945. a. Koos “vabatahtlikest” perekonnaliikmetega küüditati tol korral 407 inimest. Faktiliselt osutus küüditatuks suur hulk inimesi, kelle suguvõsas oli esinenud saksa soost isikuid, kuid kes sisuliselt olid juba eestistunud. Selle aktsiooni läbiviimisega seotud dokumentatsioon on ladestunud samuti fondi 2 M/O. Üldjuhul sakslaste perekonnaliikmete kohta ei moodustatud eraldi toimikuid. Säilinud on vaid küüditamisele kuuluvate isikute nimekirjad. Saksa rahvusest isikute kohta moodustus eraldi toimik peamiselt sel juhul, kui oli tegemist asumispaigast pagemisega või kerkis esile konkreetse perekonna rehabiliteerimisküsimus.\n1988. aastast, kui käivitusid rehabiliteerimisprotsessid, hakati arhiivitoimikuid täiendama rehabiliteerimisi puudutava dokumentatsiooniga. Algselt andis õiendeid õigusvastaselt represseeritute kohta välja ENSV Siseministeeriumi Informatsioonikeskus. 1992. aastast tegeles rehabiliteerimistunnistuste väljaandmisega Eesti Vabariigi Riiklik Politseiamet (RT 1992, 33, 437). Rehabiliteerimistunnistuste ärakirjade lisamist toimikutesse jätkati ka pärast vastavate arhiivifondide üleandmist Riigiarhiivi filiaali (Parteiarhiivi) 1993. aastal (RT 1993, 22, 372), kuna Vabariigi Valitsuse korraldusega pandi eelnimetatud arhiivile ülesandeks rehabiliteerimistunnistuste väljaandmise jätkamine (RT 1993, 43, 624).\nNSV Siseasjade Rahvakomissariaat (SARK, venekeelne lühend НКВД) loodi NSVL siseasjade rahvakomissari käskkirja nr. 001067 alusel 29. 08. 1940. a. üleliidulise institutsiooni territoriaalse struktuuriüksusena. Ajavahemikul 1940. a.augustist 1941. a. veebruarini tegutses Siseasjade Rahvakomissariaadi alluvuses Riikliku Julgeoleku Valitsus.\nVeebruarist juuli lõpuni 1941. a. tegutsesid Siseasjade Rahvakomissariaat ja Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaat (RJRK, venekeelne lühend НКГБ) eraldi. Seejärel ühendati nad uuesti ja julgeolekustruktuuride tegevus jätkus Siseasjade Rahvakomissariaadi alluvuses. Sõja ajal tagalasse evakueeritud ENSV SARK lakkas sisuliselt eksisteerimast.\n1943. a. aprillis eraldati taas üleliidulisel tasandil NSVL SARK’i koosseisu kuulunud riikliku julgeoleku struktuuriüksused ning nende baasil moodustati Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaat. ENSV vastavate rahvakomissariaatide sisuline taasloomine (ENSV SARK’i taasformeerimisega hakati tegelema mõningal määral juba 1943. a. detsembrist alampolkovnik Aleksei Ivanovi eestvedamisel) leidis aset 1944. a. veebruaris/märtsis, mil kinnitati koosseisud ja määrati kohtadele rahvakomissarid. ENSV SARK nimetati 1946. aasta märtsis ümber Siseministeeriumiks (SM, venekeelne lühend МВД) ja ENSV RJRK kandis siitpeale nimetust Riikliku Julgeoleku Ministeerium (RJM, venekeelne lühend МГБ).\n1953. aasta märtsis anti julgeoleku struktuurid jällegi valitsusena siseministeeriumi alluvusse. Selline seis püsis kuni 1954. aasta märtsini, kui siseministeeriumist eraldatud riikliku julgeoleku struktuuriüksuste baasil moodustati Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuv Riikliku Julgeoleku Komitee (RJK, venekeelne lühend КГБ).\n1991. aasta detsembris lõpetati ametlikult ENSV Riikliku Julgeoleku Komitee tegevus Eesti territooriumil. Eesti NSV Siseministeerium muudeti 1990. aastal Eesti Vabariigi Siseministeeriumiks ning selle tegevus jätkus juba iseseisva institutsioonina pärast Eesti Vabariigi taaskehtestamist 1991. aasta augustis.\nKollektsioon on moodustunud valdavalt ENSV [NSVL] Siseasjade Rahvakomissariaadi (1946. aastast Siseministeeriumi) ja ENSV [NSVL] Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi (1946. aastast Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi; 1954. aastast ENSV Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komitee) tegevuse käigus loodud ja saadud dokumentide põhjal.\nStalinlike massirepressioonide läbiviimisel tegutsesid kaks institutsiooni käsikäes ning nende struktuuride läbipõimumine on täheldatav mitmel perioodil. Seetõttu on keerukas üheselt mõistetavalt ajaliselt määratleda, milliste funktsioonide täitmise juures etendas üht või teist rolli konkreetne asutus. Funktsioonide täpsemat ja detailsemat piiritlemist on takistanud ka institutsioonide tegevuse totaalne salastamine.\n13. mail 1993. aastal anti Siseministeerium arhiivifondi 2 M/O - “1941. aastal Eesti NSV-st “massioperatsiooni” korras väljasaadetute arvestustoimikud” Arhiiviameti arhiividokumentide vastuvõtmise komisjonile, mille järel nimetatud fond kuulus hoiustamisele Eesti Riigiarhiivi filiaalis (Parteiarhiivis). Üleandeakti järgi oli fondis 1898 säilikut ning arhiivifondi nimistud kahes köites (sisuliselt arhiivitoimikute registreerimise käigus tekkinud toimikute arvestusžurnaalid).\n21. juunil 1993. aastal andis Siseministeeriumi arhiividokumentide üleandmise komisjon akti alusel üle julgeoleku poolt koostatud algsed kartoteegid:\n1) 1941. a. väljasaatmisele kuulunud isikud (1 kastis).\n2) Operatiiv-teatmekartoteegist vanuse tõttu arvelt maha võetud isikud (8 kasti) 3) Rehabiliteeritud küüditatud (2 kasti).\nMainitud kartoteegid ei anna terviklikku ülevaadet fondi 2 M/O kuulunud küüditatute arvestustoimikute kohta.\n14. juulil 1993. aastal andis Siseministeerium üle tähestikulise koondkartoteegi kõikide küüditamist puudutavate fondide kohta, mis oli ühtaegu toimivaks teatmestuks fondist 2 M/O konkreetsete isikute arvestustoimikute leidmisel.\nAastast 1999 moodustati Rahvusarhiiv ning ENSV Riikliku Julgeolekukomitee arhiivi hoiustajaks jäi Riigiarhiiv Rahvusarhiivi allüksusena.\nAlgseks teatmestu koostajaks oli ENSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi maakondlikud osakonnad ning sõjajärgsel perioodil ENSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi “A” osakond, kus koostati ja peeti juuniküüditatute kohta tähestikulist operatiiv-teatmekartoteeki. Kartoteegikaardile oli kantud konkreetse isiku kohta andmed (ees-, isa- ja perekonnanimi, sünniaeg ja -koht, elukoht, tegevusala jne.), sealhulgas fondi 2 M/O arvestustoimiku viide. Tundub, et riikliku julgeoleku operatiiv-teatmekartoteek etendas ühtlasi mingil määral ka fondi teatmestu funktsioone.\n1953. aastast, seoses julgeoleku struktuuriüksuste viimisega siseministeeriumi alluvusse, säilitas arvestustoimikuid ja pidas vastavat kartoteeki täies mahus ENSV Siseministeeriumi 1. eriosakond. See funktsioon jäi siseministeeriumile ka pärast julgeoleku eraldumist eraldiseisvaks ENSV Ministrite Nõukogu juures asuvaks Riikliku Julgeoleku Komiteeks 1954. aastal.\n7. detsembril 1988. aastal võeti ENSV Ülemnõukogu poolt vastu seadus “Kohtuväliste massirepressioonide kohta Nõukogude Eestis 1940 - 1950-ndail aastail”, mille alusel asuti küüditatuid rehabiliteerima. Seaduse täitmiseks koostas ENSV Siseministeerium 1988-1991. a. küüditamisega seotud erinevate fondide arhiivitoimikute põhjal küüditatute ja küüditamisele kuulunud isikute tähestikulise koondkartoteegi. Nimetatud kartoteegis oli toimiku fondikuuluvus identifitseeritav vastava tähetunnuse kaudu:\nМ/О - 1941. a. Eesti NSV-st “massioperatsiooni” korras väljasaadetute arvestustoimikud. Учетные дела на высланных из ЭССР в 1941 г. (“массовая операция “). (fond 2- M/O)\nН - 1940- 1950-ndatel aastatel Eesti NSV-st väljasaadetute (natsionalistide) arvestustoimikud. Учетные дела на высланных из ЭССР в 1940-50 гг. (“националисты“). (fond 3- N)\nK - 1949. aastal Eesti NSV-st väljassaadetute (kulakute) arvestustoimikud. . Учетные дела на высланных из ЭССР в 1949 году (“кулаков“). (fond 4-K)\nИ - 1951. aastal Eesti NSV-st väljasaadetute (jehhovistide) arvestustoimikud. Учетные дела на высланных из ЭССР в 1951 году (“иеговистов“). (fond 5-J)\nР - 1956. aasta seadusega rehabiliteeritute arvestustoimikud. Учетные дела реабилитированных по Закону 1956 года. (fond 6-R)\nл. д. сп. - Erandiks oli fond 8 SM - kollektsioon eriväljasaadetute isiklikest toimikutest. (Личные дела спецпоселенцев) Nimetatud toimikud olid moodustunud asumispaigas regulaarselt toimunud järelevalve (kontrolli) käigus. Fondi SM 8 iseloomulikuks tunnuseks kartoteegikaardil oli л. д. сп. (личное дело спецпоселенца).\nFonditunnuse ette lisati kartoteegikaardil konkreetse arvestustoimiku number ning sel viisil oli võimalik vajadusel hõlpsasti leida vastavat isikut puudutav toimik. (Näiteks: Kuldsepp, Elfriede puhul näitas tähistus 1510 - MO kartoteegikaardil, et selle isiku kohta leidub andmeid fondis 2 M/O säilikus nr. 1510; Kuld, Velda puhul 4202 - N ja л. д. сп. 748 osundasid, et tolle isiku kohta esines andmeid fondis 3 N säilikus nr. 4202 ja fondis 8 SM säilikus 748.).\n1996 - 1998. a. sisestati Eesti Riigiarhiivi filiaalis (Parteiarhiivis) kasutusel olnud Macintosh arvutite Claris Works programmi fondižurnaalide põhjal küüditamisele kuulunud isikute nimed ja säiliku leidandmed (hiljem kontrolliti kartoteegi järgi), kusjuures erinevaid fonde identifitseeriv tähttunnus ja toimiku number jäeti kõrvuti nii, nagu see esines kartoteegikaardil küüditatute koondkartoteegis. Sisestatud andmebaas võimaldas lugemissaalis hõlpsasti välja selgitada külastajale huvipakkuva isiku leidandmed. Andmebaas oli tehniliste tingimuste tõttu grupeeritud perekonnanime esitähtede järgi erinevatesse failidesse. Selle süsteemi puuduseks oli asjaolu, et päringut polnud võimalik teostada küüditatute andmebaasist tervikuna. Kuna andmed sisestati paljude arhiivitöötajate poolt venekeelsest kartoteegist, siis perekonnanimede transkribeerimisel vene keelest eesti keelde esineb ebatäpsusi ja moonutusi nimede õigekirjas. Andmebaas oli kirjutatud CD-le ning selle kasutusvõimalused piirdusid vaid Macintosh-arvutitega.\n2001. aastal koondati küüditatute erinevad tähefailid kokku ning konverteeriti Microsoft Exceli programmi, mille tulemusena moodustus küüditatute koondandmebaas (5105 KB). Nimetatud andmebaas on kirjutatud CD-le ning kasutatav PC-del.\nFond 2 M/O oli senini kasutusel ametkondlikus siseministeeriumi arhiivis rakendatud tähistuse ja arvestusühikutena. Kuna fondi oli juurde lisatud 1945. aastast saksa rahvusest Eesti elanike küüditamisega seotud dokumentatsioon, siis ei kajastanud siseministeeriumi poolt fondile antud pealkiri (1941. a. Eesti NSV-st “massioperatsiooni” korras väljasaadetute arvestustoimikud) selle tegelikku sisu.\nFondi 2 M/O säilikute arvestusdokumendiks oli arvestusžurnaal (sisuliselt fondi toimikute registreerimisžurnaal), mille sissekannete järgi said toimikud numbri. Mõningate säilikunumbrite taga reaalselt arvestustoimikuid ei eksisteerinud, kuna need olid üle viidud fondi 6-R või ühendatud mõne sama fondi teise toimikuga. Fondi 2 M/O senise järjestusprintsiibi järgi oli mitu ühe perekonnaga seotud arvestustoimikut ühe ja sama säilikunumbriga (näiteks perekond Loos’i administratiivväljasaadetu arvestustoimik kandis säilikunumbrit 5 ning sama säilikunumbriga olid eraldi eksisteerivad väljasaadetu-sundasunike Natalja Loosi, Tiia Loosi, Milli Loosi isikutoimikud. Taoline tähistusviis muutis arvestuse pidamise säilikute üle komplitseerituks.\n2002. aasta jaanuaris-märtsis teostati fondi 2 M/O ümberkorrastamine. Arhiivifondi pealkirja täpsustati ning anti selle sisule vastavam nimetus - Kollektsioon 1941. a. ja 1945. a. küüditamistega seotud dokumentidest.\nKorrastamise tulemusena koostati arhiivifondile kaks nimistut, kuna arhiivi koosseisus olid toimunud põhjalikud muutused juba Siseministeeriumis 1945. aastal saksa rahvusest Eesti elanike küüditamist puudutava dokumentatsiooni lisamisega fondi.\nKollektsioon korrastati dokumentide liigi ja institutsioonide poolt teostatud funktsioonide põhjal kaheks sarjaks.\nSarja 1 on koondatud küüditatute arvestustoimikud - kokku 2130 säilikut. Küüditatute arvestustoimikutele anti uus järjestikku jooksev numeratsioon. Seos vana numeratsiooni tähistusega säilitati osundamisega sellele vastavas nimistu lahtris.\nSarja 2 on koondatud küüditamiste läbiviimisega seotud dokumentatsioon - kokku 13 säilikut.\nArhivaalide kasutamise hõlbustamiseks on koostatud 1941. a. ja 1945. a. küüditatute kohta tähestikulised isikunimeregistrid.\nArhiivifondi 2-N lõpust avastati 2002. aastal korrastamata kogum materjali, mille puhul oli tegemist 1941. aastal küüditamisele kuulunud isikutega.\nKollektsiooniosa oli seni kasutamiskõlbmatu, kuna see oli viidud nõukogudeaegsete arhiivi haldajate poolt fondi 2 M/O juurest fondi 3 N juurde. Vastava teatmeaparaadi vormistamata jätmise tõttu puudus teave tolle arhiiviosa kohta.\nAjavahemikul 02. 08. 2002 - 18. 12. 2003. a. teostati fondist 3 N avastatud (mahuga üle 1,5 riiulimeetri) arhiivi korrastamine.\nKorrastamise tulemusena lisati fondi 2 M/O nimistusse 1 sari 1 juurde 536 säilikut arvestustoimikuid (säilikud nr. 2128-2663). Seos algse numeratsiooni tähistusega säilitati osundamisega sellele vastavas nimistu lahtris.\nKokku lisati fondi 2 M/O Kollektsioon 1941. a. ja 1945. a. küüditamistega seotud dokumentidest 545 säilikut.\nArhivaalide kasutamise hõlbustamiseks on koostatud kollektsiooniosa (nimistu 1 säilikud nr. 2128-2663) küüditatute kohta tähestikuline isikunimeregister.\nERAF.2-M/O 1941. ja 1945. a küüditamistega seotud dokumentide kollektsioon


Vitamin Well Eesti kutsub ärkama ja annetama - Eestimaa Sünnitusmajade Toetusfond\nVitamin Well Eesti kutsub ärkama ja annetama\nVitamin Well Eesti annetab igalt enda Awake joogi pudelilt 10 senti Eestimaa Sünnitusmajade Toetusfondile. Lisaks kutsub ta Sind tegema väljakutset ning hüppama jääauku ning tegema sellest video ning kutsuma üles järgmine sõber, kes seda teeb!\nLisaks challenge-ile tee muidugi ka annetus! Helistades 900 6000 – annetad 5 eurot!\nVaata lähemalt ka: https://www.vitaminwell.com/et/leevi\nKunst aitab alustada elu\nKUNST AITAB ALUSTADA ELU Enamasti teeb seda arstikunst koos kaasaegse meditsiinitehnikaga. Mõnikord peitub aga elupäästev kunst meie kõigi väikeste heategude summas. 10 Eesti kunstnikku panid seljad kokku, et toetada enda loominguga beebide turvalist sündi. Iga kunstnik annetas ühe teose, mille kogu müügitulu läheb Eestimaa Sünnitusmajade Toetusfondile. Et igal lapsel oleks võimalus elule. “Kunst aitab […]\n1.augustini korraldab Eestimaa Sünnitusmajade Toetusfond püsiannetuskampaania, mille jooksul ootame fondile uusi püsiannetajaid! Tänu püsiannetusele saame pakkuda veel suuremat abi Eestimaa sünnitusosakondadele neile vajaliku aparatuuri ning koolituste võimaldamisel. Hetkel on meiega liitunud kuus sünnitusosakonda üle Eesti! Hakkan püsiannetajaks Suur, suur tänu kõikidele, kes te annetasite meile enda aega: AITÄH, meie staarid: Viire Valdma, Yoko Alender, Getter […]


Professor Jaan Valsineri juubelinädala üritusele registreerimine\nOlen huvitatud sümpoosioni järel professor Valsineri teadustööle ja panusele pühendatud ajakirja erinumbri kokkupanemisel osalemisest\nRegistreerides sündmusele, olen nõus sündmusest tehtud fotode avalikustamisega.\nProfessor Valsineri valdkondadeülese lähenemise mõju Tallinna Ülikooli sotsiaal- ja humanitaarteaduste õppe- ning teadustegevusele on märkimisväärne. Tema õppetöö ja juhendamine on inspireerinud mitmete põlvkondade tudengeid ja doktorante, kellest nii mõndeki töötavad täna Eestis ja mujal tunnustatud teadlastena. Käesoleva juubelinädala eesmärgiks on tähistada Professor Valsineri juubelit ning seeläbi tõsta esile professor Valsineri panust ja jätkuvat koostööd Tallinna Ülikooliga.\n12.08 – 10.10 Osale fotokampaanias "Märka märke meie ümber!"\nRohkem infot ja osalemine\n14.09 kell 11.30 Tule näituse "Märka märke meie ümber!" avamisele Astra maja aatriumis ning kohtu Professor Valsineriga.\n17.09 kell 15.30 Tule Jaan Valsineri raamatu "Teejuht kultuuripsühholoogiasse" esitlusele.\n17.09 Osale teadussümpoosionil „Muutuste mõtestamine: kultuuripsühholoogia ja tema liitlased“.\nTegevuse läbiviimist toetab Tallinna Ülikooli uuringufond projekti TF1521 "Jaan Valsineri juubelinädala korraldamine Tallinna Ülikoolis" raames.\nKorralduslikud küsimused: Koidu Saia, Ühiskonnateaduste instituut, teaduskoordinaator koidu.saia@tlu.ee\nSisulised küsimused: Mariann Märtsin, Ühiskonnateaduste instituut, psühhosotsiaalse töö dotsent culturalpsychology@tlu.ee\nSotsiaalpsühholoogia professor, Loodus- ja terviseteaduste instituut, Tallinna Ülikool\nBiosemiootika professor, Filosoofia ja semiootika instituut, Tartu Ülikool\nÜldpsühholoogia dotsent, Loodus- ja terviseteaduste instituut, Tallinna Ülikool\nPsühhosotsiaalse töö dotsent, Ühiskonnateaduste instituut, Tallinna Ülikool\nEmeriitprofessor, Loodus- ja terviseteaduste instituut, Tallinna Ülikool\nAasia uuringute professor, Humanitaarteaduste instituut, Tallinna Ülikool\nPoliitikateooria professor, Ühiskonnateaduste instituut, Tallinna Ülikool\nVõrdleva poliitika professor, Ühiskonnateaduste instituut, Tallinna Ülikool\nKultuuriajaloo professor, Humanitaarteaduste instituut, Tallinna Ülikool\nKultuuri- ja neuropsühholoogia professor, Loodus- ja terviseteaduste instituut, Tallinna Ülikool


Eesti monumentide e-kataloog - Kadrina Eesti leegionärid\nMälestuskivi avati 17. septembril 2000.\nEesti leegionärid üritasid septembris 1944 Kadrinast läände suunduvaid punaväelasi takistada. Mitmed neist langesid, osad said haavata. Arvatavasti oli kaotusi ka punasõdurite hulgas. Millegipärast tassisid punasõdurid haavatud ja surnud eestlased vana koolimaja juurde (umbes praeguse mälestuskivi kohale teele) ja sõitsid neist tankidega üle. Nende jäänused olid kaks nädalat matmata, kuna keegi ei julgenud punavägede poolt valvatavale teeristile laipu kokku korjama tulla. (kuhu nad maeti?)\nMuinsuskaitseameti arhiivi andmetel: 1944.a. Kadrina ümbruses erilisi lahinguid ei toimunud. Saksa vägede taandumisel oli siia määratud koondumispunkt ning laatsaret. 20. septembriks oli Kadrina jäänud aga ainsaks väljapääsuks Narva alt taanduvatele 300 SD ja 285. jalaväediviisile. 20. septembri õhtul tungis Kadrinasse 1222. liikursuurtükkide polk koos dessandiks (Heiki: kas mõeldud "dessandiga") ning vabastas suurema lahinguta asula. Samal öösel püüdis suurem sakslaste grupeering samast küll läbi murda, löödi eelsalga poolt aga tagasi.\nKadrina bussijaama ees asuva mälestuskivi avamisüritus algas kell 13.30. Neeruti Seltsi andmetel oli tegemist tagasihoidliku tseremooniaga.\nTahvlil on tekst: "Siia mulda jäid sept. 1944 eesti leegionärid, kes sõideti maasse nõukogude tankide poolt. Nad surid eksikombel, nagu elavad kuskil mõned eksikombel edasi. Hoidkem selgena oma tõekspidamisi."\nMälestuskivi eesmärk on, et lisaks siin toimunud sõjakoleduste meenutusele, mõtleksid siit möödujad ka praeguste sõdadele maailmas ja nendega kaasaskäivale kurjusele.\nAjalehes "Virumaa Teataja" 16.09.2000 avaldati mälestuskivi avamise eelteade.


Jahijuhataja koolituse ja atesteerimise kord – Riigi Teataja\nJahijuhataja koolituse ja atesteerimise kord\nJahijuhataja koolituse ja atesteerimise kord - sisukord\n§ 2 Jahijuhataja koolitus\n§ 3 Atesteerimiskomisjon\n§ 5 Atesteerimise taotlemine\n§ 6 Nõuded atesteeritavale\n§ 7 Atesteerimine\n§ 8 Atesteerimise tulemuse vaidlustamine ja kordusatesteerimine\n§ 9 Atesteerimistunnistuse väljaandmine\nVastu võetud 28.02.2003 nr 15\nRTL 2003, 32, 482\n12.08.2009 RTL 2009, 67, 988 24.08.2009\nMäärus kehtestatakse «Jahiseaduse» § 45 lõike 2 alusel.\nMäärus kehtestab jahijuhataja koolituse, teadmiste ja kogemuste hindamise (edaspidi atesteerimine) ja atesteerimistunnistuse (edaspidi tunnistus) väljaandmise korra.\n§ 2. Jahijuhataja koolitus\n(1) Jahijuhataja koolituse teemad ja mahud teemade lõikes on järgmised:\nTeema Tundide arv\nEsmaabi jahil juhtunud õnnetuste korral 2\nJahiseadus ja selle alusel välja antud õigusaktid. Relvaseadus 1\nJahiviisid, jahipidamisvahendid ja jahiohutus 1\n(2) Ühe õppetunni kestus on 45 minutit.\n(3) Õpperühmas võib olla kuni 100 õpilast.\n(4) Koolituskursuse läbinud isikule annab koolitaja kirjaliku tõendi, millele on märgitud koolituse korraldanud asutuse nimetus, väljaõppe aeg ja koht.\n§ 3. Atesteerimiskomisjon\nJahijuhatajat atesteerib Keskkonnaameti või halduslepingu alusel keskkonnaministri volitatud isiku moodustatud atesteerimiskomisjon (edaspidi komisjon). Komisjonis on seitse liiget. Komisjoni esimehe määrab Keskkonnaamet või halduslepingu alusel keskkonnaministri volitatud isik.\n[RTL 2009, 67, 988 - jõust. 24.08.2009]\n(2) Komisjoni istungi kutsub kokku komisjoni esimees. Komisjoni istungid toimuvad atesteerimist taotlevate isikute olemasolul vastavalt vajadusele.\n(3) Komisjoni sekretär teavitab komisjoni istungi toimumise ajast ja kohast kõiki komisjoni liikmeid ja atesteerimist taotlevaid isikuid kirjalikult.\n(4) Komisjon on otsustusvõimeline, kui kohal on vähemalt neli liiget, nende hulgas komisjoni esimees või aseesimees.\n(5) Komisjoni sekretär vormistab komisjoni istungi protokolli, milles kajastub atesteerimise käik, tulemused ja komisjoni otsus. Kui komisjoni liikmel on komisjoni teiste liikmete seisukohast erinev arvamus, kantakse see tema taotlusel protokolli. Protokollile kirjutavad alla kõik atesteerimisest osavõtnud komisjoni liikmed.\n(6) Komisjon teeb otsuse atesteerimise tulemuste kohta hiljemalt kolme tööpäeva jooksul arvates atesteerimise toimumise päevast. Atesteerimise tulemustest teavitab komisjoni sekretär atesteeritud isikuid kirjalikult kolme tööpäeva jooksul pärast seda, kui komisjon on otsuse teinud.\n(7) Komisjon säilitab atesteerimisega seotud dokumente viis aastat.\n§ 5. Atesteerimise taotlemine\n(1) Atesteerimist taotlev isik esitab komisjoni esimehe nimele järgmised dokumendid:\n2) esmakordsel atesteerimisel ja juhul, kui isik ei sooritanud §-s 8 sätestatud kordusatesteerimist – kirjalik tõend koolituse kohta;\n(2) Avaldus peab sisaldama atesteeritava kohta järgmisi andmeid:\n4) andmed jahindusorganisatsiooni kuulumise kohta;\n5) eelmise atesteerimise aeg (juhul kui jahijuhataja on varem atesteeritud).\n(3) Komisjoni sekretär registreerib atesteerimist taotleva isiku atesteerimisele esitatud dokumendid nende saabumise päeval.\n(4) Kui atesteerimist taotlev isik jätab koos avaldusega esitamata lõikes 1 nimetatud dokumendid või avaldus ei sisalda lõikes 2 nõutud andmeid või avalduses on muid puudusi, määrab komisjon atesteerimist taotlevale isikule tähtaja puuduste kõrvaldamiseks.\n(5) Kui atesteerimist taotlev isik jätab tähtajaks puudused kõrvaldamata, võib komisjon otsustada jätta taotlus läbi vaatamata.\n§ 6. Nõuded atesteeritavale\n(1) Atesteeritav peab:\n1) tundma jahiohutuse nõudeid;\n2) tundma jahipidamise viise ja jahipidamise vahendeid;\n3) tundma jahialaseid õigusakte;\n4) oskama vormistada ühisjahil nõutavaid dokumente;\n5) oskama anda esmaabi jahil juhtunud õnnetuste korral;\n6) teadma, millistele nõuetele peab vastama tabatud jahiulukilt kogutav teadusmaterjal.\n(2) Atesteeritav peab enne atesteerimise taotlemist olema läbinud jahijuhataja koolituse selle määruse § 2 lõikes 1 sätestatud teemadel ja mahus.\n(3) Atesteeritaval peab atesteerimisel kaasas olema kehtiv jahitunnistus.\n§ 7. Atesteerimine\n(1) Atesteerimine koosneb:\n1) kirjalikust testist;\n2) praktiliste ülesannete sooritamisest;\n3) vestlusest komisjoniga.\n(2) Atesteerimistest koosneb kolmekümnest küsimusest, milles atesteerimises osalemise jätkamiseks tuleb õigesti vastata vähemalt kahekümne viiele.\n(3) Testi küsimustikule antakse vastamiseks aega 30 minutit. Selle aja jooksul vastamata jäänud küsimused loetakse valesti vastatuks.\n(4) Testi küsimustiku kinnitab atesteerimiskomisjoni esimees.\n(5) Vestluse ning praktilise ülesande sisu otsustab komisjon, arvestades testi tulemusi ning § 6 lõikes 1 esitatud nõudeid teadmistele ja oskustele.\n(6) Komisjon hindab atesteerimise läbinud jahijuhataja teadmisi ja oskusi järgmiselt:\n1) sooritas atesteerimise;\n2) ei sooritanud atesteerimist.\n§ 8. Atesteerimise tulemuse vaidlustamine ja kordusatesteerimine\n(1) Atesteerimist taotlenud isik, kes ei ole nõus atesteerimise tulemusega, võib pöörduda komisjoni esimehe poole selgituste saamiseks või taotleda kordusatesteerimist kahe nädala jooksul arvates päevast, millal ta sai teada atesteerimise tulemustest.\n(2) Kordusatesteerimise aja määrab komisjoni esimees.\n(3) Kordusatesteerimise mittesooritanu peab enne järgmist atesteerimise taotlemist läbima uuesti koolituse.\n§ 9. Atesteerimistunnistuse väljaandmine\n(1) Komisjon annab atesteeritud jahijuhatajale tema vastavaid tööoskusi ja teadmisi kinnitava tunnistuse, mille vorm on esitatud määruse lisas.\n(2) Tunnistusele kirjutab alla komisjoni esimees või aseesimees.\n(3) Tunnistus kehtib viis aastat.\n(4) Tunnistus antakse selle saajale allkirja vastu.\n(5) Tunnistuse kaotamise või kasutamiskõlbmatuks muutumise korral annab või vahetab tunnistuse komisjon tunnistuse omaniku kirjaliku taotluse alusel kümne päeva jooksul pärast taotluse esitamist.\nKeskkonnaministri 28. veebruari 2003. a määruse nr 15\n«Jahijuhataja koolituse ja atesteerimise kord»\nJAHIJUHATAJA TUNNISTUSE VORM\nJAHIJUHATAJA TUNNISTUS NR\nVälja antud ................................................................................................................\n/Koht ja kuupäev/\nKehtiv kuni ................................................................................................................\nAtesteerimiskomisjoni esimees ...............................................................................\n/Nimi ja allkiri/


Nädal 06 '10 - - jFLASH -\nNädal 06 '10\nAvaldatud: 15 Veebruar 2010\nEsmaspäev. Täna olen ikka haige. Või siis õigemini vaadates eilsele ma igaks juhuks ei lähe töö juurde, saan ka kodust tehtud palju asju kui vaja. Samas aga täna enam pea ei valutanud ja palavik üles ei tulnud. Lõuna paiku helistati püssist et neil skänneriga probleem ja mõtlesin siis end tuulutada ja ära käia. Käisin ka raamatukogus. Igatahes ilm oli päris ilus. Õhtusse mahtus film American Pie Presents: The Book of Love - noortekas, käis kah, selline aktiivne ja pisut lõbus, teist korda ei vaataks.\nTeisipäev. Täisväärtuslik tööpäev otsast lõpuni.\nÕhtul käis Indrek läpaka järel mille ma ära installisin. Kui teatasin talle et tema uue läpaka CD seade on vigane siis jäi ta ikka päris mossi, aga polnud midagi teha.\nKolmapäev. Täna bussis istusin ühe tüübi kõrvale kes paistis juba eemalt mühakana välja. Natukese aja pärast keegi helistas talle ja oli tore kuulata kuidas tüüp ühmas ja rääkis ka nii nagu tõeline mühakas\nNii et välimus reedab olemust – olge ettevaatlikud :P\nFarmi'l on kodulehel Twitter ja Facebookis kommuun, täna käis müügidirektor asja uurimas kuidas ka meie saaksime. Eks ma siis seletasin, aga samas mainisin ära et IT seda kindlasti uuendama ja täiendama ei hakka, ikka müügiinimeste oma rida.\nÕhtul käisime Kajaga BigBenis sünnipäevaks lauda kinni panemas ja pärast Tavernas söömas. Miski tore naiste seltskond jäi meile selja taha, igasugu huvitavaid jutte sai kuulda :P\nSex Is Comedy – miski prantsuse film sellest kuidas üritati teha erootilist filmi. Omamoodi koomiline ja jura kah.\nBattle For Terra – multifilm, samase sisuga kui Avatar, samavärviline, sama muinasjutuline ja igas mõttes sarnane. Vaadatav.\nNeljapäev. Tööpäev kulges täna pildistamiste lainel ja nende piltide töötlemise tähe all. Lõuna ajal käisin Experdis telekat kaemas ja tekkis ikka tunne et 37'' on minu elamisse suur. Aga et süda ei saanud rahu siis õhtul käisime seda ka Kajaga vaatamas, tema arvates on normaalne. Peale Selverit ja Inna juures käimist kleepisin kodus mitu ajalehte kokku ja lõikasin sealt välja teleka mõõdud. Selle paberilataka panin seina peale ja no tundus ikka suur küll. Peab siis iga asja ostmine nii keeruline olema?!\nReede. Triibuline hommik. Lund oli sadanud ja enne tööle minemist kühveldasin. Avastasin oma postkastist et Rammsteinile olid müüki lisapiletid tulnud, seda aga juba üleeile ja tänaseks neid enam polnud. Deem! Närvi ajab mustaks.\nHommik viis Ülikooli Kohvikusse ja sealt pärast juba baasi. Arutlesin ka töökaaslastega ja paljud arvasid et suurt telekat ei ole hea lähedalt kaeda, siit siis otsus et tuleb 32'' muretseda.\nTööl altkorruselt helistati et äkki saan läbi astuda. Mõtlesin siis et ehk saab probleem tõesti nii kiiremini lahendatud kui läbi käin. Astun uksest sisse, seal aga nagu delegatsioon, visatakse nahkjopp sülle ja öeldakse et proovi. Proovisin, ilgelt suur oli ja üldse mitte minu stiil. Ühesõnaga arvasin et tööasjus kutsuti alla mitte ei üritatud midagi pähe määrida – tüng :P\nStatistikaameti küsitlused IT teemadel hakkavad peale, muudkui loe ja arvuta nende pärast igast jama kokku.\nKaja oli väsinud ja pidi nagunii homme tööle minema, seega otsustasin Tanelile külla minna. Inna ja Kaido loobusid – liiga väsinud. Olime siis Taneliga kahekesi, aa kass kah, seega kolmekesi. Jõime veinikest, vaatasime telet ja mullitasime niisama. Päris tore oli kuniks pea valutama hakkas. Loivasin kodu ja magama sain ühe paiku.\nLaupäev. Kaja läks tööle. Mina sisustasin hommikut filmiga Chernaya Molniya - padu-ulmekas uudsel energialiigil lendavast autost. Omamoodi hoogne ja detailiderohke filmike, polnudki kõige hullem.\nTäna sai end kokku võetud ja lõpuks ka suusatamas ära käidud. Käisin Supilinna dendropargi radadel. Viis kilomeetrit kärutasin maha. Pidevalt sai puhkepause tehtud – no lihtsalt pole mahvi.\nVahepeal sai kodus puhatud, siis sõitsime Innaga lõunakasse, kolasime pisut, siis lõpetas Kaja tööpäeva, sõitsime linna Lille järele, käisime Zeppelinis, sõime õhtust Eedenis, viisime Inna kodu ja maandusime Filosoofis.\nÜheksa ajal oli plaan põhku keerata, siis aga helistati kohvikust ja üritasin nende probleemi lahendada üle südaöö ja hakkama ikka ei saanud...\nPühapäev. Hommikul selgema peaga üritasin uuesti kohviku probleemi lahendada aga sama tulutult. Kell 11 võtsime peale Janno, siis Inna, viisin Inna ja Kaja sepa turgu ja ise sõitsin Janno ning Lillega Kambjasse.\nKäisime Kambjas Kopsumäel kelgutamas-lumelauatamas-suusatamas: mina, Janno, Annika, Lille ja Jaanus. Tegime igasugu trikikesi ja samal ajal filmisime seda. Mõnus oli. Enne ära tulekut tegime ka grupipilti mis siin külje peal näha on.\nKaja soovil tegime sõbrapäeva jalutuskäigu linna valge tiigri jääskulptuuri vaatama. Edasi tegime suure ringi teiselt poolt jõge ja sealt Kassitoome kaudu kodu tagasi.


Harju maakond, Kuusalu vald, Kiiu-Aabla küla, Nurmenuku\nKasutusala pindala: 4.41 ha\nSelgitus: rendile andmine, Nurmenuku kinnisasi, 42301:001:0819, pakkuja nimi\nkinnisasi asub tervikuna Lahemaa rahvuspargis Lahemaa piiranguvööndis. Kaitsealal tuleb arvestada looduskaitseseaduse sätestatud piiranguid Lahemaa rahvuspargi kaitse-eeskirjas (Vabariigi Valitsuse 03.06.1997 määrus nr 109) sätestatud erisustega, mille kohaselt on muuhulgas keelatud uute maaparandussüsteemide rajamine ning väetiste ja mürkkemikaalide kasutamine veekogu veepiirile lähemal kui 25 m, üleujutatud aladel ja külmunud pinnasel, metsamaal ja looduslikul rohumaal. Lahemaa rahvuspargi uus kaitse eeskiri on koostamisel;\nmaaüksusele jääb maaparandussüsteemi reguleeriv võrk, kus kehtivad maaparandusseadusest tulenevad kitsendused ja maaparandussüsteemi eesvool Aabla, kus kehtivad maaparandusseadusest, veeseadusest, looduskaitseseadusest tulenevad ranna või kalda piirangud;\nkinnisasjale ulatub Kuusalu-Leesi riigimaantee kaitsevöönd, kus kehtivad teeseadusest tulenevad kitsendused;\nkinnisasjale ulatuvad Läänemerest tulenev ranna või kalda piiranguvöönd, kus kehtivad looduskaitseseaduses sätestatud piirangud ja Aabla ojast tulenevad ranna või kalda veekaitsevöönd, ehituskeeluvöönd ja piiranguvöönd, kus kehtivad veeseadusest ja looduskaitseseadusest tulenevad piirangud.\nKasutusalast on välja jäetud edelanurgas olev pinnastee ja kinnisasjal asuv metsamaa (vastavalt lisatud kasutusala plaanile).\nNurmenuku kinnisasja kasutusala plaan ( 1.42 MB )\nKinnisasja kitsendusi vaata kaardilt. Kitsenduste kaart: 42301:001:0819