Литературен свят » Българска литература Публицистика брой 36 януари 2012 » КАКВО РОДИ „НЕЖНАТА РЕВОЛЮЦИЯ”\nКАКВО РОДИ „НЕЖНАТА РЕВОЛЮЦИЯ”\nНе знам дали наистина революцията изяжда децата си, но тя във всеки случай непрестанно ражда все нови и нови свои деца. И колкото по-дълго живее, толкова повече са нейните преки и косвени наследници. Наследниците влизат във взаимодействие помежду си и оценяват наследството на своята родителка. Тези, които са получили достатъчно, за да живеят спокойно, са доволни и смятат, че революцията е успешна и трябва да се брани. Другите, естествено, са разочаровани. Личният им неуспех те приписват като неуспех на цялата революция. От насетне се разгръщат нови противоречия, които във всички случаи поставят под съмнение и обезсилват революцията. Особено ако системата, дошла върху нейните вълни, не е в състояние да осигурява в достатъчна степен нормално жизнено равнище за по-голямата част от обществото. Революцията тогава възпроизвежда вътре в себе си своя нова революция, чиито последици и изход са непредвидими.\nРеволюцията е радикална промяна, изваждане от обичайното състояние, пренареждане на ценностите, ново разслоение на обществото, смяна на властта. Зад всичко това стоят живи хора със своя морал, характери, нагласи, самосъзнание, начин на живот и навици. Революцията разбърква цялото това множество от хора и състояния, преобръща всичко и установява нови правила и нов ред. Довчерашният властник днес може вече да е обявен за престъпник и дори наказан със смърт за престъпления, които преди са се считали за добродетели и служене на народа и отечеството. А довчерашните негодници и престпници днес вече управляват, обявени за герои. Това създава смут и душевно объркване, предизвиква страх, поражда недоумение, гняв, болка, но и радост, вдъхновение, порив за промяна. Разпалват се страсти, които могат да предизвикат обезумление, да поразят здравия разум и унищожат човека.\nВисока е цената на революцията - и когато ти носи радост и възход, и когато те захвърля от върха на дъното. При това цената е човешки живот, кръв, страдания, материални разрушения. Към тях трябва да добавим и пораженията върху съзнанието и психиката на хората. А също и разстройството на обществото, рабиване организацията, нарушаване на обществения ред, увеличаване на престъпността, объркване и отчаяние. Син застава срещу баща, приятел срещу приятел, съмишлениците се разделят и намразват до смърт, сякаш никога не са били заедно. Обществото заболява опасно.\nОбществото не само боледува, но и произвежда постоянно нови и нови токсини, които атакуват имунната му система и поразяват жизнено важни негови фанкции. А това разстройва живота на обикновените хора, създава у тях чувство за страх и дори паника, тъй като не знаят какво ще се случи със самите тях. Техните страдания са по-важни и по-непоносими отколкото страданията и грижите на бившите привилигировани.\nТова, което до тук казвам, се отнася до „горещите”, „грубите” революции, в които се стреля и се лее кръв. Но т.нар. „нежни революции” са не по-малко груби и жестоки, макар в тяхното протичане да има предимно митинги, скандирания, викове, призиви за промяна. Революцията се характеризира не със средствата и формите, чрез които протича, а с резултатите, които постига или към които се стреми и заради които се е появила.\n„Нежните революции” са завършващите фази на „студената война”. „Студената война” сложи край на социализма, а „нежната революция” бе смяната на социално-икономическата система. Социализмът победи капитализма и установи своята „диктатура на пролетарията” в кървата борба с буржоазната система. И макар пролетариатът да бе слаб и зле въоръжен, той успя да се пребори с военно-полицейската машина на тогавашната държава. Всяка социалистическа революция бе разрушителна. Тя в буквалния смисъл на думата взриви материалната база на капитализма и крепящата се върху нея буржоазна държава. Историята не познава „нежна социалистическа революция”. Но тя не познава и „нежна буржоазна революция”. „Нежна” и относително безкръвна е тя само в постмодерната епоха. Капитализмът се завърна сравнително мирно, тихо и безболезнено. Редно е да се запитаме защо това е така.\nСоциализмът победи там, където бе слабото звено на капитализма. Самата система и тогава бе твърде силна, но поради своето неравномерно развитие, тя не бе и все още не е еднакво стабилна и могъща във всички точки на планетата. Ленин пръв осъзна възможността да се използват последиците от неравномерността и посочи къде именно са тези точки. Там и се осъществи революцията. Но „слабостта” не бива да се разбира съвсем буквално, защото държавите навсякъде поддържаха армии и полиции, готови да реагират срещу всеки, който иска да променя системата. Системата обаче не се съхранява единствено с полиция и армия. Необходими са и други фактори - особено морално-волеви и политически, които да се съчетаят с могъществото на държавата и да задействат нейните защитни механизма. В Русия държавата не бе чисто буржоазна.Тя бе дворянско-аристократична и в процес на обуржоазяване. Разложената аристокрация виждаше опасността за себе си не само от болшевиките, но и от все повече осъзнаващата се буржоазия като „класа за себе си”. Всъщност, протичаше процес на такова осъзнаване и у пролетариата. И това бе много важно и обясняващо в значителна степен събитията в началото на ХХ век в Русия. Оказа се, че у пролетариата процесът се развива с по-висока скорост и именно поради това тази също нова за страната класа успя в своята класова борба.\nОсъзнаването на „класата за себе си” е изработване на установката, че предстои борба срещу класов враг, който трябва да бъде мразен и победен. Класовото чувство и съзнание е по същество класова омраза. И как иначе: и двете класи разбират, когато напълно се осъзнаят „за себе си”, че се подготвя революция и предстои гигантска битка за оцеляване. Класовата борба е борба на живот и смърт. Такава борба не може да бъде само идейна и психологическа, а революцията - нежна. По тази причина социалистическата революция, а преди нея и буржоазно-демократическата бе насилие и кръв. Друг характер не можеше да има.\n„Нежната революция” възстанови капитализма, но не чрез борба на буржоазията с пролетариата, тъй като буржоазия в социалистическите държави нямаше. От края на 60-те години на ХХ век, въпреки огромните усилия на пропагандната машина, общественото съзнание и съзнанието на отделната личност в държавите от социалистическата система все повече се обуржоазяваше. Това бе възможно заради сериозните икономически трудности, които системата преживяваше, в резултат на които от 70-те години на ХХ век нататък жизненото равнище започна главоломно да пада и от магазините да изчезват стоките от първа необходимост. Хората виждаха, че в западна Европа хората живеят добре, богато и охолно, разрешено им е да се движат, където искат, свободни са от ограниченията, които социализмът налага. Капитализмът бе припознат от поданиците на социализма като надежден и способен да осигурява материални и духовни блага. И въпреки идеологическата война, в която бяха въвлечени, те предпочитаха „противника” и желаеха да живеят не по „социалистически” и „комунистически”, а така, както живеят „на Запад”. Стремежът към материалното, страстта да притежаваш са все буржоазни качества, които откъсват личността от колектива, обособяват я в себе си, правят я егоистична, т. е. буржоазна.\nНо това още не означава, че при социализма буржоазията се е възродила и подновява класовата борба в нови условия. Не, обуржоазеното съзнание на обуржоазената личност не формира нов тип личност, а само дава допълнителна окраска към характера и духа на личността. И тази окраска е достатъчна вече да притъпи борбата, която системите водят помежду си. По същество се подготвят условията за мирен преход, за реставрация на социализма без участието на буржоазията.\nНежната революция е дело именно на обуржоазената личност, която не страда и не се бори за свобода на мисълта и словото (тази борба е измислена), а за възможност за предприемаческа дейност и забогатяване, придвижване по света, придобиване на собственост и гаранция за нейната неприкосновеност, бърз и безпрепятствен достъп до материалните блага и задоволяване на естествените жизнени потребности. И на тези, които са изгубили напълно доверието във властта и държавата не е повече нравствена ценност. Желанието „да имаш” за човека на социализма се оказва по-силно от потребността му „да бъдеш” - въпреки упоритата, продължителна и настоятелна работа на пропагандата, на училището и университета. Този човек изгуби търпението си да чака „светлото бъдеще” и предпочете да получи полагащото му се веднага, а не утре или някога. Интересно е, че обуржоазяващият се човек от началото на българската модерна епоха бе повече „социалистически” отколкото социалистическия в зората на постмодерната, т.е. след извършените политически промени. Но историята си прави подобни шеги, когато самата тя се намира в преходно състояние.\nТова страстно желание „да имаш” поражда предпазливост, но и страх от възможна недооценка и неправилна ориентация в суматохата. То се съпровожда с агресивност и опит за рушене, за да се придаде масов характер и революционност на явлението. Вярно е, че по-късно, когато премине вълната на нежната революция и новопокръстеният буржоа се види във властта, ще започне „незабавната смяна на системата” и под напора на тази смяна ще се руши всичко, което е от миналото. Но ще се руши правното основание на предишната система, нейните институции ще бъдат закривани или поставяни под управлението на нови хора. И това ще се прави с неописуемо опиянение, чрез което ще изпитва радостта от постигната „свобода”. Бързо ще се променят закони и ще се създават нови; ще се уволняват и дискредитират кадри; ще се извърши рязък завой в политиката, за да се създаде нов тип държава. Т.е. системата се демонтира юридически, а не чрез физическото ликвидиране на нейните опори - както бе при социалистическата революция.\nСистемата се ликвидира, като материалната база се изземва от държавата и се дава (продава или подарява) на отделни лица и групи. В някои източно-европейски държави бяха въведени правни ограничения (лустрация) за определени категории лица, работили в органите на репресивния апарат или в ръководните структури на комунистическата партия да заемат длъжности в системата на държавната власт. И толкова! За капитализма бе особено важно да наследи в цялост изграденото при социализма, а то не бе малко и в повечето случаи и на високо технологично равнище, с утвърдени международни пазари и добро финансово състояние. Така неизбежният период на първоначалното натрупване на капитали бе съкратен в значителна степен и бе сведен до минимум. Това отвори възможност за бързото навлизане на реалните капиталистически икономически отношения, като се създаде и реален пазар на стоки и услуги. Всъщност, реваншисткият характер на капитализма се прояви в използването на материално-техническата база на социализма и на позициите, които някои от неговите икономически субекти си бяха извоювали на световния пазар, както и на добре подготвените кадри. Капитализмът бе разбрал от собствен опит, че няма смисъл да унищожава нещо, което вече създадено и че не бива винаги да се започва от начало.\nПоведението на капитализма по отношение постигнатото от социализма още веднъж показва неговата егоистична природа. Той получава наготово толкова много, но историята показва, че не го използва рационално и с благодарност. В повечето случаи той се възползва от пазарите, а не от заводите и машините в тях. Дори не чак толкова и от хората, които ги управляваха. Новите капиталистически държави бяха включени в повторно международно разделение на труда, но по същество бяха изключени от него или получиха нищожна част и бяха поставени в трудно състояние. Закрити бяха производства, които са нерентабилни в достатъчна степен, въпреки че те именно осигуряват прехраната на стотици хиляди хора. Материалната база може да е на високо равнище, но в съответната държава не може с нея да се постига висока норма на печалба поради не дотам квалифицираната работна ръка или поради това, че националния пазар е малък и не е в състояние да изтегли и разшири производството, за да увеличи печалбите. Виждаме какво се случи с България след 1989 г. и как й е невъзможно да възстанови равнището на живот от 80-те години на ХХ век. Системата безжалостно унищожи всичко, а уж щеше да осигури благоденствие и щастие на целия народ.\nСлед 1989 г. в България се появиха две нови обществени съсловия: бизнесмени и политици.\nПреди бизнесмените се наричаха „стопански ръководители”, а политиците - партийни или комсомолски работници, но сега те се обособяват като нови класи с истинско класово съзнание и поведение. Бизнесменът днес е съвременният буржоа, владетелят на средствата за производство, този, който купува човешкия труд и под неговата диктовка се разпределят материалните блага.\nИнтересен е механизмът, по който се формира буржоазията в отделните й групи. Този механизъм е различен от варианта, който заработи в зората на модерната епоха чрез тогавашното „първоначално натрупване на капитала”. Първите нови реални едри капиталисти след нежната революция бяха тези, на които бе отстъпена социалистическата собственост или им бяха дадени пари и вече планирани или дори осъществяващи се от държавни стопански и външно-търговски организации сделки на вътрешния и на международния пазар. Става дума за сделки, струващи огромни пари, разбира се, и променящи структурата на вътрешната и външната търговия поради пренасочване на стоковите и паричните потоци от държавата към частни лица. Банките охотно започват да дават кредити, които са почти напълно необезпечени, но са достатъчно големи, за да бъдат инвестирани в мащабни сделки и вложени в личния бит на получаващите ги. По този начин се разрушава предишната система, като се източват нейните материални и финансови средства, а от друга се формира ускорено нова класа, която изземва материално-техническата база и поставя на нови основи икономическата дейност.\nПонеже това не са лични пари и не с лични заслуги и усилия са спечелени, голяма част от новопоявилите се бизнесмени, т.е. буржоа, алчно харчат за себе си, купуват имоти и автомобили, живеят на широко, пилеят пари за удоволствия или ги влагат поради незнание и неумение в губещи проекти. Други, разбира се, съумяват да се справят с предизвикателствата на новата конюнктура и полагат основите на своята стабилна икономическа дейност, пробиват на чуждия пазар, строят фабрики и се превръщат в истинска работеща класа с произтичащите от това последици.\nПостепенно новата класа вътрешно да се разслоява. От една страна върви процес на концентрация на новопоявилия се и придобит капитал, а от друга - се нарояват множество нови икономически субекти, които зараждат т. нар. „средна класа” или „дребна буржоазия”. Но и едните, и другите вече са посели в себе си качествата на буржоата-капиталист, развили са егоизъм, конкурентност и жажда за печалби. Прокарва се нова разделителна линия между хората: работодатели и наемни работници. И се създава нов вид труд: бизнес. Всичко вече е бизнес, от който трябва да се печели. Покупко-продажбата е сферата, в която влизат тези, които ще си изкарват прехраната. Важно е да се отбележи, защото то създава социално-политически проблеми от нов тип, че разрушаването на структурата на социалистическото общество размества драматично социалните пластове. Доскорошни бедни и нищо не значещи хора изведнъж се оказват богаташи, работодатели, влиятелни. А до преди миг важни персони, от които е зависела съдбата на десетки и стотици люде, попадат в групата на бедните и изхвърлените от живота. Това става някак внезапно, още докато трае еуфорията от нежната революция и докато не са изтлели социалните надежди за богат и свободен живот.\nНаивното мнозинство повярва, че бизнесът е мечтаната врата, през която се влиза в царството на охолството и личното осъществяване, в честния труд, който е тежък, но резултатен и благодатен. Така мислят тези, които участват или симпатизират на нежната революция и с цялата си душа желаят смяната на „омразната” система. Но реалността се оказва коварна и жестока. Вместо мечтаният „земен рай” най-сетне да настъпи, появява се социално неравенство, мизерия, безперспективност, безработица, разочарования и страдания.\nЕгоизмът и жаждата за големи печалби с цената на всичко не е компенсация за предишна бедност. Тази настървеност не е измъченост от предишни страдания и от недоимък, който е озлочестил доброто сърце. Не, макар това сърце вероятно да е било добро и състрадателно, тук се проявява изконното качество на буржоата-капиталист - алчността и „сърцето” се променя.\nКато продължение и материализация на опиянението от свободата и демокрацията разглеждам появата на съсловието на политиците в българския обществен живот след нежната революция. Промени се напълно характерът на самата политика. Тя придобива формите на западноевропейската буржоазна демокрация, най-важните от които са всеобщите избори, представителната демокрация чрез парламентаризма, многопартийна система и т. н. Новите класи и съсловия имат нужда от свои политически изразители, които да ги представляват във властта и да защищават техните икономически, социални и политически интереси. Политиката е видимото лице на живота след нежната революция. Там се пренесоха всички обществени страсти и борби за установяване на справедлив обществен ред, в който личността да получи възможност за пълно осъществяване на своите способности и да живее спокойно, мирно и в добро материално положение. В същото време политиката се превърна доходна професия, чрез която мнозина промениха социалния си статус и излязоха на ново равнище в практическия живот. Буквално от улицата във властта се втурнаха хора случайни, напълно неподготвени, които никога преди не са и мечтали, че върху тях ще легне отговорността да решават държавните дела. Те правят закони, избират правителство, насочват държавния кораб, срещат се с чуждестранни политици и държавници, с президенти и крале, седят в президиуми, возят се в служебни автомобили, пътуват в делегации в чужбина и ги охраняват професионални телохранители.\nНадеждите на хората се насочиха към политиците. Те трябва да вършат чудеса! Те са виновни за неблагополучията! Те замърсяват езика! Те харчат много и поради това държавата няма пари! Те нищо не правят за пенсионерите! Но и някой от тях „ще ни оправи”! Някой от тях ще ни донесе щастие! Някой от тях ще въздаде възмездие на тези, които са крали и управлявали лошо! Маркирам само диапазона, в който се простират претенциите към политиката и политиците.\nПричината за това са най-малко две. Първата е навикът от социалистическото минало, когато решенията се взимаха от горе. Каквото кажат там, на върха, това и ставаше. Това не беше кой знае колко приятно, но бе удобно. Винаги е удобно друг да решава вместо тебе и на друг да се сърдиш за собствените си неблагополучия. Щом предварително знаеш причината за тях, по-лесно ги преживяваш.\nДругата причина е в бързото разочарование от новата система, на която се възлагаха огромни надежди. Радикалните икономически и обществено-политически преобразования поставиха на изпитания огромен брой хора, които бяха привикнали към един начин на живот, а сега им се налагаше съвсем друг. Те, особено възрастните, болните и немощните, бяха оставени на произвола на съдбата. Държавата и обществото се отдръпнаха от тях. Мнозина опитаха да се занимават с бизнес, но похарчили всичките си спестявания и дори заложили имуществото си, се оказаха аутсайдери и чужденци в собствената си страна. В тяхното съзнание бе невъзможно да си представят, че вината за икономическите и социалните им нещастия са самите те, тяхната непригодност и неспособност да вършат това, с което са се заели. Някой ги бе излъгал, че шансовете на всички са равни и че способният и работливият непременно ще спечели. Всъщност, излъгала ги бе пропагандата и лъжеученията за либералната демокрация като царство на умеещите, способните, даровитите, честните. Твърде скоро се оказа, че за да си богат, трябва да притежаваш още други качества, които не всекиму са присъщи и харесвани - особено това, че не бива да си нравствен и състрадателен, мек и незлоблив, отстъпчив и лековерен. И че от нищо богатство не се прави, а парите при пари отиват.\nКой тогава е виновен? Кой не помага? Кой пречи? Отговорът се насочва винаги към тези, които олицетворяват демокрацията и неограничените й възможности - политиците, които сме избрали за наше добро и за да ни служат добросъвестно и всеотдайно.\nНо не само разочарованието от излъганите надежди за бързо забогатяване създадоха това отношение към политиците и политиката. Нежната революция смени системата, а със смяната на системата трябваше да дойдат нови хора, които да управляват държавата и икономиката. Подготвени за такава отговорност обаче нямаше. Във властта нахлуха, както стана вече дума, самозванци, уличници, аутсайдери в предишната действителност, недоучени посредственици, пред които изведнъж се откриха нови простори за осъществяване. Скъси се пътят до властта и вътре във властта. Сега всеки може да бъде в нея и да я упражнява, стига да се нареди по-близо до ръководството на партията и да влезе в списъците на тези, които ще управляват. Те обаче много скоро разбраха, че властта не е единствено говорене и показване, не е коктейли и приеми, задгранични пътувания, а тежка и отговорна работа, за която се изискват определени знания и умения. Видяхме какви бяха първите „демократични” министри, първият „демократично избран президент”, първите народни представители. И макар по-късно нещата малко от малко да се нормализираха и да бяха установени някакви критерии за издигане на кандидатури за управляващи, политиката запази характера си и все още допуска в себе си случайни и негодни хора.\nА точно революцията трябваше да изведе напред друг тип хора - политици и държавници, тъй като се изграждаше друг тип държава. На тази държава й бе нужно да се устрои по новому, да изгради своите структури и институции, да изработи конституция и закони, за да развива пазарна икономика и се приобщава към процесите на глобализацията. Случи се точно обратното. Нежната революция очевидно не случайно роди немощни и негодни за сериозна работа политици и държавници. Очевидно бе нужен хаос, за да се отклони вниманието на обществото към политиката, за да не се види разграбването на собствеността и прехвърлянето на държавните пари в ръцете на новите богаташи и властници. Такъв хаос бе основата, върху която бе извършена самата „смяна на системата”. Революцията е хаос и понеже нежната революция си послужи с мирни средства, то по някакъв начин трябваше да се объркат до безумие нещата, за да се осъществи ходът на историята и се спазят правилата, при които се осъществява преходът от една система в друга.\nНежната революция роди хаоса не с оръжие, куршуми и стрелби, не с материални разрушения и проливане на кръв, а в опиянението от въображаемата свобода. Говори, каквото си искаш - прави, каквото ти е приятно. Всичко е позволено. Ето, такава свобода бе дадена на хората и те удивено й се наслаждаваха. Организираха митинги, издигаха лозунги, кълняха се в демокрацията, отстраняваха „номенклатурата”. Истински терор на улицата! Това бе най-точното оръжие на нежната революция, с което тя безпогрешно стреляше и постигаше победа след победа. Уличните демонстрации бяха отлично средство за образуване на хаос и внушаване страх у тези, срещу които бяха насочени - т. нар. „номенклатура” и изобщо срещу всички, които се съмняваха в „демокрацията”. Едни се опияняваха от свободата и от дадената им „служба” да разграждат системата, а други изпитваха панически страх и ужас от заканите на демонстрантите. Заканите се изпълниха, след като „революционерите” дойдоха на власт и започна прочистването на целия държавен административен и стопански апарат - все под лозунга за „смяна на системата” и управление с „чисти ръце” на неопетнени хора.\nНо „чисти ръце”, разбира се, не се намериха, защото изобщо не бяха търсени (дали изобщо ги имаше), а не бяха никак нужни. Появиха се хора, които бързо се ориентираха в създалата се ситуация и разбраха как да живеят и действат в нея и как да извлекат изгода от хаоса и неразбориите в обществото и държавата. Тези хора са доволни от станалото. Те се радват, че демокрацията е победила и им е донесла свобода и условия за по-добър живот. Обаче останалите не мислят така. Най-разочаровани са тези, които не успяха да се нагодят и извлекат докрай ползите, които имаха в началото. Това разочарование е много интересно и показва същността на тези, които смятаха, че извършват велика революция заради човешкото добруване. Революцията обаче е едно, а мирният живот - съвсем друго. В мирния живот след революцията се изискват други качества, повече повратливост, приспособимост, усет за момента, способност за оценка на ситуацията и за бързо взимане на решения. Необходими са, в крайна сметка, и професионални умения чрез които личността влиза в съревнование с останалите и се бори за своето място под слънцето. Човекът обаче „се е борил” и смята, че заслугите му са достатъчни, за да си осигури необходимото, че то му се полага по право. И когато не само не го получава, но и бива изтласкван, за него няма вече покой. Готов е дори да се превърне във враг на революцията. Такива личности най-силно говорят, че идеалите са поругани, че „тогава” е имало романтика, надежди, безкористност, а сега меркантилност и алчност. Революцията е предадена, а демокрацията е попаднала в ръцете на готовановци и негодници. Какво са мислили и какво се е получило! Ето отчаяното заключение на неуспелите да се сдобият с плодовете на революцията.\n„Нежната революция” в България разочарова най-вече неуспелите да се сдобият с нейните плодове.\nДемокрацията е намиране на допирни точки в различията между хората в обществото чрез създаване на различни институции за социално представителство. В тези институции малцинството се подчинява на мнозинството, ала мнозинството е длъжно да се съобразява с малцинството. Те са създадени не толкова за взимане на общи решения, както е в античната демокрация, а за намаляване на напрежението и изравняване на различията. Буржоазното общество е общество на силно разслоение по имуществен, а от там и по политически принцип; всяко съсловие е със свои интереси, които противоречат с интересите на другите. За да няма граждански войни и постоянни конфликти, се налага да се намерят механизми, които да формират общи позиции и в тях да се надмогват непримиримостите.\nПрез Средновековието монархията бе институцията, която осъществяваше върховната власт и събираше в едно интересите на съсловията и елиминираше различията между тях. При социализма това бе Партията. Капитализмът прикрива своя егоизъм чрез демокрацията, в която обединява разделените. Но интересите сега са именно егоизъм, а не просто идейни убеждения или обикновено място в йерархията в обществото и държавата. Властта на капитала е огромна, абсолютна дори, но тя не е в състояние да осъществява единство на нацията и обществото. Нейната функция е да държи в подчинение, но не и да обединява, поради което не е надеждна. Единствено в съчетание с демокрацията и под прикритието на силна и добре организирана пропаганда това единство е възможно.\nПрез Средновековието духовното единение се осъществява от религията, при социализма - от идеологията, а при капитализма - чрез масовата култура и масираното въздействие на средствата за масова информация.\nЛибералната пропаганда ни убеждава, че демокрацията е нещо много добро и полезно за човечеството, но всъщност тя е гримът върху лицето на капитализма. Грим, който трябва да скрие дамгите, които социалните различия и неравенствата безпощадно нанасят. Но всеки знае колко дълго един грим прикрива язвите и недъзите. „Демократичните институции” крепят някакво равновесие, но не продължително и вечно, защото това равновесие постоянно е подлагано на изпитания и е готово да се разпадне при първия по-сериозен натиск върху него. С изострянето на противоречията и особено в условията на икономическа криза напреженията се засилват и придобиват все по-остър характер - особено в бедната държава каквато е нашата\nНяма защо да се хвалим, че днес сме били свободни, че демокрацията се е утвърдила в нашата страна, че няма цензура или че всеки може да говори, каквото си пожелае; нито че властта е избрана демократично чрез избори. По-добре е да помним, че това са външни неща, пудри, кремове и фон дьо тенове, прикрития на нещо много остро, дълбоко и нелечимо.\nДоказателство за верността на твърдението ми (а то не е само мое, разбира се) е състоянието на живота в страните, които не са в ядрото, а в периферията на системата. Там също е наложена подобна демокрация, но тя все още не е довела до такива резултати, които да направят хората нормални и да им дадат възможности да живеят така, както живеят обществото в Западна Европа и САЩ. Ужасяващата бедност е довела населението на тези държави до границата на физическото оцеляване. Гладната смърт е обичайна в много от тях. Но никой не им помага, макар постоянно да се провеждат световни конференции за изхранването, срещу глада и мизерията.\nИмущественото разслоение и разделение е най-страшно. И не толкова защото то поражда непримирими конфликти, които един ден могат да се преродят в революция, а тъй като към бедните и много бедните се добавят все нови и нови хора. Масата от бедни и безперспективни може да достигне скоро критичната си точка и тогава нейното поведение трудно ще бъде овладявано и насочвано. Увеличаването на бедността е най-голямото зло на най-новата ни история. Бедност, разбира се, винаги е имало, но през Средновековието тя не е била осъзнавана като социално зло и изходът от нея не се е търсел чрез осъзнаването й именно като зло и влагане на социална и класова енергия за преодоляването й. Демокрацията породи съзнанието за разрешеното неподчинение на властта и допустимата промяна на статуквото. Бедният може да не е съгласен да бъде беден. От тук обаче произтичат важни политически последици, които превръщат живота на нацията и обществото в едно постоянно напрежение и страх от размирици.\nВъпросът как стана така, че могъщата във военно отношение социалистическа система позволи да бъде съборена не с оръжие и насилие, а чрез митинги и демонстрации, е напълно резонен. Макар да е наивен. Защото митингите и демонстрациите бяха необходими, за да се покаже натиск върху системата и воля на обществото срещу нея. Така революцията става героична, а новата система се представя с достатъчно алиби. То й е необходимо, за да доказва, че е сменила несправедливо обществено устройство, което е пречело на човешкото развитие и не е осигурявала нормални условия за живот. Нежната и мирна революция е по-скоро морална характеристика на промяната, отколкото акт на радикална промяна. Защото самата промяна не се извършва в никакъв случай доброволно, мирно и с щедра готовност. Напротив, съпротивата съществува, но тя не може да бъде достатъчно твърда и решителна.\nВ края на 80-те години на ХХ век социализмът вече бе демонтирал всичките си основни силови позиции, разколебал се бе окончателно и бе подготвил чрез перестройката в СССР да сдаде изцяло икономическата и политическата власт. Той сам себе си бе разоръжил напълно. Въпросът бе как да се трансформира социалистическата собственост в капиталистическа и да премине в частни ръце. Нежната революция трябваше да бъде завесата, зад която тази трансформация щеше да се извърши безболезнено. Тя трябваше да скрие, че бивши комунисти се превръщат в преуспели капиталисти. В това е големият смисъл на нежната революция. Тя очевидно бе подготвена не в конспирацията на онеправданите, а на своеобразното „трето съсловие”, формирано от избрани активни кадри на тогавашната власт. Логиката на процеса е в наличието на мениджърски умения у тези хора, които бяха в състояние да поддържат някакъв живот в социалистическата икономика до нейното окончателно трансформиране в капиталистическа. А и се създаваше илюзията, че т. нар. „пазарна икономика” е нещо различно от капиталистическата, че е единственият начин да се подобри положението на хората и се осигурят повече богатства за тях, които да бъдат справедливо разпределяни.\nВ този смисъл, логично е да се твърди, че формата на нежната революция като политическо средство за преход от социализма към капитализма е избрана от тогавашните ръководители на държавите от социалистическия блок. При друг механизъм на този преход не бе възможно да се съхрани мирът и се осъществи бързо и безболезнено смяната на системата. Демагогията често е присъща и на историята.\nВ края на ХХ век светът придоби нов облик. И безспорно заслугата за това е на нежната революция - изобретението на същия този ХХ век.


На път към „Земята на красивите коне“ – Ентусиасти\nНо виж Майната е „друга бира“ и за разлика от нас, така си бе наредила нещата, че трябваше да чака, а не да бърза, което, като се замисля май си е също толкова досадно, но това е друг въпрос. В случаят обаче я признавам за герои – да устоиш час и половина на безбройните бибиткания, подсвирквания и подканвания от преминаващите тираджии и загорели чичковци си е направо за златен медал. Но, това е, животът на магистралата, особено нощем си е предизвикателство, изкушение, емоция и още нещо ……………\nА ние през това време си се забавлявахме. Пиехме си джиндър бирата, новото любимо пиво на Парфюмето (трудно откриваема и една идея по-скъпичка, но много интерресна на вкус), разказвахме си стари истории и се превивахме от мях.\nЗа къде пътуваме ли? – за Кападокия – организирана екскурзия, и както може би стана ясно – предвижваме се с автобус. Някой ще каже – „Вие сте луди!?! – И сигурно ще бъде прав, но на нас ни беше готино и весело. Е, и малко тегаво особено в края (часовете в автобуса ни дойдоха в повече), но без всичките тези препядствия и трудности, наградата на дали щеше да бъде толкова сладка.\nИ както при всяко групово пътуване, така и този път, първите няколко часа бяха за опознаване, за маркиране на територии, за нагаждане на енергии, за проучване. Някои явно се знаеха от предни трипчета с агенцията, други бяха приятели от дълги години, а трети тепърва правеха първи крачки в това начинание. Жените май се оказаха по-смели и по-настоятелни, защото бързо се надушиха. Най-ясно се открояваха три девойки, които сякаш бяха приятелки от дълги години, а в същност днес се срещаха за първи път, и които само за няколко часа успяха да се напаснат до толкова, че да пожелаят да прекарат не само дните, но и нощите си заедно, с което донякъде успяха да объркат плановете на нашият водач, но само за първата вечер, защото той се оказа непробиваем и някакси успя да устои техният чар.\nНо нека се върна на пътуването, което да си кажа честно поне в първите му часове изобщо не усетих. Дали от очакването, дали от срещата с Ентусиастите или просто заради интереса и любопитството ми към останалите хора в групата, но времето до Истанбул, дори преминаван ето на границата, за която си мислехме, че ще бъде задръстена от автобуси си отлетя, като ей тъй на. В Истамбула имахме време за по едно айранче (яката работа, не като нашите изкуственяци) с геврече, тоалетна и много скоростна смяна на автобуса.\nПътуваме с международен и междуградски транспорт, а не с организиран такъв, което лично според мен си имаше и хубави и лоши страни. Прекачването и търченето с багажите от един перон до друг, въпреки че не беше кой знае колко продължително, все пак си бе тегаво, но пък пътуването не със собствен транспорт осигурява по-бързо и по-стегнато придвижване – няма място за мрънкане, капризи и излишни спирки.\nИ ако в първият автобус имаше дублиране на местата (фирмата беше пуснала два автобуса по линия, заради големият брой желаещи), миришеше на какво ли не, някои попръцкваха, други похъркваха, а стюардът, опитвайки се да се прави на интересен не спираш да повтаря, докато ни подаваше вода или напитка – „Авантакис, авантакис“, то автобус номер 2 (Истанбул – Анкара) бе поне с две класи отгоре – широко, чисто, с монитор на всяка седалка и с много по-високо качество на обслужването.\nИ така, след две филмчета (нямо кино – турският хич не ми е в стихията, а субтитрите, ако е имало такива така и не открих) и една лека предобедна дрямка и ето ти на, станало време за хапване. Спряхме в крайпътно ресторантче с изцяло местна кухня. Знаех, че рискувам и че трябва да я карам по-леко, но гладът замъгляваше мислите ми – боб яхния, телешко с падладжан и някаква странна салата – натъпках се доволно. И една биричка щях да наместя някъде, но уви, тук по тия ширини, тази блаженна нам напитка си е направо лукс (алкохолът е акцизен и не се предлага на всякъде).\nВкусът на храната не бе като нашият, имаше нещо различно, някаква странна подправка, до името на която така и не можах да се домогна, но в крайна сметка на кой му дрема, нали бе вкусно. А навън, все едно съм си у нашата България – зелени гори, бели, заснежени върхове, обширни пасища и поля, хълмчета и безброй селца. Но за разлика от наше „село“, някак ми се стори по-чисто, по-подредно, без изоставени къщи в селата и дупки по магистралите. Не видях запустяла земя, а точно обратното – всяко кътче се обработваше. На какво ли се дължи това? – На култура, на закони или народът е по-трудолюбив, или пук по-беден, или пък демографският фактор си казва думата, не знам, но се надявах, въпреки краткото време, което щяхме да прекараме в южната ни съседка, все пак да успеем поне частично да се докоснем до същината и да разберем.\nПиша всичко това, защото бях изненадан – представите ми за азиатска Турция, по голямата част от която ни е известна, като Анадола (в превод „изток“ или „изгрев“) бяха съвсем различни. Не съм идвал тук до сега, но съм чувал разкази. И както обикновено и този път истината нямаше нищо общо с приказките, новините и филмите, които достигат до нас. Не си ли там на място, не чуеш ли от местните, не видиш ли със собствените си очи, все едно нищо не знаеш – изкривена работа.\nОчакванията ми бяха свързани по скоро с пуст, полупостунен, скалист район, нищета, мръсотия и бедност, но нищо подобно – турците май си живеят доста добре, съдейки по автомобилите, които карат, сградите които строят и пътищата, по които се придвижват.\nИ тъй, като подхванах темата за Анадола, няма как да не разкажа и няколко от историите, които нашият водач ни сподели докато пътуваме. Истории свързани по скоро с късните часове на денонощието, но истории интересни и забавни (поне за мен).\nМанаф – въображението работи, нали? – асоциациите изплуват една след друга, но истината за думата е малко по различна. Та, думичката манаф в Турция мили хора = „добър търговец, продавач на зеленчуци, зарзаватчия“ и нищо друго. И да, споменем ли Анадола и фантазията ни се развихря и то не без основание, защото е факт, че по тия ширини хомосекуализмът е силно разпространен. Дали поради бедност или поради лош късмет, но много от младите момчета тук правят първите си стъпки в любовта точно със своите най-добри приятели. Това е и причината не рядко по улиците да се виждат млади мъже хванати за ръце – приятелството между тях е нещо повече, връзките са много силни и остават завинаги.\nИ още нещо по темата – мъже, не пътувайте на автостоп в Анадола, защото вдигнатият палец на пътя в тази част на света означава само едно – покана за хомосексуален акт. Все някой ще спре, но какво ви очаква след това, не се знае. Пътешественици имайте едно на ум! И докато съм на тази пиперлива тема, няма как да не спомена и следната анадолска шега: „Научно доказано е, че мъж не може да зачене от друг мъж, но тук в Анадола не се отказват, продължават да опитват“.\nА може пък всичко да е тръгнало от търговците зарзаватчии!?! Интересна тема за размисъл и забавна. Но манаф не е единствената турската дума, която в България използваме не по предназначение. Миндил например = хартиена кърпичка, бардак = чаша (за безалкохолно или вода, не за алкохол), балък = риба, мангал = метален или керамичен съд, използван за пренасяне и разгаряне на дървени въглища и т.н., да не продължавам – истината е някъде там!\nПътуваме вече часове и точно, когато започна да ни писва и ето ти на пред нас е Анкара – столицата на Турция. Спираме за кратко, колкото да сменим автобуса, но все е нещо. Пихме по едно чайче, поразгледахме, поразтъпчихме се и отново напред – автобус номер 3 (последният надявам се) ни подкара към Кападокия – престоят ни още 6 часа анадолски гледки и край.\nА докато пътуваме се замислих, за това което видях до сега и за нещата, които ми направиха най-силно впечатление. Ами, ето и моите размисли:\nТурците пушат и то много – жени, мъже, млади, стари, всеки е лапнал цигара. Очаквах да видя жени с бурки, но видях жени с цигари. Да, бурки не се виждаха, но една голяма част от туркините са забрадени, а символите на мюсюлманството са навсяка крачка и се набиват силно на очи –минарета, песнопения, молитви, турски знамена, идоли. Всеки квартал в градовете си има джамия, а всяко село си има по три. А като прибавих към това и факта, че мюсюлманското население е много по-младо от християнското (= бум на бебета и по-малка смъртност), си отговорих и на въпроса, защо след 50-тина години се очаква мюсюлманите на Земята да бъдат повече от християните (това показва проучване на изследователския център „Пю“, този път не е моя измишльотина).\nКакво друго! Ами грозноватички ми се сториха местните – някак странни – или много слаби и високи, или доста пълни, ниски и набити. Дали идва от храната, или пък от климата или земята!?\nИ не само пушат, но и пият, но не алкохол, а чай – черен, в малки чашки – пие се нон стоп. Топличко си става тук, но вместо да се разхлаждат с бира, южните ни съседи предпочитат с чай да се сгряват. Звучи странно, но е факт. Както са казали руснаците: „Зиме сладолет хапвайте, лете чай пийте“ – така се уравновесява външната с телесната темпаратура и болестите се намаляват до минимум – умници. Може би и заради това чаят тук е на почит, а алкохолът ако се консумира, то това става само късно вечер, на прохлада.\nХаресва ми – природата, културата, музиката, алъш вериш-а, дори за религията им нямам претенции, но виж езикът им ми се стори много странен – ни арабски, ни романски, ни балкански. Понякога имах чувството, че чувам българска реч, друг път арабска такава, но и в двата случая ми звучеше груб и неприятен. От къде ли се е пръпнал? Персите са май в основата, или пък не!?!\nПоредната спирка се оказа много яка – нарекох я спирка „Разхлаждане“. Тук успях да топна крачета (и не само аз) в студената солена вода и да хапна вкусна дондурма – турското сладоледче, в което или се влюбваш или така и не успява да те впечатли. Ръчно правен, със салеп и козе мляко, а майсторите зад тезгяха уникални – с носии и мустаци – блъскат, дърпат, мачкат, точат и се забавляват. Любимци са им малките дечица, но не пропускат и с възрастните да се закачат и пошегуват. На мен дондурмата ми допадна – определено ще го пробвам пак.\nПътуваме сякаш безкрай – вече 22-ри час. Но да си призная, дали заради очакването и тръпката, или пък заради периодичните спирания и прекачвания, но така и не ми се увидя. Интересно ми е – зяпам през прозореца и колкото по на изток отиваме, толкова по любопитно ми става. Променят се сградите, дрехите и животните. Земята стана по камениста, но също толкова обработваема и плодородна , а с нея се променят и хората и нравите и поминакът. Големите градове отстъпиха място на много, но по-малки населени места, появиха се пастири, и ако до преди няколко часа в нивите се виждаха огромни трактори, тук в този район земята се обработва предимно ръчно, парцелите са малки, но поддържани.\nИ когато всички си помислихме че най-накрая сме пристигнали, отново ни очакваше изненада – ново прекачване, този път в местно микробустче – натъпкахме се като сардели, но пък трае кратко.\nИ така след 23 часа и четири различни превозни средства най-накрая пристигнахме в „Земята на красивите коне“ (Кападокия в превод от персийски). Настанихме се набързо и въпреки, че бяхме изморени, а навън вече беше тъмно излезнахме агенция търсим. Агенция, която да ни уреди полет с балон над Кападокия – една от осноните атракции тук.\nЖелаещите от групата, които искаха да летят с балон, вече си бяха направили резервация (от България – през нашата агенция) и очакваха своя полет с нетърпение, но виж ние четиримата, дали от тарикатщина или пък защото всеки ни казваше, че на място ще си намерим десетки варианти и то на много по-добри цени, не си бяхме предварително планирали балончетата. Та затова сега излезнахме да си потърсим и спазарим с местните. Да, ама не. Както още преди да потеглим ни бе споделил нашият водач – „Положението с балоните е сериозно. Преди на ден излитаха -200-300 балон, днес те са ограничени до стотина. Преди хората си търсеха варианти тук на място, днес в пакета на туристите влиза и летенето (това се отнася най-вече за азиатците, които не се циганят за цената – те плащат). Преди имаше десетки фирми, които имаха балони, днес фирмите са ограничени – една голяма туристическа агенция е изкупила 60-70-% от тях и се е превърнала кажи речи в монополист и сега в общи линии тя определя цената“.\nГовореше ни човека, ама кой да го слуша. В първата агенция, в която влезнахме ни се изсмяха – места няма, във втората ни посрещнаха с 240 евро на човек (но ние имахме инфо, че можем да се договорим за 120 евро, за това ние им се изсмяхме), но когато в третата ни обявиха 300 евро за полет, осъзнахме че сме допуснали голяма грешка и ако иска човек да лети е по-добре да си резервира всичко предварително, да си знае дата, а не да търси и договаря на място. Да не говорим, че дори и при предварителна резервация има вероятност да не се лети – не за друго, а заради атмосферните условия. И ако това се случи фирмите, трябва някакси да те вместят в следващите дни. Но нали разбирате, че когато всичко е заето предварително, това е почти невъзможно, а дори и да се отвори някое местенце цената в никакъв случй няма да е по-изгодна от първоначалната, за това си прецакан.\nИ не знам дали ние бяхме каръците или просто така е трябвало да стане, но за голямо съжаление на тази част от групата, която си бе направила предварителна резервация и трябваше да летят на следващата сутрин се оказа, че лошите атмосферни условия са на лице и полет и за тях няма да има. Долу слънце грее, но горе видиш ли си било риск.\nЯзък за ранното ставане – не знам колко беше 4 часа ли, 5 ли, но определено беше рано. Идеята е да се излети овреме, за да може да се посрещне изгрева във въздуха. Хубаво, интересно, впечатляващо, но за сега си остава само мечта. Но няма да се отчайваме, имаме цяла седмица и все някой ден ще ни се усмихне късмета. Забравяме за балоните, поне до утре сутрин (ще ставаме всяка сутрин, или поне тези от нас, които имат резервации, с надеждата това да е деня), хапнахме набързо и хайде на разходка – нали за това сме дошли. Каньоните ни чакат, те поне няма как да ни избягат.\n← Перу – Пуно, островите Урос и езерото Титикака\nПътуване до Краков – старата столица на Полша →


Сравняване на обеми\nИндексът на Кетеле е полезен за определянето на количеството мазнини в организма. Чрез него обаче не можете да разберете как точно тези мазнини са разпределени из тялото ви. С други думи – не ви поднася необходимата визуална репрезентация. Ако се нуждаете точно от това, следвайте тази формула:\nРазделете талията на ханша си. Нормалната стойност за мъжете е 0,85, а за жените – 0,65 – 0,85.\nИндексът на Брока е един от най-популярните методи за изчисляването на здравословно съотношение между ръст и тегло. Той взима предвид височината на човека, неговото тегло, тип тяло и възраст.\nЗа хора под 40 години формулата е: ръст (в сантиметри) – 110.\nЗа хора над 40 години: ръст (в сантиметри) – 100.\nТрябва да имате предвид, че хората с телосложение тип астеничен трябва да намалят тази стойност с 10 процента. Същевременно, тези които са хиперстеници – да я увеличат с 10 процента. Третият тип е нормостеници (нормален), при него стойността остава непроменена.\nКак да определите кой тип е вашето телосложение? Най-лесно е, като измерите диаметъра на китката си. При нормостениците тя е 18-20 см за мъже и 15-17 см за жени. При астениците – под 18 см за мъже и под 15 см за жени. При хиперстениците – над 20 см за мъже и над 17 см за жени.\nФормулата на Нейглър\nТова е още една полезна формула, която определя съотношението между вашето тегло и ръст. Ако приемем, че човек с ръст 152,4 см трябва да тежи 45 кг, то с всеки следващ инч (2,54 см) ръст трябва да добавяме по 900 г тегло. След като приключите с тези изчисления, добавете 10 процента към полученото тегло.


Под 21-годишна възраст Коли под наем Ален. Страхотни цени на автомобили за млади шофьори\nПод 21-годишна възраст Коли под наем Ален\nПод 21-годишна възраст под наем Ален\nKeddy-By-Europcar е компанията за коли под наем с най-висока оценка на клиентите в Ален, с рейтинг средна оценка от 8.4/10, въз основа на 1000+ клиентски отзиви. Най-евтиното превозно средство от Keddy-By-Europcar е Volkswagen Up от клас Малък с наем от 23,57 € на ден.\nЩо се отнася до най-популярната група за коли под наем в Германия, която е Компактен, най-евтината кола от Keddy-By-Europcar в Ален е Opel Astra, на цена от 29,49 € на ден.\nНай-евтиният автомобил под наем в Ален е Volkswagen Up от BuchBinder Rent A Car. Цената му е само 19,04 € на ден. BuchBinder Rent A Car е прегледана от 1000+ клиенти с средна оценка от 7/10.\nВажно е обаче да сте наясно с някои от ограниченията, които се прилагат към шофьорите. Едно от тях е възрастта им. Понякога за шофьори под 21 години колите под наем в Ален се регулират от специални правила. Неопитността на младите шофьори поражда по-голяма възможност от катастрофа на пътя. В тази връзка, ако възрастта на водача е под 21 години, колите под наем в Ален могат да бъдат по-скъпи. Нашият агрегатор ще Ви помогне да намерите най-изгодните опции за млади шофьори.\nЗащо са въведени възрастови ограничения за наемане на автомобили с шофьори под 21 години в Ален?\nЗа шофьорите под 21 години, отдаването на коли под наем в Ален може да е съпътствано с определени трудности. Факт е, че компаниите нямат доверие на младите шофьори. Статистиката доказва, че инцидентите на пътя често се случват именно с шофьори, които не са навършили 21 години. Има специални правила за младите хора. Ограниченията обикновено са както следва:\nТези правила се спазват от повечето компании, които предоставят коли под наем в Ален на шофьори под 21 г. В тази връзка е по-трудно за млад шофьор да наеме кола, отколкото за човек на възраст над 21 години. Някои компании са въвели политика да не предоставят кола под наем в Ален на шофьори под 21 г. изобщо. Препоръчително е предварително да се запознаете с тази информация, за да няма проблеми при наемането на кола.\nПод 21-годишна възраст за коли под наем отдаване под наем наблизо Ален\nВъпреки факта, че никъде няма официална забрана за наемане на автомобили за млади шофьори в Ален, наемането на автомобили от шофьори под 21 години често е изпълнено с трудности именно поради позицията на компании, които не искат да си сътрудничат с такива клиенти. Рисковете от повреда на автомобила са доста високи, поради което някои компании, работещи в Ален, колите, наемани от шофьори под 21 години често подлежат на „такса за млад водач“.\nВъпреки това, дори ако сте млад автомобилен ентусиаст, можете да наемете кола изгодно. На първо място, това зависи от изискванията на самата компания. Можете да намерите евтини коли под наем в Ален за шофьори под 21 години с помощта на нашата услуга. Основното нещо е да изберете доставчик под наем и предварително и да се запознаете с неговите тарифи.\nКакво определя цената на автомобил под наем за шофьори под 21 години в Ален?\nАко шофьорът е под 21 години, колите под наем в Ален често са по-скъпи, отколкото за възрастни хора. Цените за наем обаче могат да варират. Няколко фактора влияят върху цената на фирмените услуги. Нека обсъдим всеки от тях.\nКомпаниите често гледат не само възрастовата категория, но и на точната възраст на водача. Например автомобилен ентусиаст, който е на 19 години, е включен в категория под 21 години за наем на коли в Ален, но крайният процент може да бъде дори по-висок за него, отколкото за шофьор, който е на 24 години. Някои компании имат гъвкава тарифна система, при която цената се изчислява директно от точната възраст на водача.\nТова е друг важен фактор. За шофьори под 21 години цените на колите под наем в Ален могат пряко да зависят от това какъв стаж имате. Например, ако сте на 23 години, но шофьорският Ви опит е повече от 5 години, имате реален шанс да получите значителна отстъпка. Друг пример: Вие сте на 24 години, но шофьорският Ви опит е само 1 година. В този случай наемането на кола може да бъде доста скъпо.\nВътрешни правила на доставчиците на коли под наем за шофьори под 21 години в Ален\nИзборът на подходящата компания, която предоставя услуги за наем на автомобили в Ален, също е важно за спестяването както на пари, така и на време. Някои компании, които предоставят такива услуги, са по-лоялни към младите шофьори, докато други, напротив, поставят доста строги изисквания. Следователно, за да спестите пари, е по-добре да се запознаете предварително с изискванията, като използвате нашия агрегатор и да изчислите цената на автомобила под наем, като вземете предвид възрастовия фактор.\nНай-добрият вариант е да използвате Bocubo, за да изчислите цената на автомобила, ако сте шофьор под 21 години в Ален. В този случай можете веднага да разберете колко ще струва колите под наем в различните компании. Bocubo включва информация за всички компании, които предлагат коли под наем в Ален за шофьори под 21 години.\nКак да изчислим стойността на наем на автомобил за шофьори под 21 години в Ален?\nАко сте под 21 години, колите под наем в Ален се изчисляват според специални правила. Базата данни на нашата услуга съдържа цялата необходима информация по този въпрос и намира най-изгодния вариант.\nЗа да изчислите крайната тарифа, отворете нашата услуга за търсене и посочете цялата необходима информация - къде точно искате да наемете кола, за какъв период и къде ще върнете колата. Също така трябва да отбележите, че сте млад шофьор, ако се интересувате от наем на автомобил за шофьори под 21 години в Ален. След това ще получите най-добрите оферти и ще можете да изберете най-атрактивната опция за себе си.\nЗащо да използвате нашите услуги, ако търсите наем на автомобил за шофьори под 21 години в Ален?\nНашата услуга ще Ви помогне да намерите коли под наем в Ален за шофьори под 21 години. Нашият агрегатор включва всички надеждни доставчици и най-добрите оферти. Ще видите списъка с доставчици и автомобили след няколко секунди. С нашата услуга бързо и лесно ще намерите евтини коли под наем в Ален за шофьори под 21 години.\nСравнете предложения за коли под наем от всички доставчици в Ален. Вземете евтини цени за Под 21-годишна възраст на Коли под наем


1. Законопроект за ратифициране на Спогодбата за социално осигуряване между Република България и Кралство Белгия (Вносител: Министерски съвет; 16.9.2005 г.).\n2. Законопроект за ратифициране на Протокола за взривни военни остатъци (Протокол V) към Конвенцията за забрани или ограничения върху използването на определени конвенционални оръжия, които може да се смятат за прекомерно нараняващи или за имащи неизбирателни въздействия (Вносител: Министерски съвет; 10.9.2005 г.).\n3. Законопроект за ратифициране на Споразумението за дарение между Министерството на здравеопазването на Република България и Министерството на здравеопазването и социалната солидарност на Република Гърция (Вносител: Министерски съвет; 9.9.2005 г.).\n4. Законопроект за ратифициране на Заемното споразумение (Трети програмен заем за преструктуриране) между Република България и Международната банка за възстановяване и развитие (Вносител: Министерски съвет; 2.9.2005 г.).\n5. Второ четене на законопроекта за изменение и допълнение на Кодекса на труда (Приет на първо четене на 20.9.2005 г.).\n6. Проекти за решения за промени в постоянни комисии (Вносители: Михаил Миков и Радослав Илиевски; 5.10.2005 г.).\n7. Второ четене на проекта на Наказателно-процесуален кодекс - продължение.\n8. Проект за решение за създаване на Временна комисия по искането на Никола Филчев - главен прокурор на Република България, за даване на разрешение за възбуждане на наказателно преследване срещу Стефан Софиянски - народен представител от XL Народно събрание.\n9. Първо четене на законопроекта за Министерството на вътрешните работи (Вносител: Министерски съвет; 7.9.2005 г.).\n10. Второ четене на законопроекта за изменение и допълнение на Закона за висшето образование (Приет на първо четене на 24.8.2005 г.).\n11. Второ четене на законопроекта за изменение и допълнение на Закона за здравето (Приети на първо четене на 20.9.2005 г.).\n12. Второ четене на законопроекта за ветеринарно-медицинската дейност - продължение.\n13. Първо четене на законопроекта за изпращане и използване на български въоръжени сили извън територията на Република България (Вносител: Министерски съвет; 22.7.2005 г.).\n14. Първо четене на законопроекта за преминаването през и пребиваването на територията на Република България на съюзнически и на чужди въоръжени сили (Вносител: Министерски съвет; 22.7.2005 г.).


СМАРТ ОТВАРАЧКА ЗА ВИНО PRESTIGIO GARDA PWO105SL\nНачало Малки електроуреди За кухнята Други кухненски принадлежности СМАРТ ОТВАРАЧКА ЗА ВИНО PRESTIGIO GARDA PWO105SL\nGarda е модерен стилен автоматичен тирбушон, който лесно отваря всяка бутилка вино. Начинът, по който е конструиран тирбушонът предотвратява всякакви трудности при използване. Поставете бутилка вертикално, прикрепете плътно тирбушона, натиснете бутона и след няколко секунди напълнете чашите си с любимото Ви вино!\nОТВОРЕТЕ ДО 50 БУТИЛКИ БЕЗ ПРЕЗАРЕЖДАНЕ\nМодерен метод за отваряне на бутилки без нужда от презареждане на устройството след всяка употреба. С едно зареждане Garda лесно ще отвори до 50 бутилки! Отварачката за вино се зарежда от компактната безжична база за зареждане и работи автономно.\nЗАПАЗВА КАЧЕСТВОТО НА ВИНОТО\nВградената помпа ще ви помогне да запазите качеството на виното, дори ако съхранявате бутилката дълго време след отваряне. Помпата изпуска въздуха и създава вакуум, който предотвратява окисляването и удължава живота на любимото Ви вино.\nGarda не е просто тирбушон, това е пълен комплект сомелиер, който включва: нож за рязане на фолио, аератор за насищане на виното с въздушни мехурчета при пълнене на чаша за разкриване на вкуса и вакуумна капачка за бутилка за дългосрочно съхранение от любимата си напитка. Garda е перфектен подарък както за професионалисти, така и за аматьори.\nМАШИНА ЗА ЗАХАРЕН ПАМУК ARIETE 2973 RED\nЯЙЦЕВАРКА WMF STELIO 415070011\n138.99 лв.Онлайн цена\n149.99 лв.Цена в магазин


Черна ряпа - Чай\nРодината на съвременната репичка е средиземноморският басейн, където той започва да се отглежда още преди нашата ера, но най-ранните споменавания за този зеленчук могат да бъдат открити в египетската култура. И гърци, и руснаци, на чиято селска трапеза винаги е бил този зеленчук, се съгласиха, че коренищата му помагат за облекчаване на симптомите на различни заболявания и укрепване на имунитета.\nБялото е най-разпространеният сорт у нас. Вкусът и полезните свойства са умерени. При натискане дава много сок, подходящ както за кулинарна, така и за медицинска употреба, най-универсалният и познат на нашите сънародници разнообразие.\nДайкон - погрешно се смята за вид репичка, но всъщност това е вид репичка. Цветът е бял, формата на кореноплодите е продълговата, малко по-голяма от обикновените моркови. Вкусът на дайкон е по-остър и сочен от обикновената репичка, има пряка зависимост на остротата на зеленчука от дължината му. Той се използва широко в националната кухня на азиатските страни като Корея, Китай и Япония.\nЧерен - получи името си от цвета на корите, вътре е бял, като първия клас репичка. Вкусът е горчив, остър, кашата е по-твърда от тази на обикновената репичка, така че този сорт се използва по-често в рецептите на традиционната медицина. Съдържа най-много витамини и минерали.\nЗелено или Маргелан - наситено зелена кора, понякога с люляк оттенък. Пулпът е бледозелен. Вкусът е много мек, нежен, никак не горчив. Активно се използва в готвенето за приготвяне на салати и гарнитури.\nЧервеното е хибрид на репички и репички. Както при черния сорт, само кората е оцветена. Кореновите зеленчуци са с по-големи размери от тези на бялата ряпа, вкусът е по-наситен и по-остър.\nКалорийното съдържание на различните видове варира леко, но средно е 30 kcal на 100 грама. Същото количество репичка съдържа до 30 мг витамин С, витамини от група В, ретинол, както и до 500 мг минерали. Той съдържа особено много калий (до 350 mg), който е отговорен за работата на кръвоносните съдове, мускулните тъкани и много други вътрешни органи. Трябва да споменем и витамин В4, по-известен като холин - това вещество регулира концентрацията на холестерола в кръвта..\nКореновите зеленчуци съдържат антибактериални вещества, тънки храчки добре и затова могат да се използват за лечение на настинки. Голямо количество фибри в пулпата на един зеленчук подобрява чревната перисталтика, сокът от репички е полезен при гастрит, възникнал на фона на ниска киселинност, а калиевите соли участват в елиминирането на отпадните продукти на метаболизма и поддържат състоянието на кръвоносните съдове.\nРепичките са доста труден зеленчук и се нуждаете от мощна сокоизстисквачка, за да изцедите сока от него. Ако нямате такова кухненско оборудване на ваше разположение, можете да се ограничите до ръчен труд. Просто трябва да настържете кашата на фина ренде и да прецедите получената смес през тензух.\nЗа медицинска употреба се препоръчва да изберете черна ряпа - сокът й е най-концентриран, горчив и здравословен. Сокът показва най-високата ефективност при лечението и профилактиката на настинки. Факт е, че този зеленчук съдържа веществото лизоцим - естествен ефективен антибиотик.\nЗа лечение на синузит и фронтален синузит, репичката каша може да се смесва с мед, увита в марля и да се прилага като компрес върху носните или фронталните синуси. Изцеденият сок се вкарва в носа по 4-5 капки на ден, ако се разрежда с вода, можете да навлажнете памучни тампони и да ги поставите в носа за 15-20 минути.\nВъв всеки случай, всичко по-горе може да се практикува само като допълнително лечение заедно с традиционната медицина и само след консултация с лекар. Ако определено нямате алергия или непоносимост към този зеленчук, сезонните настинки и възпаления могат да бъдат лекувани с народни методи..\nСъщо така сокът от репички може да се смесва с други прясно изцедени сокове, разширявайки границите на полезните му свойства. Сокът от моркови, богат на витамин А и бета-каротин, допълнително ще укрепи стените на кръвоносните съдове, ще подобри състоянието на кожата, а сокът от цвекло ще помогне за премахване на горчивината на репичките и по-лесно да понася вкуса му.\nВъпреки всички полезни свойства на средиземноморски зеленчук, основният мотив за отглеждането му е храната. Репичката е ковък към всякакъв вид готвене, тя се вари, задушава, маринова заедно със зеле и други зеленчуци, но, разбира се, за предпочитане е да я ядете сурова, тъй като много витамини се унищожават по време на термична обработка.\nРепички, настъргани с мед\nИзмийте репичка със среден размер, обелете я. Настържете на средно ренде или нарежете на ситно, залейте 3-4 супени лъжици мед. След няколко часа, пулпата ще започне да сок и да се смесва с меда. Може да се използва като лекарство за укрепване на имунната система или просто в името на горчивия вкус.\nМаринована ряпа в японски стил\nЯпонската рецепта използва дайкон. Тя трябва да бъде настъргана на дълги, цели ивици. За маринатата ви трябва вода в съотношение 3: 2 към репичките, няколко супени лъжици сол, 3 супени лъжици гранулирана захар. Кипнете вода със сол и захар, добавете чаша оризов оцет и залейте с получената марината. Стерилизирайте консервите за още 10-15 минути, навийте на руло и увийте с одеяло. Когато температурата спадне, можете да я спуснете в мазето или мазето.\nЗелената репичка има мек, приятен вкус, поради което най-често се използва в готвенето. Има много вариации на такава салата, но това ястие може да стане наистина вкусно и удовлетворяващо с добавянето на месо..\nСварете пилешката гърда, нарежете я произволно на ивици, кубчета, дори можете просто да я разкъсате с ръце. Запържете гъбите и лука до светло златисто кафяво. Настържете или нарежете репичките на ивици, смесете заедно всички компоненти на салатата и я подправете със зехтин, майонеза или друг приготвен сос.\nРецептата е много условна, можете да промените съставките по ваш вкус и да измислите нови възможности за готвене. Така че можете да добавите сирене фета, маслини, крекери или да използвате друго месо вместо пилешко..\nВъзможно ли е репички по време на бременност\nПо време на бременността женското тяло става особено уязвимо. Нищо чудно да казват, че при раждането на дете възникват всички хронични, по-рано невидими проблеми. Черната репичка е доста агресивна и пълна със специфични вещества, но зелената репичка може да се използва умерено под формата на салати или гарнитури..\nАктивните вещества, съдържащи се в репичките, могат да влошат стомашно-чревните проблеми, така че ако са налични, е по-добре да се въздържате от такива горчиви зеленчуци. Топлинната обработка ще помогне частично да реши тези проблеми и да направи репичките по-безопасен и по-лесно смилаем продукт за бременни жени..\nМоже би репичката има специфичен горчив вкус, който не всеки ще хареса, но този зеленчук съдържа колосално количество естествени антибиотици, витамини и микроелементи. В древността те са яли и са били третирани с горчиви кореноплоди от градината. Подобна гъвкавост успя да спечели народната любов и репичката продължава да се използва за медицински цели и до днес..\nОтвор се нарязва в малък зеленчук отгоре. Малко каша се отстранява от центъра, така че там да се поберат няколко чаши течност. В депресията се поставят няколко супени лъжици мед. Репичките ще отделят сок, който губи храчки и ускорява лечението на настинки. Един зеленчук може да се използва за 3-4 дни, като се поставя нов мед вътре и се нарязват стените с нож за по-добро отделяне на сок.\nНастържете черна ряпа на фина ренде, добавете няколко супени лъжици водка и мед, увийте в тензух и приложете компрес върху проблемната зона. Трябва да почувствате леко усещане за парене и топлина, можете да добавите малко черен пипер. Дръжте цяла нощ.\nНастържете зеленчука, добавете малко водка и увийте в тензух. Прилагайте компрес върху ставите в продължение на няколко часа всеки ден. Можете също да разтриете проблемните зони със сок от репички..\nГастрит с висока киселинност, панкреатит или други остри стомашно-чревни заболявания.\nНарушения на бъбреците; репичка съдържа много биологично активни елементи и не всички от тях са необходими на организма в момента. Премахването на всички продукти от гниене на репички е голям товар за органите на отделителната система.\nОстри сериозни нарушения в работата на сърдечно-съдовата система.\nМожете да изберете сорт въз основа на вашите вкусови предпочитания и цели на употреба, но в няколко аспекта всяка репичка трябва да отговаря на определен стандарт. По-добре е да изберете плодове със среден размер, тъй като големите зеленчуци имат по-малко сок, а месото е много по-твърдо.\nЦветът е възможно най-равномерен, самата кора е гъста, без пукнатини и чужди включвания. Избягвайте меките зеленчуци - те започват да узряват. Ако продавачът предостави такава възможност, струва си да опитате плодовете, не трябва да има "затлъстели", неестествено горчив неприятен вкус.\nРепичките са непретенциозни при съхранение. Зеленчуците се съхраняват най-дълго при ниски температури (от 0 до 3 градуса) със средна влажност. В избата при такива условия свежата репичка стои до 10 месеца. Можете да съхранявате кореноплодни зеленчуци във фризера, но това значително се отразява на техния вкус. Тази опция е подходяща, ако съхранявате черен сорт, който по-късно ще се използва за приготвяне на тинктури, компреси.\nЧерната репичка е тревисто многогодишно растение от семейство Зеле, което се среща както в дивата природа, така и в отглеждането. Състои се от кръгли върхове и кореноплоди с бяла плът. И двете се използват за храна, но по-често всичко е същото. Смята се, че тази зеленчукова култура е с произход от Древен Египет, откъдето в крайна сметка се е разпространила в Рим и Елада. Тя също беше „предпочитана“ в Русия и обичана в Азия. Днес този вид се отглежда в Северна Америка, Европа, Австралия. Плодовете тежат от 200 г до 1 кг, имат горчив вкус и се използват сурови, пържени, варени, печени и задушени. Най-популярното ястие с тях е салата.\nСъстав и калорично съдържание на черна ряпа\nТози вид е най-полезният от всички, въпреки че тук няма много витамини. Това се обяснява с факта, че химическият състав на черната репичка е перфектно балансиран.\nКалоричното съдържание на черна ряпа на 100 g е 36 kcal, от които:\nВъглехидрати - 6,7;\nВ1, тиамин - 0,03 mg;\nВ2, рибофлавин - 0,03 mg;\nВ5, пантотенова киселина - 0,18 mg;\nВ6, пиридоксин - 0,06 mg;\nС, аскорбинова киселина - 29 mg;\nЕ, алфа токоферол, ТЕ - 0,1 mg;\nВитамин РР, NE - 0,6 mg;\nКалий, К - 357 mg;\nКалций, Са - 35 mg;\nМагнезий, Mg - 22 mg;\nНатрий, Na - 13 mg;\nФосфор, Ph - 26 mg.\nНишесте и декстрини - 0,3 g;\nМоно- и дизахариди (захари) - 6,4 g.\nОт микроелементите има само желязо (Fe) - 1,2 mg.\nВъпреки че този зеленчук не може да бъде наречен лидер в съдържанието на микро-, макроелементи и витамини, неговият ефект е наистина сложен. Има диуретичен, холеретичен, обезболяващ, почистващ, спазмолитичен и отхрачващ ефект. Ето защо той е много полезен за здравето на сърцето, кръвоносните съдове, бъбреците, пикочния мехур, стомаха и червата. Това важи особено за възрастни хора, деца и бременни жени, страдащи от анемия.\nЧерната репичка помага при следните проблеми:\nЛошо храносмилане. Притежава почистващи и антимикробни свойства, той премахва токсините, шлаките и солите от тялото, потиска активността на патогенните микроорганизми и има благоприятен ефект върху черния дроб. Всичко това ви позволява да нормализирате изпражненията, да подобрите апетита, да отслабнете..\nНарушаване на пикочния мехур. Тук ползите от черната репичка се проявяват чрез премахване на усещане за парене по време на уриниране, отстраняване на соли от тялото, унищожаване на инфекции, които провокират възпаление на стените на органа и болка в корема.\nПовишен билирубин. Това е вярно, ако е причинено от застой на жлъчката, което често се случва на фона на прегъване на жлъчния мехур или дискинезия на жлъчните пътища. В резултат на това пожълтяването на кожата преминава, появява се сила, главата не е толкова замаяна.\nБолести бъбреци. Тук говорим за пиелонефрит, микролити, камъни. Ефективността на репичките в такива случаи може да се обясни с поразителните й противовъзпалителни и инхибиторни свойства..\nНарушение на изпражненията. Проблемът се решава както при запек, така и при диария, поради нормализирането на микрофлората, елиминирането на дисбиозата, издуването и метеоризма, прочистването на червата. Но всичко това е възможно само ако не се говори за колит, гастрит и други сериозни стомашно-чревни заболявания..\nКожни заболявания. Това се отнася до екзема, дерматит, уртикария, тъй като черната репичка има дезинфекционен ефект. С повече от 80% вода в състава си, той бързо възстановява баланса си в тялото и елиминира сухата кожа.\nПредразположение към заболявания на сърдечно-съдовата система. Това се отнася за атеросклероза, тромбоза, инфаркт на миокарда, инсулт и др. Този зеленчук ефективно алкализира тялото, разрежда кръвта и осигурява нормалната му циркулация.\nАнемия. Сама по себе си подобна репичка няма да може да се справи с този феномен, но, като е богата на аскорбинова киселина, те ще допринесат за по-добро усвояване на желязо от други храни. След като имунната система бъде подсилена, вирусите и бактериите ще бъдат по-малко страшни! Ето защо е много важно да го използвате при грип, настинки, ARVI.\nВреда и противопоказания за употребата на черна ряпа\nТози зеленчук е полезен само когато се консумира умерено. Преминаването извън тази линия може да доведе до остри болки в корема, гадене, оригване, колики. Това се дължи на факта, че пулпата и сокът съдържат активни вещества, които дразнят стените на стомаха и червата. Ето защо в никакъв случай не трябва да го ядете на празен стомах - преди това трябва поне да пиете вода или още по-добре да сложите нещо по-"сериозно" в устата си.\nНе се шегувайте с черна ряпа в следните случаи:\nГастрит. Опасен е само ако е придружен от висока киселинност. В този случай може да се появи кисело оригване, гадене, силна болка в областта на стомаха. В стадий на изчезване на болестта все още можете да ядете малко продукт, но с обостряне е по-добре напълно да го изоставите.\nКолит. Тук всичко е същото като при гастрит. В хронична форма, без изразени синдроми на болка, можете да си позволите само малко варена, задушена или печена каша. Сокът, особено суров, тук е категорично противопоказан.\nОстри възпалителни процеси. Това се отнася за абсолютно всички органи - черен дроб, стомах, черва, бъбреци, пикочен мехур и др..\nЯзва на стомаха и дванадесетопръстника. Тук не може да има индулгенции от лекарите. Всяка, дори сварена репичка може да причини силна атака и да влоши настоящата ситуация..\nЛюбителите на този корен зеленчук трябва да се грижат за зъбите си, тъй като той може да унищожи емайла. Това е особено важно, ако е слабо, липсва му калций и флуор. За да се предпазите от това, трябва да използвате вода за уста веднага след хранене..\nЗа да направите ястието вкусно, трябва да изберете плодове с гъста, непокътната кожа. Тя трябва да не съдържа мухъл или петна. Важно е опашката да е твърда, а размерът на кореноплодния да достигне диаметър от 7 до 13 см. Тези зеленчуци, бидейки горчиви, се допълват най-добре с други съставки. Те вървят добре с моркови, цвекло, билки, лук, зеле. Най-популярни са салатите, които помагат чудесно в студения сезон. Но всичко това си струва да се подготвите, като само се уверите, че противопоказанията за черна ряпа нямат нищо общо с вас..\nПо-долу предлагаме няколко рецепти за напълно различни ястия:\nСалата. Това е бърз и мръсен вариант! Ще трябва да измиете и обелите 2 всяко младо цвекло, моркови, бял лук и основния зеленчук. Сега нарежете всичко това на тънки ивици, комбинирайте, залейте с царевично масло и ябълков оцет на вкус. Добавете малко сол и поръсете с настъргано твърдо сирене, което ще бъде достатъчно и 100 гр. Разстелете салатата на големи чинии и гарнирайте с кинжари с чадъри отгоре.\nОкрошка. Сварете 3 обелени картофа и 2 яйца и след това ги обелете. След това изрежете и двете възможно най-малки. Сега нарежете две краставици, обелете ряпата (1 бр.) И настържете кореноплодния зеленчук. След това добавете 1 ч.л. ябълков оцет, 3 с.л. л. майонеза или заквасена сметана, сол на вкус. Последната стъпка е инфузията на кефир, квас, суроватка или вода, което предпочитате. Обемът на течността се избира по ваша преценка. Разбъркайте готовата okroshka, покрийте и хладилник. Добавете зелен лук и копър преди сервиране.\nПълнени яйца. Те трябва да бъдат сварени, трябва 5-6 бр. След това яйцата се охлаждат, разделят се наполовина, жълтъкът се изважда. Настърганата обелена репичка (2 бр.), Смесена със същите моркови (1 бр.) И сол се поставя в образуваната депресия. Поръсете копър отгоре на ястието.\nПайове. Купете готово тесто или го направете на кефир (1 с. Л. Течност + 3 с. Л. Брашно + яйце, 3 щипки сол и копър). Оставете го да лежи 2-3 часа под салфетка, разделете го на няколко части, разточете го и започнете да пълните. За да го приготвите, трябва да измиете, обелете, настържете и запържите репичките (2-3 бр.). След това масата се осолява, поставя се на кръгчета, изрязани от тестото и се разточват и затварят, прищипвайки краищата. След това се разточват с точилка и се запържват в голямо количество рафинирано олио. Питките се слагат на масата заедно със заквасена сметана.\nКимчи супа. Нарежете свинското месо (300 г) на кубчета и разтрийте с чесън. След това нарежете 1 морков на ивици, репичките на кубчета и 1 лук лук, който ще се запържи. Освен това, без да изваждате тигана от печката, добавете месото, което е поело миризмата на чесън в него и го дръжте на слаб огън за 30 минути. След това време изсипете всички съставки с вряла вода (2,5 литра) и гответе 20 минути, след което добавете настърган тофу (120 г), зелен лук, смлян черен пипер, соев сос (2 супени лъжици) и сол на вкус. Това ястие се оказва много пикантно, така че може да се яде само със здрав стомах; то е от корейски произход.\nСалата за консервиране за зимата. За да навиете 10 половинлитрови кутии, трябва да вземете 10 броя. репички, 4 моркови, 3 цвекло и една глава бяло зеле. Измийте, обелете и нарежете всичко това. След това разбийте масата с чисти ръце, сол на вкус и добавете захар (0,5 с. Л.). След това оставете сместа да се отцеди 3 часа и след това време, черен пипер, изсипете в 5 с.л. л. оцет, добавете нарязан лук и 10 скилидки чесън, усукани в месомелачка. След това измийте и стерилизирайте бурканите и металните капаци, подсушете и напълнете салатата до върха. Навийте ги и ги поставете на топло място под одеяло за 3 дни, след което ги прехвърлете в хладилника. Тази салата може да се сервира заедно с картофено пюре, зърнени храни, тестени изделия и всякакви други ястия.\nПълнена репичка. Има нужда от 5 бр. Зеленчуците се измиват, обелват и пулпата се изважда от тях, оставяйки 2-3 см при стените. След това се натриват със сол и се пълнят с маса варен ориз (120 г), куп копър, настъргано твърдо сирене (100 г). След това репичката се разстила върху намазнена тава за печене и се изпраща във фурната за 30 минути.\nТук е много важно да се запасите с такъв зеленчук предварително. Той се съхранява перфектно както в мазето, така и в хладилника, но при високи температури се разваля само за 2-3 дни, като започва да гние. Същото може да се каже и за обелените кореноплодни зеленчуци, които не трябва да се оставят дори при подходящи условия. В тази форма те бързо почерняват, стават по-горчиви и сурови. За да не се случи това, трябва да ги увиете в найлонови торбички с 2-3 дупки..\nИнтересни факти за черната ряпа\nТози сорт се отглежда много по-често в градини в ОНД, отколкото Daikon, въпреки че не е толкова вкусен, колкото последният. Смята се, че той е по-малко придирчив към грижите и може да расте спокойно за себе си, дори без поливане и хранене. Въпреки това трудно можете да го намерите в супермаркета, рафтовете на магазините са пълни с бял аналог.\nЧерната репичка има вкус на репичка, защото е също толкова горчива. При дъждовно време той става по-сладък, а при суша - с неприятен, остър послевкус. По-скоро не е пулпата, която я дава, а обелката, която следователно не е обичайна за ядене. Растението обича черната почва, въпреки че може да се види и на глинести почви..\nПрекрасните свойства на черната репичка са били използвани от древните египтяни по време на изграждането на пирамидите. Казаха, че този корен зеленчук им дава силата, която им е необходима за работа, успокоява и задоволява добре глада им. Има и една легенда, която казва, че когато Аполон бил попитан за какво е полезен този зеленчук, той го сравнил със златото и наредил да бъде заменен за този метал.\nРепичката не се отглежда в оранжерии, тъй като се съхранява добре от лятото до прибирането на реколтата. Той не е популярен на пазара и изобщо не е скъп, въпреки факта, че е идеален кандидат за зимно меню..\nКакво да готвя от черна ряпа - гледайте видеоклипа:\nРетинолът или витамин А се нарича "витамин на младостта", защото именно този витамин помага да се поддържа здравето на нашата кожа (позволява й да остане еластична по-дълго), косата и тялото като цяло.


Красимир Вълчев: 90% от училищата са готови от утре да започнат дистанционно обучение - Flashnews\nсъбота, 31 октомври, 21:17\n„Кризата е възможност да направим по-голяма и по-бърза крачка към електронно обучение. Възможност да акцентираме върху това, което наричаме дигитално-медийна грамотност или дигитално медийно възпитание. Не всички деца прекарват много време пред екрани. Дигиталното образование трябва да им помогне повече време да прекарват пред полезно-образователно съдържание.“ Това заяви министърът на образованието Красимир Вълчев пред БНТ.\nТой беше категоричен, че ситуацията е съвсем различна от грипните ваканции и сега отговорността на родителите е по-голяма. „Децата са в много голяма степен вкъщи. Мисля, че всички осъзнават колко е различна ситуацията“, допълни министърът.\nМинистър Вълчев обясни, че дистанционната форма на обучение предлага множество различни форми на организация.\nТой призова всички учители, директори, училища да си помогнат помежду си.


22 Юли 2019 15:30ПУБЛИКУВАНА\n22 Юли 2019 15:41ОБНОВЕНА\n„Това е един от най-тежките, най-трудните и най-чакани проекти. Преди да стартираме дейностите, група граждани, обединени в Инициативен комитет, идваха през месец и питаха кога ще бъде благоустроен квартала. Сега, самят квартал придоби европейски облик. Изградихме улици, подпорни стени. Тук е мястото да обявя един неофициален конкурс за изрисуване на подпорната стена на ул. „Славянска“, каза кметът д-р Атанас Камбитов. По време на церемонията беше отслужен и водосвет за здраве.\nВ рамките на реализирането на обекта бяха рехабилитирани и реконструирани улиците „Ветрен“, „Роден край“, „Черно море“, „Съединение“, „Независимост“ и „Руен“. Бяха изградени шест подпорни стени, които осигуряват безопасността на преминаващите автомобили, пешеходци. Изградени бяха нови тротоари и LED осветление. Обособени бяха общо 38 паркоместа. В рамките на проекта беше засадена нова растителност. В квартала са поставени нови пейки, кошчета и кашпи.


- Каква трябва да бъде според вас съдбата на закона за досиетата? - Много болна тема. Въпросът с досиетата предстои тепърва да бъде проучван в дълбочина. Аз смятам, че досега действащият закон\nАрафат е против всички форми на насилие\nза евакуиране, включително и със сила, на някои изолирани еврейски селища в центъра на палестинските територии, сочи проучване на общественото мнение. Мнозинството от анкетираните смятат, че заселниците\n. Но не тази очевидност очакваше избирателят. Той се чувстваше отхвърлен, той беше обиден (едно много нашенско чувство), в него растеше недоверие и апатия. Ако СДС беше провел повече проучвания с фокусни групи или просто беше влязъл\nБелгийският премиер Верхофстат търси "третия път"" за бъдещето на ЕС\n- не винаги изпълнява задачите, които хората очакват от него. Верхофстат цитира данните от неотдавнашно социологическо проучване. "Мнозинството от хората казаха: "Добре, имаме\n00:00, 02 юли 2001, Питър Норман и Даниел Домби, Файнаншъл Таймс\nЕвропейците не са добре информирани за разширяването на ЕС на Изток\nПроучване на общественото мнение, проведено от Евробарометър показва, че повечето европейци не се чувстват достатъчно информирани и ентусиазирани относно разширяването на ЕС на Изток, съобщава\nпроучване на вероятностите за по-ефективна работа; за делегиране на отговорности и за частно предлагане на държавни услуги. Банки В банковата сфера е налице шесткратно снижаване\nв анкетните проучвания, че "при Костов" живеят по-зле, отколкото "при Виденов". Тук виждаме отразена като в капка вода често споменаваната от социолози и философи неспособност на българския\nГнездо на оси очаква контингента на НАТО в Македония\nот тях или 71,6 процента не желаят да бъдат изпълнени политическите искания на албанците, сочат резултатитеот социологическо проучване, цитирани от ежедневника Утрински вестник. Бившият македонски вътрешен\nГражданите на кандидатите за членство имат нужда от повече информация, за да преодолеят евроскептицизма\nкъм членството в ЕС, в момент когато Естония е сочена сред първата група кандидатки, които могат да бъдат приети в съюза. Проучване на общественото мнение от началото на месеца показва, че близо 47 на сто\nРусия и САЩ изграждат отношения на доверие\nера, подход, който да защитава нашите народи и същевременно да укрепва възможностите за възпиране чрез проучване и разработване на ново поведение в сферата на отбраната изобщо и на противоракетната отбрана"\nМисията на Буш в Европа\nза стратегически и международни проучвания във Вашингтон, 13 юни.\n00:00, 15 юни 2001, Ричард Лугар*\nВиена предлага частично отваряне за работници от Изтока\nспоред това проучване емиграцията от новите членки може да варира между 300 000 и 600 000 души. Приeмането на тези пет бивши комунистически страни ще означава увеличение\n, като Германия и Австрия са предпочитаните. Общо според това проучване емиграцията от новите членки може да варира между 300 000 и 600 000 души. Приeмането на тези пет бивши комунистически\n00:00, 11 юни 2001, Моника Покелман, в. Ел мундо\nадвокати на енергийната компания в Ню Йорк, Лондон и София, щели да започнат проучването на различните обвинения, с оглед предприемането на законни действия. Според "Ей И Ес", Румен Овчаров\nДа убиеш миналото*\nвзаимоотношения със съседите. След дълги проучвания открих точната си цел в толкова голямата История. Проучвах навиците й, къде обикновено се крие, какви жертви си набелязва, кой я храни\n00:00, 07 юни 2001, Петьо Ангелов\nНад 44 милиона британци ще гласуват, за да преизберат, както се очаква, лейбъристкия премиер Тони Блеър в четвъртък. Той има значителна преднина в социологическите проучвания, предаде АФП. Според най-новото\nДоверието към Буш пада\nса изгубили общественото доверие в този момент от управлението си. Според проучването при сегашното мнозинство на демократите в Сената Буш трябва да престане с агресивното прокарване на правната\n00:00, 06 юни 2001, Ричард Морин и Клаудия Дийн, "Интернешънъл Хералд трибюн"\nТони Блеър призова британците да загърбят периода Тачър\n"Дейли телеграф", "Сънди телеграф" и "Дейли мейл". Малко радост им донесе проучване на "Гардиън", от което става ясно, че през последната седмица преднината\nНе можем да не предадем Милошевич на Хага, ако не желаем да бъдем изолирани\nи 10 години го крепеше на власт. Не съм против демокрацията, но и не смятам, че мнозинството винаги трябва да решава нещата, е мнението на Джинджич. Според последните проучвания на общественото\n00:00, 05 юни 2001, Интервю със Зоран Джинджич, вестник "Ел мундо"\nЛев Леваев има апетити към диамантени находища в Урал*\nна проучване е безпрецедентен случай. Лев Леваев е една от най-големите фигури в световния бизнес с брилянти. Според някои оценки стойността на брилянтите, които произвеждат годишно фирмите, контролирани\n00:00, 05 юни 2001, "Комерсант дейли"\nосведомителните агенции. Разпространено проучване на института Ай Си Ем за вестник "Ивнинг Стандарт" предвижда лейбъристите да спечелят 47 на сто от гласовете в национален мащаб, а основната\nОт 2 до 7 години чакат новоприетите членове за работа в ЕС\n, че ще блокира общото решение по въпроса за свободното движение на работна ръка, посочва Ройтерс. В същото време според последното социологическо проучване на Централноевропейската\n« 455 456 457 458 459 460 461 462 463 »


Лицата на АЗТУЕС - Адриана Панайотова - Асоциация на завършилите ТУЕС\nЛицата на АЗТУЕС – Адриана Панайотова\nНови срещи, нови истории …\nВ нашата любима рубриката “Лицата на АЗТУЕС”, днес ви срещаме с една страхотна дама от випуск 2006 година.\nЗа прекрасните години в ТУЕС, за приятелствата, за житейските уроци и още… Днес наш гост е Адриана Панайотова, випуск 2006.\nКакво ни сподели, Ади четете в следващите редове.\n1. Здравей, представи се – кой випуск си, разкажи за живота ти след ТУЕС и с какво се занимаваш в момента?\nКазвам се Адриана Панайотова и завърших ТУЕС през 2006, когато все още бях Адриана Георгиева от софтуеристите.\nПродължих да уча индустриален мениджмънт в ТУ-София, a по-късно и HR в Open University. Междувременно балансирах със създаване на семейство и гледане на деца с Теодор Панайотов (също випуск 2006), пътувания, ски, сърф, хорово пеене..\nИ разбира се – работа. Много, много работа, до късно и често изтощително. Но съм от късметлиите, които могат да работят това, което обичат и им доставя удоволствие!\nНай-интересните неща, които ми се случиха през последните 13 години (освен 3-те деца), са че бях част от няколко стартъпа (кои успешни, кои гръмко провалили се), бях замесена в работата на много яки организации от неправителствения дигитален сектор, но категорично най-якото нещо си остава – създаването на CoderDojo България – мрежа от безплатни клубове по програмиране за деца на възраст 7-17г.\n2. Какво е за теб ТУЕС? Разкажи ни за твой ярък спомен от времето когато беше ученик в ТУЕС?\nВ ТУЕС пораснах и се изградих като личност. Знаех категорично, че ТУЕС е единственото място, в което искам да ме приемат след 7 клас. Мечтаех да стана хакер..или поне програмист..\nСлед 3-4 години в ТУЕС категорично разбрах, че от мен програмист няма да излезе. Но знанията, които натрупах, инженерната мисъл, логиката, решаването на невероятни проблеми (например да РАЗБИРАШ, ЗНАЕШ и МОЖЕШ при Башева, при Чорбаджиев и при всички останали ТУЕС преподаватели) ми служат всеки божи ден както в професионален план, така и лично на мен и семейството ми (г-жо Даскалова!)\nНо най-най-ценното нещо от ТУЕС остават приятелите, връзките, които се градят и неограничените възможности, които училището предоставя на всеки ученик.\nСтрахотно е чувството, когато в доста напрегната и изнервена работна обстановка, разбереш, че срещу теб седи туесар. В този момент всичко се променя и вратите се отварят! 🙂\n3. Какво те кара да подкрепяш училището и Асоциацията на завършилите и имаш ли послание, което искаш да споделиш?\nВ ТУЕС най-ценното е, че всички (преподаватели, ученици и алумни) се стараят да ти помогнат, независимо какъв път си избрал.\nВ ТУЕС има очевидна и крещяща разлика в подхода, в ценностите, в целите.\nВсичко това дава и съответния резултат.\nА да – и повечето деца, които завършат ТУЕС остават или се връщат в България! 🙂\nОще интересни истории от нашата общност с много интересни гости в “ЛИЦАТА НА АЗТУЕС”.\nНоемврийски ще стартираме с едно прекрасно събитие “Фестивал на науката в ТУЕС”, с което целим да покажем постиженията на нашите ученици, участници в “Ученическия иновационен хъб към ТУ-София”.


НАРОДЪТ СЕ ВДИГА ОТНОВО: Искат оставката на Радев с мощно шествие в...\nДнес: 310 Вчера: 320\nСофиянци се вдигат за четвърти пореден път срещу размахващия юмруци Румен Радев и хулиганите от футболните агитки на Васил Божков, които той нахъсва за улични метежи.\nСАМО В ПИК TV: Столичани на протест срещу Румен Радев пред Военната академия: "Предател, оставка!" - той пълзи през задния вход (ВИДЕО/ОБНОВЕНА/СНИМКИ)\nДесетки столичани се събраха на протест срещу метежника...\nХората отново ще поискат действащият като превратаджия провален президент да напусне сградата на "Дондуков" 2 и да спре да петни институцията.\nМитингът е четвърти поред в София. Предишните събирания на нормалните хора, които не подкрепят незаконните метежи, събраха няколкостотин души, които в един глас извикаха "Радев, оставка!".\nШествието ще се проведе на 23 септември (сряда) от 18:30 часа. Мястото е традиционно - пилоните пред НДК.\nОрганизаторите отново се заканиха, че събитието им ще се превърне в ежеседмично, за да са сигурни, че гласът им ще бъде чут.\nБългария за българите, а не за мафията, Радев -...\nБезценните рецепти на проф. Мермерски срещу вирусите и грипа 202504 Ето я тайната рецепта, с която Людмила Живкова слабеела и изглаждала бръчки 58373 Спомени от соца: Подиграваха ТКЗС-тата, а купувахме дини по 4 стотинки 128493 Вижте тв легендата Любинка Нягулова на 78 (Снимки) 90145 Гръмна скандал с Ферия от „Огледален свят“ 82102 Реновираният Цветанов ще танцува само едно лято 47892 С бонуса от 50 лева си купих лекарствата - това не е малко за един пенсионер 164353 Прочутата руска лечителка Марва Оганян вдига болни на крака! Вижте най-ефикасните и рецепти


Празничен концерт "Испания - огън и страст" на 11 декември в Старозагорската опера\nВ програмата: произведения от Бизе, Хубай, Родриго\nПразничният концерт "Испания-огън и страст" от поредицата коледно-новогодишни спектакли на Държавна опера Стара Загора ще предложи на почитателите на класическата музика искрящи творби, въплъщение на страстния испански темперамент.\nПрограмата включва сюита Арлезианката за оркестър от Жорж Бизе (1838-1875), емблематично произведение, мотиви от което по-късно са включени в балетната музика на операта Кармен.\nСтрастта може да е погубила Кармен, но образът ѝ ще живее вечно по света. Магията на испанската циганка завладява много композитори след Бизе. Един от тях е Еньо Хубай (1858-1937) - унгарски цигулар и композитор. Самият той изключителен виртуоз, успява да пресъздаде своето дълбоко чувство и любов към дивата и страстна Кармен, създавайки оригиналната инструментална фантазия – „Кармен“ - за цигулка и оркестър.\nВ програмата на концерта на 11 декември е включено и друго премиерно заглавие – Кончерто де Аранхуес от Хоакин Родриго (1901-1999). Този най-известен концерт за класическа китара и оркестър, направил автора си световно популярен, е написан в Париж, през 1939 год., и днес е признат за едно от най-значителните произведения на ХХ век. Идеята за концерта е вдъхновена от лични преживявания на композитора и неговата съпруга, в градините на кралския дворец в Аранхуес. Много любов и много тъга звучат в музиката на Родриго.\nСолист в този концерт е младата италианска китаристка Адалиса Кастелланета. Завършила е Музикалната консерватория в Бари (Италия), специализирала е при Маестро Хосе Томас в Испания и в Академията в Рим. Представяла се е на много концерти както в Италия, така и зад граница. Участвала е във фестивалите в Любляна, на Арена ди Верона, международния фестивал „Киев - летни музикални събития” и др. Била е солист на камерен оркестър Майнхайм, Националния симфоничен оркестър на Украйна, Радиооркестъра на Букурещ, Майнц – виртоузи на камерната музика, Санкт-Петербургски оркестър на Радио и Телевизия. За изпълненията си като солист получава най-високи оценки от пресата и музикалната критика. Наричат ги „деликатно-чувствителни“, „едновременно благородни и лирични“, „перфектни“. Тя е „инструментално-технична“, „виртуозна“ , „звуково-балансирана“ и „експресивна“.\nЦигуларят Санжар Сапаев е другият солист в празничния концерт „Испания-огън и страст“. Само на 23 години, той вече е носител на седем първи награди от престижни конкурси по света: Международен конкурс за Австрийска музика, İnternatıonal Music Competition ''Heirs of Orpheus'', НМА ''Проф. Панчо Владигеров'' - Пети академичен цигулков конкурс, Lions İnternational Violin Competition, İnternational Rotary Club Orchestral İnstruments ''Strings solo'' Competition, İnternatıonal Rotary Club Violin Competition. През 2007 и 2013 година печели ІІІ и ІІ награда от конкурс за цигулари „Проф. Недялка Симеонова”.\nОркестърът на Държавна опера Стара Загора за пореден път тази година показва своя професионализъм и майсторство при изпълнение на инструментална музика. Емоционални и бравурни, творбите в концерта „Испания - огън и страст“, са предпоставка за неповторимо преживяване в Операта.\nДиригентът Красимир Къшев, който тази година отбелязва своя 30 творчески сезон, с нестихваща енергия и креативност прави и този концерт наистина по-различен и празничен. Две премиерни заглавия и една класика, страсти и чувства, нажежени до огън. Това е Духът на Испания, който оживява на сцената на Държавна опера Стара Загора – само на 11 декември от 19 часа.\n09.12.2015 г. 21:12\nЕтикети: Красимир Къшев, концерт, Държавна опера Стара Загора, Санжар Сапаев, Адалиса Кастелланета, Испания - огън и страст


Джокович може да пропусне Australian Open заради ваксинациите - Flashnews\nпетък, 3 декември, 18:55\nДжокович може да пропусне Australian Open заради ваксинациите\nпубликувана от Alex Popov на 19 октомври, 2021\nНовак Джокович обяви, че може да пропусне Australian Open. Причината е изискването на местните власти спортистите да бъдат ваксинирани срещу коронавирус.\nСърбинът е против задължителното ваксиниране. Щатът Виктория, където се намира Мелбърн обаче, въведе изискване всички спортисти да бъдат ваксинирани. Пред сръбския вестник „Блиц“ Джокович заяви, че не е сигурен дали ще играе в турнира. „Все още не знам дали ще отида в Мелбърн. Няма да казвам дали съм ваксиниран или не, защото това е личен въпрос. Има твърде много деление на „ваксинирани“ и „неваксинирани“. Спортът се дели. Обществото се дели. В наши дни хората отиват твърде далеч със свободата да задават въпроси и да съдят отделен човек. В моя случай – с нещо, което съм казал преди година“, заяви Джокович.\nТой има девет титли от Australian Open и спечели последните три издания на турнира. „Разбира се, че искам да играя – това е най-успешният ми турнир в Големия шлем. Следя ситуацията и доколкото разбрах, крайното решение относно ограниченията и изискванията ще бъде взето до две седмици. Вярвам, че ще има много ограничения, както беше и тази година. Едва ли ще има и много промени“, добави Джокович.\n„Не мисля, че неваксинираните тенисисти ще получат виза за влизане в страната. Дори и да получат виза, те ще трябва да са под карантина поне две седмици. Не очаквам да има споразумения със спортисти от чужбина. На вируса не му пука на кое място си в световната ранглиста или колко титли в Големия шлем си спечелил. Това няма никакво значение. Трябва да си ваксиниран, за да пазиш себе си и да пазиш околните“, заяви наскоро премиерът на щата Виктория Даниел Андрюс.


Деца презентираха 8 от 888 брилянтни цвята от Baumit Life – Строители БГ\nДеца презентираха 8 от 888 брилянтни цвята от Baumit Life\nВ забавна игра малчугани презентираха 8 от 888 брилянтни цвята от цветовата система Baumit Life. На 14.10.2012г., в гр. Бургас, на празника по повод 10 години „MASTERHAUS“, отбелязан с „ПАНАИР НА МАЙСТОРА“, Баумит България ЕООД като гост и партньор на домакина, представи най-богатата цветова концепция в Европа за фасада – Baumit Life.\nБаумит България награди децата за тяхната усърдна работа, а на победителите в организирания от домакина конкурс за рисунка „Моят любим инструмент за ремонт“, осигури специални награди – подобаващи подаръци, за истински професионалисти.\n„Фасадата на една сграда е като човек – има свое излъчване. Нашата иновативна, цветова концепция Life е предназначена да създава именно индивидуалност и атмосфера на сградите“ – поясни регионалният мениджър на Баумит.\nСледваща публикация Топлофикация Бургас е готова за отоплителния сезон\nПредишна публикация Делян Добрев: Инвестициите в енергийната ефективност ще повиши конкурентоспособността ни в EC\nот Марисан · Published 05.03.2014 · Last modified 20.11.2018