Адолф Хитлер - Премахването на историческите и национални неправди на балканите\nПремахването на историческите и национални неправди на балканите\nРеч, произнесена пред Райхстага на 4 май 1941г. Поводът е приключването на войната в Югославия и Гърция\nГоспода народни представители! Членове на германския Райхстаг!\nПрез времена, когато делата са всичко, а думите почти без значение, нямам намерение да се явявам пред вас, избраните представители на германския народ, по-често, отколкото е безусловно необходимо.\nЗа първи път се обърнах към вас при избухването на войната. Това беше момента, когато, поради англо-френското съзаклятие против мира, пропаднаха всички опити за едно иначе възможно споразумение с Полша. Най-безсъвестните хора на днешното време били решили, както сами признават сега, още в 1936 година да опустошат и ако бъде възможно, да унищожат с нова кървава война германския Райх, който, в своето мирно строителство за издигане, им се виждаше много могъщ. Най-после те благополучно успяха да намерят в Полша държавата, която беше готова първа да изтегли меча си за техните цели и интереси.\nВсички мои опити да постигна разбирателство именно с Англия и дори да дойдем до приятелско сътрудничество, се разбиха в нежеланието и злата воля на една малка клика, която - поради омраза или материални съображения - отхвърляше всяко германско предложение за разбирателство, с нескриваното решение да предизвика войната на всяка цена.\nИсторическата вина на Чърчил\nПодстрекателят на този, колкото фанатичен, толкова и сатанински план - да се стигне до война на всяка цена - беше още тогава мистър Чърчил. Негови помощници бяха лицата, които съставляват днешното английско правителство.\nНай-упоритите явни и скрити поощрения на тези стремежи се дадоха от така наречените „големи демокрации” отсам и оттатък океана. В епоха на растящо недоволство у народите от управническите фокуси на техните негодни правителства, отговорните лица вярваха, че чрез една успешна война по-скоро ще постигнат разрешаването на иначе неразрешимите проблеми.\nЧовешка кръв за изплащане на проценти\nЗад тях стоеше големият международен еврейски капитал на банките, борсите и оръжейната индустрия, който също, както някога, още тогава подуши възможността за големи, макар и нечисти, печалби. И също както по-рано, всички те бяха безогледно готови да проливат кръвта на народите заради своето злато. Така започна тази война!\nНо само след няколко седмици държавата, която леко мислено се остави да бъде впрегната в хомота на финансовите и капиталистическите интереси на тези подстрекатели, беше разбита и унищожена.\nВторият позив на Германия за мир\nПри това положение, смятах за дълг пред нашия германски народ, също и пред милионите невинни съществува от останалия свят, да апелирам отново към разума и съвестта на другите държавници. Затова на 6 октомври 1939 г. заявих още веднъж, че Германия нищо не е искала и нищо не иска нито от Англия, нито от Франция, че продължаването на войната би било безумие и че ако страшните модерни оръжия влязат в действие, големи области ще бъдат разрушени. Предупредих, съзнавайки това, че от водене на война с тежка и далекобойна артилерия срещу места с гражданско население, резултатът ще бъде взаимно опустошение и за двете страни.\nПосочих преди всичко, че употребяването на въздухоплаването, с неговия далечен обсег на действие, ще доведе до унищожаване на всичко онова, което в продължение на столетия е било изградено с упорит труд, а също така и на културните ценности на Европа.\nКакто остана без успех първият ми позив от първи септември 1939 г., така и вторият беше отхвърлен почти с възмущение. Британските подстрекатели, както и евреите-капиталисти, стоящи зад тях, не можеха да си обяснят моя апел за мир иначе, освен с германска слабост. Уверяваха народите в Англия и Франция, че Германия треперела пред една война през пролетта на 1940 г. и ужасена от своето предстоящо унищожаване, с готовност би сключила мир.\nЗаявяваха, обаче, че мир не може да има при никакви условия, докато Германия не бъде напълно унищожена, а германците разбити и озлочестени до такава степен, че да застанат пред войнишките кухни на неприятеля, за да просят храна.\nБляновете на Чърчил за Скандинавия\nЗаслепено от упоритите пророкувания на мистър Чърчил, норвежкото правителство още тогава започна да се поддава на мисълта за едно английско нахлуване и за допускане да бъдат завзети норвежките пристанища и шведската минна област, та да се спомогне с това за унищожаването на Германия. И най-после, господата Чърчил и Пол Рейно бяха толкова сигурни в успеха на техния нов удар, че започнаха да смятат - било от лекомислие, или под влиянието на алкохола - че трябва да крият това, което възнамеряват да предприемат.\nИ нашият решителен противоудар.\nБлагодарение бръщолевенията на тези господа, германското правителство узна още тогава кроените планове против Райха, а германският народ нанесе най-решителния, може би, противоудар през сегашната война. Защото английското нахлуване в Норвегия беше, несъмнено, най-опасната акция за Германия.\nСлед няколко седмици, обаче, опасността беше отстранена. С един от най-смелите подвизи, познати във военната история на всички времена, беше осуетено нападението на английската и френската войски срещу дясното крило и нашия фронт. Извънредно успешното германско отблъскване на неприятеля има за последица такова голямо засилване на позициите ни в Европа, че в стратегическо отношение то въобще не можа да бъде достатъчно оценено.\nВеднага след пропадането на тези планове, натискът на английските подстрекатели върху Белгия и Холандия се засили. Ново поставената цел беше - след като ударът против вноса на руда беше осуетен - чрез въвличането на Белгия и Холандия във войната, бойният фронт да бъде преместен на Рейн и с това да се застрашат и откъснат местата, в които се преработва рудата.\nНа 10 май миналата година започна най-бележитата война в нашата германска история. В няколко дни неприятелските фронтове бяха пробити и с това се създадоха предварителните условия за онези военни действия, кои то доведоха до най-унищожителните сражения, известни в световната история.\nФранция се срина, Белгия и Холандия бяха завзети, а остатъците от английските войски, разбити и обезоръжени, напуснаха европейския континент.\nСлед това, на 19 юни 1940 г. свиках за трети път германския Райхстаг, за да направя голямото си изложение, за което вие всички си спомняте. Заседанието ми даде възможност да изразя благодарността на нацията по начин, какъвто отговаряше на неповторимото величие на събитията. Използвах също заседанието, за да отправя нов позив за мир към света.\nНе пропуснах да изкажа съмнението си, че, въз основа на досегашните ми опити, моята надежда в това направление беше крайно оскъдна. Защото хората, които пожелаха войната, не действаха от някакви идеалистични убеждения. Като двигателна сила, зад тях стоеше еврейско-демократическият капитал, комуто те бяха задължени и подчинени.\nЖаждата за печалби отрича всякакъв опит за помирение\nВложените и инвестирани милиардни капитали от заинтересуваните във войната, крещяха за лихви и амортизации. Поради това, продължаването на войната не само, че не ги плашеше, а напротив, ги радваше, защото на този капитал, така, както е вложен във фабрики и машини, му е нужно време, за да се увеличи и още по-дълго време, за да изсипе очакваните печалби.\nЗа тези еврейско-демократически спекуланти с войната още от самото начало нищо не е било по-омразно, отколкото мисълта, че би било възможно, щото един апел към разума на народите, в последния момент и без по-нататъшно проливане на кръв, да сложи край на войната и с това да се ограничат печалбите от вложените милиарди.\nКакто предвиждах и предсказвах, така и стана. Моят позив за мир беше изтълкуван като признак на страх и малодушие. Европейските и американските подстрекатели успеха отново да замъглят здравия разум на широките народни маси, които не очакват никакви печалби от войната, да възбудят нови надежди чрез лъжливи изложения и чрез ръководените от тях вестници да спечелят общественото мнение и да го задържат за продължаването на войната,\nнай-кървавият дилетант в историята.\nМоите предупреждения против прилагането на нощни бомбардировки над гражданското население, които г-н Чърчил препоръчваше, бяха изтълкувани като признак на германско безсилие.\nТози дилетант, най-кръвожадният през всички времена на историята, повярва сериозно, че продължилото с месеци въздържане на германското въздухоплаване трябва Да се вземе като доказателство за неспособността му за нощни полети.\nЧрез платени вестникари, в продължение на месеци, този човек лъга английския народ, че само и изключително британското въздухоплаване е в състояние да води война по такъв начин и че в безогледната борба на английските самолети против германското гражданско население, заедно с налагането на глад чрез блокада, най-после е намерено средството за смазване на Райха.\nВ продължение на три и половина месеца непрекъснато предупреждавах. Не се учудих, че моите предупреждения не направиха никакво впечатление на г-н Чърчил. Какво е за този човек животът на другите? Какво значи за него културата и каква стойност имат за него архитектурните паметници?\nОще в началото на войната той заяви, че иска да води война дори ако английските градове бъдат напълно разрушени и обърнати в развалини.\nСега той има тази война! Моите уверения, че ако бъде нужно, от даден момент нататък за всяка хвърлена бомба ще отговорим със сто наши бомби, не успя да накара този човек поне веднъж да се замисли върху престъпните си действия. Той заяви, че всичко това не му прави никакво впечатление. Дори ни уверяваше, че именно след такива бомбардировки английският народ ще изрази безкрайната си радост, така че той ще се завръща в Лондон винаги отново ободрен.\nВъзможно е г-н Чърчил да е отново ободрен, за да продължи войната по този начин.\nЗа всяка британска бомба - 100 германски бомби!\nНо също и ние не по-малко сме решени за всяка бомба, която ще бъде хвърлена в бъдеще върху нас, да отговорим, ако е необходимо, със сто бомби и то дотогава, докато английският народ не се освободи от този престъпник и от неговите начини на действие.\nИ ако г-н Чърчил счита от време на време, че е нужно чрез пропаганда да увеличи силата и ефикасността на войната, то ние сме също готови да започнем борба, вървейки по същия път. Позивът, отправен от този глупак и неговите сателити тъкмо по случай 1 май към германския народ, с който го подстрекава да ме изостави, може да се обясни или като следствие на паралитично заболяване, или поради ненормалност, присъща на един пияница.\nПоследвалите пожарища на паралитика.\nКато последица от това ненормално душевно състояние е решението да се направи от Балкана театър на военни действия. Като луд препуска този човек от пет години вече из Европа и търси, какво може да подпали. За съжаление, намират се винаги подкупени елементи и държави, които отварят вратите си на този международен подпалвач.\nСлед като успя през миналата зима, чрез нескончаеми твърдения и извъртания да наложи мнението, че германският Райх се е изтощил от войната през изтеклата година, че е изчерпал силата си напълно, той се видя принуден, за да отклони общото пробуждане, да създаде ново огнище за пожар в Европа. Така той се върна отново към проекта, обсъждан още през есента на 1939 и през пролетта на 1940 г.\nСпомняте си, драги народни представители, за публикуваните документи от La Charité, в които се разкри опитът, правен още през зимата на 1939-1940 г., да се направи Балканът театър на военни действия. Главните организатори на това предприятие бяха тогава Чърчил, Халифакс, Даладие, Пол Рейно, генерал Вейган и генерал Гамлен.\nКакто се вижда от публикуваните документи, разчитало се е на възможността, в случай че този атентат против мира в Югоизточна Европа успее, да се мобилизират около сто дивизии в полза на английските интереси. Внезапният разгром през май и юни миналата година накара да се изоставят, поне временно, тези планове.\nОбаче, през есента на миналата година г-н Чърчил започна отново да обсъжда възможността за тяхното осъществяване. Ако новият опит срещаше сега по-големи мъчнотии, то е, защото на Балкана беше настъпила промяна, вследствие обрата в Румъния, която държава окончателно беше загубена за Англия. Нова Румъния, под водачеството на генерал Антонеску, възприе една чисто румънска политика, без оглед към надеждите на англичаните, заинтересувани във войната. Към това трябва да се прибави също и поведението на Германия.\nЦелите на германската балканска политика.\nПреди да започна да говоря по този въпрос, нужно е, драги народни представители, да изложа, преди всичко на кратко целите на германската балканска политика такива, каквито сме ги предвиждали и така, както сме се старали да ги осъществим.\nНикакви териториални желания\n1. Германия не е застъпвала на Балкана - както и по-рано - никакви териториални, а също така и никакви спекулативни интереси. Германският Райх никога не се е интересувал от териториалните проблеми, както и от вътрешните отношения на тамошните държави от каквито и да било егоистични съображения.\n... обаче, тесни стопански връзки\n2. Обаче Германия се постара да завърже с тези държави тесни стопански връзки да ги задълбочи. Това беше не само в интереса на Райха, но и в интереса на самите балкански страни. Защото ако някога стопанствата на двама търговци-контрагенти са се разумно допълвали, това е било и е именно случаят с балканските държави и Германия. Германия е индустриална държава и се нуждае от храни и сурови материали. Балканските страни, със земеделски, притежават сурови материали и имат нужда от индустриални произведения. От това, по необходимост, се създаде възможността за особено благоприятното развитие на взаимните отношения.\nАко английските или дори американските среди пожелаха да изтълкуват всичко това като незаконно проникване на Германия в Балканите, това е едно, колкото глупаво, толкова и безсрамно твърдение. Защото, всяка държава ще изгради стопанската си политика съобразно с националните си интереси, а не съгласно интересите на чужди, без някакви връзки, юдео-демократични капиталисти.\nКакто Англия, така и Америка биха могли да се явят в тези страни най-много като продавачи, но никога като купувачи. Само пълната стопанска ограниченост на капиталистическите демокрации може да им създаде въображението, че би било възможно и в бъдеще да съществуват държави, които да са длъжни само да купуват от някого, без последният да желае или да може да купи нещо от тях.\nРайхът - най-големият купувач в Югоизтока.\nГермания не само е продавала на балканските държави, но е била за тях и най-големият купувач. Тя беше един постоянен и солиден купувач, който заплащаше произведенията на балканските селяни с труда на германския индустриален работник, а не с някакви несигурни валути и девизи, които от години насам страдат от хроническо обезценяване.\nТака че нямаше нищо чудно в това, както вече изтъкнах, Германия да стане най-важният търговски партньор на балканските държави. Това беше колкото в интереса на Германия, толкова и в интереса на самите балкански народи. А само изключително капиталистически ориентираният ум на нашите еврейски, демокрации може да твърди, че щом като една държава доставя машини на друга държава, тя чрез това господства над последната. В действителност, такова едно господство може да бъде, в краен случай, само взаимно. Прочее, винаги много по-лесно е да се откаже някой от машини, отколкото от храни и сурови материали, така че партньорът, който срещу своите машини получава храни и сурови материали, е много по-здраво обвързан, отколкото получателят на индустриални произведения.\nТърговски обмен въз основа на взаимност и равноправие\nНе! В тези сделки нямаше нито победители, нито победени, а само участници. И германският Райх на националсоциалистическата революция вложи в тях целия свой престиж, за да бъде един честен съучастник, т. е. да плаща с редовни и солидни стоки, а не със съмнителни ценни книжа.\n3. С оглед на това, германският Райх - ако може да се говори за някакви политически интереси - имаше само един интерес, а именно, да вижда търговските си партньори вътрешно здрави и силни. Поради това, Германия направи всичко възможно, чрез влиянието си, чрез помощи, съвет и дело, да подкрепи тези страни в затвърдяването на тяхното съществуване и техния вътрешен ред, без оглед на техните специфични държавни форми.\nСледването на тези начала в действителност има за последица не само растящото преуспяване на тези страни, но също и зараждането на взаимно доверие.\nПоради това, още по-голямо беше старанието на световния подпалвач г-н Чърчил да прекъсне това мирно развитие и чрез безсрамно даване на английски обещания за помощ и налагане на британски гаранции, лишени от всякаква действителна стойност, да внесе в тази мирна европейска част елементи на смут, на несигурност, на недоверие и най-после на бунт.\nТой намираше подкрепа винаги в онези тъмни личности, които, стоящи под британско влияние, било от материални или идейни съображения, бяха винаги готови да поставят интересите на собствените си народи зад желанията на техните попечители.\nГаранция без силна политическа подкрепа\nНай-напред с тези гаранции беше подмамена румънската държава, а след нея и Гърция. По-късно, което изглежда да е достатъчно установено, стана ясно, че зад тези гаранции нямаше никаква сила, която въобще би била в състояние да даде някаква политическа помощ и че всичко се отнасяше до поставянето на тези държави върху наклонения път на британските интереси. Румъния, която с даденото и́ обезпечение трябваше да бъде отстранена от държавите на Оста, заплати скъпо за него.\nГърция, която най-малко се нуждаеше от такива гаранции, също беше готова, следвайки съблазнителния зов на англичаните, да свърже съдбата си със съдбата на финансиста и пълномощника на нейния крал. Обаче, дори и днес - считам се длъжен да призная това в интерес на историческата истина - трябва да се прави разлика между гръцкия народ и онзи тънък слой от покварена управляваща клика, която, инспирирана от един послушен на Англия крал, по-малко взе присърце истинските интереси на гръцката държава, отколкото британските военни цели.\nАз искрено съжалявам за всичко това. За мен - като германец, който, още с възпитанието си на младини, както и поради професията си по-късно, хранех дълбока почит към културата и изкуството на страната, от която някога за пръв път се излъчи светлината на човешката красота и достойнство - беше твърде тежко да наблюдавам подобно развитие на нещата, без да съм в състояние да предприема каквото и да било противодействие.\nОт документите, намерени при La Charité, можахме да узнаем машинациите на тъмните сили, които рано или късно трябваше да доведат гръцката държава до едно неизмеримо нещастие.\nНепрекъснати нарушения на гръцкия неутралитет.\nВ края на лятото, миналата година, г-н Чърчил успя до такава степен да втълпи в главите на известни гръцки среди платоническите си обещания за гаранции, че от това последваха цяла редица непрекъснати нарушения на гръцкия неутралитет. От това, на първо място, беше засегната Италия.\nТя се видя принудена, през октомври 1940 г., да направи на гръцкото правителство известни предложения и да поиска гаранции, с които трябваше да се постави край на нетърпимото за Италия положение.\nТова искане беше рязко отхвърлено от стоящите под влиянието на британските подстрекатели към война, а с това и мирът на Балканите стигна до своя край. Настъпилото неблагоприятно време, сняг, бури и дъждове и свързаната с него - това трябва да призная в интереса на историческата правда - извънредно храбра съпротива на гръцките войници, дадоха на атинското правителство достатъчно време, за да се размисли върху последиците от тяхното нещастно решение и до потърси възможност за едно разумно разрешаване на създаденото положение.\nСъс слаба надежда, че ще може все пак някак да помогне за разрешаването на въпроса, Германия не беше още скъсала дипломатическите си отношения с Гърция.\nОбаче, още тогава, понеже това беше мой дълг, аз заявих пред целия свят, че ние не ще допуснем едно възобновяване на старата солунска идея, датираща още от Световната война. За съжаление, моето убеждение, че ние сме решени да прогоним и хвърлим отново в морето англичаните от всяко място в Европа, където те биха се опитали да се затвърдят, не беше взето достатъчно сериозно под внимание.\nИ ето, че през тази зима можахме да наблюдаваме, как Англия започна да изгражда базите си за една нова солунска армия. Започнато беше с определянето на летища, а след това със създаването на необходимата подготовка на терена, при увереност, че завземането на самите места след това ще може да стане много бързо. Най-после, с непрекъснати транспорти пристигнаха материалите, необходими за въоръжаването на една армия, която, според схващането и разбирането на г-н Чърчил, можеше да се пренесе за няколко седмици в Гърция.\nКакто казах и по-рано, всичко това не беше тайна за нас. Макар и с известна сдържаност, ние наблюдавахме внимателно, в продължение на месеци, тази своеобразна дейност.\nПротивоударът, който италианската армия получи в Северна Африка, поради слабостта на танковата отбрана и блиндираните части, доведе най-после г-н Чърчил до убеждението, че е настъпил моментът за пренасянето на военния театър от Либия в Гърция.\nПодпалваческият факел на Чърчил на Балкана\nТой нареди блиндираните коли, с които още разполагаше, както и пехотните дивизии, съставени предимно от австралийци и новозеландци, да бъдат пренесени и беше убеден, че най-после ще нанесе удара, чрез който с един замах ще подпали Балкана. С това г-н Чърчил извърши една от най-големите стратегически грешки в тази война.\nСлед като нямаше никакво съмнение вече за намеренията на Англия да се затвърди на Балкана, предприех необходимите действия, така че и германската страна последователно да подготви за това от жизнено значение за Германия място силите, които веднага да се противопоставят на възможната пакост, която би ни причинил този господин. Изрично трябва да заявя, че всичко това не беше насочено против Гърция.\nДуче никога не ме е молил да му оставя даже една единствена германска дивизия на разположение. Той беше убеден, че с настъпване на по-хубаво време, по един или друг начин, войната против Гърция трябваше да завърши с успех. На същото мнение бях и аз.\nСамо една предпазителна мярка.\nВ случая, напредването на германските сили не беше извършено, за да се даде помощ на Италия против Гърция. Това беше една предпазна мярка срещу опита на британците, прикрити от шума на итало-гръцката война, незабелязано да се загнездят на Балкана и от там, по примера на солунската армия от Световната война, да докарат крайното решение, като с това се въвлекат нови сили във вихъра на войната.\nТази надежда се крепеше, между другото, главно върху две държави - Турция и Югославия, именно онези две държави, с които още от идването си на власт се постарах да установя тясно сътрудничество на стопанска основа.\nЮгославия беше, що се отнася до сръбското и́ ядро, през Световната война наш противникът. Нали от Белград избухна предишната война!\nВъпреки това, германският народ, който по природа не е злопаметен, не изпитваше никаква омраза към тази страна.\nПрез Световната война Турция беше наш съюзник. Нещастният край на борбата тежеше върху тази страна също така, както и върху нас. Гениалният създател на нова Турция пръв даде пример за издигането на изоставените от щастието и жестоко сломени от съдбата съюзници. И до като Турция, благодарение реалистичната политика на нейното правителство, запази независимостта на решението си, Югославия стана жертва на английските интриги.\nСкъпи народни представители!\nМъже от германския Райхстаг!\nПовечето от вас, а особено старите ми партийни съмишленици знаят, какви старания положих, за да установя между Германия и Югославия отношения не само на истинско разбирателство, но и на приятелство. Работих няколко години в това направление. Вярвах, че съм подкрепен от неколцина представители на тази страна, които като мене, очакваха, че съвместната работа между нашите две държави ще бъде само от полза за тях.\nКогато наближи опасността, щото Балканът, вследствие на британските интриги, рано или късно да бъде въвлечен във войната, аз положих най-големи старания да запазя Югославия от едно опасно за нея заплитане.\nНашият министър на външните работи, партийният другар фон Рибентроп, с присъщото му търпение и гениална упоритост, в многобройните си срещи и разговори винаги непрекъснато изтъкваше не само целесъобразността, но и необходимостта да се предпази поне тази част на Европа от нещастията на войната. В този смисъл той направи на югославското правителство такива изгодни лоялни предложения, така че, най-после, изглеждаше, че в тогавашната югославска държава започнаха да се увеличават гласовете, които се издигаха в полза на едно тясно сътрудничество.\nЛорд Халифакс каза истината\nСъвършено вярно е изявлението на мистър Халифакс, че Германия не е имала намерение да предизвика война на Балкана. Също така е вярно, че нашето искрено желание беше да направим така, че по пътя на установяване на тясно сътрудничество с Югославия, да се постигне дори и възможността за едно приемливо, съобразно със справедливите италиански желания, уреждане на конфликта с Гърция.\nПожертването на Сърбия - тържество на британското политическо изкуство\nДуче не само се съгласи да се направи опит, щото Югославия, освен в тясно сътрудничество за нашите общи интереси, да бъде спечелена и за целите на мира, но подкрепи това с всички възможни средства от своя страна. Така, най-сетне, стана възможно да склоним югославското правителство да се присъедини към Тристранния пакт, който, от своя страна, не само, че не представи никакви искания, но предложи само изгоди на тази държава.\nДнес, в интерес на историческата правда, трябва да потвърдя, че със сключения пакт, както и с допълнителните спогодби към него, Югославия не беше задължена да ни даде никаква помощ. Напротив, на нея беше дадено тържествено уверение от държавите на Тристранния пакт, че не само не ще потърсим нейната помощ, но че сме готови още от самото начало да се откажем от всякакъв транзитен превоз на военни материали. Освен това, вследствие настоятелните искания на нейното правителство, на Югославия беше потвърдено, че ако бъдат извършени териториални промени на Балкана, тя ще получи излаз на Егейско море под суверенитета на югославската държава, който, между другото, трябваше да обхваща и града Солун. На 25 март тази година във Виена беше подписан пакт, който предлагаше на Югославия голямо бъдеще и осигуряваше мира на Балканите.\nВие можете да разберете, драги народни представители, че в този ден аз напуснах истински щастлив хубавия дунавски град и то не само защото изглеждаше, че един почти осемгодишен труд в областта на външната политика получи своята награда, но и защото вярвах, че с това, може би, в последния момент германската намеса на Балканите ставаше излишна.\nДва дена по-късно, всички ние бяхме потресени от новината за държавния преврат, извършен от шепа подкупени съзаклятници, изпълнили акта, който накара британския министър-председател да нададе тържествуващия вик, че и той най-накрая има да съобщи нещо хубаво!\nЩе разберете също така, драги народни представители, че тогава аз веднага дадох заповед за нападение, защото е недопустимо да се постъпва по такъв начин с Германия. Недопустимо е, след като в продължение на години се търси приятелство и после се сключи договор, ползващ само другата страна, да доживеем и видим как този договор само в следната нощ се нарушава и като отговор на това, германският представител бива охулен, военният аташе заплашен, неговият помощник, ранен и много други германци малтретирани. Недопустимо е германски бюра, училища, изложбени помещения и пр. да бъдат разрушавани, жилищата на германците опустошавани, а самите германци, преследвани и избивани като безправни диваци.\nБог ми е свидетел, че аз исках мир. Но ако лорд Хали факс иронично заявява, че това било добре известно и че тъкмо затова ни заставили да воюваме, като че ли това е някакъв изключителен триумф за британското политическо изкуство, тогава спрямо такава една озлобеност аз нищо друго не мога да направя, освен да защитя интересите на Райха с всички средства, с каквито, слава Богу, ние достатъчно разполагаме.\nВ пълно разбирателство с БЪЛГАРИЯ и Унгария\nВ онзи момент, спокойно можех да взема това решение, защото знаех, че действам в съгласие:\nс България, чийто дух и поведение останаха неизменно верни на Германия;\nс Унгария, която сега също така беше възмутена в разбиранията си.\nДвамата наши съюзника трябваше да схванат този акт като предизвикателство, извършено от държавата, която и по-рано подпали пожара в цяла Европа и върху съвестта, на която в последствие легнаха неизмеримите страдания на Германия, Унгария и България.\nИздадените от мене, още на 27 март чрез главното командване на войските, общи заповеди за военните действия поставиха войската и въздушните сили пред една тежка задача. Трябваше да се организира ново допълнително съсредоточаване на войски, разместване на вече пристигнали групи, да се осигури превоза на военни материали, а, освен това, въздушните сили да заемат много и съвършено нови летища, които тогава бяха отчасти наводнени.\nБез пълното с разбиране съдействие на Унгария и извънредно лоялното поведение на Румъния, би било твърде мъчно за нас да се изпълнят в предвидения кратък срок дадените нареждания.\nКато начало за започване на нападението определих 6 април. В този ден намиращата се в България южна армейска група беше готова да започне нападението. Действията на другите армии трябваше да започнат веднага, след като бъдат готови. 8, респективно 10 и 11 април, бяха определени за дати на тяхното настъпление.\nПланът на фюрера за югоизточния поход .\nСъдържанието на общия оперативен план беше:\n1. От България, като изходна база, да се напредне с една армия срещу Гръцка Тракия, по посока на Егейско море. Центърът на нападението беше предоставен на дясното крило, което с участието на една планинска дивизия и една бронирана дивизия, трябваше да извърши пробива към Солун.\n2. С една друга армия да се направи пробив по посока на Скопие със задача да се стигне най-бързо в допир със сражаващите се в Албания италиански сили.\nТези две операции бяха определени да започнат на 6 април.\n3. В следващата операция, която трябваше да започне на 8 април, се предвиждаше пробив на една армия откъм България в посока на Ниш, със задача да достигне сектора на Белград.\nСъщевременно и съгласувано с тази операция един корпус беше определен да завземе на 10 април Банат и да се яви пак пред Белград откъм север.\n4. За 11 април беше предвидено една друга армия, предвижваща се към Каринтия-Щирия, респективно в Западна Унгария, да започне нападението в посока Загреб-Сараево.\nВъв връзка с всичко това бяха уговорени с нашите съюзници Италия и Унгария действия и от тяхна страна. Италианските войски възнамеряваха да напреднат в посока към Албания, изхождайки от техния юлски фронт и от Албания през Скутари, да подадат ръка на намиращите се там войски, както и да направят пробив в югославските укрепени линии срещу Скопие на югославско-албанската граница, за да се свържат с напредващата там германска армия, най-сетне, да пробият гръцкия фронт в самата\nАлбания, по възможност да обкръжат неприятеля и да го притиснат към морето. Във връзка с това трябваше да бъдат завзети Далматинските и Йонийските острови, както и всички други опорни точки. Бяха постигнати споразумения за сътрудничество също и между въздушните сили на нашите две страни.\nРъководството на армиите, настъпващи в Македония и срещу Гърция, беше поверено на генерал фелдмаршал Лист, който се беше вече особено отличил в досегашните походи. Той и този път изпълни по превъзходен начин възложените му задачи и то при най-неблагоприятни условия. Военните сили, които настъпваха срещу Югославия откъм Югозападна Германия и през Унгария, се намираха под заповедите на генерал фон Вайхс. И той, заедно командваните от него войски, постигна поставените му цели в най-кратко време.\nЕдна истинска германска светкавична победа.\nТака армиите, поставени под главното командване на генерал фелдмаршал фон Браухич и на началника на генералния щаб генерал Халдер, състоящи се от сухоземни части и части на военната гвардия, за пет дни принудиха гръцката армия в Тракия да капитулира, установиха връзка с напредващите откъм Албания италиански военни сили, завзеха окончателно Солун.\nТака те принудиха за 12 дни Сърбия да капитулира и с това създадоха общи предпоставки за пробива при Лариса към Атина, който пробив беше, колкото труден, толкова и славен. Тази операция беше увенчана най-накрая със завземането на Пелопонес и на многобройните гръцки острови. Една основна преценка на тези действително исторически постижения ще бъде, прочее, дадена от главното командване на германските въоръжени сили, чийто шеф генерал фелдмаршал Кайтел и генерал Йодл извършиха, както всякога, така и през тези операции, изключителни дела.\nЗадачата на въздушните сили.\nВъздушните сили, намиращи се под личното главно командване на райхсмаршала Гьоринг и на началника на неговия генерален щаб генерал Йешонек, бяха разпределени в две големи групи, една от които под заповедите на генерала от въздухоплаването Льор, а друга - на генерала фон Рихтхофен. Тяхната задача се състоеше в следното:\nда разбият неприятелските въздушни сили и да унищожат тяхната наземна организация;\nда нападнат заговорническата централа Белград във всички важни военни обекти и с това да ги обезвредят още в началото:\nда подпомогнат най-активно, чрез летци и противовъздушна артилерия, навсякъде сражаващите се германски войски, да сломят съпротивата на неприятеля, да затруднят неговото бягство, да осуетят по всяка възможност отплуването му с параходи и да окажат на сухоземните войски всяка необходима помощ.\nГерманската войска надмина сама себе си!\nГоспода народни представители, в този поход германската войска наистина надмина себе си!\nСамото придвижване на войската представляваше огромни трудности. Атакуването на отчасти най-силно укрепени линии, особено на Тракийския фронт, представляваше едни от най-мъчните задачи, каквито могат да бъдат поставени на една армия.\nВ тази война броневи части се сражаваха върху терен, който до сега се считаше за непроходим от танкове. Моторизирани части имаха постижения, които сами по себе си заслужават най-голямата похвала за човека-войник, за неговото умение, за неговата храброст, за неговата издръжливост, а също така и за качеството на материала.\nПехота, бронирани и планински дивизии, както и частите на военната гвардия, си съперничеха в непрестанния марш по храброст, по самопожертвувателност, по издръжливост и по жилавост в постигането на поставените цели! Работата, която осъществи генералният щаб, беше и този път наистина изключителна.\nВъздушните сили, обаче, прибавиха към своята вече историческа слава, още една нова особена заслуга. С една самопожертвувателност и смелост, която може да оцени само онзи, който познава трудностите на този терен, те извършиха въздушни нападения, които до скоро се считаха за абсолютно невъзможни при такива неблагоприятни климатични условия, траещи по никога непрекъснато цели дни и нощи. Противосамолетни оръдия придружаваха, както всякога, пехотата и бронираните дивизии по пътищата, които едва ли могат да се нарекат пътища.\nЕто защо постиженията, осъществени в този поход, биха могли да бъдат изразени само с едно единствено изречение:\n„За германския войник няма нищо невъзможно!“\nЗаслугата на шофьорите, както на бойните коли от моторизираните колони, така и тези от снабдителната служба, от влекачите, от артилерията и от противо-аеропланните оръдия, трябва да бъде в този случай особено изтъкната. В борба срещу укрепените позиции, както и при построяването на мостове и пътища, нашите пионери си спечелиха нова слава. Свързочните войски заслужават също така най-висока похвала.\nДве държави сломени за три седмици\nПо непавирани пътища, по разровени шосета, над скали и сипеи, по тесни планински пътеки и през поройни води, през разрушени мостове, стръмни и високи проходи и голи чукари - този победоносен поход можа само за три седмици да потуши войната в две държави.\nПри това, ние добре съзнаваме, че един голям дял от тези успехи се пада на нашите съюзници и че специално шестмесечната борба на Италия срещу Гърция, водена при най-тежки условия и струваща най-тежки жертви, не само, че ангажира големи маси от гръцките войски, но, преди всичко, така много отслаби тяхната сила, че поражението им беше станало само по себе си неизбежно. Също така и унгарската армия даде ново доказателство за своята стара бойна слава. Тя окупира Бачка и напредна с моторизирани части, като премина река Сава.\nИсторическата правда ме задължава да кажа, че между неприятелите, които срещнахме тук, особено неустрашимо се сражаваше гръцкият войник. Той капитулира едва когато всяка по-нататъшна съпротива беше станала безцелна и безсмислена.\nАз съм длъжен, обаче, сега да говоря и за противника, който даде повод и стана причина за тази война. За мене, като германец и войник, е недостойно да позоря един противник. Намирам, обаче, за необходимо да защитя истината срещу лъжите на един човек, който в битността си на войник, се прояви като най-жалък политик, а в битността си на политик - също, така като жалък войник.\nГ-н Чърчил, който е причината и за тази война, се опитва да каже и тук, така, както каза за Норвегия или Дюнкерк, нещо, което рано или късно би могло да бъде представено, все пак, като някакъв успех. Аз намирам, че това не е почтено, но считам, че за този човек то е все пак нещо естествено.\nАко някой друг беше претърпял като политик толкова поражения и като войник - толкова катастрофи, той не би могъл да се задържи нито шест месеца на власт. Освен ако би притежавал също такава способност, която отличава мистър Чърчил, но това е неговото единствено качество, а именно - способността да лъже с набожно изражение и да извърта истината толкова дълго време, колкото му е нужно, за да може, най-сетне, да изкара най-страшните поражения за славни победи. Може би, г-н Чърчил успява с всичко това да заблуди своите сънародници, но той не ще може да премахне последиците от своите поражения.\nВ Гърция беше стоварена една английска армия от 60-70 000 души. Преди да настъпи катастрофата, същият този човек твърдеше, че били 240 000. Задачата на тази армия беше да нападне Германия откъм юг, да нанесе поражения и както през 1918 г., да реши изхода на войната в полза на Англия.\nВъвлечената от Чърчил помощничка, каквато този път беше Югославия, беше унищожена още в първите две седмици от започването на операциите. Що се отнася до самите британски войски - три седмици по-късно, в Гърция, те бяха унищожени, ранени, пленени, издавени или прогонени. Такива са фактите!\nТака аз и в този случай по-правилно пророкувах събитията, отколкото г-н Чърчил, като заявих в моята последна реч, че където и да се появят англичаните на континента, те ще бъдат нападнати и прогонени в морето от нас.\nЧърчил заявява сега, със своята закоравяла безскрупулност, че тази война ни била струвала 75 000 убити, т. e. повече от двойния размер на жертвите, дадени на западния фронт. Той отива и по-далече. Чрез едно от своите платени оръдия, той съобщава на своите рядко интелигентни англичани, че британските войски, след като избили на югоизточния фронт огромни маси германци, най- сетне се отстранили от бойното поле, поради отвращение от тези масови убийства и че едва ли не само по тази причина се оттеглили. С други думи, австралийците и новозеландците не щяха да останат сами в Гърция, ако англичаните със своята рядка смесица от лъвска смелост и детско! мекосърдечие, не избили толкова много германци, щото в края на краищата, от погнуса и ужас пред собствените си геройски дела, да се оттеглят, да се натоварят на кораби и да хванат бежешком пътя. Изглежда, че така трябващ да си обясним, защо убитите и пленените на този фронт се оказаха само австралийци и новозеландци. Ето какви работи е позволено да се разказват днес на публиката в една демокрация.\nНад половин милион пленници\nСега ще ви съобщя резултатите на похода, изразени няколко кратки цифри.\nВ течение на операциите срещу Югославия са взети плен сърби общо: 6298 офицери 337 864 войници, като не се смятат войниците от германски произход и без хърватите и македонците, които, веднага след пленяването им, са били освобождавани.\nТези числа не са окончателни, а представляват резултат от преброяването до този момент.\nЩо се отнася до числото на гръцките пленници - кръгло 8 000 офицери и 210 000 войници, трябва да се има предвид, че гръцката, македонската и епирската армии бяха обкръжени и принудени да капитулират, благодарение на общите действия на италиански и германски войски.\nСъщо и гръцките пленници, с оглед на тяхното храбро поведение в боя, биваха и биват веднага освобождавани.\nЧислото на пленените английски, новозеландски, австралийски офицери и войници надминава 9 000 души.\nВоенната плячка засега не може да се изчисли, дори и приблизително.\nСпоред досегашните преброявания, на Германия се падат над половин милион пушки, повече от хиляда оръдия, много хиляди картечници, противовъздушни оръдия, мортири, голям брой моторни коли и голямо количество муниции и снаряжения. Тук трябва да прибавя и числата на тонажа, потопен от въздушните сили. Унищожени са 75 кораба с общ тонаж кръгло 400 000 тона, а са били повредени 147 кораба с общ тонаж кръгло 700 000 тона.\nТези резултати бяха постигнати чрез действията на следните германски сили:\nЗа операциите на Югоизток бяха предвидени всичко 31 пълни дивизии и 2 полудивизии, а концентрацията на тези сили се извърши в седем дни.\nОт така предвидените сили, взеха действително участие в боя 11 пехотни и планински дивизии, шест бронирани, три пълни и две моторизирани полудивизии от сухоземните и военно гвардейски части.\nОт тези участващи в боя сили, 11 войскови единици са били повече от шест дни в сражение, а десет - по-малко от шест дни. 11 войскови единици не е станало нужда въобще да вземат участие в сраженията.\nОще преди края на военните действия в Гърция, можаха да бъдат изтеглени три единици, други четири не стана нужда да бъдат придвижени напред, две други, по липса на нужда от тях, са били задържани в изходните им местоположения.\nВ сражение с англичани са влезли само пет войскови единици. От трите бронирани дивизии, принадлежащи към техния състав, са взели участие в сраженията само две. Третата бронирана дивизия е била задържана още в течение на операциите и е била изтеглена като ненужна.\nТака, аз трябва да констатирам тук в заключение, че фактически в бой срещу англичани, новозеландци и австралийци са влезли само две бронирани дивизии и една планинска дивизия, както и военно гвардейски части.\nЗагубите на германските войски и германските въздушни сили, както и тези на военната гвардия при този поход са най-минималните през течение на тази война. Така, сраженията срещу Югославия, Гърция и английската армия там, ние изгубихме:\nот сухоземната войска и военната гвардия - 57 офицери, 1 042 подофицери и войници убити; 181 офицери, 357 подофицери и войници ранени; 13 офицери и 372 подофицери и войници изчезнали.\nот въздушните сили - 10 офицери, 42 подофицери войници убити; 36 офицери и 104 подофицери и войници изчезнали.\nДраги народни представители, аз не мога да направя друго, освен да повторя, че ние чувстваме тежестта на жертвата, дадена от засегнатите семейства и че целият германски народ им благодари от дълбочината на сърцето си. Погледнато обективно, обаче, тези загуби са толкова нищожни, че тяхното число представлява наистина най-бляскаво оправдание:\n1. за подготовката и за момента на започването на този поход.\n2. за ръководенето на военните действия и\n3. за самото им провеждане.\nСамо несравнимата школовка на ръководния персонал, високите способности на нашите войници, преимуществата на нашето въоръжение, качествата на нашите муниции, както и ледено студената храброст на отделния войник направиха възможно да се извоюва един исторически решаващ успех с толкова нищожни жертви. И то в същото време, когато войските на съюзните сили от Оста само за няколко седмици можаха да унищожат мнимия успех на британските колониални войски в Северна Африка. Това трябва изрично да бъде констатирано, защото операциите на германския африкански корпус, свързани с името на генерал Ромел, както и тези на италианските бойни сили в борба за завладяването на Киренайка, не могат да бъдат разглеждани отделно от войната на Балканите.\nКогато боговете искат да унищожат някого.. .\nЕдин от най-некадърните стратези загуби тук за един миг два бойни театъра. Обстоятелството, че този човек, който при всеки друг народ би бил изправен пред военен съд, е предмет на нови възхищения като министър-председател в страната си, не представлява някаква аналогия с класическото величие на римските сенатори, по отношение на почетно подчинените им пълководци, а е само доказателство за онази вечна слепота, на която боговете осъждат оногова, когото желаят да унищожат.\nПоследиците на този поход са изключителни, фактът, че днес окончателно е премахната опасността, Белград да съществува като гнездо на една малка клика от заговорници, която в служба на извън континентални интереси е в състояние да подпали отново международни конфликти, носи успокоение за цяла Европа.\nДунав, като важна съобщителна артерия днес и за в бъдеще, вече запазен против по-нататъшни саботажни действия. Речните съобщения по него са вече напълно възстановени.\nГермания има само политически и стопански интереси в Югоизтока\nГерманският Райх няма особени териториални интереси в тези области, освен една малка корекция на границата му, накърнена след Световната война. Политически, ние сме заинтересувани само в осигуряване на мира в това пространство, стопански - в създаване на един ред, който да даде възможност да се поощри производството на блага и да се извършва размина на стоките за Обща полза на всички.\nЕдна висша справедливост, обаче, повелява да бъдат, при това, взети под внимание и онези интереси, които съществуват по силата на етнографски, исторически или стопански условия.\nТериториални отстъпки в полза на Италия, Унгария и България\nВ това развитие, прочее, Германия може да бъде само заинтересуван наблюдател. За нас е отрадно, че напи съюзници сега вече могат да видят задоволени своите справедливи национални и политически претенции.\nНие се радваме на създаването на една свободна Хърватска държава, с която се надяваме, че ще можем и до недалечно бъдеще да си сътрудничим в приятелство и доверие. Особено в стопанско отношение това сътрудничество може да бъде и за двете страни само от полза.\nОбстоятелството, че унгарският народ можа да направи една нова крачка в ревизията на наложените на времето мирни договори, ни изпълва със сърдечни вия.\nФактът, че сторената на времето над България, неправда се поправи, ни вълнува, при това особено много, щото германският народ, като направи чрез своето оръжие тази ревизия възможна, ни дава право да вярваме, че сме изпълнили един исторически дълг на благодарност отношение на нашия верен боен другар от Световната война.\nЧе съюзна Италия придобива териториално и политическо влияние в едно жизнено пространство, което, е изключително нейно, е за нея повече от заслужено, поради извънредно голямата кървава дан, която тя дава заради бъдещето на Оста, от октомври миналата година насам.\nПо отношение на победения нещастен гръцки народ ние питаем само искрено състрадание. Той е жертва на своя крал и на една малка, заслепена ръководна класа. Той, обаче, се сражава така храбро, че не бива да му бъде отказано уважението на неговите противници.\nСръбският народ, обаче, може би, един ден все пак ще може да извади правилно заключение от днешната си катастрофа, именно, че превратаджийското офицерство представлява и за тази страна само едно нещастие.\nВсички засегнати народи, обаче, може би, не ще могат този път така бързо да забравят крайно изискания маниер, по който държавата и ръководството, заради които те са имали честта да се пожертват, ги отписаха от сметките си, по правилата на хубавата поговорка: „Мавърът изпълни своето задължение, мавърът може да си върви”. Едва ли друг път са се отнасяли с по-голям цинизъм към жертвата на малките народи, отколкото в този случай.\nВърхът на безсрамието\nЗащото да подстрекаваш цели нации да влязат като твои помощници и след това да заявиш, че предварително не си вярвал в успеха, но че си направил всичко това, за да принудиш някого другиго на военни действия, който не е искал да води война на този боен театър, това е наистина най-голямото безсрамие, каквото се среща в световната история.\nСамо в една епоха, в която капиталистическата алчност за пари и политическото лицемерие са така съчетани, както в нашите днешни демокрации, може такова поведение да се счита едва ли не за почтено, така че отговорни оратори да могат дори публично на се хвалят с него.\nМъже от Райхстага!\nДавайки си сметка за този последен поход, ние отново съзнаваме ясно, колко голямо значение има съвременната подготовка на войника, а така също и неговото съвършено въоръжение.\nПо-добре пот, отколкото кръв\nНие можахме да спестим толкова много кръв, само, благодарение на това че по-преди пожертвахме твърде много пот. Онова, което нашите войници, чрез непрестанна и трудна подготовка, можаха да придобият в умение, донесе, особено в тези последни действия, най-голяма полза.\nЧрез минимум кръв, можаха да бъдат постигнати максимум резултати, благодарение на тази подготовка, благодарение на способностите на германския войник и на неговото ръководство. За да бъдат, обаче, жертвите минимални, изисква се един максимум от оръжия, от качеството на тези оръжия, от муниции и от качеството на мунициите.\nАз не съм от онези, които схващат войната като материален проблем, защото материята е мъртва, човекът я съживява. Дори най-добрият войник е осъден на неуспехи, ако му се даде лошо или недостатъчно оръжие в ръката.\nЗатова животът на много от нашите синове е поставен в ръцете на Родината. И нейната пот също може да спести кръвта на нашите войници. Ето защо, върховен дълг на германския народ в тила е, имайки предвид сражаващите се на фронта, да стори всичко, за да им достави оръжията, от които те се нуждаят.\nЗащото, покрай всички други причини, които доведоха на времето до загубване на Световната война, беше, в края на краищата и липсата на едно ново нападателно оръжие станало още тогава решаващо и липсата на съответното отбранително оръжие.\nНа какви постижения са способни нашите войници, това те доказаха именно в този поход. Величината на усилията, индивидуални и общи, никога не може да бъде правилно измерена в отечеството зад фронта.\nПри всичката огромна работа, която тилът даде в разположение на нацията за нейната съдбовна борба, не може да става никакво сравнение с онова, което милионите германски мъже на фронтовете постигнаха, трябва още да постигнат и ще постигнат. И аз не искам в тези постижения друга държава да ни надмине когато и да било.\nИ не само това. Ние всички сме длъжни да имащ грижата, щото преднината, която сме спечелили, да не се намалява, а постоянно да се увеличава. Това не е проблем; на капитали, а изключително проблем на труда и е въпрос на нашата воля и нашите способности.\nПозив на фюрера към жените и момичетата\nАз мисля, че в това отношение биха могли да дадат един допълнителен принос, преди всичко, германското момиче и германската жена. Защото милиони германски жени се намират в селото и на полето, където трябва да заместват мъжете в коравата полска работа. Милиони германски жени и момичета работят във фабрики, работилници и канцеларии и изпълняват и на това място съвестно своя дълг.\nНе е несправедливо, ако поискаме, щото примерът на тези милиони трудещи се германски сънароднички да бъде, последван също и от многото стотици хиляди други германки. Защото макар че сме днес в положение да мобилизираме трудово повече от половината Европа на тази борба, все пак, като най-ценна субстанция в този трудов процес остава нашият собствен народ, превъзхождащ далеко останалите\nАко днес подстрекателите от една демократична страна, на която германският народ никога не е причинил никакво зло, си служат с абсурдната лъжа, че ние сме имали някакви зли намерения и заплашват да удушат неудобната им националсоциалистическа народностна държава под тежестта на тяхната капиталистическа система и на тяхното материално производство, то на това може да има един единствен отговор.\nГерманският народ вече никога няма да преживее една втора 1918 година, а ще се издигне към все по-големи постижения във всички области на националната отбрана. Той все по-фанатично ще отстоява вярата, че нито въоръжени сили, нито времето биха могли някога да ни накарат да се преклоним, камо ли да ни съкрушат.\nЗатова, германският народ ще поддържа здраво превъзходството в своето въоръжение и в никой случай не ще допусне да се намали спечелената преднина.\nНай-колосалният процес на въоръжаване в историята\nАко германският войник притежава днес най-добрите оръжия на света, то през настоящата и идващата година той ще има още по-добри. Ако, за разлика от Световната война, материалната страна на войната не ни тежи, това положение, с течение на времето, не само няма да се влоши, а тепърва ще става по-благоприятно.\nЗатова ние сме длъжни, да вложим трудовата сила на цялата нация в този най-огромен процес на въоръжаване в историята. Необходимите за това мерки ще бъдат взети с националсоциалистическа решителност и радикалност.\nНадмощие над всяка възможна коалиция в света\nСега мога само да ви уверя, драги народни представители, членове на германския Райхстаг, че гледам на бъдещето с пълно спокойствие и абсолютна увереност.\nГерманският Райх и неговите съюзници представляват във военно, стопанско и преди всичко, в морално отношение една сила, която държи надмощие над всяка възможна коалиция в света. Германската войска, обаче, всякога ще се явява да се сражава, където и когато стане нужда. Германският народ ще придружава, при това, с доверието си своите войници в техния път.\nАз зная, че тази война се яви само като последица от алчността на няколко международни подстрекатели към война и от омразата на военолюбивите еврейски демократи. Тези злодеи отхвърлиха всяка германска готовност за мир, защото тя противоречи на техните капиталистически интереси. Който, обаче, от тях се осмели, след всичко това да спомене в своето сатанинско дело името на Бога, то светотатства срещу Провидението и както дълбоко вярваме, не ще пожъне нищо друго, освен унищожение.\nТака, ние воюваме днес не само заради собственото си съществуване, но за освобождението на света от едно съзаклятие, което безсъвестно подчинява щастието на народите и хората на своя възмутителен егоизъм. Национал-социалистическото движение, в своята петнадесетгодишна вътрешна борба можа на времето да смаже тези врагове.\nНационалсоциалистическата държава ще може да опази от тях също така и във време на война.\nГодината 1941 трябва да влезе и ще влезе в историята като година на нашия най-голям възход! Германската войска, сухоземна морска и въздушна, ще изпълни дълга си този дух.\nНие се борим за освобождаването на света\nНека сега от това място да изкажа моята благодарност към германските войници, които дадоха в новия поход още един път изключителни постижения, а също така да изкажа благодарност и на германския народ от градове и села, който, със своето прилежание, създаде предпоставките на тези успехи и най-вече трябва да благодарна онези германски сънародници, които паднаха като жертви в тази война, или са били ранени, както и на близките, които скърбят за жертвите.\nКогато, след всичко това, отправим взор към Всевшиния, повелител на съдбата, трябва да му бъдем особено благодарни за това, че ни даде възможност да постигнем тези големи успехи с толкова малко кръв.\nНие можем само да го молим да не изоставя нашия народ и в бъдеще. Ние, от наша страна, ще направим всичко, което е по силите ни, за да отбием неприятеля.\nВ нашата страна е съживен един дух, какъвто светът до днес никога не е преодолявал! Едно вярващо чувство на общност обхваща нашия народ! Онова, което си извоювахме след дълго блуждаене във вътрешни борби и което ни прави така горди по отношение на другите народи, не ще може да ни бъде изтръгнато от никоя световна сила!\nВъв века на еврейско-капиталистическата златна, съсловна и класова лудост, националсоциалистическата народна държава се издига като стоманен паметник на социална справедливост и здрав разум.\nТази държава ще преживее не само настоящата война, а и следващото хилядолетие.\n Авторът назовава по този начин Балканския полуостров - Бел. Ред.\n Йон Антонеску (1882-1946) - румънски маршал и политик. Водач на румънското правителство от 1940 до 1944г. Арестуван и екзекутиран през 1946 г.\n Хитлер има предвид Мустафа Кемал Ататюрк (1881-1938) създателя на модерната турска държава. Като пръв президент на турската република( 1923-1938) Ататюрк, което на турски означава „баща на турците” формулира принципите на светската турска държава.


Волфсбург обяви официално новия треньор - Футбол свят - Германия - Gong.bg\nГерманският Волфсбург обяви привличането на Нико Ковач за старши треньор на отбора. 50-годишният Ковач се завръща в Бундеслигата, след като подписа тригодишен договор с клуба до 30 юни 2025-а. Тимът на Волфсбург приключи на 12-о място в класирането в германското първенство за 2022-а и след края на сезона се раздели с наставника Флориан Кофелд.\n„Аз съм дете на Бундеслигата. Имам голямо желание и мотивация. Мисля, че с Волфсбург отварям една нова успешна глава в кариерата си“, коментира Нико Ковач за клубния уебсайт.\nKovac 💬: Die Vorfreude, gemeinsam mit meinem Trainerteam in Wolfsburg etwas zu bewegen und erfolgreich zu sein, ist sehr groß, die Mannschaft verfügt über enormes Potential und die Bedingungen für eine optimale und erfolgreiche Arbeit sind gegeben.“\nℹ➡ https://t.co/8Nn1BisFhT https://t.co/HdIYInDryh pic.twitter.com/YRMTUjFs4N\nНай-големият успех на Ковач като треньор в Германия е шампионския дубъл, който спечели през сезон 2018/2019 с отбора на Байерн Мюнхен. Има и Купа на страната с Айнтрахт Франкфурт от 2018 година. Братът на Нико Ковач – 48-годишният Роберт Ковач ще бъде част от екипа му във Волфсбург.\n„Когато обмисляхме треньорската позиция, за нас беше важно не просто бързо да намерим някой, а да се обвържем с треньор, който може да помогне за развитието на отбора в дългосрочен п.ан. Много съм доволен, че успяхме да убедим Нико да се присъедини и го спечелихме за Волфсбург. Убеден съм, че сътрудничеството ни ще продължи дълго“, коментира спортният директор Йорг Шматке.\n„Разговорите с ръководството на Волфсбург ме убедиха да приема това ново вълнуващо предизвикателство. Желанието да успеем с екипа ми, е огромно. Отборът има голям потенциал, а условията за успешна работа са налице“, добави Нико Ковач, който прекара последните две години начело на френския Монако.\nНико Ковач ще заеме треньорския пост във Волфсбург\n19 май, 20:47\nНико Ковач Волфсбург\nОфициално: Дортмунд обяви заместника на Халанд\n5 юли, 14:37\n5 юли, 12:54\nФрайбург се подсили с японец от ПСВ Айндховен\n5 юли, 11:12\nБайерн отмъкна голям талант от Херта\nБосът на Германския футболен съюз: Световното в Катар ще бъде едно от най-дискусионните\n4 юли, 12:45\nОще английски грандове се включват в борбата за Белингам\n4 юли, 10:20


Ремонт – да го правим сами или да повикаме фирма - ZonaComfort.eu\nРемонт – да го правим сами или да повикаме фирма\nХаниуел ЕООДН и Н Империал ЕООДФасилидеа ООДГеномакс мебелиЕн Ес ПаркетАА КОМЕРС ЕООД Стройрент ЕООДПаркет хаусБЛЕК ПЪРЛ ЕООД Bosch ТермотехникаМебели BONUS\nсаморазливна настилка цена хидроизолация на плоски покриви с пвц мембрана горивни системи цени осветление за кухни модели цени компоненти за отоплителни инсталации стационарна тента поръчка на холни гарнитури плотове кухненски плотове Климатици Дайкин Цени продавам алуминиеви радиатори Благоевград продажба на пластмасови манекени цена фирми за обзавеждане на бутик ВГРАДЕНА МИВКА ъглови камини обяви панта бензинов трион komatsu\nПубликувано на: 2012-07-16 09:15:39\nРано или късно във всеки дом възниква нужда от ремонтни дейности. И всеки път стои въпросът сами ли да се заемете, да викнете майстор или да наемете специализирана фирма.\nОтговорът обикновено зависи на първо място от характера, сложността и отговорността на ремонтните работи. Ако трябва да смените тапетите е едно, а да се ремонтира покривът – съвсем друго. Повечето хора биха се заели с тапетите сами – при това с удоволствие. Малцина са смелчаците, които ще се заемат с покрива.\nДвижението “Направи си сам” у нас винаги е било много силно и има запалени поклонници. Интернет като че му даде нова сила за живот. Разгледайте форумите и ще видите, как в тях се иска и са получава съвет за всичко. И все пак – ако трябва да разровите речниците, за да разберете какво е “маламашка”, по-добре не се заемайте с мазилките и шпакловките, ръководени от напътствията в специализирания форум. Накратко - важно е каква е вашата лична квалификация, умения и опит. Ако сте електротехник, бихте могли да си смените сами електроинсталацията. Ако опитът ви с тока се изчерпва с натискането на копчетата на електроуредите в къщи, то разбира се – викате фирма.\nОт друга страна, всеки ремонт си има цена. Може средствата ви да стигнат за материалите – на пазара вече има абсолютно всичко, нужно за какъвто и да е ремонт, но да няма за майстор. Тогава се постарайте да си набавите цялата необходима информация, намерете по-опитен приятел и се заемайте. С повечко старание и при по-бавни темпове вероятно бихте изпипали нещата по-добре от доста майстори.\nАко пък за времето на ремонта ще изкарате повече пари, от колкото ще ви струват най-добрите материали, вложени от най-добрата фирма, то е ясно какво трябва да направите. Изкарайте вашите пари и дайте възможност на други да заработят своите. Освен ако ремонтът не е начин да си починете или пък ръчната работа в къщи ви е хоби.\nАко сте категорични, че няма да се заемете вие, може би се колебаете – дали да наемете фирма или майстор, който работи сам, не издава фактури и не го ловят никакви организационни форми. И този избор се определя от много фактори: Къде живеете и каква е достъпността ви до единия или до другия? Какви са условията, при които работят майстора и фирмата? Колко ще струва услугата на майстора и услугата на фирмата? Кой с какво име се ползва и кой какви гаранции дава? Обикновено майсторът е по-евтин – по-малка е издръжката на дейността му. Обикновено, обаче, и гаранциите му за свършеното са много по-несигурни.\nТака че, дойде ли време за ремонт, съберете нужната информация, претеглете внимателно всички “за” и “против”, вземете решение и късмет!


AUTO BILD България / AUTO BILD България на гости на WEST COAST CUSTOMS! (ВИДЕО)\nКое е общото между мега звездите Шакил О’Нийл, Снууп Дог, Миси Елиът, Фарел Уилиъмс, Джъстин Бибър и Арнолд Шварценегер? Всички те са дават скъпите си автомобили за допълнителна преработка на Райън Фридлингхаус – легендарният основател на тунинг работилницата West Coast Customs, станала световно известна с поредицата Pimp My Ride на американския телевизионен канал MTV, която отблизо показва реалната трансформация на уникални автомобили.\nСлед откриването на филиали в Австралия, Малайзия и Русия West Coast Customs стигна дори до Дубай, но работилницата в Берлин, прочула се с клиенти като боксьора Владимир Кличко, за съжаление вече не съществува. Но AUTO BILD България реши да стигне до извора: град Корона близо до Лос Анжелис, за да се срещне лично с невероятния Райън Фридлингхаус. Преди 25 години той взима от дядо си заем от 5000 долара за да започне собствения си бизнес. Повече за срещата ни четете в новия брой – на пазара от 28.02!


На всеки двама българи се пада по е...\n19.06.2017, Monday / 09:27\nБлизо 2500 нови коли са продадени в България през май\n6 млн. лева отиват за ремонта на „Тракия“ между Пловдив и Бургас\nПроцедурата за концесия на летище София стартира през есента\nРекордьор обаче е Малта - 775 автомобила на 1000 души. Малко по-малко са превозните средства в Люксембург - 745 на 1000 души. На дъното на класацията се оказва Румъния, където на 1000 човека се падат 308 автомобила.\nАсоциацията разпространи и друга любопитна информация, според която най-много въглероден двуокис средно изпускат автомобилите в Естония - 133,9 грама на километър пробег, а най-малко в Хърватия - 117,7 г/км. Нашата страна се намира близо до средното равнище в Европа -125,8 г/км., отбелязва още "Монитор".\nПублична тайна е, че голяма част от регистрираните леки коли в България са на възраст над 10 години. В тази връзка в началото на месеца от Екоминистерството предложиха да се предприемат мерки, които да направят вноса на стари коли неизгоден.\nПрипомняме, че в края на миналата седмица управляващите обявиха край на реденето на опашки пред КАТ при регистрация на закупен автомобил.\nПредвижда се вече по служебен път документите да отиват в КАТ и другите институции, а шофьорът да взима директно готов талон. Готви се и връзка между всички регистри на отделните институции – промяна, което ще става постепенно.


Съдомиялна машина Midea - Отзиви\nРевютата на съдомиялни машини на марката Midea наскоро започнаха да се появяват в голям брой в Интернет. Това ясно показва нарастващия интерес на потребителите към тази марка. Разбира се, това не са най-евтините миялни машини, но цената им остава приемлива. А фактът, че са произведени в Китай, не е страшно нещо за съвременния потребител. Мнозина отдавна осъзнават, че китайските стоки също са различни. Нека помолим потребителите да ни помогнат да разберем дали тези съдомиялни машини са добри или си струва да потърсим нещо друго.\nСъдомиялната машина Midea M60BD-1406D3 Auto се появи наскоро в живота на семейството ми, но вече успя да я смени рязко. В миналото децата често проклинаха, чийто ред беше да мият чиниите, камо ли децата, съпругът ми и аз дори понякога се карахме по въпроса. Може да изглежда смешно, но сега има по-малко причини за скандали, а семейните вечери се провеждат в по-спокойна атмосфера.\nНаучих се да съхранявам чинии през деня и след това да мия всичко наведнъж късно вечерта.\nТази машина ни струваше 500 долара, малко скъпа, но има всичко необходимо. И тя наистина не е шумна. Харесва ми, че можете да поставите в него всички мръсни съдове, които са се натрупали през целия ден, включително дъски за рязане, черпаци, ренде и тенджери с тигани. Веднъж, поради неопитност, тя залепи месомелачка, от която почерня. Трябваше да потърся информация, как да почистите месомелачка след миене в съдомиялна машинаЕ, да, това е друга история. По принцип засега съм доволен от миялната машина, нека видим какво ще стане по-нататък.\nКупих Midea M60BD-1406D3 Auto преди 10 дни вместо счупена миялна машина Bosch SRS 4302, която работеше за мен от 12 години. Тук те правеха оборудването, орах го 12 години и все още не се знае колко от предишния собственик, защото го купих от ръцете на реклама. Ще се радвам, ако Мидея работеше поне пет години, но засега оставам с най-положителни впечатления.\nПърво, се справих с нея почти веднага и това е голям плюс, тъй като не съм приятел с технологиите.\nВторо, новата миялна машина е много по-просторна от Bosch.\nТрето, тази машина може да бъде вградена в кухненски мебели, така че да се скрие и да не се вижда.\nЧетвърто, тя разполага с удобна тава за прибори, а спринклерът е проектиран така, че водата да стига дори до труднодостъпни повърхности на прибори и съдове.\nMidea M60BD-1406D3 Auto е страхотна машина за разумна цена. Много се радвам да закупя, използвам го вече 4 месеца, „полетът е нормален“. Отначало имаше проблеми с свързването, но обхождайки Интернет, намерих необходимите съвети и сам свързах всичко. Сега живея и се радвам, забравяйки какви са планините от чинии.\nПреди шест месеца подаръкът на майка ми ме направи щастлива, защото в нашето семейство има три момчета и едно момиче, това съм аз. Няма да принуждавате никого да мие чиниите, "това не е работа на мъжа", но докато ядем, се оформя планина от немити кухненски прибори. Както винаги, майка ми се притече на помощ, като ми подари миялна машина Midea M45BD-0905L2 за рождения ми ден. Натоварването й не е много голямо, защото е тясно. Но тогава това не заема много място в кухнята и ние успяхме да го вградим в мебели без никакви проблеми. Благодаря ти мамо!\nТрябваше ми евтина миялна машина в страната. Съпругът ми определи лимит от 300 долара; той казва, че няма да даде повече пари за тези цели. Нямах нищо против, защото имах трудности да го убедя в миялна машина в страната. Той смята, че подобни елементи на комфорт в лятната вила са „извратеност“ и смятам, че комфортът трябва да се създава, където и да сте.\nВ страната, след леглата, искам да лежа на сянка с чаша хладен плодов сок и тогава трябва да мия чиниите. Възможно ли е да се направи без съдомиялна машина?\nСлед дълго търсене се настаних на съдомиялната машина Midea M45BD-0905L2.Държах в рамките на декларираната сума, дори малко повече пари бяха оставени за добра бутилка вино, за да измия покупката, така да се каже. Машината беше добра, първият летен сезон работеше с добра съвест, без течове, без повреди, мие чиниите перфектно. Вземете, няма да съжалявате.\nПрочетох ласкателни отзиви в интернет и реших да си купя миялна машина Midea M45BD-0905L2. Още на пръв поглед стана ясно, че това е китайско евтино нещо. Все още мирише на пластмаса, те спестиха на изолация, мрежовият кабел е неясен. Съпругът каза, че ще работи не повече от година. Досега го използваме от 7 месеца, няма разбивки, но мисля, че имахме просто късмет. Ако не беше ниската цена, никога не бих си купил тази съдомиялна машина.\nПреди да напиша рецензията си, реших да го използвам седмица, за да изразя повече или по-малко информирано мнение. Ще започна с минусите.\nГорната кошница е неудобно разположена, а държачите за очила като цяло са безполезни, реших да ги махна.\nДозаторът е изработен от нискокачествена пластмаса. Мисля, че производителят спести много на материалите за тази машина.\nЛоша миризма от бункера. Отваряш вратата, тя мирише силно на пластмаса. За една седмица миризмата не изчезна, продавачите казват, че миризмата ще продължи няколко месеца, след това постепенно ще изчезне. Разходи за евтино оборудване.\nПо принцип гореспоменатите минуси не ме дразнят, така че дори в мислите си нямам претенции към никого. Сега си струва да поговорим за плюсовете на съдомиялната машина Midea MCBD-0609. Ниска цена, висококачествена звукоизолация, има защита срещу течове и спестява добра вода. Много се радвам да закупя, оценявам модела на 4 точки от пет.\nОпитвах се дълго време да купя или не да купя съдомиялна машина. В резултат на това реших, че ще го купя, особено след като се появи евтиното оборудване Midea MCBD-0609. Все пак мисля, че миялната машина е добро нещо за семейство от 3 до 4 души, но за мен, самотен ерген, тя беше ненужно. Не натрупвам чинии толкова много, че да стартирам съдомиялна машина и винаги мия чинията и чашата с ръце. Използвам машината само когато приятели или роднини идват на гости, но машината е добра, въпреки че е китайска, нямам оплаквания от производителя.\nКазват, че можете да запишете чинии за няколко дни и след това да миете, но за мен това е неприемливо. Наистина не искам след това да се бия с насекоми, които в тази ситуация лесно ще започнат.\nАко бях помолен да опиша накратко миялната машина Midea MCBD-0609, бих казал: "евтин китайски боклук." Разбирам много добре израза: „авариен плаща два пъти“, така че нямам намерение да харча цента за „това“. Продавачът интензивно ми наложи тази миялна машина, но внимателно проучих всичко и отказах да купувам. Хората, бъдете бдителни, не виждайте „примамката“.\nТака че, има много съдомиялни машини на марката Midea, далеч не всички са лоши, точно както не всички са добри. Мненията на хората също не могат да бъдат наречени еднозначно и това е добре, защото онези, които безмислено хвалят или карат оборудването, всъщност разбират много малко по този въпрос. Приятно пазаруване!


Излезе от печат трета поетична книга на Ваня Статева (видео) | RadioMilena.com\nВие сте тук: Начало » Аудио / Видео » Излезе от печат трета поетична книга на Ваня Статева (видео)\n09.11.2019\tПубликувано в: Аудио / Видео, Водещи новини Коментирай\n“Есенна” е третата поетична книга на поетесата Ваня Статева, излязла наскоро от печат. Авторката е от Поморие, но живее в с. Порой. Книгата, издадена от издателство “Либра Скорп”, съдържа 121 стихотворения, от които 81 нови.\nПоради изчерпване на първите две издания на “Любов от огън” и “Нюанси любов”, най-вече за проявения голям интерес, в “Есенна” са включени и по 20 от публикуваните стихотворения.\nБодлива съм… До болка откровена.\nИ никога не съм дипломатична.\nИскреността тече, изгаря вените ми.\nОткрито истината си изричам.\nТакава съм… Приятел не предавам.\nА думите си със дела покривам.\nНа съвестта си само позволявам\nда ме кори, виновна щом заспивам.\nИ нека за мнозина да съм лоша…\nДори и към звездите щом замина\nще бъда всякаква, но не и подла,\nче Искреност е другото ми име…\nПредишна: Възрастен бургазлия загина при пожар в дома си\nСледваща: Хандбал: Достойно представяне на момчетата до 12 -годишна възраст


Шофьор на междуградски рейс закара пътниците на ... технически преглед\n09 Ноем. 2017, 17:55\nМеждуградски автобус от Велинград за Пазарджик преминава през технически преглед заедно с пътниците. След проверка се оказва, че фирмата собственик на автобуса е шампион по актове за техническа неизправност.\nНа 2 ноември в 16 ч. по разписание от автогарата във Велинград тръгва автобус за Пазарджик. Потегля обаче към пункт за технически прегледи. Пътниците са стъписани, съобщава bTV.\n„Той ни обясни, че има работа и трябва да отидем до едно място. Все пак ние разчитаме на този час, имаше хора, които слизат на автогарата, гонят други автобуси”, разказа пътничка.\n„Автомобилна администрация” започна проверка, а от фирмата превозвач отказаха коментар.\nНа 300 метра от автогарата има пункт за технически прегледи. Оказва се, че той е на собственост на фирмата собственик на автобуса.\n„Автобусният шофьор по негови обяснения казва, че той не видял, което мен дълбоко ме съмнява,че в автобуса са се качили трима души”, посочи Владимир Добрев от „Автомобилна администрация” – Пазарджик.\nПроверката установява, че превозното средство е изпълнявало курсове без валиден технически преглед повече от 10 дни, а от началото на годината фирмата е санкционирана 8 пъти.


Сойка- присмехулка | книги\nНачало › Книги › Сойка- присмехулка\nПоследната книга от трилогията "Игрите на глада" Казвам се Катнис Евърдийн. Защо не съм мъртва? Би трябвало да съм мъртва. Окръг 12 е унищожен, но Катнис Евърдийн, огненото момиче, е оцеляло. Гейл е успял да избяга. Семейството на Катнис е в безопасност. Пийта е в ръцете на Капитола. Окръг 13 наистина съществува, има бунтовници, има нови лидери. Революцията се разгаря. Успехът на въстанието зависи от готовността на Катнис да се подчини, да поеме отгворност за живота на безброй хора и да промени бъдещето на Панем. За да го направи, тя трябва да преодолее гнева и недоверието си и да стане Сойка-присмехулка - символ на въстанието - каквато и да е цената лично за нея.\nБарбара Делински Психотерапевтката Кейси Елис се намира в труден период, когато баща й умира от инфаркт. Макар известният психолог Корнелиус Унгер никога да не е пожелал да се срещне с нея, той й завещава скъпия си дом. Предугаждайки скрит мотив зад неочакваната му щедрост, Кейси претърсва къщата за някаква ... Световна проза\nТокораз Исто Исторически роман в 5 тома Български исторически романи


Мониторинг над цените - ползи и вреди\nТази седмица министърът на земеделието и храните Мирослав Найденов ще свика първото заседание на експертната група за наблюдение на цените на пазара....\nКолко стабилен е всъщност лева?\nНа въпроса стабилен е ли лева можем да отговорим по два начини - и да, и не. Най-правилно би било да кажем - зависи. Зависи с коя друга валута го сравняваме.Да, левът е много по-стабилен отколкото онзи лев в началото или края на 90-те години. Валутният борд ни пази от външни влияния и благодарение на него валутата ни не се обезцени. Банковата система не се срина (така както стана в други страни) и дори остана сравнително стабилна в сравнение с другите страни от Централна и източна Европа. Това се оценява и от много голяма част от българите, които в наскоро излязло изследване казват, че имат много голямо доверие в българската валута - лева. Дори толкова голямо доверие, че не искат подмяната му с еврото. Тук може би влияние за това твърдение оказват кризите в съседна Гърция и Ирландия, но на всички трябва да е ясно, че проблемът не е в еврото, а в конкретната политика на отделните страни - когато държавата харчи като обезумяла (Гърция) или банковия сектор си повярва прекалено много (Ирландия), дори и някаква извънземна валута да има, тя няма да може да спаси тези страни.Повече ли е стабилен лева от еврото? Отговорът може да го потърсим на "пазара" - тоест да видим колко струва стоката "лев" и стоката "евро". Колкото по-рискова е една стока, толкова по-скъпо ще струва тя. Ако влезете в която и да е банка ще видите, че те "продават"(заемат) стоката лев по-скъпо отколкото стоката евро. Тоест въпреки, че еврозоната е в криза, доверието в еврото все още е (доста) по-голямо отколкото в лева. Цифрите го доказват. А и никой не е чул някой немец, грък, португалец или някои друг да е тръгнал да подменя своите спеставания в евро и да купува левове.\nизточник : Калоян Колев\nБългария, Китай и някои други страни\nДнес излязоха официално данните за БВП на Япония, с което Китай вече стана втората икономическа сила в света. Но както вече писах, това не показва реалното състояние на икономическото положение вътре в страната. Китайците си остават едно от най-бедното население в целия свят - според различни данни, над 100 млн. души живеят с по 2 долара на ден (толкова колкото е населението на Япония). Първата графика показва големината на икономиките. САЩ си остават все още на първа позиция без изгледи скоро да бъдат настигнати.\nАко погледнете втората интерактивна графика, ще видите, че по критерия БВП измерен по паритета на покупателната способност (или колко можем да си купим с изработеното) средно китайците са по-бедни дори и от българите. Или ставаме свидетели на странната комбинация - една от най-големите световни икономики е всъщност...една много бедна икономика. В миналото това не е било проблем - когато си голям и мощен отиваш и завземаш богатия малък съсед и така и ти ставаш по-богат. Сега обаче е малко по-различно...Разбира се като държава Китай ще натрупа позитиви от своята големина - страната е един от най-големите кредитори и търговски партньор за много други страни. Нейните решения и действия вече могат сериозно да разклатят световните пазари.\nНяколко извода от растежа на икономиката ни през 2010 г.\nЕто няколко извода от обявените днес данни от НСИ:Ако смятахме БВП на всеки три месеца, то за последното тримесечие на 2010 г. сме произвели с 2,1% повече отколкото за същия период през 2009 г. Но ако погледнем колко сме произвели през цялата 2010 г., то тогава ще видим растеж от 0,3% спрямо 2009 г. (Евростат предвиждаше отрицателен растеж от -0,1% за 2010 г.).Годишният ръст на икономиката ни вече е факт, но за съжаление не с това темпо, което на всеки му се иска. Основна заслуга за растежът има бурният износ през 2010 г., който застигна предкризисните си нива.Положително от тези данни е, че в последното тримесечие на годината отбелязваме за първи път повишение на крайното потребление и на бруто капиталообразуването - съответно с 4.1% и 2.8%. Макар на годишна база да не можем да се похвалим със същото, тези данни показват, че хората и фирмите вече са по-склонни да правят покупки или да инвестират. Другата положителна новина е, че в последните три тримесечия на 2010 г. икономиката ни устойчиво расте. През последното - ръстът е най-голям, но това донякъде е нормално, тъй като тук влизат и предпразничните покупки на хората през декември, които по принцип са в пъти повече от всички други през годината.Всъщност сега е шансът на държавата ни да застигне останалите европейски страни. Много страни около нас изпаднаха в състояние на фалит (Румъния, Унгария, Гърция) и скоро едва ли ще отбележат устойчив растеж. Ако успеем да привлечем повече инвестиции през 2011 г. и с това стимулираме и потреблението, догодина може и да не сме вече най-бедната страна в ЕС.Разбира се за всичко това е нужно и правилна икономическа политика, както и постоянство в нейното изпълнение.\nЗащо е важен пакта за финансова стабилност\nДнес станаха ясни спецификите около Пакта за финансова стабилност, който министерство на финансите предложи. Ето накратко в какво се състои:1. Размер на публичния сектор - държавата да може да преразпределя до 37% от БВП - казано другояче държавата да харчи максимум 37% от всичко, което произвеждаме за 1 година. За сравнение в другите страни този процент е доста по-голям, като някъде стига и 50%.2. Бюджетен дефицит до 3% и публичен дълг до 40% от БВП - разбира се предвиждат се изключения при кризисни ситуации (земетресения, наводнения).3. Промяна на преките данъци само с мнозинство от 2/3 (или 160) от народните представители - преки са данъците върху дохода, които плащате в края на месеца, корпоративния данък и т.н.Пактът за стабилност е важен за България. Ето част от причините:- гаранция за финансова стабилност в страната - за последните 20 години страната ни фалира 2 пъти - първият път беше именно заради прекомерен външен дълг - 200% от БВП в началото на 90-те. Кризата в Гърция беше предизвикана именно от огромен държавен дълг, който следващите поколения ще изплащат дълги години. Ограничението от 40% е дори с 20 процентни пункта по-ниско от европейския таван (60%) и е един вид гарант, че гръцкият сценарии няма да се случи при нас. Германия също имат подобни ограничения в Конституцията си, а както знаем немците не биха приели нещо, което не работи и не е ефективно.- по-добра бизнес среда - когато средата е устойчива и рискът от (държавен) фалит клони към нула, инвеститорите идват. Ниските данъци, които не могат да се променят току-така (от днес за утре) и фактът, че държавата взима от теб сравнително малко за да го даде на другия, също влияят благоприятно и привличат повече инвестиции. - тренировка за Еврозоната - ако фискалните правила станат факт, това ще дисциплинира правителството и така по-лесно ще можем да изпълним Маастрихските критерии за влизане в Еврозоната. Не трябва да забравяме, че все още сме най-бедната и сравнително рискова страна с не това ефективен публичен сектор. Пактът е една голяма крачка напред към една по-стабилна и безрискова страна. А тези страни (стабилни и безрискови) в момента се броят на пръсти. Единственото, което остава е да се убедят 180 депутата от българския парламент в необходимостта от тези промени. Толкова, колкото са нужни за промяна на Конституцията.


BG VOICE - Бозата – най-продаваната стока в новия “Малинчо” във Вегас\nЩе предлага и алкохол, след като се получат нужните разрешения и лицензи\nБозата е най-продаваната стока в първите дни след откриването на новия магазин на "Малинчо" в Лас Вегас. От началото на седмицата нашите сънародници там имат възможност да си купят любимите български вкуснотии и стоки, на които от години се радват сънародниците им в Чикаго, Атланта, Финикс и Атлантик сити. "Вегас е малкото Чикаго", казва собственикът на веригата и онлайн магазин Калин Пенчев. Освен българските храни в следващите седмици новият обект на "Малинчо" ще предлага и алкохол, след като се получат нужните разрешения и лицензи. Магазинът се намира близо до "BG Bistro" - популярното българско заведение в града на греха. Точният адрес е 6105 W Tropicana Ave, Las Vegas, NV 89103.\nТам ще е единственото място в региона, където ще може да се купят българско сирене и кашкавал на килограм, около 30 родни салама, луканки и филета, сладки изделия и още изненади - общо над 1000 български продукта. "Има всичко, което и в Чикаго", обещава Пенчев, който лично наблюдава нареждането на новия магазин. Богатият избор ще се допълва още от немски, румънски и руски стоки, които по традиция може да намерите в големите супермаркети в България.\nТова е част от стратегията на компанията да разширява присъствието си с магазини в райони на САЩ с големи български общности. "След година ще разберем къде сме", коментира Пенчев, но следващата му голяма стъпка ще бъде Ню Йорк - близо до мястото, където стартира компанията - Атлантик сити, Ню Джърси.\nВъпреки че през последните месеци цените на хранителните стоки в САЩ поевтиняват, Калин Пенчев казва, че вижда растеж в продажбите на български стоки. И не е притеснен от покупката на Whole foods от интернет гиганта Amazon. "Етническият пазар е ниша, не е пазарът на Amazon или Kroger, защото е малък. А по-ниските цени са добре дошли, защото хората могат да пазаруват повече", смята Пенчев.\nПенчев каза, че през последните години магазините от веригата показват по-голям растеж от онлайн търговията в сайта, с който стартира бизнесът му през 2001 година. "В магазините имаме много случайни клиенти. Онлайн има голяма конкуренция и нямаш такъв контрол - там не може да влияеш на клиента, както когато влезе в магазина. Онлайн затваряш страницата и не може по никакъв начин да ги накараш да купят. Но когато един клиент влезе в магазина, много по-лесно купува - има промоции, вижда и пипа стоката", обясня триковете на ритейл бизнеса Пенчев.\nИ ако сега закачливото име на компанията е станало синоним на българските стоки в САЩ, началото съвсем не било лесно. Бизнесът му стартира с контейнер бяло саламурено сирене, купено с пари назаем. Оказва се, че стоката е затворена в некачествени тенекии и 105 от тях са се пробили от солената саламура. „Една нощ ми звъни синът ми: „Майко, казвай как да направя саламура", разказва Йорданка Пенчева - майката на Калин. "Аз съм завършила хранително-вкусовия институт в Пловдив, но специалността ми е месо. Дадох му телефона на моя приятелка, завършила млечни продукти. Тя му казала рецептата и той забъркал саламура, после препакетирал сиренето - 20 тона!"\n54 000 долара струвал първият контейнер. Очертавала се абсолютна загуба и семейството в България мислело, че след фиаското Калин ще се откаже. Точно обратното - тогава открил, че може да пласира стоката чрез куриерски пратки и заявки по интернет. Продал цялото количество сирене. Така започва и онлайн търговията на сайта, а години по-късно идват и магазините, които вече са 5.


СЕГА - Почина писателят Христо Калчев\nЕдин от най-касовите български автори Христо Калчев почина вчера на 62-годишна възраст, предаде БТА. Той е роден на 11 август 1944 г. Завършва английска филология в Софийския университет "Св. Климент Охридски" и работи като драматург в театрите в Русе и Пазарджик. Сред по-известните му книги са романите "Луда вода" и "Вътрешна светлина", трилогията "Белият дявол", поредицата от "вулгарни" романи, сред които "Нерон Вълка", "Калигула Бесния", "Цикъла на Месалина", "Ликвидирайте генерала", "Оратория за Козел и Ангорска котка", "Кървавият път на коприната", "Изстрелът на амнистията".\nНай-българският съвременен автор\nБългария се раздели с един от най-знаковите си писатели за последните петнайсет години. Критиката спазваше за него ледено мълчание, почти омерта. Но той беше най-продаваният автор на белетристика на 90-те години.\nХристо Калчев дебютира още през 1974 г. със сборника с разкази "Инерция" и веднага става част от т.нар. "инфантилна проза". Това са книги за съвременността, градски истории с герой активният, амбициозен млад мъж. Не се е появил на гола поляна - мачовска проза пише например Васил Попов, а сред връстниците на Калчев са Янко Станоев, Кирил Топалов и още няколко даровити автори.\nСред най-доброто, което пише като млад, са книгите "Луда вода" и "Студен огън". Никой не е описвал толкова талантливо разводите си.\nНа границата между социализма и времето, в което живеем, излезе романовата му трилогия за Белия дявол - авантюрно четиво за юноши, един български Салгари.\nЗа българския народ Калчев се превърна във фактор обаче след романа си "Нерон Вълка" просто защото прехвърли действието в актуалното безвремие на черната хроника. С него изкова и ново понятие - "вулгарния роман". Успя да напише общо над 15 такива романа. Последният излезе преди два месеца - "Изстрелът на амнистията". Книги, разчитащи на читател, който е загубил основни ориентири и знае единствено, че светът в действителност е управляван от силови групировки начело с демонични натури. Калчев беше писателят, невъзможен без пресата, превърнал се в събитие благодарение на ролята си на врачка. А всъщност познавач на масовата психология, писател, добре владеещ схемите, на които вярва масовият читател.\nВ романите си от 1990-те Калчев разчита на читател, който не се трогва от стил (стига действието да е динамично и диалозите да доминират). Христо Калчев е най-българският писател. Той просто синтезира - както героите му синтетична дрога - българските стереотипи: мачисткия стереотип (макар тук да има и следи от Чандлър - в разказа за уморения герой единак), стереотипа за народите - гърците са хитри, немците педанти, италианците хвалипръцковци, географските митове - курорти, столици на разврата, мита за предприемчивите.\nПо повод на последното трябва да призная, че истинските наследници на Бай Ганьо са именно героите на Калчев.\n22 Март 2006 23:12\nбог прощава но не забравя\n23 Март 2006 04:45\nИцо, лека ти пръст и бог да прости на теб и на Гого Даскалов....\n23 Март 2006 08:54\n23 Март 2006 18:43\nЧета из вестниците - никъде не пише от какво е починал.\nСлед кратко боледуване, след дълго, сърдечен удар.\nНе е нормално човек на 61 просто да почине от нищо.\n23 Март 2006 19:53\nИнфаркт, намерен в 4 сутринта от сина си преминал в другия свят


Алтернатива за негорими шнурове | Форум "Направи сам"\nАлтернатива за негорими шнурове 2 мнения\nчет дек 01, 2016 11:14 pm\nИмам проблем с шнур за уплътняване на вратата на котел. Фабричният шнур вече не уплътнява така както беше в началото. Сега когато започна да притварям клапата на димоотвода веднага започва да излиза пушек през вратата.\nОтскочих до магазина взех Ф10 по препоръка. Много далече от истината... хем им показах кой е котела... На следващия ден обратно и го смених с Ф14 (нямат по дебел). Взех 3 м. Тези въжета са като връзки на суичър, меки .... Тези 3 метра ги надиплих че да придобия плътност и твърдост... Залепих го с огнеупорен силикон уж. Първо обгоря за нула време, макар че още пази от задимяване, второ залепва за корпуса и се отлепя за врата. Подлепям го на места вече 3-4 пъти. Кой знае може и да залепне.\nФабричния е доста твърд плътен. По принцип такова търсих но нямаше в магазина. В магазина само бели панделки. А и сега като търся в интернет все на това попадам...\nИма ли някаква алтернатива - най-малкото по-твърд вариант. То това Ф14 като го стисна с пръст става Ф5 и без надипляне не върши работа. Аз си пазя все още стария шнур и като гледам отива към връщането му в употреба. По-малко нагаря от панделката...просто е загубим малко обем от натискане и обгаряне по ръба.\nИма ли някакви уплътнения като О пръстен само че да е шнур отново огнеупорен. Ако има под какво наименование е, как да го търся.\n2 мнения в "Алтернатива за негорими шнурове"\nТема "Алтернатива за негорими шнурове" | Включи се в дискусията:


Спортна ваканция в Димитровград привлича по 20 души - Dimitrovgrad.bgvesti.NET\n16:38, 25 юни 2010 г.\nПо 20 ученици средно на ден тренират в различните спортове, заложени в програмата за лятна спортна ваканция в Димитровград, каза днес експертът "Спортна дейност" в общината Иван Григоров. Тренировките по бадминтон, волейбол и лека атлетика за желаещите ученици започнаха в средата на юни и приключват на 1 юли. Финалът на заниманията по тези спортове ще бъде отбелязан с турнири , които ще се проведат между 28 и 30 юни в Димитровград.\nОт началото на юли започват заниманията по баскетбол в Езиковата гимназия, по футбол в Професионалната гимназия и по тенис на маса в зала "Младост". те ще продължат до 18 юли. Тогава стартират тренировките по плуване, които ще се провеждат на басейн "Раковски" до средата на август.\nЕкспертът спортни дейности в общината Иван Григоров\nТренировките по плуване започват през юли на единствения димитровградски басейн\nДве от "Звездните момичета" напускат формацията