Фредерик Форсайт — Кучетата на войната (7) — Моята библиотека\nКучетата на войната (7)\nДвумоторният „Корвеър 440“, който летеше по линията до Кларънс, заби нос над залива и започна да се спуска към летището. Умишлено заел място отляво, Шанън наблюдаваше града, докато самолетът прелиташе над него. От триста метра височина се виждаше цялата столица на Зангаро, разположена на края на полуострова и оградена от три страни от очертаните с палми води на океана. От четвъртата страна я ограничаваше парчето суша, дълго едва осем мили, което се сливаше с основната брегова линия.\nПолуостровът беше три мили широк в основата си, вместена между блатистите мангрови пояси край брега, и една миля широк на върха, където беше разположена столицата. Периферията на върха също бе обрасла с мангрови дървета, които едва към края отстъпваха пред няколко пясъчни плажа.\nГрадът заемаше напреки върха на полуострова от край до край и се простираше на около миля навътре по дължината му. През оставащите седем мили до основната суша минаваше един-единствен път, който пресичаше обработваемите земи.\nОчевидно най-хубавите сгради се намираха откъм морето, където се усеща полъхът на вятъра. Отвисоко се виждаше, че към всяка сграда има прилежащ парцел с площ от пет декара. Районът откъм сушата бе явно най-бедният, тъй като там се побираха хиляди ламаринени бараки, насечени от тесни разкаляни улички. Шанън спря погледа си върху богатите квартали на Кларънс, обитавани преди от колонизаторите, понеже именно там бяха възловите здания, а от този ъгъл щеше да ги наблюдава само още няколко секунди.\nНа самия край на полуострова имаше малко пристанище, изградено на мястото, където без никаква геологическа логика в морето се врязваха две дълги извити пясъчни ивици, наподобяващи роговете на елен или щипките на рак. Пристанището беше разположено в дъгата на образувалия се залив. Шанън виждаше накъдрената от вятъра вода извън залива и идеално гладката повърхност вътре в него. Без съмнение именно този естествен пристан, прилепен към полуострова като закачка на природата, бе привлякъл първите мореплаватели.\nВ центъра на пристанището, точно срещу открито море, се виждаше един-единствен бетонен кей и някакъв склад. Към кея не беше привързан нито един кораб. Вляво от него очевидно се намираше рибарската зона. Пясъчна ивица, затрупана с дълги канута и прострени мрежи. Вдясно беше старото пристанище с няколко разнебитени дървени пристана.\nЗад склада имаше около двеста метра избуяла трева, която стигаше до крайбрежния път, а оттатък пътя започваха сградите. Шанън зърна една бяла църква в колониален стил и бившата вероятно резиденция на губернатора, която беше оградена със стена. Във вътрешното пространство освен основните сгради имаше и голям двор, осеян с множество бараки, лепнати очевидно в по-късно време.\nВ този момент самолетът се изправи хоризонтално и градът се скри от погледа на Шанън. Наближаваше кацането.\nШанън за първи път се сблъска със зангарийската действителност, когато предния ден подаваше документи за туристическа виза. Консулът в столицата на съседната държава го прие с известно учудване, тъй като не беше свикнал с подобни молби. Трябваше да попълни формуляр от пет страници, в който се искаха първите имена на родителите му (понеже въобще не знаеше как се казват родителите на Кийт Браун, той си измисли имената) и всевъзможни други данни.\nШанън подаде паспорта си с една прилична банкнота, небрежно вмъкната между първа и втора страница. Тя попадна в джоба на консула. След това консулът огледа паспорта му от всички възможни ъгли, прочете всяка една страница, вдигна го към светлината, провери печатите на гърба. След пет минути Шанън започна да си мисли, че нещо не е наред. Дали пък във Форин Офис не са допуснали грешка точно в този паспорт? Накрая консулът го погледна и каза:\n— Вие сте американец.\nШанън разбра с облекчение, че човекът срещу него е неграмотен. След още пет минути визата му беше готова. Но на летището в Кларънс майтапите свършиха.\nТой имаше само ръчен багаж. Жегата в основния (и единствен) пасажерски терминал беше непоносима. Вътре гъмжеше от мухи. Десетина войници и още толкова полицаи се размотаваха наоколо. Очевидно бяха от различни племена. Полицаите бяха необщителни, почти не говореха дори помежду си. Стояха облегнати по стените. Погледът на Шанън се спря върху войниците. Той ги наблюдаваше с половин око, докато попълваше още един безкрайно дълъг формуляр (същия като онзи в консулството). После премина през медицински и паспортен контрол, обслужвани от лица, които, както и полицаите, бяха според него каджи.\nНеприятностите започнаха, когато стигна до митницата. Там го очакваше цивилен служител, който с отсечен жест го отклони към една стая. Той влезе в нея заедно с багажа си и четирима войници се намъкнаха след него. Едва тогава в паметта му изникна познат образ.\nПреди много години в Конго Шанън бе виждал същото изчистено изражение на заплаха в очите на африканец с почти праисторически манталитет. Въоръжен, поставен във властно положение, напълно непредвидим, с абсолютно нелогични реакции. Очи, които цъкат като бомба с часовников механизъм. Непосредствено преди най-жестоките кланета, устройвани от конгоанци върху жители от Катанга, от племето симба върху мисионери или от конгоанската армия върху племето симба. Шанън съзираше същото заплашително безразсъдство, същата неподвластна на разума сила, която внезапно и без видимо обяснение прерастваше в налудничава жажда за насилие. Войниците от племето винду на президента Кимба имаха това изражение.\nЦивилният митничар нареди на Шанън да остави чантата си на паянтова маса и започна да я претърсва. Търсеше старателно, сякаш очакваше да намери скрито оръжие. Накрая забеляза електрическата самобръсначка, извади я от калъфката й, разгледа я, щракна ключа. Понеже беше „Ремингтън Електроник“ с нови батерии, тя забръмча неистово. Митничарят съвсем механично я постави в джоба си.\nСлед като приключи с чантата, той подкани Шанън да изпразни джобовете си върху масата. Изскочиха ключовете му, носната му кърпичка, няколко монети, портфейлът и паспортът. Митничарят се захвана с портфейла. Измъкна пътническите чекове, погледна ги, изсумтя и ги върна обратно. Събра с шепа монетите и ги постави в джоба си. Банкнотите бяха две по 5 000 френско-африкански франка и няколко стотачки. Войниците се скупчиха край масата с нарастващо любопитство. Единственият звук, който издаваха, беше дишането им в нажежената атмосфера. Оръжията си държаха като тояги. Цивилният прибра двете банкноти по 5 000 франка, а един от войниците взе по-дребните.\nШанън погледна към митничаря. Той отвърна на погледа му. После вдигна фланелката си и показа затъкнатия в колана му деветмилиметров браунинг или може би пистолет модел „765“. Потупа го леко.\n— Полиция — каза той, без да отмества погледа си.\nШанън го сърбяха юмруците да му размаже физиономията. Не спираше да повтаря наум: „Спокойно, моето момче, спокойно.“\nТой вдигна бавно ръка към остатъка от личните си вещи и въпросително сви вежди. Цивилният кимна и Шанън започна да прибира нещата си. Усети как войниците зад гърба му се отдръпнаха, макар че продължаваха да стискат с две ръце пушките си, готови да удрят и да мушкат според моментното им настроение.\nМина цяла вечност, преди митничарят да кимне към вратата. Шанън излезе от стаята. По гърба му потта се стичаше на ручеи към колана на панталоните.\nВ пасажерския салон един католически свещеник посрещаше единствената освен Шанън бяла туристка в самолета — една американска девойка. С обстоятелствените си обяснения на местния диалект отецът си бе спестил някои усложнения. Той отмести очи и улови погледа на Шанън. Наемникът леко повдигна вежди. Отчето хвърли поглед зад гърба на Шанън към стаята, от която беше излязъл, и кимна едва забележимо.\nНавън сред жегата на малкия площад пред летището нямаше никакъв транспорт. Шанън остана да чака. След пет минути чу зад себе си тих ирландско-американски глас:\n— Искаш ли да те откарам до града, синко?\nТръгнаха с колата на свещеника, фолксваген костенурка, която той беше скрил на безопасно място в една палмова горичка край летището. Американката изразяваше яростта си на висок глас. Бяха претърсили дамската й чантичка. Шанън си мълчеше, защото знаеше, че съвсем малко оставаше да ги пребият. Отецът работеше в болницата на ООН. Съвместяваше длъжностите на свещеник, разпределител на помощи и лекар. Той погледна към Шанън с разбиране.\n— Навярно са ти изтърсили всичко?\n— Абсолютно всичко — каза Шанън.\nПетнайсет лири не бяха от значение. Важното бе, че и двамата са забелязали настроението на военните.\n— Тук човек трябва много да внимава — тихо каза свещеникът. — Имаш ли стая в хотела?\nШанън отговори, че няма, и отецът го закара до „Независимост“, единствения хотел, в който европейците имаха право да отсядат.\n— Управителят се казва Гомес. Много хубав човек — каза свещеникът.\nОбикновено, щом в някой африкански град се появи ново лице, другите европейци го канят да посети клуба, да се отбие в бунгалото им, да пийне нещо някъде, да се появи на някое парти още същата вечер. Свещеникът въпреки цялата си учтивост не спомена нищо такова. Шанън веднага схвана този аспект на живота в Зангаро. Настроението беше засегнало и белите. Предстоеше му да научи още много, най-вече от Гомес.\nОще същата вечер се запозна с Жул Гомес, предишен собственик и настоящ управител на хотел „Независимост“. Гомес беше петдесетгодишен pied noir, французин от Алжир. Преди десет години, през последните дни на френски Алжир, той продал своето процъфтяващо предприятие за земеделска техника. Сторил го малко преди тоталния срив, който направил немислим всякакви продажби. С парите се върнал във Франция, но след една години разбрал, че не може да живее в европейска среда, и започнал да търси къде да отиде. Установил се в Зангаро пет години преди обявяването на Независимостта, когато и дума не можело да става за нея. Със спестяванията си купил хотела и всяка година внасял подобрения.\nСлед обявяването на Независимостта нещата се променили. Три години, преди да пристигне Шанън, Гомес бил грубо уведомен, че хотелът подлежи на национализация и ще получи за него местна валута. Така и не му платили, но местните пари и бездруго били безполезни хартийки. Той все пак останал като управител с безумната надежда, че някой ден нещата ще се оправят и с остатъците от собствеността си на тази планета ще осигури старините си. Като управител той отговаряше за рецепцията и за бара. Шанън го откри в бара.\nБи могъл лесно да спечели приятелството на Гомес, като му разкаже за приятелите и познатите си от ОАС, от Легиона и от отряда на парашутистите, които се биха в Конго. Но така би свалил прикритието на обикновен английски турист, който, разполагайки с пет свободни дни и воден единствено от любопитството си, е дошъл от север, за да види затънтената република Зангаро. Шанън запази тази роля.\nПо-късно, когато барът затвори, той покани Гомес да пийнат по чашка в неговата стая. По необясними причини войниците не взеха бутилката уиски, която беше в багажа му. Очите на Гомес се оцъклиха, като я видя. Уискито спадаше към стоките, чийто внос страната не можеше да си позволи. Шанън внимаваше Гомес да пие повече от него. Когато спомена, че е дошъл в Зангаро от любопитство, Гомес изсумтя.\n— Любопитство ли? Ха, тук има любопитни неща. Даже зловещи.\nМакар че разговаряха на френски и бяха сами в стаята, Гомес сниши глас и се наведе напред. Шанън отново долови неестествения страх, който бе завладял всички, които срещна, с изключение на военните бабаити и цивилния полицай, който играеше ролята на митничар. Гомес пресуши половината бутилка и езикът му се поотпусна. Шанън започна деликатно да измъква информация. Събеседникът му потвърди голяма част от данните, които му даде човекът на име Уолтър Харис. Добави и свои анекдотични детайли, някои от които звучаха ужасяващо.\nТой потвърди, че президентът се намира в града и че го напуска само в случаите, когато посещава родното си село отвъд реката в зоната на племето винду. Каза също, че Кимба живее в президентската резиденция — голямата, оградена сграда, която Шанън бе видял от въздуха.\nКогато в два часа след полунощ Гомес каза довиждане и тръгна на зигзаг към своята стая, Шанън бе наредил доста кюлчета информация. Трите подразделения, известни като граждански отряди, жандармерията и митничарите носели пистолети, но както убедено заяви Гомес, нямали муниции. Тъй като били от племето каджа, те не се ползвали с доверието на Кимба, който в параноичния си страх от въстание не им позволявал да носят и един патрон. Той знаел, че те никога няма да се бият за него, и не им давал възможност да се бият срещу него. Пистолетите служели само за парлама.\nГомес го увери също, че властта в столицата е изцяло в ръцете на виндусите на Кимба. Страховитите полицаи от тайните служби носели цивилни дрехи и автоматични пистолети, войниците от армията имали карабини, каквито Шанън видя на летището, а личната преторианска гвардия на президента разполагала с автомати. Гвардейците пребивавали само на територията на резиденцията, били суперлоялни към Кимба и той не правел и стъпка без охраната на поне едно отделение.\nНа другата сутрин Шанън излезе да се поразходи. Само след секунда забеляза едно десет-единадесетгодишно момченце, което подтичваше край него. Беше го пратил Гомес. Едва после разбра защо. Отначало помисли, че момчето ще го развежда из града, и не виждаше никакъв смисъл, тъй като не можеше и дума да размени с него. Но истинската му задача беше друга. Става дума за услуга, която Гомес предлагаше на всички свои гости, без да чака да го помолят. Ако по някаква причина туристът попаднеше зад решетките, момчето бързо се връщаше в хотела да съобщи на Гомес. Той уведомяваше швейцарското или западногерманското посолство, за да може някой да започне да преговаря за освобождаването на туриста, преди да са го пребили от бой. Момчето се казваше Бонифас.\nШанън обикаля цяла сутрин. Изминаваше миля след миля, а момченцето припкаше по петите му. Никой не ги спря. Почти не се движеха превозни средства, а в жилищните райони улиците бяха съвсем пусти. Шанън взе от Гомес една малка карта на града, останала от колониално време, и с нейна помощ откри възловите сгради в Кларънс. Пред стъпалата на единствената банка, единствената поща, няколкото министерства, пристанището и болницата на ООН се разхождаха по пет-шест войници. Във фоайето на банката, където влезе да осребри един пътнически чек, Шанън забеляза походни легла, а в обедните часове на два пъти видя как един войник внася баки с храна. Той предположи, че охраната е разквартирувана в самите сгради. Вечерта Гомес потвърди това предположение.\nШанън забеляза по един постови пред всяко от шестте посолства. Трима от тях спяха в прахта. До обяд преброи общо стотина войници, пръснати из централната част на града. Отбеляза и с какво са въоръжени. Носеха 7,92-милиметрови маузери, повечето от които бяха ръждясали и зацапани. Униформата на войниците се състоеше от тънкозелени панталони, брезентови ботуши, колан от груб плат и кепе, което много приличаше на американска бейзболна шапка. Всички те без изключение бяха раздърпани, неизгладени, немити и непривлекателни. Шанън прецени, че по военна подготовка, учение да боравят с оръжието, организираност и боеспособност са на нулево равнище. Те представляваха сбирщина от недисциплинирани бабаити, които съумяваха да тероризират кротките каджи със своите оръжия и бруталност, но навярно не бяха стреляли истински, а и със сигурност по тях не бяха стреляли хора, които знаят как да го правят. Целта им очевидно беше да не допускат евентуални граждански размирици, но според Шанън при едно истинско сражение те биха се разбягали.\nНай-интересно беше състоянието на сумките им за муниции. В тях нямаше пълнители. На всяка пушка беше поставен по един пълнител, но маузерите побират само пет патрона.\nСледобед Шанън обиколи пристанището. От земята изглеждаше различно. Двете пясъчни ивици, които се врязваха във водата и образуваха естествения пристан, се издигаха на шест метра над водата при основата и на два метра при върха. Той мина и по двете до самия им край. Бяха покрити с високи до коленете и до кръста храсталаци, изпепелени в края на дългия сух сезон. Тази растителност не се виждаше от въздуха. И двете ивици бяха около четиридесет метра широки при върха и приблизително толкова при основата. От върховете и на двата рога се откриваше панорамна гледка към крайбрежието.\nБетонираният кей се намираше точно в центъра на залива. Зад него беше складът. На север от склада се крепяха старите дървени пристани. Подпорите им стърчаха от водата като счупени зъби. На юг се простираше пясъчният плаж с рибарските лодки. От върха на единия рог не се виждаше резиденцията на президента. Оставаше скрита зад склада. Но от другия ясно се различаваше последният етаж на голямата сграда. Шанън се върна на пристанището и огледа рибарския плаж. „Добро място за дебаркиране“, помисли си той между другото. Брегът плавно се спускаше към водата.\nЗад склада бетонът свършваше и започваше стръмен склон, покрит с висок до кръста гъсталак и прорязан от множество пътеки. По него се изкачваше и макадамов път за камиони, който водеше към резиденцията. Шанън пое по пътя. Когато стигна до върха на склона, пред него се откри гледка към цялата фасада на старата колониална сграда. Беше на не повече от сто метра разстояние. Той повървя още петдесетина метра и видя пресечката, която следваше успоредно брега. На кръстовището пазеха четирима войници. По-изрядни и по-добре облечени от обикновената войска. Въоръжени с автомати „Калашников АК–47“. Следяха го мълчаливо, докато завиваше по пътя към хотела. Кимна им, но те просто продължиха да го гледат втренчено. Очевидно охраната на резиденцията.\nКакто вървеше, Шанън гледаше наляво и попиваше всички детайли по сградата на резиденцията. Широка около трийсет метра. Прозорците на приземния етаж бяха зазидани и боядисани със същата мръснобяла боя като останалата част от стените. На приземно равнище център на сградата беше висока, масивна, здраво залостена дървена врата най-вероятно добавена в по-ново време. Пред зазиданите прозорци излизаше тераса, която не можеше да се използва, тъй като до нея нямаше достъп. На първия етаж, от край до край по фасадата, бяха наредени седем прозореца — три отляво, три отдясно и един над главния вход. На последния етаж имаше десет много по-малки прозореца. Над тях започваха водосточната тръба и стръмният керемиден покрив.\nШанън забеляза още няколко войници, които се разтъпкваха пред входната врата. Видя също, че прозорците на първия етаж са със спуснати, навярно стоманени (беше твърде далеч, за да прецени) капаци. Очевидно само при официални посещения се допускаха хора отвъд кръстовището.\nТой приключи деня си малко преди залез слънце с една обиколка на резиденцията от почтено разстояние. Видя, че от двете страни навътре към сушата се издигат високи около три и дълги около осемдесет метра стени. Отзад ги съединяваше четвърта стена. За негова изненада единственият вход към целия комплекс се намираше отпред. Стената беше висока три метра във всички участъци (Шанън я съпоставяше с ръста на стражите), а отгоре й бяха набити парчета стъкло. Той знаеше, че няма да му се удаде случай да надникне отвътре, но в съзнанието си пазеше образа от въздуха. Цялата гледка му се стори много смешна.\nТой погледна към Бонифас и се ухили.\n— Ех, момченце, този тъпанар си мисли, че е на сигурно място зад тази голяма стена. Оставил е само един вход и я е наблъскал със стъкло. Всъщност се е заклещил в един тухлен капан, в една огромна, затворена касапница.\nМомчето пусна широка усмивка, без да е разбрало и дума, и посочи с ръка, че иска да се прибере у дома, защото е гладно. Шанън кимна и двамата се запътиха към хотела с натежали нозе.\nБез да записва нищо, Шанън запечата всичко в главата си. Той върна картата на Гомес, а след вечеря отиде при французина в бара.\nНа една от задните маси двама китайци от посолството тихо си пиеха бирата. Освен това и прозорците бяха отворени. Така че европейците не можаха да си поговорят на воля. По-късно обаче Гомес, който бе зажаднял за компания, покани Шанън в своята стая на последния етаж. Двамата седнаха на балкона и се загледаха към спящия град, потънал в мрак поради поредната електрическа авария.\nШанън се колебаеше дали да не се довери на Гомес. Накрая реши да не го прави. Каза, че е открил банката и му е отнело доста време да осребри чек за петдесет лири.\n— Нищо чудно — каза Гомес. — Тук отдавна не са виждали чужда валута, а още по-малко пътнически чекове.\n— В банката не може да не са виждали.\n— Много отдавна не са. Кимба държи цялата хазна на републиката в своята резиденция.\nТова силно заинтригува Шанън. Нужни му бяха още два часа, за да научи малко по малко, че Кимба съхранява под ключ в бившата винарска изба на губернатора и военните арсенали на държавата. Националната радиостанция също била преместена в резиденцията, за да може президентът да излъчва за страната и за света от собственото си студио, без никой друг да е в състояние да го завладее. Националните радиостанции играят съществена роля при всички преврати. Шанън разбра също, че Кимба не разполага с бронирани коли и артилерия и че освен стоте войници, пръснати из столицата, има още сто извън града. Двайсет от тях се намирали в кварталите край пътя за летището, а останалите били разпределени по селата на племето каджа отвъд полуострова по посока на моста над река Зангаро. Тези двеста души представлявали половината от армията. Другата половина се намирала в казармите на около триста метра от резиденцията. Това не били истински казарми, а ниски ламаринени бараки, оградени с тръстиков плет. В тях преди се помещавала старата колониална полиция. Цялата армия се състояла от тези четиристотин войници, а личната охрана на президента наброявала между четиридесет и шестдесет души, които живеели в бараките насред двора на резиденцията.\nНа третия ден от престоя си в Зангаро Шанън разгледа бившия полицейски участък, в който живееха свободните от караул двеста войници. Както каза Гомес, мястото беше оградено с тръстиков плет, но при посещението си в близката църква Шанън успя да се промъкне незабелязано до камбанарията. Оттам хвърли един поглед към района. Виждаха се два реда бараки, украсени отпред със съхнещо пране. От единия край имаше няколко ниски тухлени пещи, над които вряха казани с чорба. Около четиридесет войници се разкарваха наоколо, в различна степен налегнати от скуката. Никой не носеше оръжие. Може би бяха оставили пушките си в помещенията, но Шанън реши, че те най-вероятно се намират в малкия каменен бункер встрани от бараките. Условията на лагера бяха изключително примитивни.\nСъщата вечер Шанън излезе без Бонифас и се сблъска с войника. Първо цял час обикаля из тъмните улици, които за щастие не познаваха благото на осветлението. Това улесняваше опитите му да се добере по-близо до резиденцията.\nТой бе обходил задната и страничните стени и бе успял да се увери, че в тези участъци няма постове. Когато се приближи отпред, двама войници от охраната го спряха и грубо го отпратиха към къщи. Шанън обаче установи, че кръстовището, разположено по средата между върха на склона и входа на резиденцията, се охранява от трима души. И което е още по-важно, установи, че хоризонтът на войниците минаваше над върха на склона и се съединява с морето отвъд края на пясъчните рогове. А на петстотин метра освен при ярка луна не можеше да се различи даже и водата. Разбира се, ако там се появеше светлинка, стражите биха я забелязали.\nВ мрака край кръстовището Шанън не виждаше портала на резиденцията, който беше на стотина метра по-нататък, но предполагаше, че както обикновено го охраняват двама души. Той даде пакети цигари на войниците, които го доближиха, и си тръгна.\nНа връщане към хотела мина покрай няколко осветени с парафинови лампи кръчми и продължи по тъмния път. Около сто метра по-нататък го спря войникът. Той очевидно беше пиян и току-що се бе изпикал в канавката. Запъти се към Шанън, здраво стиснал маузера си за приклада и за цевта. В този момент се показа луната и Шанън видя ясно приближаващата се фигура. Войникът изръмжа нещо. Шанън не разбра и дума, но предположи, че става дума за пари.\nНа няколко пъти различи думата „бира“, последвана от други неразбираеми звуци. Изведнъж, преди да успее да бръкне за пари или да го заобиколи, войникът се озъби и го мушна с цевта на пушката си. Оттук нататък нещата се развиха бързо и безшумно: Шанън хвана цевта и я отстрани от корема си, след което с енергично движение извади войника от равновесие. Той явно бе изненадан от тази необичайна реакция. Щом се посъвзе, нададе яростен вой, обърна пушката, сграбчи я за цевта и замахна с нея като с тояга. Шанън пристъпи напред, блокира удара, като стисна войника за бицепсите и въведе в действие коляното си.\nСлед това вече беше късно за отстъпление. Когато пушката падна, Шанън замахна с дясната си ръка, свита под прав ъгъл, с мускули, твърди като камък, и повдигна с юмрук челюстта на противника си. Вратът на войника изпращя, а по ръката и рамото на Шанън премина остра болка. После разбра, че е скъсал един от раменните си мускули. Зангариецът се стовари на земята като чувал с картофи.\nШанън се огледа и в двете посоки, но не видя никого. Претърколи тялото в канавката и разгледа пушката. Извади един по един патроните от пълнителя. След третия спряха да излизат. Цевта беше празна. Той извади затвора, насочи пушката към лунната светлина и погледна в цевта. Окото му се сблъска с прах, ръжда, песъчинки и всякакви мръсни частици. Той върна затвора на мястото му, постави обратно трите патрона, захвърли пушката върху трупа и се отправи към хотела.\n— Много добър си станал — промълви той, докато се качваше по тъмните стълби към стаята си.\nБеше почти сигурен, че няма да има полицейско разследване. Счупения врат щяха да отдадат на падането в канавката, а за отпечатъци от пръсти тук едва ли бяха чували.\nВъпреки това на другия ден той заяви, че има главоболие, остана в хотела и прекара времето си в разговори с Гомес. На следващата сутрин отиде на летището и отлетя с двумоторния „Корвеър 440“ в северна посока. Докато седеше в самолета и гледаше как Зангаро се губи под дясното крило, в главата му упорито се въртеше едно изречение, което Гомес бе вметнал мимоходом.\n„В Зангаро няма и никога не е имало рудодобив.“\nЧетиридесет часа по-късно Шанън пристигна в Лондон.\nПосланик Леонид Доброволски винаги се чувстваше неловко при ежеседмичните си разговори с президента Кимба. Както и много други, които се бяха срещали с диктатора, той въобще не се съмняваше в лудостта му. За разлика от другите обаче той имаше заповед от началниците си в Москва да полага върховни усилия за установяване на приятелски отношения със своенравния африканец. Сега стоеше пред махагоновото бюро в президентския кабинет на първия етаж в резиденцията и очакваше реакцията на Кимба.\nОт близко разстояние президентът Кимба не беше нито толкова величествен, нито толкова красив, колкото го представяха по портретите. Зад огромното бюро той изглеждаше по-скоро като джудже, сгушено и напълно застинало в креслото си. Доброволски очакваше края на това неподвижно състояние. Знаеше, че то ще бъде прекъснато по един от два възможни начина. Първият мъж на Зангаро щеше или да заговори отмерено и ясно, като съвсем нормален човек, или почти кататоничното му вцепенение щеше да отстъпи пред буйна ярост, изпълнена с брътвежите на обладан от духове, за какъвто в крайна сметка се смяташе Кимба.\nПрезидентът бавно кимна с глава.\n— Продължете, моля ви — каза той.\nДоброволски въздъхна с облекчение. Очевидно Кимба беше готов да го изслуша. Но знаеше, че лошата новина предстои, а тя би могла да промени ситуацията.\n— Моето правителство ме уведоми, господин президент, че е получило информация за доклада на една британска компания по повод на геоложко проучване, проведено наскоро в Зангаро. Изглежда, докладът не е съвсем прецизен. Става дума за проучването, осъществено преди няколко седмици от лондонска фирма, наречена „Мансън Консолидейтид“.\nОчите на президента, леко оцъклени, останаха вперени в посланика, без да изразят нещо конкретно. А от устата му не излезе и дума, която да подскаже, че си спомня въпроса, довел Доброволски в резиденцията.\nПосланикът продължи да говори за геоложкото проучване, проведено от „МанКон“, и за доклада, предаден от министъра на природните ресурси от някой си Брайънт.\n— Накратко казано, Ваше превъзходителство, аз съм упълномощен да ви уведомя, че моето правителство смята, че докладът не представя вярно истинските находки в проучваната област, а именно Кристалната планина.\nТой замълча, тъй като нямаше какво повече да каже. Когато най-после Кимба проговори, тонът му беше спокоен и разумен. Едва тогава Доброволски си пое дъх отново.\n— В какъв смисъл този доклад не е прецизен? — промълви президентът.\n— Не сме сигурни за подробностите, Ваше превъзходителство, но имаме основания да предполагаме, че след като британската компания не е направила постъпки пред вас за рудодобивна концесия, в доклада навярно е било посочено, че в района няма минерални залежи, които си струва да бъдат разработени. Най-вероятно докладът не е прецизен именно в това отношение. С други думи, каквото и да е било съдържанието на пробите, то е било по-ценно, отколкото сочат данните в доклада на британците.\nНастъпи нова дълга пауза, по време на която Доброволски очакваше изблик на ярост. Той не се състоя.\n— Измамили са ме — тихо каза Кимба.\n— Естествено, Ваше превъзходителство — веднага се намеси Доброволски, — можем да сме напълно сигурни в това само ако изпратим нов проучвателен екип, който да вземе проби от скалите и почвата в същия район. С тази именно цел съм упълномощен от моето правителство да помоля ваше превъзходителство да позволи на екип от Геологическия институт в Свердловск да посети Зангаро и да проучи района, в който е работил британският геолог.\nКимба внимателно обмисли предложението. Накрая кимна.\n— Позволявам — каза той.\nДоброволски се поклони. Стоящият до него Волков, официално секретар на посолството, но най-вероятно резидент на КГБ, го стрелна с поглед.\n— Вторият въпрос се отнася до вашата лична безопасност — каза Доброволски.\nНай-после изтръгна някаква реакция от страна на диктатора. Кимба се отнасяше особено сериозно към този въпрос. Той вдигна рязко глава и нервно се огледа във всички посоки. Тримата зангарийци от свитата му, които стояха зад руснаците, трепнаха.\n— Моята безопасност ли? — каза Кимба с обичайния тих глас.\n— Бихме си позволили отново да напомним мнението на съветското посолство, че е изключително важно именно Ваше превъзходителство да продължи да води Зангаро по пътя на прогреса и мира, който Ваше превъзходителство тъй уверено следва — каза Доброволски.\nМорето от ласкателства не създаде нелепа ситуация. Кимба постоянно получаваше такава доза от подобни думи.\n— За да се гарантира сигурността на безценната личност на Ваше превъзходителство и предвид на неотдавнашното твърде опасно предателство от страна на един от вашите военни ние отново бихме си позволили да предложим представител на нашето посолство да получи разрешение да пребивава на територията на резиденцията, за да бъде в помощ на вашата охрана.\nСпоменаването на „предателството“ на полковник Боби извади Кимба от неговия транс. Той се разтрепера неудържимо. Дали от страх или от ярост, руснаците така и не разбраха. После започна да говори, отначало бавно, с обичайния си шепот, а после все по-бързо. Гласът му се повиши, а очите му мятаха мълнии към зангарийците в другия край на стаята. След няколко изречения премина към диалекта на племето винду, който само зангарийците разбираха. Но руснаците бяха успели да схванат смисъла на словото му: увереността на Кимба, че постоянно е застрашен от предателство, предупрежденията на духовете за заговори от всички посоки, убедеността му, че знае кой не е лоялен и кой таи лоши помисли, намеренията му да очисти всички тези хора и описание на разправата му с тях. Тази реч продължи половин час. Едва тогава президентът се успокои и се върна към европейския език, който разбираха руснаците.\nКогато излязоха на слънце и се качиха в колата на посолството, двамата мъже бяха облени в пот. Както поради жегата (климатичната инсталация в резиденцията отново бе развалена), така и заради обичайното въздействие, което им оказваха срещите с Кимба.\n— Добре, че свърши — каза Волков по пътя към посолството. — Важното е, че получихме разрешение. Още утре ще внедря моя човек.\n— А аз ще гледам геолозите да дойдат възможно най-скоро — каза Доброволски. — Да се надяваме, че в доклада на британците наистина има някаква измама. Ако не е така, не знам какво ще обяснявам на президента.\n— Не бих искал да съм на твое място — каза той.\nШанън се настани в хотел „Лаундс“ близо до моста „Найтсбридж“, както се бяха уговорили с Уолтър Харис, преди да отпътува от Лондон. Според уговорката щеше да отсъства около десет дни, а Харис щеше да звъни в хотела всяка сутрин в девет часа и да търси Кийт Браун. Шанън пристигна по обяд и разбра, че са го търсили в девет часа сутринта. Това означаваше, че има цял ден на разположение.\nСлед ваната се преоблече, обядва и се обади в детективската агенция. Шефът й помисли малко и се сети за името Кийт Браун. Шанън чуваше как рови из някакви папки. Накрая очевидно откри тази, която му трябва.\n— Да, мистър Браун. Открих материала. Да ви го изпратя ли по пощата?\n— По-добре недейте — каза Шанън. — Дълъг ли е?\n— Около страница. Да ви го прочета ли по телефона?\nДетективът се покашля и започна:\n— На следващата сутрин след постъпването на молбата на клиента моят сътрудник е заел позиция до входа на подземния паркинг на „МанКон Хаус“. Имал е късмет, защото обектът, който предния ден се върнал с такси в тази сграда след разговора си на „Слоун Авеню“, сега дошъл с кола. Сътрудникът го видял съвсем ясно, когато завивал към входа на паркинга. Няма съмнение, че е бил същият обект. Карал е шевролет „Корвет“. Моят човек е записал номера на колата. След проверка чрез посредник в отдела за регистрация на МПС в Областния съвет е установено, че колата е регистрирана на името на Саймън Джон Ендийн, живеещ в Кенсигтън. — Детективът замълча за момент. — Искате ли адреса, мистър Браун?\n— Не — каза Шанън. — Знаете ли каква е длъжността на този Саймън Ендийн?\n— Да — каза шефът на агенцията. — Направих справка с един приятел журналист от Сити. Този човек е личен помощник и дясна ръка на сър Джеймс Мансън, председател и директор на „Мансън Консолидейтид“.\n— Благодаря ви — каза Шанън и затвори телефона. — Става все по-любопитно — промълви той, след което излезе от хотела и се запъти към „Джърмин Стрийт“, за да осребри един чек и да си купи няколко ризи. Беше първи април, денят на лъжата, слънцето грееше, а тревата в „Хайд Парк“ беше осеяна с нарциси.\nСаймън Ендийн не беше си губил времето през тези десет дни. Днес следобед той представи плодовете на усилията си пред сър Джеймс Мансън в кабинета на последния етаж.\n— Полковник Боби — каза Ендийн още с влизането си.\nШефът му сбърчи чело.\n— Полковник Боби. Бившият командващ армията на Зангаро. В момента изгнаник, прогонен завинаги от президента Жан Кимба, който между другото го е осъдил на смърт за държавна измяна с президентски указ. Искахте да знаете къде се намира.\nМансън отиде зад бюрото си и с кимане показа, че си спомня. Още не беше забравил за Кристалната планина.\n— Добре, къде се намира?\n— Живее в Дахомей — каза Ендийн. — Доста усилия ми костваше да го открия, без да привлека внимание върху себе си. Установил се е в столицата на Дахомей. Град Котону. Навярно не разполага с много пари, защото иначе би се настанил в кокетна малка вила край Женева като другите богати изгнаници. Държи под наем малка вила и живее съвсем скромно. Сигурно защото се плаши да не би правителството на Дахомей да го помоли да напусне страната. Говори се, че Кимба е поискал екстрадирането му, но нищо не е предприето по въпроса. А и сега е достатъчно далеч, за да не представлява заплаха за Кимба.\n— А Шанън, наемникът? — попита Мансън.\n— Трябва да се върне днес или утре. Направих му резервация в хотел „Лаундс“ с вчерашна дата. Тази сутрин в девет не беше пристигнал. Ще го потърся утре по същото време.\n— Опитай сега — каза Мансън.\nОт хотела потвърдиха, че Мистър Браун е пристигнал, но в момента го нямало. Сър Джеймс Мансън слушаше на деривата.\n— Остави съобщение, че ще му звъннеш довечера в седем — изръмжа той.\nЕндийн остави съобщението, след което и двамата затвориха слушалките.\n— Искам доклада му колкото е възможно по-скоро — каза Мансън. — Да е готов най-късно утре по обед. Първо ще се срещнеш с него и ще прочетеш доклада. Гледай да съдържа всички точки, които ме интересуват. После ще ми го донесеш. Задръж Шанън настрана за два дни, за да имам време да помисля над нещата.\nШанън получи съобщението на Ендийн малко след пет часа и се прибра в стаята си за разговора в седем. През останалото време между вечерята и съня се захвана да прегледа бележките си и колекцията, която бе донесъл от Зангаро — няколко свободни скици върху един бележник, който си купи на парижкото летище, докато чакаше полета си, няколко рисунки в мащаб, направени според разстоянията между определени точки в Кларънс, които бе измерил стъпка по стъпка, един местен туристически справочник от 1969 с някои „забележителности“, единствен интерес сред които представляваше „Резиденцията на Негово превъзходителство, губернатора на колонията“, и един официален, твърде изкуствен портрет на Кимба (една от малкото стоки на пазара в републиката).\nНа другия ден се спусна по „Найтсбридж“ тъкмо когато магазините отваряха, купи си пишеща машина и топче хартия и прекара утрото в писане на доклада си. Той се състоеше от три части: последователен разказ за посещението му, подробно описание на столицата, придружено от скици на всяко отделно здание, и също тъй подробно описание на военната ситуация. Упоменаваше се фактът, че няма признаци за съществуването на военновъздушни и военноморски сили, и се привеждаше твърдението на Гомес, че такива наистина няма. Шанън не разказа в доклада за разходката си из крайните квартали, в които бяха струпани бараките на бедните каджи, а отвъд тях копторите на хилядите работници пришълци, които бяха се преселили тук заедно със семействата си от много мили разстояние.\nЗавърши доклада си със следното обобщение:\n„Проблемът по свалянето на президента Кимба е опростен от самия него. Във всички отношения основната част от територията на републиката, зоната на племето винду отвъд реката, няма никакво политическо и икономическо значение. Ако по някакъв начин Кимба загуби контрол над крайбрежната равнина, в която се намират почти всички производствени ресурси, той би загубил цялата страна. В този ред на мисли, ако президентът загуби полуострова, той няма да успее да удържи равнината, защото ще се изправи пред ненавистта на цялото племе каджа, което, макар и парализирано от страх, има своя потенциал. А въоръжените виндуси не могат да удържат полуострова, ако падне столицата Кларънс. А накрая, президентът няма да разполага със сили вътре в столицата, ако загуби резиденцията. Накратко, тоталната централизация е свела броя на целите, които трябва да се овладеят, за да се превземе държавата, до една-единствена — комплекса на резиденцията, в който се намират самият Кимба, охраната му, арсеналите, хазната и радиостанцията. Що се отнася до резиденцията и комплекса около нея, те представляват една цел, тъй като целият район е ограден със стена. Тя трябва да се щурмува. Главният портал може да се събори с много тежък камион или булдозер, управляван от човек, който е готов да жертва живота си. Не забелязах признаци на такава готовност нито сред населението, нито сред армията. Не видях и подходящ камион. Възможно е също стотици смелчаци да прехвърлят стената с помощта на стълби. Но едва ли ще се намерят такива доброволци. По-реалистичният и свързан с по-малко жертви план е резиденцията да се превземе след минометен обстрел. В този случай защитната стена ще се превърне в смъртен капан. Една изстреляна от базука ракета може да разпердушини портала. Не видях никакви подобни оръжия, нито пък човек, който би могъл да си служи с тях. Заключението, което се налага от гореказаното, е следното: Всяка групировка вътре в страната, която цели да свали Кимба и да завземе властта, трябва да унищожи него и преторианската му гвардия между стените на резиденцията. За тази операция местните военни не са технически подготвени и затова е нужна помощ, която трябва да пристигне, комплектована със съответното въоръжение, от чужбина. При тези условия Кимба може да бъде унищожен и свален само с едно сражение, което няма да продължи повече от час.“\n— Шанън знае ли, че не съществува групировка в Зангаро, която да е изявила желание да свали Кимба? — попита сър Джеймс Мансън на следващата сутрин, след като прочете доклада.\n— Не съм казвал подобно нещо — каза Ендийн. — При инструктажа се придържах към вашите указания. Казах му, че в страната има група военни заговорници и че заинтересованите бизнесмени, които представлявам, са готови да платят за една оценка на шансовете за успех на преврата. Но той не е глупак. Сигурно се е убедил на място, че там няма човек, способен да извърши такова нещо.\n— Харесва ми стилът на този Шанън — каза Мансън, затваряйки доклада. — Явно е куражлия, щом така се е справил с онзи войник. Много добре пише. Кратко и ясно. Въпросът е дали сам ще може да свърши тази работа.\n— Той спомена нещо много важно — сети се Ендийн. — Когато го попитах за числеността на зангарийската армия, ми каза, че тя е съвсем нищожна и външните подкрепления ще трябва да свършат на практика цялата работа, като след това предадат нещата в ръцете на новата власт.\n— Така ли каза наистина? — Мансън се замисли. — Значи подозира, че пътуването му е свързано с някаква друга причина.\nТой беше все още умислен, когато Ендийн се намеси:\n— Може ли да задам един въпрос, сър Джеймс?\n— Какъв въпрос? — попита Мансън.\n— Само това: той за какво отиде в тази страна? Защо ви е нужен военен доклад за възможността Кимба да бъде свален и убит?\nСър Джеймс Мансън остана известно време загледан навън през прозореца. Накрая каза:\n— Мартин Торп да се качи горе.\nДокато търсеха Торп, Мансън се приближи до прозореца, насочи поглед към улицата, както правеше винаги, когато искаше да се съсредоточи.\nТой съзнаваше, че сам е издигнал Ендийн и Торп до постове и заплати, които не отговаряха на годините им. Не го стори просто заради тяхната интелигентност, макар че от нея си имаха достатъчно. Направи го, защото съзря и у двамата онази характерна за самия него безскрупулност, онази готовност да се потъпкват тъй наречените морални принципи в името на единствената цел — успеха. Точно като Шанън, като него самия, те бяха наемници. Той ги направи свои момчета, свои черноработници, които получаваха пари от компанията, но служеха само на него. Въпросът беше дали може да им се довери при тази операция — най-голямата от всички. Когато Торп влезе в кабинета, Мансън реши, че трябва да го направи. Мислеше, че знае как да гарантира лоялността им.\nТой каза и на двамата да седнат и обърнат с гръб към прозореца, им каза:\n— Искам първо да помислите много внимателно и чак тогава да ми отговорите. Какво сте готови да направите, за да си осигурите личен влог в швейцарска банка в размер на пет милиона лири?\nДесет етажа по-надолу потокът от коли жужеше като пчела и този звук подчертаваше тишината в стаята. Ендийн погледна шефа си в очите и бавно кимна с глава.\n— Страшно много неща — каза той тихо.\nТорп не отговори. Та нали затова бе дошъл в Сити, затова бе постъпил при Мансън, затова бе трупал енциклопедичните си познания в областта на бизнескомпаниите. За големия шлем, който се пада веднъж на десет години. Той кимна в знак на съгласие.\n— Как? — промълви Ендийн.\nВместо отговор Мансън отиде при сейфа в стената и извади два доклада. Третият, този на Шанън, лежеше на бюрото му.\nМансън седна зад бюрото и говори непрекъснато в продължение на един час. Започна отначало и скоро стигна до шестте последни параграфа на доклада на доктор Чалмърс, които се отнасяха до пробите от Кристалната планина. Торп тихо подсвирна и промълви: „Боже мой!“\nЗа да улови смисъла, на Ендийн му трябваше десетминутна лекция на тема платина. След края й той изпусна дълга въздишка.\nПосле Мансън разказа как е изолирал Мълруни в Северна Кения и как е подкупил Чалмърс. Разказа също за второто посещение на Брайънт в Кларънс и за фалшивия доклад, предаден на министъра. Спря се на руското влияние върху Кимба и на неотдавнашното бягство на полковник Боби, който при определени обстоятелства би могъл да замести президента.\nПрочете заради Торп голяма част от общия доклад на Ендийн и завърши със заключението от доклада на Шанън.\n— За да се получи нещо, трябва да организираме две успоредни строго секретни операции — каза Мансън накрая. — При първата Шанън под режисурата на Саймън ще разработи проект за превземането на резиденцията и унищожаването на всички в нея, а после полковник Боби ще поеме властта на следващата сутрин и ще стане новият президент. При другата операция Мартин ще трябва да закупи някоя „фиктивна“ компания, без да разкрива кой я завладява и защо.\nЕндийн сбърчи вежди.\n— Първата операция ми е ясна, но не виждам защо ни е втората.\n— Обясни му, Мартин — каза Мансън.\nТорп се хилеше доволно, защото острият му ум беше уловил мисълта на Мансън.\n— „Фиктивните“ компании, Саймън, обикновено са много стари и разполагат с незначителни авоари. На практика пласментът на продукцията им е преустановен, а акциите им са много евтини. Да речем, по един шилинг.\n— Тогава защо ще купуваме такава компания?\n— Да кажем, че сър Джеймс има контрол над една компания, закупена тайно чрез неизвестни посредници. Всичко се прикрива съвсем легално зад някоя швейцарска банка. Компанията има милион акции, оценени на по един шилинг. Без знанието на акционерите, на Съвета на директорите и на фондовата борса сър Джеймс посредством швейцарската банка става притежател на 600 000 от тези един милион акции. После полковник — извинявам се, — президентът Боби продава на компанията за срок от десет години изключителните права върху рудодобива в една област във вътрешността на Зангаро. Там отива нов проучвателен екип от високоуважавана компания и открива Кристалната планина. Какво става с акциите на компанията X, когато новината стигне до борсата?\nЕндийн схвана за какво става дума.\n— Скачат — ухили се той.\n— При това рязко — каза Торп. — С малко помощ могат да се качат от един шилинг до над 100 лири за акция. Останалото е аритметика. Шестстотин хиляди акции по един шилинг се купуват за 30 000 лири. Продаваш 600 000 акции по сто лири всяка, като това ще е минималната им цена, и какво остава за теб? Чисти шестдесет милиона лири в швейцарска банка. Нали така, сър Джеймс?\n— Точно така — кимна Мансън със сериозен глас. — Разбира се, ако продадеш половината от акциите на малки пакети на голям брой хора, контролът върху компанията, която притежава концесията, ще си остане в същите ръце. Но някоя по-крупна компания би могла да закупи наведнъж всичките 600 000 акции.\nТорп кимна замислено.\n— Да, контролът над подобна компания, завоюван срещу шестдесет милиона лири, би представлявал добра сделка. Но чие предложение за покупка бихте приели?\n— Моето — каза Мансън.\n— Вашето ли?\n— Предложението на „МанКон“ — ще бъде единствено приемливото. По този начин компанията ще остане твърдо британска, а „МанКон“ ще реализира добър актив.\n— Но тези шестдесет милиона лири сам на себе си ли ще ги платите? — попита Ендийн.\n— Не — тихо каза Торп. — Акционерите на „МанКон“ ще ги платят на сър Джеймс, без да подозират.\n— Това как се нарича с финансови термини? — попита Ендийн.\n— Има си някаква дума на фондовата борса.\nСър Джеймс Мансън им подаде по чаша уиски. После се пресегна и взе своята.\n— Влизате ли в играта, господа? — попита той тихо.\nДвамата млади мъже се спогледаха и кимнаха.\n— Тогава да пием за Кристалната планина.\nВсички опитаха от уискито.\n— Утре се явете при мен точно в девет — каза Мансън и се надигна.\nНа вратата за задното стълбище Торп се обърна.\n— Знаете ли, сър Джеймс, ще бъде адски рисковано. Ако излезе и една дума…\nСър Джеймс Мансън отново стоеше с гръб към прозореца. Залязващото слънце шареше килима до краката му. Той беше разкрачен, с юмруци на хълбоците.\n— Превземането на банка или на камион с оръжия е просташка работа — каза той. — В превземането на една цяла република има, струва ми се, някакъв стил.\n Черен крак. (фр.) — Б.пр. ↑


👍 Как да инсталирате полилей върху тавана на капката - Начало hacks April 2019)\nКак да инсталирате полилей върху тавана на капката\nМонтаж на осветително тяло (Април 2019).\nПлоските тавани са подходящи за много ремоделиране, но поради начина, по който са конструирани, те не са предназначени за поддръжка на тежки товари като тези на полилей. И все пак, като използвате структурните членове на дома, към които е свързан окачен таван, можете да окачите полилей и да създадете впечатлението, че е окачен от самия таван.\nЗакачете полилей от падащ таван.\nОтстранете плочката от тавана, на мястото, където ще бъде разположен полилера. Спуснете острието надолу от най-близкия долен таван. Измерете разстоянието между осевата линия от панелите от двете страни на отстранения панел. Прехвърлете размерите върху отстранения панел. Нарежете 1-инчов кръгъл отвор в панела с нож за комунални услуги.\nЗахранвайте веригата и захранващия кабел на полилея през панела и декоративен таван. Залепете тавана около панела от долната страна.\nЗавийте метална винтова кука в гредите на тавана на мястото, което сте използвали по-рано, за да направите това. Завийте една кутия в гредите до куката. Захранвайте линията за захранване, която ще захрани полицейката в кутията на бандата от едната страна. Захранете захранващия кабел от полилея в другата страна.\nСравнете кабелите на захранващия кабел и полилея един към друг - черно до черно и бяло до бяло. Поставете жичните гайки над краищата на жиците и завъртете, докато сте здраво. Завийте капака в кутията на бандата.\nЗакачете веригата на полилеите от куката на гредите. Сменете панела в тавана за падане.\n2019 Copyright © Декоративни Home Decor: Как да инсталирате полилей върху тавана на капката (April 2019)


Ньоки с шунка и сметанов сос - Рецепти - Haskovo.NET\nВидяна 20,726 пъти\nНьоки – 500 г\nШунка – 180 г пушена или варена\nСирене – 3 с.л. топено\nПодправки – розмарин, мащерка, босилек\nНарежете шунката на тънки лентички и ги запечете в тиган без мазнина до златисто. Добавете сметаната, черен пипер и сол и варете на тих огън. По желание може да подправите с розмарин и мащерка.\nКипнете 2-3 л подсолена вода и сложете в нея ньоките. Когато изплуват на повърхността (след около 3-4 минути) ги извадете и оставете да се отцедят.\nВ соса добавете топеното сирене и разбъркайте добре. Прибавете ньоките и поръсете с магданоз и босилек. Поднесете веднага, докато са топли.


Министър Петкова: Срокът за плащане на битовия ток се удължава от 20 на 30 дни — Радио и ТВ 999 новини от България и света, слушайте ни и онлайн по РАДИО 999\nМинистър Петкова: Срокът за плащане на битовия ток се удължава от 20 на 30 дни\nДобавено на: 30.04.2020 09:23\nОт днес срокът за плащане на битовия ток е удължен от 20 на 30 дни, каза министърът на енергетиката Теменужка Петкова. Заповедта ще бъде изпратена и на трите електроразпределителни предприятия, на Комисията за енергийно и водно регулиране и на Националната електрическа компания.\nПриблизително 70% от сметките на битови потребители са платени в рамките на срока, без да е налице забавяне. От тези 70% редовни плащания – 26 на сто са в рамките на удължения срок (от 10 на 20 дни след въвеждане на извънредното положение) и това показва, че тази мярка наистина работи и дава ефект, каза още Петкова.\nПо нейни думи в страната няма потребители, на които да е спряна електроенергията поради неплащане на услугата.\nМаркери: каза, Петкова, плащане, потребители, битовия\n17-годишен младеж от сливенско село се удави във водите на Черно море


Мариана Ралчева Праматарова „Исихазмът – Черноморска културна традиция“- документален филм\nОбщество за духовни изяви“ - Бургас „Бургаското каре за игра на…театър“\nД-р Смилена Димитрова Смилкова Елена Димитрова Величкова-Стефанова „Приказни клавиши“\nСдружение за българо-гръцко приятелство „Пиргос“ Албум „Морето“ с песните на Костас Варналис\nРада Господинова Чомакова „Дни на Руската и Славянската класическа музика“\nДиляна Стефанова Червенкова „Карнавал на животните – една зоологическа фантазия“\nСНЦ „Хамалогика“ „Старият Бургас“\nСдружение „Танц БГ“ „Танцов театър в Бургас“\nДейности: А. Постановка на 3 танцово-театрални миниатюри\nТанцово сдружение „Бели денс Бургас“ Дни на арабската и индийската култура „Изтокът – близък и непознат“\nГалина Аркадиева Апостолова-Шаркова „Музикално пътешествие във времето“\nСдружение „Виа Понтика“ „Merry Go Round “\nСНЦ „Култура и околна среда“ „Фестивал на ъндърграунд културата в Бургас – среща между поколенията“\nДружество на художниците – Бургас“ „Изкуство и птици“\nМариана Ралчева Праматарова\n„Исихазмът – Черноморска културна традиция“- документален филм\nФилмът представя непознати факти и изследвания за възникването, същността и и разпространението на исихазма като културна традиция, зародила се в Странджа планина, разпространила се по черноморското крайбрежие и достигнала Русия, превърнала се в официална доктрина, религия и култура на България, Византия и Сърбия. По българското Черноморие монасите исихасти са основали десетки манастири от XIII до XVIII век, които са били средища на православното християнство и духовността. Какво точно представлява понятието „исихазъм“, къде се е зародил, къде са били манастирите на монасите исихасти в Бургаски регион и как се е разпространило това учение по южното Черноморие – отговорите на тези въпроси търсят авторите на филма, като целта им е да популяризират новите открития, свързани с културно-историческото наследство и културния туризъм.\n„Общество за духовни изяви“ - Бургас\n„Бургаското каре за игра на…театър“ - проект за документален филм, биографична книга "Непознатата Юлия Огнянова" и компакт диск, който представя нейните върхови спектакли\nВ течение на 3 години, (1957-1960), в „Народен театър – Бургас” българската интелигенция от цялата страна се стича като на поклонение. Пристигат с автобуси, за да гледат прочутите представления на Методи Андонов, Юлия Огнянова, Вили Цанков и Леон Даниел. Това „каре“ са европеизаторите на българския модерен театър, а техните ученици и последователи - лицето на съвременния български театър.\nНе бихме говорили за тях като за десиденти. Ние ги приемаме като театрали с леви сърца и десни умове. Загадката на феномена „Бургаски театър” ни занимава от години. Познавахме се с тримата покойници Методи Андонов, Вили Цанков и Леон Даниел, приятели сме с Юлия Огнянова.\nНашата култура им дължи поклон. Бургаската културна общественост вече го направи, обявявайки ги за свои почетни граждани.\nКак става така, че четирима 30-годишни режисьори и двадесетина от най-талантливите артисти от едно поколение (Иван Кондов, Петър Слабаков, Ицхак Финци, Доси Досев, Леда Тасева, Васил Димитров, Вълчо Камарашев и др.), се събират в Бургас и за 3 сезона създават представления, които ще окажат влияние върху развитието на националния ни театър през следващите 50 години? Това трябва да се изследва.\nД-р Смилена Димитрова Смилкова\nЕлена Димитрова Величкова-Стефанова\nПроектът „Приказни клавиши“ е насочен към децата от основни училища на Бургас. Образ, изразен чрез езика на музиката, въздействащ върху творческото мислене и фантазия на децата, е в основата на проекта. За да се научат децата да възприемат и разбират трудния език на музиката, за да може проектът да бъде в помощ на основите, поставени в училището и да обогати представите на децата, както за инструментите пиано и акордеон, така и за музиката и тълкуването й.\nСдружение за българо-гръцко приятелство „Пиргос“\nАлбум „Морето“ с песните на Костас Варналис\n135 години от рождението на Костас Варналис, роден в Бургас, поет на България и Гърция. Премиера за България е издаване на песните по текстове на поета и музика на най-известните гръцки композитори. Романтичните балади са от поемата „Светлината, която ни изгаря“, също неиздавана у нас, написана е на бургаския бряг.Звученето е оригинално понтийско, типично е за гръцките уникални инструменти лира и бузуки.Записът на албума ще се осъществи от български и гръцки музиканти с богат творчески опит и постижения - хор „Ангира“, оркестър „Дросос“, трио „Ел греко“ и солисти.\nРада Господинова Чомакова\n„Дни на Руската и Славянската класическа музика“\nВ рамките на„Дни на Руската и Славянската класическа музика“ ще бъдат проведени 4 концерта: 2 симфонични и 2 камерни.\n1 концерт: Симфоничен оркестър на Бургаската опера със солист Десислава Щерева - пиано и диригент Иван Стоянов.\n2 концерт: Симфоничен оркестър на бургаската опера със солист Рада Чомакова – пиано, Тимофей Новодержкин – виолончело и диригент Йордан Дафов.\n3 концерт: Камерен концерт със солист Верустиния Овчинникова – цигулка и Иля Овчинников – пиано.\n4 концерт: Камерен концерт със солист Красимира Червенкова и Рада Чомакова.\n„Карнавал на животните – една зоологическа фантазия“\n„Карнавал на животните – една зоологическа фантазия“ е мотото на проект обединяващ четири концерта, вдъхновен от музиката на „Карнавал на животните“ от Камий Сен-Санс. Една фантастична животинска небивалица за малки и големи.\nКонцертна история, придружена с танц, песни, солисти – инструменталисти за деца, младежи и семейства от всички социални класи. Възможност за изпробване на всички участващи в концерта инструменти.\nМузикалните истории са шоколад за душата. От тях обаче не се пълнее. Не е необходимо да мием зъбите си след като я изслушаме. Те са мирни, даже да ни конфронтират, могат да бъдат взети навсякъде и без паспорт. Но музикалните истории също имат един недостатък: дори и най-дългата от тях има последна страница, тогава отново се нуждаем от това.\nИнициатор на проекта е музикантката Диляна Червенкова, възпитаник на Музикално училище „Проф. Панчо Владигеров“ Бургас и Музикалната академия в Мюнхен, с любезното съдействие на Елизабет Фукс. „Култур Ферайнигунг“ Залцбург, Маркус Елзнер, основател на ансамбъл „Цайтшпрунг“, Мюнхен и Ливиу Петку, диригент Гертнер Театър, Мюнхен. Конферансие ще бъде любимата на бургаската широка публика Петя Иванова.\nВече 4 години бургазлии от всички възрасти и краища на света споделят лични фото-архиви, спомени и легенди за Бургас във фейсбук групата “Старият Бургас”, която има над 7000 участници и повече от 3000 уникални кадри, свързани с историята на града от основаването му до края на ХХ в. Основната идея на проекта е “Старият Бургас” да се развие и прерастне в уебсайт със съвременна и потребителски ориентирана визия, който работи за опазване на културно-историческото наследство на Бургас. Целта на проекта е създаването на специфичен и устойчив културен продукт, който няма аналог на местно ниво. Той ще включва активно общността в събирането и опазването на културно-историческото наследство на града и ще търси възможности за колаборация с различни културни институции. В развитието си проектът ще бъде съпътстван от рубрика в печатно издание и радио предаване.\n„Танцов театър в Бургас“\nТворческо ателие за съвременен танц и танцов театър. Постановка и представяне пред публика на 3 нови танцови миниатюри и възстановяване на 1 професионален танцов спектакъл /съвременен танц, танцов театър/, на бургаски хореографи с участието на млади и професионални изпълнители от Бургас и София.\nСъвременният танц и танцов театър са артистични жанрове, които не са субсидирани институционално от държавата. Те се развиват от НПО и артисти на свободна практика чрез субсидии за отделни проекти.\nФинансовият ресурс, необходим за създаването на нов спектакъл или представянето му пред зрителска аудитория е непосилен за независимите трупи в България, поради което тяхната продукция има много кратък „живот“.\nПроектът ще даде възможност за съществуването на артистичния жанр танцов театър в Бургас като създаде условия за временно култивиране на артистична трупа и създаване на продукция. Дейностите по проекта ще допринесат за професионалното изграждане на младите бургаски танцьори и хореографи.\nА. Постановка на 3 танцово-театрални миниатюри с хореографи Симона Йовчева, Петя Попова и Николина Тодорова.\nВ. Постановка на спектакъла “I WISH” с хореограф Петя Стойкова.\nБ. Презентации пред публика на произведенията, създадени по проекта.\nГ. Видео документация и разпространение на досиета на спектаклите до международни танцови фестивали.\nТанцово сдружение „Бели денс Бургас“\nДни на арабската и индийската култура „Изтокът – близък и непознат“\nПроектът на танцово сдружение "Бели денс" Бургас "Дни на арабската и индийска култура - Изтокът близък и непознат" представя източното изкуство в различни негови проявления:\n1.класически, фолклорни и съвременни танци, както и фюжън със съвременни танцови стилове - фламенко, танго, контемпорари и други . Непознатите до момента в България танцови стилове - саиди,египетски интерпретативен танц, тараб, таксим , лирикс , които се танцуват с дълги рокли и изглеждат съвсем различно от общоприетата в България представа за ориенталски танци като визия и послание\n- открити уроци по ориенталски и индийски танци в "Младежки дом"\n- заключителен концерт в "Държавен куклен театър"\n2.Ателие по калиграфия и рисуване с къна - индийски и арабски техники\n3.Лекции с демонстрации - "История на източния танц"/ ревю на костюми за съответните стилове и кратка демонстрация на всеки стил/, "История на източните подправки", "Невероятната Индия", "Жената в арабския свят - митове и истини"\n4.Четене на арабска поезия в оригинал и български превод.\n„Музикално пътешествие във времето“\nПроектът „ Музикално пътешествие във времето” включва пет образователни концерта, с които бихме искали за запознаем и приобщим културната общественост на Бургас и няколко селища от областта към камерни творби с висока художествена стойност.Освен това имаме желание да запознаем слушателите с особеностите и спецификата на различните музикални инструменти , техните изразни и технически възможности, както и различните им съчетания в ансамбъла. Надяваме се, че ще предизвикаме интерес в културната общественост и ще обогатим музикалната култура на слушателите.\nПроектът е предназначен за широка и разнообразна аудитория, включваща хора от различни възрасти ( в това число и деца), професии и съсловия.\nСдружение „Виа Понтика“\n„Merry Go Round“ е немско-българска театрална продукция на тема бягство и миграция през 21 век.\nMerry Go Round е едновременно инсталация и театрално представление. То се фокусира на актуална тема: миграцията и страхът на мигрантите. Специфичният център е конструкция, своеобразен корусел, в който човек може да влезе, може да го разгледа и използва. По асоциативен начин сценичната среда внушава за аспекти като напусканем бягство, желание и надежда.\nСпектакълът разказва за историите, които стоят зад различни човешки съдби. Започвайки с митологични герои представлението ще ни доведе в днешно време. Ние правим интервюта с българи, живеещи в Германия и германци, живеещи в България. Преплитането на реални биографии с митологични и исторически герои ще създаде хипер индивидуалности. В тях реалните събития от деня и старите повтарящи се теми и съдби ще бъдат свързани в една драматична история.\nСпектакълът и инсталацията могат да се посетят отделно.Откриването на инсталацията (курсел/въртележка) е подходяща също така и за деца. Тя се отваря за няколко часа преди вечерното изпълнение.\n„Фестивал на ъндърграунд културата в Бургас – среща между поколенията“\nОсновната цел на проекта е организиране на първия по рода си Фестивал на ъндърграунд културата на бургаска територия, обединяващ в себе си три поколения музикални творци, както и включването на жителите и гостите на града в ъндърграунд културата чрез музика и ленд арт инсталации на открито. Желанието ни да направим такъв Фестивал в Бургас, е свързано с целта да дадем „лице” на тази специфична субкултура, която съществува извън сферата на преобладаващата масмедия и популярна култура. Да успеем да обединим тази част от обществото, която диша с този вид култура, но и да дадем възможност до нея да се докоснат всички желаещи. Фестивалът ще бъде двудневен и ще се проведе на 4-5 окромври 2014 г. в и около подлеза на Операта.\n„Дружество на художниците – Бургас“\n„Изкуство и птици“\nПроектът предвижда създаването на скулптури с идеята да се обнови и подобри визията в района на защитена местност „Бургаски солници“, близо до Укритието за наблюдение на птици под кв. Изгрев, принадлежаща към Атанасовското езеро като част от най-големия комплекс от крайморски езера в България, да го съживи за нови дейности и посещения, да го направи атрактивно, популярно и притегателно място за жителите и гостите на град Бургас. Предвижда се работа в партньорство с Българска фондация Биоразнообразие (БФБ).


Трудова борса за младежи се проведе в Стара Загора - ТПП - Стара Загора\nСъбития Трудова борса за младежи се проведе в Стара Загора\nТрудова борса за младежи се проведе в Стара Загора\nСряда, 26 април 2017 г., 16:13\nБюрото по труда в Стара Загора организира днес специализирана трудова борса за младежи.\nНа борсата присъстваха 12 фирми, които заявиха 167 работни места. От тях 43 са за кадрови войници, представени от Военно окръжие – Стара Загора.\nПриоритетно се търсят кадри в сферата на производството: инженер – конструктори, машинни оператори, монтажници на изделия от метал и на ел оборудване, общи работници, работници консервна фабрика, контрольор качество, асистент доставки и асистент в качествен контрол, склададжии.\nРаботодатели в хотелиерството и ресторантьорството търсят рецепционисти, готвачи, камериери/ камериерки, помощник кухня, бармани, сервитьори; пиколо, портиер.\nИма свободни позиции и за супервайзър, асистент продажби, продавач-консултанти, Търсят се още оптик и търговски представител медицински изделия.\nНа борсата присъстваха 110 младежи, които притежават различни специалности или умения. Всеки младеж разполагаше с предварителен списък на работодателите и работните места, които се очакваше фирмите да заявят.\nНа всички присъстващи беше направена презентация с възможностите за субсидирани работни места за младежи по активната процедура за мерки и схема Младежка заетост по ОП РЧР.\nБорсата премина при голям взаимен интерес между търсещи и предлагащи работа,уточниха от Бюрото по труда.


Как да се лекува външен, среден и вътрешен отит при възрастни - Астма\nЕстеството на заболяването или какво представлява отитът?\nОтитът е често срещано заболяване на ОНГ, чийто симптом е възпалителният процес в една от ушите\nЗа да разберем същността на заболяването от отит, нека анализираме по-подробно структурата на ухото си. Външното ухо е ухото и преминаването, преминаващо през тях, звукът влиза в тъпанчето.\nТук започва средното ухо, тази зона е сложна система, състояща се от тимпанична мембрана, кухина, слухова тръба и редица слухови кости. Основните функции на този сайт са да се усилят получените звукови вибрации и да се проведе вентилация на барабанната среда чрез свързване към назофаринкса.\nОсвен това колебанията попадат в "кохлеята", т.е. във вътрешното ухо. Това е много чувствителен орган, който изпраща импулс на нашия мозък, където е разпознат, на разбираем за него език, звук. Най-малкото нарушение на микрофлората на ухото или действието на други неблагоприятни фактори може лесно да наруши взаимодействието на всички възли на тази сложна система и да ни причини неразположение.\nОтитът е възпалителен процес, който се появява в ухото.\nТова заболяване може да възникне в различни части от него, поради това, че е разделен на три вида:\nВъншен отит - възпаление на видимия ушен канал. Под условие, тя е разделена на дифузни и точка. При първото увреждане възниква значителна част от ушната кал, а вторият има тубус или пустуларен тумор.\nСредният отит - тече в зоната на тимпаничната кухина. Развитието на болестта и нейната форма могат да бъдат много различни в някои случаи. Ако времето не се започне лечение и да започне на заболяването може да бъде проява на по-сериозни усложнения (менингит, мозъчни абсцеси, мастоидит, но често средната форма на възпаление се влива в интериора).\nВътрешен отит, или както се нарича, лабиринтетизъм, не може да се случи като болест на хотела. Тя се появява само при усложняване на средната форма на отит или други заболявания (грип, туберкулоза, сифилис и т.н.). Характерна особеност за това при други среди на средното ухо е тежката загуба на слух и постоянната замаяност.\nСимптоми и причини за отит на средното ухо\nТежка болка, шум и задух в ухото - признаци на отит\nЛечението на всяка форма на отит на средното ухо трябва да се извърши незабавно. Дори и ако се лекувате, вие се събрахте, силно препоръчваме да посетите отоларинголог.\nАко е невъзможно диагностицирането на специалист, болестта може да бъде определена от следните симптоми:\nнепрекъснати шумове в ушите\nболка (от всякакъв вид, от стрелба до тежко болка)\nспад в нивото на слуха, средно 10-50%\nусещане за "счупване"\nБезсъние или незначителни нарушения на съня\nгной, изтичащ от ухото\nВсички изброени по-горе признаци, особено ако повечето от тях се проявяват, символизират развитието на възпалителния процес в ушния канал. Но заслужава да се разбере, че само лекар с точност 100% ще може да диагностицира. За да завършите картината на появата на проблема си, помислете: Имате ли следните предразполагащи фактори или причините, които предизвикват отит при възрастни:\nНай-честата причина за появата на външната форма на заболяването е проникването на мръсна вода в ушите, която може да съдържа патогени на болестта. Ще бъдете изненадани, но второто име на това заболяване е ухото на плувеца.\nНаличието на микро-травми, разкъсване на кожата или малки пъпки може да предизвика развитие на болестта.\nУсложненията на настинките водят до възпаление на ушите, поради което възрастните винаги трябва да бъдат излекувани до края.\nПоради хроничните заболявания, т.е. постоянното наличие на външни инфекции в организма, имунитетът намалява. И ниското му ниво не е в състояние да защити цялото ни тяло.\nПрекалено "изкореняване" на ушна кал. В процеса на премахването му най-важното е да не го прекалявате. Тъй като това е защитна граница пред всички инфекциозни бактерии, стремящи се да ни влязат в ухото.\nДългосрочното присъствие на човек в условия на висока температура и влажност има лошо въздействие върху ухото.\nИзползване на слушалки (слушалки, слухов апарат, слушалки) на болен човек. Винаги спазвайте личната хигиена и не взимайте други неща за вашата употреба.\nНаличието в ухото на чужди тела, например, когато карате велосипед, улавя мозък.\nВ действителност, причините за болестта, като например отитита при възрастни, са много по-големи и няма да има достатъчно от тях да се изброят всички статии. По-горе са най-често срещаните от тях.\nОтитът външна е възпаление на тъканите на външния слухов канал\nАко сте били в състояние да определи какво точно се притеснявате за възпаление на средното ухо и каква е формата, можете да започнете лечението. По-долу ще бъдат представени методите за лечение на всички видове отити, както медикаментозни, така и народни методи.\nПо произход, външният отит е класифициран като инфекциозен (действието на патогени) и неинфекциозен (алергия, дразнене и т.н.). Най-често с инфекциозна инфекция патогените са: гъбички, стафилококи и Pseudomonas aeruginosa.\nПри продължителността, отитът се разделя на хронични (от месец) и остри (1-2 седмици). За медицинско лечение, в зависимост от естеството на заболяването, използвайте:\nкапки за уши (Garazon, Otinum, Anauran и т.н.)\nантибиотиците са задължителни (ампицилин, оксацилин, аугментин и др.);\nантипиретични, при температура от\nантитомикозни лекарства (Exoderyl, Niktroungin, Lamizil и др.), с гъбични инфекции\nВажно! Можете да приемате някое от описаните по-горе лекарства само под наблюдението на лекар, в противен случай рискувате да развиете по-сериозни проблеми, от собственото си невежество и грешен подход към бизнеса.\nНо народните лекарства за лечение на външен отит могат да бъдат изпробвани и взети самостоятелно, основното нещо без фанатизъм. Най-ефективните народни средства са:\nУплътнители за уши, импрегнирани с прополис, сок от лук или топло растително масло, се поставят ежедневно в ухото и не се отстраняват за най-малко 8-10 часа\nлист от здравец (не твърде голям), смачкан в малък кръг и поставен (не дълбоко!) в ухото за 5-7 часа, повтарян ежедневно\nкапки направени от лайка, могат да бъдат получени, както следва: в една чаена лъжичка суши тип растение и изхвърлят в чаша вряща вода, да настоява за 20 минути, след това напрежение, ostuzhennym, насаждат 2-4 капки на същия период от време на ден.\nВажно! Народните средства могат да се използват само за не-сериозни форми на болестта. В противен случай незабавно отидете на лекар, за да предпише правилния курс на лечение.\nОстра болка в ухото, температура и загуба на слуха - признаци на средно ухо\nОтитът е комплекс от възпалителни процеси в средното ухо на човек. Те получиха следните заглавия:\nтубуотит - увреждане на слуховия канал поради хронични заболявания на носната кухина, синусите или аденоидите\nмастоидит - поражение на мастоидния процес, възниква поради различни инфекции\nекудактивен отит на средното ухо - също се появява поради нарушена микрофлора на ухото поради инфекция; в процеса на заболяването в ухото се образува много ексудат (течността, която възниква от възпалението)\nостър гноен отит на средното ухо - едно от най-опасните ушни заболявания, настъпва при появата на инфекция; може да провокира и да бъде началото на много сериозни проблеми с ушите\nМедицинското лечение на отит при възрастни се извършва от следните лекарства:\nантибиотици (ампицилин, пеницилин, азитромицин и т.н.)\nкапки, възбудително действие (нафтисин, санорин и т.н.)\nКапки за уши (камфор, онимум и др.)\nСредният отит при възрастни е дори по-опасен от външния. Никакво "отстъпление" в лечението на себе си не може. Само в болницата и само лекарства.\nЛечението на средното ухо от средното ухо с народни средства се извършва като допълнение към основния курс и включва следните инструменти:\nорех листа или живовляк: от промива избутвам зелен лист сок и се разбърква с гореща вода в равни пропорции, тип 2 капки 2-4 пъти дневно\nчесън тампони: пекат няколко скилидки чесън и бекон за допустимата температура и нормално мекота (основното нещо, което не се разпадне) и влизат в ушния канал (не е дълбоко!) за няколко часа\nинфузия на прополис (96% етилов алкохол) за навлажняване на тампона и поставяне в ухото, промяна 1-2 пъти дневно\nВажно! Горепосочените народни средства се използват само в допълнение към основното лечение и процеса на възстановяване, тъй като не са приложими основното лечение.\nОтитът на вътрешното ухо е много тежко заболяване, лечението на което трябва да се контролира от лекар!\nВътрешен отит се среща рядко, както се казва, от "нищо", т.е. банална инфекция. По принцип такава тежка форма на отит е усложнение от други заболявания, а именно:\nкраниоцеребрална травма, фрактури\nНай-очевидният симптом на отит на средното ухо при възрастни е замаяност, която може да трае от няколко минути до цели дни.\nЧесто програмата за лечение включва няколко от следните лекарства:\nпротивовъзпалителни лекарства (Naklofen, Diclouran и др.);\nлекарства, насочени към намаляване на замаяността (Bonin, Dramina и др.);\nпрепарати за подобряване кръвообращението във вътрешната структура на ухото (Betagistin, Alphaserc и др.);\nПо отношение на лечението на народни средства, в този случай речта не може да излезе. За да се започне такъв отит в никакъв случай не е невъзможно, в противен случай голям риск да се получи непоправима вреда на здравето, дори смъртта е възможна.\nПредотвратяване на отит при възрастни\nНай-добрата защита е атака. Ето защо превантивните мерки, след като сте излекували болестта, са задължителни.\nЕкспертите уверяват, че спазването на някои препоръки ще сведе до минимум риска от възпаление на средното ухо, а именно следното:\nИзбягвайте да подавате вода в ушите си, ако това не е възможно, опитайте се да ги изсушите възможно най-добре\nпо време на почистване на ушите премахнете цялата сяра - противопоказано, оставете поне малко, това е вашият защитник срещу инфекциите\nпри най-малък дискомфорт в ушите незабавно се консултирайте с отоларинголог, защото дори не-сериозна инфекция може да причини сериозни проблеми\nОбобщавайки, заслужава да се отбележи, че със своевременното лечение на отит, няма нищо ужасно. Самолечението не трябва да се разглежда, тъй като в пълна степен, за да видите същността на проблема и да разберете какво е най-доброто за лечение, може да бъде само професионален лекар. Народните средства могат и трябва да се използват, но само като допълнение към основния курс на лечение. Здраве за вас!\nОбикновено, с отит, назална конгестия и назофарингеално възпаление се наблюдават. Това се дължи на особеностите на структурата на органите за ОРТ, чиято работа е тясно взаимосвързана. Отитът може да бъде последица от възпаление на максиларните синуси или ринофарингит, но ако той действа като независимо заболяване, той задължително води до общо влошаване на здравословното състояние и разпространение на патологичния процес до близките органи.\nВ повечето случаи причината за възпаление на ухото са коки (стафилококи, пневмококи) и други условно патогенни микроорганизми. Тяхното активиране се дължи на намаляването на имунната защита или възниква на фона на тежки възпалителни процеси на назофаринкса. Причините за развитието на заболяването с остър и хроничен курс са еднакви, само тежестта на симптомите се различава.\nОстър еустахиит е съпроводен от шум в ушите, усещане за пулсация и задръстване, леко повишаване на температурата (до 37-37.4). Този стадий продължава до няколко дни и след това преминава в остра катарална възпаление, което се съпровожда от синдром на силно изразена болка и повишаване на температурата до стойности на субферила. В този случай, асептично възпаление на средното ухо, силен шум и пулсации в ушите, изразено назално задръстване, придружено от влошаване на слуха.\nХроничният отит на средното ухо е следствие от неадекватното лечение на остро възпаление. Той се развива в два случая: с чести рецидиви на остро възпаление с образуване на перфорация и екскреция навън или в резултат на отсъствие на лечение за остро възпаление.\nпроникване на инфекцията може да се извърши чрез кръвта за грип, морбили, коремен тиф, скарлатина, туберкулоза, а също и при нараняване на тъпанчето;\nпродължителна хипотермия в комбинация с намален отговор на имунната система и общо отслабване на тялото. Това води до отит, причинен от сапрофитната микрофлора на тръбата и фаринкса, което при здрави хора не е опасно. Пътят на инфекция може да се наблюдава при туберкулоза, HIV, сифилис, захарен диабет.\nнарушение на назалното дишане, причинено от изкривяването на носната преграда, аденоиди, алергичен ринит;\nнамаляване на резистентността на тялото, потискане на имунната система в случай на кръвни заболявания, диабет, инфекциозни процеси;\nпрояви на специфични кожни заболявания под формата на везикули с кости с херпес, ярко червено зачервяване на лицето, моклесион с екзема и др.;\nфурункулоза придружен от силна болка, която се простира до шията, зъбите, за окото, се усилва при натиск върху трагусът, дърпа ушите, дъвчене и говорене движения, както и през нощта, особено когато спи на ухото на пациента. На изпит може да открие издигането на кожата с полупрозрачен жълти съдържание гнойни, рязко болезнено за налягане;\nгъбични инфекции в началото на безсимптомна, докато дълбоко кълняемост мицел се появява силен сърбеж, мирис, шума и задръстванията, лека болка, загуба на слуха.\nОтит на средното ухо възрастни, при прехода към хронично, проявяващо се с наличието на постоянен серозен или гноен секрет от ухото, нарушение на слуха, редовен шум. При обостряне има главоболие и болка в ухото, vydeleny става повече.\nЛечение на външен отит на средното ухо се основава на следните разпоредби:\n- С фурунулоза се вземат антибиотици от първия ден, като еритромицин, капилян, аугментин. Едновременно локално производство на слухов канал тампонада - полагане вълна, сух или навлажнен с разтвор на борна алкохол свежда смазани йод.\n- дифузен отит на външното ухо включва промиване с топъл разтвор furatsillina или борна киселина, получена смазване разтвор слухов канал сребърен нитрат или зелен фураж. Също така се използват загряващи компреси с течност на Burov, мехлем с преднизолон, хидрокортизон.\nВътре - нистатин, дифлукан. При сърбеж приемайте suprastin, dimedrolum, zirtek, кларитин.\nСъс среден остър отит лечението се извършва възможно най-бързо - за да се елиминират потенциалните усложнения. Терапията се състои в първоначалното отстраняване на причините, водещи до възпаление на ухото - ARVI, грип, настинка и др.\nНаправи горещ компрес, полагане на външния слухов канал turundy на напоена с алкохол и глицерол отваряне и затваряне на слухови памук, напоена с вазелин. Компресията има затоплящ и анти-едематорен ефект.\nСлед операцията или спонтанно пробив ухо, Евстахиевата тръба катетеризация осъществява с въвеждането на антибиотици и хормони, както и Dimexidum инфузията, антибиотици тимпан (в контакт с лекарството в пациента целевия усеща вкусът му в устата).


SarcoidosisUK имат широка гама от висококачествена информация за пациентите със саркоидоза. Цялата ни информация е разработена с помощта на експерти и е свободна за ползване.\nДобре дошли в информационния център на пациента на SarcoidosisUK.\nSarcoidosisUK знае, че саркоидоза може да бъде объркваща, особено за новодиагностицирани пациенти.\nНашата цел е да намалим несигурността чрез предоставяне на ясна, качествена и точна информация за саркоидоза на всички засегнати. Подпомагането на пациентите да разберат саркоидоза е изключително важно за нас и нещо, което ние приемаме много сериозно. Цялата информация за пациентите се произвежда с помощта на надеждни медицински експерти и е безплатна за всеки.\nнаш За саркоидоза page is essential reading for anyone looking for general and basic information about the condition. For more detailed information about how sarcoidosis affects various organs use the pages on the ‘Types of Sarcoidosis’ dropdown on the main menu above. All this information has been produced alongside top medical experts, from cardiologists to oncologists, and is available as Информационни листовки за пациента. Те могат да бъдат четени онлайн, изтеглени или поръчани като печатни копия.\nЕстествено е, че пациентите имат много въпроси относно саркоидозата. SarcoidosisUK са слушали, записвали и дестилирали тези въпроси. След това имахме отговори на въпроси от екип от специалисти-консултанти по саркоидоза, медицинските сестри SarcoidosisUK и членовете на нашата група за подкрепа. Най- Страница с често задавани въпроси за саркоидозата съдържа цялата тази информация и е чудесно място, за да разберете повече за много различни аспекти на състоянието, от „ден до ден живот“ до „лечение“.\nSarcoidosisUK знае, че може да е трудно да се намери най-добрият специалист по саркоидоза във вашия район. Направихме упоритата работа и проучихме най-добрите консултанти в цялата страна. Тези подробности бяха публикувани в нашия Справочник на консултанта за саркоидоза, единственият от този вид в Обединеното кралство. Можете да търсите по местоположение, име или състояние и да получите подробна информация за препратка.\nНие непрекъснато увеличаваме информацията за пациента. Друга информация, достъпна чрез уебсайта, включва повече информация умора, Хранителни насоки, деца, и Съвети за пътуване.\nМного се гордеем с информацията за пациента, която SarcoidosisUK предоставя. Но нищо от това не е възможно без щедри дарения. Ако сте се възползвали от някоя от нашата информация, моля да обмислите даряването на SarcoidosisUK днес.\nАко искате да откриете обща информация за саркоидоза, това е мястото, където трябва да започнете. Тази информация е идеална за нови диагностицирани пациенти или приятели и семейство, които искат да научат повече.\nПрочетете повече за саркоидоза\nСаркоидозата може да засегне всеки орган в тялото. Консултирахме експерти от цяла Великобритания, за да предоставим висококачествени информационни листовки за най-често срещаните форми на саркоидоза.\nПрочетете, изтеглете или поръчайте листовки\nСаркоидозата е сложно заболяване - за пациентите е естествено да имат много въпроси. SarcoidosisUK са събрали тези въпроси и са се консултирали с нашия експертен екип (включително клиницисти, медицински сестри и пациенти) за отговори.\nЗнаем колко е трудно да се намери специалист, който да знае за саркоидоза и да се грижи за пациенти със саркоидоза. За да ви помогнем да намерите най-добрата грижа, ние създадохме единствената специализирана база данни на саркоидозата във Великобритания.\nТърсене на консултант


Ротарианци събират средства, за да върнат блясъка на Военния клуб в Търново - Труд\nПонеделник 18.01.21 / 09:42\nПонеделник / 18.01.2021 / 09:42\nРотарианци събират средства, за да върнат блясъка на Военния клуб в Търново\nРотари клуб във Велико Търново, съвместно с общинската управа, подемат инициатива за връщане на славата и блясъка на Военния клуб в старата столица. Театралният салон в сградата до паметника „Майка България“ изгоря при пожар през 2014 година и от тогава е неизползваем.\nНа 20 септември от 18,30 часа в залата на Военния клуб ще бъде организиран благотворителен коктейл, на който ще бъде представен идеен проект и визуализации за възстановяване на салона.\nЦелта е събиране на средства за възлагане и изготвяне на работен проект, по който ще се осъществят същинските ремонтни дейности.\n"Идейният проект представя залата в целия й блясък опреди 80 години", обясни президентът на Ротари клуб в болярския град Росен Великов.\nЗа изработването на работния проект са необходими около 10 000-12 000 лева, които инициаторите се надяват да съберат с благотворителната акция. Те канят на коктейла интелектуалния и културния елит на града, всички родолюбиви великотърновци, които искат да помогнат за реализиране на начинанието. Цената на куверта за коктейла е 20 лева.\nОбщина Велико Търново има ангажимент да ремонтира и възстанови със средства от общинския бюджет киносалона на Военния клуб след споразумение с Министерството на отбраната. Съглашението касае безвъзмездното прехвърляне в полза на Общината на сградите на бившото сержантско училище и прилежащите терени, за което кметът Даниел Панов и екипът му водят разговори повече от няколко години. За целта Великотърновският общински съвет даде съгласие за сключването на двустранно споразумение между Община Велико Търново и МО.\nРеконструкцията на салона във Военния клуб ще струва до 500 000 лева , като количествено-стойностната сметка ще се прецизира съвместно от Общината и Изпълнителна агенция „Военни клубове и военно-почивно дело”.\nБлаготворителният коктейл за набиране на средства за работния проект е част от поредицата родолюбиви инициативи, с които Ротари клуб – Велико Търново, отбелязва своята годишнина.\nСъбитията включват още възстановяване на Багриловия надпис по пътя за ВТУ, който ще бъде открит на 22 септември, фотографски конкурс „Велико Търново – моето вдъхновение“, който стартира също през септември, конкурс за детска рисунка „Моят Търновград“, концерт „От великотърновци за великотърновци“ и други.\nС всичко това великотърновските ротарианци доказват, че следват основния принцип на международната организация „Ротари – интернешънъл“ „Служи безкористно!“ и че не жалят сили и средства за развитието на Велико Търново като културна и духовна столица.


Учителко любима в любимия училищен двор – Любов Даскалова\nУчителко любима в любимия училищен двор\nКато чуете „училищен двор“, сигурно в ума ви изскачат едни пасторални картини на щастливи малки ученици, гонещи с усмивка волни пеперудки, играещи на дама, правещи акробатични номера и преживяващи спонтанни детски игри.\nЕстествено, учителките са запретнали крачоли, гонят топки, бият волета, скачат овчарски скок, за да събират топки от съседните дворове.\nТака сигурно е във финландското училище.\nВиждали ли сте двора на българско училище? Даа, всяко училище си има двор с ограда, игрища, врати за влизане и излизане. В някои дворове се намират и зелени площи, в други кални локви. Понякога има и дървета и храсти. Не е рядко да видиш в училищен двор и параклис. Да, параклис.\nСега ще видите, че дворът на родното школо няма само едно предназначение.\nПлощадката на Шаро и Балкан\nВсеки ден десетки от ранобудни през безработни, та до изморени столичани водят милите си кутрета да наторяват училищния двор. С неосъзната благодарност към районния кмет, те повеждат домашния четириножко, за да се разпише с жълт молив по белия сняг или да разпилее на 2-3 места малки мазни, вчераизядени кренвиршчета на това благодатно място, заобиколено с ограда и със забита сграда в средата. Разнообразни представители на породи собаки тичат весело, игриво, дъвчат клечки, гонят топки, току приклекнат, без да страдат от нечий срам. Съвсем естествено, всички собственици мислят, че това място за лека атлетика за кучета, не е необходимо да се почиства. Стотици дечица трамбоват площадки и треви, та едва ли би изостанало днешното кучешко дело неразмазано до утре.\nтам е леля Бонка, извела е пъстроцветната болонка Джони\nи плахо се оглежда за минаващ самолет,\nкогато Джонката надупил се,\nизнася своята опашка лекичко напред.\nЯвно хапвал е пастет,\nзащото купчинката под задните крачета\nприлича на размекнат сладолед.\nЛеля Бонка се отдалечава\nи елегантно от олекналия Джони се разграничава,\nщото, толкоз ли пък нямаше къде, т\nа пред стълбите на школото да се изсе…..\nБратле, аре с нас в даскалото!\nУчилищният двор е притегателно място за младите. Всички онези, за които денем е време да поспят, да дръпнат некое козче, да пият едно кафе с наргиле на „Кривото“, се присещат към 16 ч. да се видят с Пацо и Никсъна в даскало, щото а-у има некви часове. Всичко пропуснато през деня се компенсира успешно вечер – десет-петнайсет братлета са в двора, за да попият от стените, стълбите и пейките на даскалото учебния материал от днес. Яки пичове разменят всичките седемнадесет думи, които си спомнят от разговорите през последния месец, за да изразят случващото се в забързаното им ежедневие. Бирата за по-лесно усвояване на учебния материал, посредством гравитационните сили на нашата планета намира неповторима реализация по стената на училището. Нуждата на организма от кюспе в две пакетчета печен слънчоглед е огромна, особено когато това се случва по време на философски разговор за възгледите на Кант. Захранката от сол, шлюпки и малка ядка развива непреодолимо желание и утре нещата да се развият по същия начин, пак на същото място, само дето може да се говори този път за философските твърдения на Ницше. Валят фасове и зелени желирани създания, завъдили се като аеробни едноклетъчни организми с дом – устна кухина и носоглътка, които прелитат на метър-два и се разстилат по студения асфалт. Някой друг оранжев филтър бива елегантно сгазен с четвърт оборот на дясно стъпало.\nМаменце, хайде да поиграеш навън!\nСпретнати майки, сготвили мусака и измили банята, захвърлят прахосмукачката на една страна и хукват да водят децата „навън“. „Навън“ е в училищния двор. Там е удобно малчуганите да са с колело, особено когато учениците от 4 различни паралелки имат физическо. Майката гледа намръщено, когато изневиделица пред милото й детенце изскочи някой осмокласник, който покрива норматив на 60 м спринт! В тези мигове майката освирепява като тигрица, забравя, че е обикновен смъртен и е готова да пресъздаде кървавите сцени от „Рамбо IV“. Целият свят й е крив, когато училищният двор се явява естествено продължение на килима от детската стая и кой им е дал правото на тия да стъпват по него!? „Как може така да пречат на детето да потича? По цял ден е затворено вкъщи, вие не виждате ли как му се играе?“ е въпрос, над който учителите по физическо и до ден днешен не могат да открият логически отговор.\nКолелото се кара най-добре по обяд, когато стотици деца търсят своето място по училищния асфалт, за да размърдат крачета и ръчички в начален стадий на ошипяване от целогодишния престой на училищен чин. Шансовете милото мишленце да се люсне директно върху нещо твърдо са малки. Колкото и бързо да се въртят педалите, все преди стената ще срещнеш някое заблеяно момиченце от IV клас и ще успеете дружно да посрещнете рязкопоявилият се асфалт. Майките и бащите в тези моменти тичат да проверят дали педалите на колелото не са се разпарчетосали или дали веригата не е паднала. Плачещи деца не се забелязват, защото са на кълбета с момиченцето от IV клас, а не се и чуват, защото половината училище в момента е на двора.\nБегай, че ми пречиш!\nУчилищната собственост е кадастриално парцелирана от неколцина, като в това число не влизат нито директорът на училището, нито местната кметица. Целият двор на всяко училище е на Пешо, Геша, Тонката и на всички, изброени по-нагоре, в това число и Спас. Очаква се скоро да бъде въведена и тол система за прекосяване на футболното игрище или такса-ползване на полето за народна топка. Млади бизнесмени са приели правото си на първи разпоредител на общинската собственост и безцеремонно раздават укази за право на игра. Естествено, най-малките и по-малките, особено когато са без поотрасналите си втори разпоредители-родители, също не получават статут на играчи на нито едно от игралните полета. За тях обикновено играта на по-големите е своеобразна лекция, тип практикум, в която имат изконното право само да гонят и доставят отдалечаващите се топки.\nЕдното право носи със себе си и други права, училищният двор се преобразува в малка държава, в която мениджърският екип управлява народонаселението според нуждите на играта.\nЕеех, а къде е бай Тошо?\nБаби и дядовци са окупирали всеки квадратен сантиметър на пейките в двора и прилежно са разстлали половин гардероб детски дрешки, 4 торби пазар от магазина, стари вестници и провизиите за внучето. Трима бистрят темата „Бастун и ишиас“, един за малко темата налучква, разказвайки за пътуването му до Видин – втора класа.\nОсемте му отворени врати създават прекрасна мрежа от пътеки, които съкращават трасето на стотици граждани, решени да се предислоцират в различни точки на града.\nУнесена в драматизма на пореден епизод от едни семейни саги, леля Теменужка вкара неусетно гол на Дончо, премятайки през рамо тежките дисаги. Чичо Валентин, затичан към джипито, се спъна във въжето на Ванеса и Филипа. Трябваше да дойдат всички футболисти, за да вдигнат чичо Вальо от земята и да опитат внимателно да го почистят. За нещастие, човекът, бе снабдил се с лекета – все в кафявите нюанси, някои кални, а други – от отпадъци фекални.\nПет юнака с колелета развиват скоростна щафета, бият контри по тревата, един си пада на главата. Между тях от втори „д“ подават си децата топка – дрибъл, дрибъл, пас и прас! Намеси своите зъби питбулът Спас. Учителката вика, второкласници реват, но пък Спас сега препишка онези дрешки, хвърлени на куп.\nУчилищният двор е чудно място, странен кът. В него всеки си намира своето своя мир, в пек и студ. Жалко само за горките ученици, които все по-рядко успяват да му ползват благините.\nдеца, кучета, училищен двор\nOne thought on “Учителко любима в любимия училищен двор”\nУчителко любима, РОДИТЕЛИТЕ ДОТУК!* – Любов Даскалова


Водещите новини! Продължават консултациите за нов МС - Общество - Новини Бг\nПродължават консултациите за нов състав на Министерския съвет.\nДнес разговори проведоха председателката на БСП Корнелия Нинова и заместник – председателят на ИТН Тошко Йорданов.\nСлед преговорите в парламента Нинова разясни дали БСП ще подкрепи в парламента кабинет на ИТН.\nУточнихме теми и политики, по които имаме припокриване, остават и някои различия, утре ще го обсъдим на Националния съвет. Разговорите ще продължат, това бе само първата ни среща. Това обяви пред медиите лидерът на БСП Корнелия Нинова\nЙорданов от своя страна каза: Няма проблем да се отиде на нови избори, ако не получим подкрепа за кабинет. Той допълни: От БСП се оказаха доста подготвени. Чели са нашата програма, ние се бяхме запознали с тяхната. Някои неща са общи и то за доста въпроси. Това заяви зам.-председателят на "Има такъв народ" Тошко Йорданов след срещата с БСП.\nПрезидентът Румен Радев отправи апел от старата столица.\nОчаквам партиите на промяната да следват ясно посоката, която им зададоха българските граждани по площадите в продължение на една година, каза държавният глава във Велико Търново.\nЛидерът на ГЕРБ посети село Бата, Бургаско, и отправи критики към политици:\nБорисов: БСП и "Демократична България" се интересуват само от постовете.\nЛидерът на ГЕРБ Бойко Борисов коментира във Фейксук преговорите между партиите за съставяне на правителство.\nВодещите новини! Зверски жеги – и в климата, и в политиката!\n23 юли 202112:58\nВодещите новини! Пуснаха Митьо Очите; и за кого работи прокуратурата?\n22 юли 202119:14\n22 юли 202113:05\n21 юли 202119:04\n2021.07.24 | 23:19\nЖива да не бях :)\nНо порцийки няма да има :)\n2021.07.25 | 00:14\nТе БСП и сега имат министри в служебното правителство и затова искат приемственост!


От понеделник всички медици в Ню Йорк трябва да са ваксинирани иначе губят работата си - BG VOICE\nОт понеделник всички медици в Ню Йорк трябва да са ваксинирани иначе губят работата си\nПодобна заповед беше в сила и за учителите в щата, но тя беше временно отменена от съда\nВремето изтече: считано от 27 септември всички здравни работници в щата Ню Йорк трябва да се ваксинират срещу коронавируса или ги грози евентуално уволнение. Същата заповед беше въведена и за учителите, но тя беше отменена.\nВсички учители и персонал на учебни заведения трябваше да получат поне една доза от ваксината срещу коронавируса, в противен случай щяха да уволнят. Заповедта обаче беше временно отложена от апелативен съдия в щата в петък.\nУчилищният синдикат в щата се надява, че Ню Йорк ще се възползва от забавянето, заявявайки че това ще даде време на града да „състави реален план за справяне с очаквания ръст на свободни работни места, когато заповедта влезе в сила“.\nПрофсъюзът предупреди, че в училищната система може да се освободят до 10 000 работни места.\nЩо се отнася до системата на здравеопазването, неваксинираните служители биха могли да отидат на работа в понеделник, но ще трябва да напуснат веднага, заради заповедта.\n„Не искам да се ваксинирам. Готов съм да си загубя работата. Има много места, на които не е нужно да си ваксиниран, за да работиш“, каза здравният работник Джуниър Рейносо.\nГубернаторът на Ню Йорк Кати Хочул заяви в събота, че е подготвена за евентуално извънредно положение, ако се стигне до сериозен недостиг на медицински персонал.\nИзпълнителна заповед позволява на лечебните заведения да наемат медицински персонал извън щата, да привличат пенсионирани работници или членове на Националната гвардия с медицинско образование.\nЩатът твърди, че здравните работници, които загубят работата си, защото не са се ваксинирали, няма да отговарят на условията за получаване на помощи за безработица.\nОще по тематаваксинираникоронавирусмедициНю Йоркучителищат\nАдминистрацията на Тръмп искала да убие Асанж, ЦРУ обмисляло само отвличането му\nЗадържаха четирима ученици: Подготвяли възстановка на масовата стрелба в Колумбайн