Влади Въргала пред Dir.bg: Една Мона Лиза Лувър не прави | Impressio.dir.bg\nХората са тъжни, обезверени, зли и готови да продават всичко наред, като почват с достойнството си, изповяда един от "царете на комедията"\nАвтор: Валерия Калчева / 20 април 2019 / 14:04 5783 Прочита 1 Коментара\nСнимка и колаж: Павлин Даскалов/Dir.bg\nВладислав Карамфилов, който получава прозвището Влади Въргала в началото на 90-те, е известен актьор и режисьор.\nРоден е на 11 август 1967 г. в София. Завършва НАТФИЗ със специалност актьорско майсторство в класа на проф. Стефан Данаилов, след което учи известно време и кинорежисура при големия проф. Христо Христов.\nВ началото на 90-те участва в култовото студентско предаване "Ку-ку" и започва да прави комедийни скечове в него.\nНай-известният образ, в който се превъплъщава, е далавераджията Влади Въргала от "Магурата".\nВладо Въргала (Снимка Павлин Даскалов)\nВпоследствие е поканен от Нери Терзиева да прави собствено шоу по Ефир 2, което е кръстено "Коктейлите на Влади". Тогава Карамфилов напуска "Ку-ку", но актьорите от двете предавания си гостуват.\nПрез годините създава като продуцент, сценарист и актьор, няколко авторски предавания: "Пирон" - предаване със скрита камера, заедно с Август Попов и Михаил Ланджев, "Шаш" - с Илиян Джевелеков и Матей Константинов Участва в "Сладко отмъщение" - също предаване със скрита камера, "Царете на комедията" и др.\nПрез 2011 г. е премиерата на игралния филм "Операция "Шменти-капели"", заснет по пиесата му "WC-BG" или "Моят дом е моята крепост"". Филмът е в топ 3, на най-гледаните български филми и до днес.\nВладислав Карамфилов е изпълнител на главната роля във филма "Пантуди".\nПродуцира музикалната група "Отряд 13" съставена от затворници". Издава първият им албум, докато членовете й още изтърпяват наказанията си.\nВ уникална изповед Влади Въргала разказва какво значи да видиш изненадващо най-близките до сърцето си хора на едно място, смятал ли се е за "голямата работа", когато беше по-известен от президента, за гибелта да продаваш недоволството си, за прозрението, че една Мона Лиза Лувър не прави, за секрета как да сбъднеш всичките си мечти, за срама да бъдеш богат в държава на бедняци...\nСнимка: Павлин Даскалов/ Dir.bg\nПредставяме ви Влади Въргала пред Dir.bg:\n- Влади, как се ражда идеята за автобиографичния ти спектакъл "Мемоарите на един Въргал"?\n- Чудех се с какво мога да почерпя приятелите, които ми направиха изненадата за 50-годишния юбилей. По ред причини нямах планове да го празнувам. Но само аз не знаех, че приятели от цялата страна са се организирали да се съберат на рождения ми ден и ми подариха едни от най-великите емоции и вълнения, които съм изпитвал през живота си.\nTогава реших, че "ще им го върна"... Не знаех какво и как. Помогна ми Радо Чолаков - един от създателите на предаването "Ку-ку". Той от няколко години ме ръчка, това е точната дума, да направя Въргала в спомени, в разкази, в такива неща. И други приятели са ми казали, че много искат пак да видят неща от едно време. Реших, че така ще почерпя хората - ще направя този спектакъл "Мемоарите на един Въргал", в който всички те "участват". Спомени от нашия живот. Ще ги поканя на спектакъла, а след това един коктейл... Така и стана. Успях да го реализирам, когато бях на 51 и половина. Една година и половина го отлагам във времето.(смее се)\nИма такова много разпространено заболяване - да отлагаш всичко за последния момент. Сега ще ти кажа как се казва (прави бърза справка в Гугъл)... казва се прокрастинация. Аз познавам много болни от него, а в България е направо пандемия. Това е болест при хора, които са демотивирани или хора, които са безотговорни, или ги е страх от крайния резултат, или пък ги е страх да започнат нещо, притесняват се, че то ще свърши и т. н. А бе, отлагаш до последно. Четох симптоматиката - всичко лази по мене.\nГодина и половина все виках - "има време, има време, има време." Трябваше да се появи някакво обстоятелство, което да ме притисне в ъгъла. При мен това обстоятелство беше, че единствената свободна дата в "Сълза и смях" беше 6-ти февруари. Имаше две седмици дотогава. И аз трябваше за това време да сглобя спектакъл. Когато отворих четирите куфара със снимки се хванах за главата - от къде да почна, кое да остане, кое да махна?! Имаше толкова много, че целият ми живот започна като приливни вълни да ме връхлита - толкова много забавни истории... Е, някои не са толкова забавни, други са тъжни, а има и такива от които направо ме е срам.\nИ така за две седмици направих спектакъла. Поканих всички, които бяха дошли на юбилея. Салонът беше пълен с приятели. Но имаше технически проблем, а исках и да разкажа история, едва ли не, с всеки който е в салона...и спектакълът отиде към 2 часа и 40 минути - пълна импровизация по темата. Въпреки всичко, хората останаха докрай. Два часа и 40 минути! Отдавам го на това, че сме приятели и на това, че имаше и коктейл накрая. (смее се)\nПлакатът за спектакъла "Мемоарите на един Въргал" (Снимка: Личен архив)\nЗа следващото представление седнах, съкратих нещата - стана 3 часа! Счупих всякакви граници за нормалност. Въпреки всичко и тези хора останаха до края. Тогава разбрах, че има "хляб" в този спектакъл! В интерес на истината, второто представление беше много добро. Беше стегнато, беше си екстра, но 3 часа е много... Пак имаше технически проблем. Само че от друго естество. По средата на екрана, на който се появяват изображенията с видеата и снимките, стоеше един бланк на който пишеше: обективът не прави връзка с проектора. И не може да се махне тоя бланк - едно щифтче се било счупило и няма как. Казах на публиката, че който иска, ще му се възстановят парите, дори и таксито ще платим, ако трябва...\nНа другия ден толкова много хора ми се обадиха и казаха: "Е, това с тоя бланк на екрана как го бяхте измислили -Уникално е!"\nВ моноспектакъла "Мемоарите на един Въргал" ( Снимка: Личен архив)\nВинаги се настройвам да мисля като публиката, за да мога да достигна до това, от което тя има нужда. И винаги ме изненадва...\n- В спектакъла има видео от това събиране на твои приятели на юбилея ти. Наистина е много вълнуващо. Ще разкажеш ли малко повече за емоциите си през този ден?\n- Джани, момичето, с което сме заедно, Тезджан Ферат - нейна е инициативата. Тя измисля тази "малоумност" и понеже не са много "не малоумни" и другите ми приятели, правят една малка групичка, която започва да организира мероприятието. Те са се свързали с близки, с роднини, с приятели, и всеки един по трасето информира други, с които се познаваме, и то с условието, че аз не трябва да научавам... Това е много голяма организация. Поне два месеца са се занимавали, защото имаше хора дошли от чужбина.\nЗа рождения ми ден, бях планирал с Джани и две приятелски семейства, да се съберем в заведението на Август Попов. Така, в по-тесен кръг. А някой ден, когато имам възможност, ще поканя повече хора да отбележим юбилея. Просто нямах парите да поканя 200-300 човека. То си е една сватба. Има много хора, които са приятели, има много хора, на които аз съм длъжник, не само финансово...(смее се). А бе, има много хора които уважавам и ги чуствам близки... Никога не се събирам с хора по протокол - защото този е важен или оня специален, или трети ще ми вдигне рейтинга, или подобни глупости.\nЦелия ден карах колело. 38 градуса беше. Обожавам горещината и да карам колело. И си бях направил сметката, че вечерта към 8 ще се съберем. Излизам от банята към 5-6 часа, точно съм си взел душ. Джани звънна... Беше на снимки, поне аз си мислех, че е на снимки. Каза ми, че има криза, тя е с диабет, а инсулинът си е забравила вкъщи. Това е много страшно нещо! Моментално се изстрелях натам...\nОтидох - ама аз съм с къси гащи, с фланелка и джапанки. Нося инсулина в една кутия от домино, дървена кутия от домино. Влизам в снимачното студио, където знам, че е Джани. И изведнъж ... виждам страшно много хора, събрани и крещят нещо. Виждам камери, виждам осветление, виждам балони. И решавам, че влизам по време на снимачен процес. Има дубъл в момента и аз не знам. А вратата една такава тежка, желязна, вдига страшно много шум. Замръзвам, защото не знам какво да направя - дали да остана на място или пък вече съм в кадър и трябва да изляза.\nПървата реакция на Въргала на изнeнадата на приятелите му (Снимка: Личен архив)\nВъргала се "среща" с изненадата от приятелите (Снимка: Личен архив)\nА те крещят, всички много крещят и... абе, това е за милимунди от стотната на секундата! Виждам хора, които е нормално да ги снимат. Но започвам да различавам лица на хора, които нямат място там, където има камери. А виждам камери, виждам, че има прожектори, балони, някаква суета е във вихъра си!\nВлади Въргала и Август Попов на 50-годишния му юбилей (Снимка: Личен архив)\nИ изведнъж гледам ... майка ми плаче до мен. А тя трябва да е във Велико Търново в момента, не би трябвало да е там! Наистина това е от моментите, в които не можеш да разбереш какво се случва. Сънуваш ли, припаднал ли си, умрял ли си? За много кратко време... И в един момент аз вече разбирам какво скандират. Те викат: "Вла-ди, Вла-ди!"\nИ изведнъж виждам примерно, Светльо Петров, моят пастор от Пловдив със семейството му - той има жена и три дъщери, те бяха в Созопол. Какво правят тук? В един момент виждам братовчед ми от Австрия. Какво прави тук? Цонко, трябва да си е в Каварна, а го виждам пред мен? Брат ми от Украйна с жена си и с двете близначки София и Анастасия... Давам си сметка, че всичките тези хора са дошли заради мен и в момента какво правят? Казват ми: "Обичаме те."\nС приятелите по време на изненадата за юбилея (Снимка: Личен архив)\nВиждам хора, които осъзнавам, че са дошли да ме зарадват. А това е страшно сложно нещо! Целият ми живот е минал в това, да намеря кода как да зарадвам хората. Това е много трудно нещо! Много е лесно някой да го разнищиш, да го разджемблиш, да го разревеш, да го да разкатаеш! Да го зарадваш, е най-трудното нещо. И за мен този акт, който осъзнах, че всички тия хора извършват, беше изключително въздействащ.\nНякъде половин час аз не можех да кажа нищо. А тръгна да казвам нещо, а ще почнат сълзите. Бранимира Цветанова от Стрелбищния комплекс на Герена, вика:"Най-после доживях, да те видя да нямаш какво да кажеш." (смее се) Страшна емоция беше. Много хора, които не можеха да дойдат, ми пратиха поздравления - Гала от Гърция, Тони Димитрова и тя беше в чужбина, Зуека... През цялото време на екран вървяха поздравления. Всеки се записал с телефона си, и ми праща поздравления.\nИмам два изключителни дни в живота си. Единият е сватбата ми 1994-та година със Силвето. Вторият такъв ден ми е този 50-годишен юбилей.\n1994 г. Сватбата му със Силвия\nПо време на изненадата от приятели (Снимка: Личен архив)\nТогава всъщност реших, че трябва да направя този спектакъл, както вече ти казах, да върна това "Обичам те!", този жест. И затова на премиерата стана около 3 часа в началото. Исках всеки един да го има в него. Такава ми е конструкцията. Това е тенис - трябва да върнеш топката... Има един филм "Предай нататък" май се казваше. С малкото дете, което накрая го убиват. То помага на един просяк и му казва: "Предай нататък!" Той помага на един друг... Така всеки получаваше една добрина, обаче ти казва - сега ти си наред, сега ти направи една добрина. Това е уникален филм за мен. Няма човек, който да го гледа и да не се просълзи. Накрая си вика: "Е това е!" И на другия ден, прави точно обратното... (смее се)\nПо време на изненадата от приятели на 50-годишния му юбилей(Снимка: Личен архив)\n- Ти си един от българските "царе на комедията". Ласкаеш ли се от това? От друга страна - този факт те слага в рамка, ограничава те?\n- Когато вървя по улицата, непрекъснато ме спират усмихнати хората. Винаги, когато вляза някъде, срещам положителна енергия. Аз се занимавам с комедия... Няма лесен жанр, ако го правиш качествено, но комедията е доказано, че е много сложна, специфична материя и, за добро или зло, моят път започна "в този язовир". И вече, искам - не искам, ще продължи там.\nМного искам да покажа на хората и другата ми страна, че мога и много "сериозното". Но хората нямат нужда от това. Дълго време исках да ги комбинирам двете неща. Не може да се получи! То може, но първо - няма такава индустрия на тази географска ширина, където да можеш да разгръщаш творческия си потенциал. Второ - след като са те възприели по един начин, защо е необходимо да бягаш от това и да се опитваш да обясняваш, че си и един друг. Трето - на кой му пука! От това имаш нужда ти, а не публиката. Няма нужда, объркваш зрителя. Но това го проумях съвсем на скоро...\n- И все пак, изкушавал ли си се да играеш драматични роли, избирали ли са те за такива?\n- Играл съм роли от сериозната драматургия, които хората са признали за успешни. Режисьорът Христо Христов, да почива в мир, направи пиесата "Изгори го" в Театър 199, Вальо Стойчев беше директор тогава, и на него светла му памет. Играем 4 човека - Влади Въргала пише на плаката, Юлиян Ковалевски, Татяна Томова и Мариан Вълев. Аз се появявам на 20-тата минута, играя сериозна роля. Хората са дошли, за да гледат Въргала. Излизам на сцената, и почва смях! И когато свърши, една част от публиката е недоволна, защото тя е дошла да се забавлява. Но повечето хора бяха изненадани положително и мисля, че се получи. Но това е една много тежка битка.\nВ спектакъла "Изгори го", реж. Христо Христов, Театър 199 (Снимка: Личен архив)\nИмах един много смешен случай. Във ВИТИЗ (НАТФИЗ) в края на 2-ти курс правихме едноактни пиеси. Аз и Ани Михайлова играем "Колекционерът" на Джон Фаулз. Става дума за един психопат, психически болен човек, който си колекционира момичета като пеперуди. Отвлича ги от улицата, държи си момичето в мазето - грижи се за нея, храни я, облича я, радва й се. Докато тя прави пневмония, защото живее под земята в студ и във влага, и умира. Той я закопава в градината - отива и си взима друга. Това беше едно от най играните заглавия навремето.\nАз играя този злодей. Ани Михайлова играе моята жертва.\nСпектакълът започва, Ани беше с едно комбинезонче. Публиката започва да се смее. Това е изпитна постановка с публика - повечето студенти и роднини. Аз се появявам, публиката два пъти повече избухва в смях. Казвам си: "Да, те не знаят, обаче аз ще им покажа, че играя насериозно." И започвам да играя насериозно. И колкото по-насериозно играя, толкова те почнаха три пъти повече да се смеят! От смях стигнаха до тропане с крака по пода!\nНакрая се успокоиха и разбраха, че всъщност целта е съвсем друга, че тези на сцената се мъчат за съвсем друго нещо. (смее се) Беше пълна катастрофа...\nСтефан Данаилов ме разсипа след това. Той никога не ме е щадял, никога не ме е галил с перце. Никога не е показвал, че ме обича. А с времето разбрах, че всъщност това го прави, защото много ме обича.\n- Да, ти беше супер популярен като Влади Въргала още като студент, нормално е да не те приемат като зловещ психопат... Вземаше ли се много на сериозно, вярваше ли, че си голямата работа?\n- Не, това не е заложено в мен, за мое най-голямо съжаление! В този бранш не е правилно да не си вярваш, че си "голямата работа". Грешно е да не вървиш със самочувствието, че ти си най-големият, ти си най-... Трябва да го има- "Аз съм най-"..."\nЕ, да, де, ама не си! Какво значи "най-голям"? Утре може да те хване рак или диабет или алцхаймер и ще видиш "най-големият" колко е нищожен! И ще разбереш колко си бил жалък, когато си вярвал в обратното. Един ден животът ще ти докаже, че не си! И колкото повече си си повярвал, толкова доказателството ще е по-болезнено и безпощадно. А публиката и бизнесът искат това - един да върви напред и да вика: "Аз съм най-големият".\nЗа мое съжаление, отдавна съм осъзнал, че "най-голям" не съществува. Като знам, че не е вярно, как да го повярвам. В момента, в който сме живи няколко човека, си имаме наши си най-големи неща. В съвсем скоро време, то е като надпис на пясъка - водата или вятърът заличават всичко. Колкото и да си голям, дали си два сантиметра или си 200 метра, посвети го на хората, за да има смисъл от твоя размер. И ако си наистина голям, те другите ще го кажат.\nВ годините на Студентска програма "Ку-ку" и голямата популярност (Снимка: Личен архив)\nТа, на времето, не ми харесваше това да ме гледат като голямата работа. Хората навсякъде ме посрещаха все едно съм Хвърковатата чета на Бенковски, Васил Левски и Ботев, всичките взети заедно, плюс Капитан Петко Войвода. Като отидеш в едно село или град, хората те посрещат, кметът идва. И всеки един иска да се запознае с теб, да говори с теб. И те гледат с едно възхищение в очите, което мен много ме смущаваше. Както мразя презрителното и високомерното отношение към някой, така мразя и поклонничеството. Има само един "най-голям", и той е бил отдавна на земята..., но не е останал с добри впечатления... (смее се)\nВъргала раздава автографи (Снимка: Личен архив)\n- Ако не беше влязал във ВИТИЗ, каква беше перспективата пред теб?\n- Сигурно щях да съм тираджия. Това беше мечтата ми като дете. Така щях да мога да пътувам по света. С всяко едно нещо, което имаше в добрите филми навремето, съм искал да се занимавам. Но в шести клас постъпих в драмсъстава на Николай Априлов. От тогава вече, театърът стана моята цел, моята мечта. Тогава да си артист беше престижно, беше едновременно и оценено от обществото, и добре платено. Хората на културата бяха стимулирани... И те бяха първите, които после "скочиха" на Тодор Живков... (смее се)\n- Ако не беше "Ку-ку", как щеше да ти се развие кариерата, според теб?\n- Първо, ако не бяха дошли промените, не е ясно какво щеше да стане. Второ - вече като дойдоха промените... Ами, щях да бъда обикновен милионер сигурно.(смее се)\n"Ку-ку"... Тогава нямаше друго на телевизионния екран. Тогава "Ку-ку" беше творческа стая с един специален кислород. И всеки един, в която и област да се занимаваше, минавайки през тази стая, изведнъж ставаше креативен. А и всяко поколение носи новото със себе си. Но не на всяко поколение му дават новото да може да го демонстрира със самочувствие още отначало. Сега е много трудно да си млад човек, а тогава беше революция. Така наречената. И беше хаос, катастрофа. Но тогава ние имахме шанса.\nВлади Въргала (Снимка: Личен архив)\nАко не беше това нещо - нямам идея. Не мога да го мисля, жална ми майка!\n- Говориш ми за сватбата си и за 50-годишнината си с изненадата на приятелите ти, като най-щастливи събития. Ще споделиш ли още някои моменти, в които си се чувствал "на седмото небе"?\n- Много са. Всеки един миг си има своята уникалност, но, разбира се, най-неочакваните са най-въздействащи.\nПриемането ми във ВИТИЗ беше най-емблематичният пример в това отношение. Аз не очаквах, но се случи. Определено си е чудо и низ от късмет и обстоятелства. И когато тръгнахме да празнуваме с новите колеги, отидохме до ресторант "Стадиона", беше долу на "Графа" . От него се взимаше водка "Царевец" и гроздова ракия. Само там имаше. Като влязох вътре, видях Фьодата. С него и Светльо бяхме тримата най-добри приятели от детството ми в Силистра, когато живеех при баба ми и дядо ми.\nТа, като му казах, че съм приет във ВИТИЗ, Фьодата ми честити и ме попита: "Разбра ли какво стана със Светли?" "Не, какво?" "Еми, обеси се...". Сега, дали се е обесил или са го обесили, вече няма никакво значение.\nБеше се сбъднала моята мечта, беше се сбъднала по един чуден начин, по един вълшебен начин. Аз бях на площадката, на етажа на щастието и изведнъж "асансьорът" падна долу и се разби в тази новина. Това става в момента, в който аз съм току-що приет и отиваме да празнуваме! Винаги, винаги така се случва! Дали аз го провокирам или това ми е дадено, не знам?! Но в момента, в който имам пълно щастие, голямо щастие, уникално щастие, след него веднага нещо ме връща обратно.\nВ момента, в който нещо хубаво ми се случи, аз си викам: "Айде, сега какво ли следва... (смее се) Ако щеш ми вярвай...\n- А кои са най-тежките ти моменти?\n- Толкова са много. Стига бе, има ли най-? Аз ти казах, че няма най-... За кой тежък момент бих се сетил? Ами, когато ми поставиха диагнозата рак. Държиш се нормално, а сутрин като станеш, на огледалото в банята виждаш, че си плакал насън.\nТежки моменти имам, свързани с тревоги за децата. Тежък момент е, да разбереш, че след сполетелите ме успех и щастие с филма "Операция "Шменти капели", се оказва, че съм абсолютно десоциализиран. Тоест, фалирал или как да го нарека? Въобще не искам да отварям тая тема по ред причини. Много са причините.\n- Е, след лошото, не следва ли пък хубаво - по логиката на твоя живот?\n- Следва ли? Дано! Аз се радвам на всичко. Сутрин като стана и видя, че има слънце или, че пък днес вали или пък, че има сняг - радвам се на тези неща. Това ме прави щастлив!\nНо гадни времена настъпиха за моя народ. Толкова зли, мързеливи, лоши хора, не съм виждал на земята. Обиколил съм света. Този прекрасен народ, който беше, в момента се е превърнал в сянка на себе си - прегърбена и черна. И аз го отдавам на това, че и преди, и сега, сме си роби. Само че преди бяхме невежи роби, а сега имаме много информация. И тя ни прави тъжни. Мисля, че в това отношение, всеки ще се съгласи - хората са тъжни, обезверени, зли и готови да продават всичко наред, като почват с достойнството си.\n- Ти бил ли си продаван и предаван?\n- И аз съм продавал и предавал. И мен са ме предавали и продавали. Това е нормално, когато е грешка. Някой път е въпрос на неизбежност, някой път е въпрос на лоша преценка. Друг път, просто така изглежда за тези отстрани. Може и да е низ от обстоятелства и крайният резултат да води до това... Страшното е, ако това ти е същността, душата. Ако това ти е стереотипът, философията. Абсолютно всеки човек прави грешки.\n- Станал си нов човек? Пълно е с такива заглавия в интернет... И те е променила Джани, връзката ти с новата жена до теб, така ли е, наистина?\n- Ама това аз не съм го казал... Просто е търсено нещо сензационно по повод на това, че имам нов човек до мен.\nДжани е момичето, с което сме заедно вече няколко години. Но няма с какво да ме промени, не Джани, ами Джина Лолобриджида, Дженифър Лопес и никой! Защото аз съм един кален боец с близо 30-годишен семеен стаж зад гърба си. И знам, че мъжът и жената са конструирани по коренно различен начин, което е прекрасно, и че сам човек е безсмислено да прави каквото и да било.\nС Джани и синът й (Снимка: Личен архив)\nЗа промяна не мога да говоря. Мога да говоря, че Джани ме прави щастлив, прави живота ми роман, защото тя е уникална актриса и като всяка жена избира най-неподходящия момент да те завърти с главата надолу.\nЗа мен Джани и синът й Иван-Александър са нещо изключително. С децата ми са приятели - те се познават, обичат се, със Силвето също. Всичко е в най-нормални дози.\n- И все пак, ти беше доста отчаян по едно време...\n- Аз не съм бил отчаян, не бъркайте! Когато аз съм излизал да говоря, не съм казвал: "Вижте моя проблем!" Аз съм коментирал казуси, които засягат нацията. Цялата държава засягат. Не съм излизал да говоря: "Вижте ме мен - Владо, да ви кажа какво ми направиха!" Не! Излизах и обяснявах нещо най-простичко: "В момента в киното се правят филми с пари на българския данъкоплатец. И понеже той не плаща данъци, си мисли, че от някъде другаде са взети тези пари. Не, от теб са взети! Дори, криейки си данъците, пак ти взимат, да знаеш! Американецът винаги ще потърси сметка, германецът също... Ами не може с твоите пари едни и същи хора да си раздават картите под масата, да с..т едни лайна, наречени филми, а ти да не подозираш въобще, че е направен такъв филм, защото той е толкова мизерен и нескопосан, че никой не го гледа. Ти не подозираш, че е излязъл, а той струва милиони.\nВ това време сума ти талантливи хора седят на улицата и нямат работа. А те могат да направят смислен филм.\nКогато излезе един успешен филм, условията в България са, кината да приберат парите. Абе, разберете - така не може да има българско кино! Ако на вас не ви пука, на мен ми пука, защото това е нещото, с което аз се занимавам. И очаквах, че ще им пука на много колеги. На тях им пука, само че си викат: "Хайде да не се обаждаме, че следващия месец ще раздават субсидия и ние пак сме се наредили на опашчицата.\nА Въргала нали е много отворен, да му яде главата, айдее, какво толкова!" Все едно ти казват - "Бих умрял за Родината, за съжаление имам жена и деца..."\n"Операция Шменти капели" и до днес е в тройката на най-гледаните български филми. Колкото повече добри български филми излизат, толкова по-добре и за публиката, защото се връща доверието в българския филм, добре е и за хората, които се занимават с кино, защото ще имат повече работа. Добре е и за държавата.\nНо хората казват: "То да е само в киното!" Да, ама аз се занимавам с кино. Ти се занимаваш с медицина - ами, търси сметка на тези в медицината. Друг се занимава с наука - ами, търси сметка на тези в науката.\nСамо че вече всичко е продадено. Видях по площадите, че отиват и си продават недоволството?! Продай си доволството! Иди и кажи - "Аз обичам тази партия или този политик!" или там, каквото и да е, вземи си шибаните пари и си купи, каквото си решил! Но не си продавай недоволството, защото това е гибел, това означава, че всичко е загубено!\n- В цялата тази ситуация, имаш ли все още мечти?\n- Какво значи мечти? Питаш ме, дали съм малоумен? За какво да мечтая, когато аз постигнах максимума на себе си и максимума в това, с което се занимавам - създадох със собствени средства, от нула, един успешен продукт, който се прие изключително от българската публика, получи международно признание от чужди специалисти, донесе голям финансов приход, който се прибра от други и целият този успех ме запокити на дъното на социалната стълбица. А хора, които са ми пример за просперитет в обществото, почти всеки месец ги издирват със "зелена бюлетина" или подават оставки...\nАз сбъднах мечтите си и загубих сигурността в живота си. А тези, които крадат и с г.за си, тънат в охолство. И когато някой от тях го подгонят, обществото никога не е напълно сигурно, дали това е акт на справедливост или е разчистване на територии и сметки...\nМоля да бъда разбран правилно - не съм отчаян. Просто всички мои мечти, които съм имал, са се сбъднали. Абсолютно всяка мечта, която съм имал, се е сбъднала. Ако се замислиш и твоите мечти са се сбъднали, ако не си престанала да ги следваш. Защото аз, когато съм помечтал нещо, съм го следвал през цялото време и съм дал всичко от себе си, за да се случи.\nПросто, сега съм си взел почивка...\n- Какво ще правиш в бъдеще? Какви идеи имаш?\n- Плановете са ми свързани с театъра. На дневен ред е това - "Мемоарите на един Въргал". Смятам да обиколя България с този спектакъл. Хората имат нужда от смях. Те са тъжни и нямат нужда от много сериозност. Затова избирам да разкажа онези весели и забавни епизоди от живота си, които да им създадат положителна емоция. Но водя много голяма битка със себе си, защото не искам да е смях заради самия смях, а от друга страна не искам да се правръщам в някаква нравоучителна трибуна. Интересно е като концепция, но все още му търся най-доброто съдържание. Важното е, че досега рекламации от тези, които са го гледали, няма.\nВ моноспектакъла "Мемоарите на един Въргал" (Снимка: Личен архив)\nПред портрета на най-популярния си образ (Снимка: Личен архив)\nДа, имам планове за филми или по-скоро надежди... Филми - да. Телевизия - не. Занимавал съм се много години с телевизия, но само когато имам нещо ново да кажа. Никога не съм го правил, защото там има пари и влияние или защото това трябва да го направим, за да не изтървем престижа. И досега винаги съм си тръгвал от ефира сам, много преди на хората да им писне от мен.\nОказва се, че не е правилно. Телевизията е една много скъпа системна машина, политически инструмент и тя няма как да се занимава с творческите "сърбежи" на всеки. Ти си брънка от веригата и това, че не си удовлетворен от работата си, няма значение. Твоята задача е да седиш на екрана, докато дойдат рекламите и да си, що годе, интересен. Не ти си важният. Ще го обясня образно:\nТрябва да отидеш в Лувъра, за да видиш Мона Лиза. Всички знаят Лувърът и че Мона Лиза е там. Ако извадиш Мона Лиза и я сложиш някъде, в някоя галерия заедно с други портрети и никой не е чувал за нея, повече от сигурен съм, че едва 2 процента ще се спрат да се загледат в тази картина и да открият магията. И едва ли ще има опашки за билети от хора, които искат да я видят.\nЗначи, на Мона Лиза мястото й е в Лувъра. И Мона Лиза трябва да е наясно, че работи за Лувъра. Всяка Мона Лиза, трябва да си има Лувър.\nНавремето, много "музеи" ми предлагаха (смее се) да ми станат Лувъра. Обаче, те не искаха да ми изградят защитни системи, да ме поставят в термокамера, не искаха да ме реставрират, мен, Мона Лиза-та... Не. Искаха да си ме сложат, да късат билетчетата, а на мен само да ми забърсват праха с влажна кърпа, колкото да не се напукам.\nА аз понеже се имах за много специален в това отношение, не ми харесваше да имам Лувър. Е, сега вече и да искам, Лувърите са с пълни колекции (смее се), а Мона Лиза седи под капчука, завита у найлона и си вика: "Да се ...в тапънара!" Вече бях разбрал, че една Мона Лиза, Лувър не прави!\nА телевизията - моите уважения! Това е много голям труд, много тежък процес. Но в България няма основният компонент - конкуренцията, която да налага на всяка цена създаването на по-качествени продукции. Телевизията е труден бизнес, в който има много пари, а в България, където има много пари, те не отиват за по-голямо качество на работата. Те се разпределят по други критерии.\n- Кое е най-голямато ти разочарование на 50?\n- Нямам големи разочарования. Аз съм си голямото разочарование... Ами, след като не мога сега да пратя хеликоптера да те вземе, да те докара на яхтата, за да ти дам това интервю, значи мога да се сърдя на себе си. (смее се)\nВ образа на Въргала (Снимка: Личен архив)\nИмал съм достатъчно условия да живея от богато - пребогато. Не съжалявам за нищо. В интерес на истината - чувствам се уютно, комфортно. В хармония съм със себе си и съм щастлив от живота. По-трудно е, но на мен ми е по-лесно.\n90-те години си купих една кола кабрио, по време на голямата криза за бензин, имаше страшни финансови трусове. Смъкнах гюрука и потеглих с колата. На първия светофар, на който спрях, стотици хора седяха и чакаха рейса. Чесал съм се, обърнал главата на една страна, все едно, че търся нещо, да не ме видят хората от спирката, че аз съм това лайно с кабриолета. Имах чувството, че това "зелено" трябваше 5 часа да го чакам да светне. Движа се после по Цариградско шосе, гледам - рейсовете пълни с хора, ама претъпкани, наклонени на една страна. Задминавал съм ги, ей така, гледайки настрана, било ме е срам, че имам, във време, в което другите нямат.\nСега ми е по-комфортно така. По-спокойно ми е. Как да се зарадваш на скъпата си кола, като около теб има толкова бедни хора. Ама - работил си, изкарал си! След като има толква много бедни в държавата, в която ти работиш, значи не си си свършил работата докрай.\n- Благодаря ти, Влади!


Цветанов: Какво зависи от президента, той може само да говори - Телевизия Европа\nЦветанов: Какво зависи от президента, той може...\nЦветанов: Какво зависи от президента, той може само да говори\nВицепремиерът и министър на вътрешните работи Цветан Цветанов заяви в телевизионно интервю, че длъжността на президента е протоколна. „Длъжността „президент“ е само протоколна, какво зависи от него, той може само да говори“, каза Цветанов в коментар на прогнозата на държавния глава, че може да се стигне до втори тур на избора за главен прокурор. Той каза още, че е можело да има импийчмънт на президента заради отказа му да присъства на клетвата на избраната за конституционна съдийка Венета Марковска.\n„Ако г-жа Марковска не си беше подала оставката, опозицията можеше да започне процедура по импийчмънт, защото имаше нарушение на конституцията. Венета Марковска със своя акт осуети всичко“, заяви вицепремиерът.\nТой каза още, че няма напрежение между изпълнителната власт и президента.\nЩо се отнася до т.нар. дясна опозиция, Цветанов заяви, че текат процеси на договаряне със структури около Алексей Петров.\n„Мисля, че започна абсолютното договаряне между структурите на Алексей Петров, Надежда Нейнски и Иван Костов“, коментира г-н Цветанов.\nВ отговор на това изказване на вицепремиера Надежда Нейнски изпрати открито писмо до медиите, в което се призовава Цветанов да докаже с документи своите твърдения.\n„Напомням му, че негова основна задача е да намери извършителя на атентата в Бургас и да даде възможност на Външно министерство да си свърши работата, за да влезе България в Шенген. Бих го посъветвала също като вътрешен министър да издири хората, които имат общи фирми с Алексей Петров. Ще му дам и един жокер – да се огледа първо около себе си“, се казва в изявлението на г-жа Нейнски.


Коментари - Спецсъдът прекрати делото срещу несебърския бос Димитър Желязков-Очите | Днес.dir.bg\n15:30 | 06 септември 2019 | Редактор: Калина Петрова 226 22482\nЗащо с хората постъпили незаконно, трябва да се действа според закона?\nPutko ma fani (нерегистриран)\nИ аз да бях слушалка и аз щях да бъда недосегаем\nхех батеМитко ни съд ни куршум го лови\nЕ нема такава държава. Колко изхвърляне, колко се пъчеше оня плешивия прокурор Гешев\nЗащо въобще имаме съд, прокуратура, и всякакви то там неставалници? Защо не ги закрием. Май само народния съд е вършил някаква работа.\nМного просто - за пази мафията и организираната й престъпност, и да се обогатява - с пари, апартаненти с големи тераси и мастни асансьори. вили за “гости”, милиарди от нападнати банки, от еврофондовете и бюджета,... Ти не го ли разбра?\nА що се кааае до Народния съд - точно с него тези завзеха властта на времето! Те го направиха, за да обезглавят българския народ, унищожавайки автентичната му интелигенция, като я подмениха с полуграмотни кретени и подмазвачи. Като го използваха оправдавайки се с престъпленията на фашистите, а те ги задминаха!\nВ чест на Съединението подариха на Доган и Пеевски военното разузнаване 07.09.2019 Начинът на гласуване поредната поправка в Закона за служба „Военна информация“ се превърна във фарс. Особено нелепо звучеше изказването на депутата от ГЕРБ Мануил Манев, който с комсомолски плам защитаваше тезата, че шеф на военното разузнаване трябва да бъде цивилен. Манев или има проблеми с паметта или е обикновено „перде“, което изпълнява безропотно каквото е наредено. Преди три години именно ГЕРБ прие поправката „Бакалов“, с която като ръководител на военното разузнаване бе отстранен Йордан Бакалов, защото бил цивилен. Бакалов преди това бе служебен вътрешен министър и по оценки на експерти и политици се е справил много добре със задълженията си. Говори се, че лично премиерът Борисов подкрепил Бакалов и за шеф на служба „Военна информация“. Какво се случи, та нещата за толкова кратко време се промениха драстично и вече е приета поправка „Златинов“. (На името на сегашния заместник-директор на службата Янко Златанов, който бе спуснат от ДАНС там и е сочен като човек на ДПС.) Служители от военното разузнаване, са категорични, че и поправката „Бакалов“ и сегашното измятане на ГЕРБ на 180 градуса е свързано с ДПС и по-точно с Ахмед Доган и Делян Пеевски. Двамата милионери освен от придобиването на нови и нови бизнеси се интересуват живо и от защитата на някои външни интереси. И чистачките във военното министерство са чули, че приоритетни в службата напоследък са две направления – турското и руското. Турското – ясно защо, а руското – заради засилената хибридна война срещу България. Тези приоритети са съобразени с политиката на партньорските служби в НАТО. Очевидно обаче не допадат на двамата партийни олигарси от Движението за права и свободи. Явно е също, че имат достатъчно власт и лостове, за да диктуват кой закон да се променя без значение, че доскоро са били в сила обратните аргументи. Има и друга основателна причина да се протягат мръсни ръчички към военното раузнаване: използването на мрежата, информацията и служителите в българските посолства по света в интерес на определен кръг. Ще придобият и архива на службата с агенти и сътрудници в чужбина – накъде ще поеме тази информация даваме ли си сметка? Не е ли очевидно и нагло?! Разгорещеният Манев изглеждаше нелепо не само заради обръщането на палачинката, а и защото повтаряше доводите на депутата от БСП Таско Ерменков отпреди време. Смешна и жалка картинка. Равносметката е проста и жестока: ДПС държат вече важни части от МВР, службите, прокуратурата, ВСС, финансовото министерство, икономическото, НАП, КПКОНПИ, половината и повече медии, енергетиката и пр. Разбиха КТБ и завладяха активите на банката. Сега слагат ръка и на военното разузнаване. Нещо да пропускам? Президентът Радев наложи вето на поправката, но то бе преодоляно на един дъх. Въпросът е защо в ГЕРБ, „патриотите“ (военният министър Каракачанов мълчи като… риба) и всички останали парламентарни и извънпарламентарни партии са толкова толерантни към Доган и Пеевски. Само на компроматите, които се държат в х-л „Берлин“ и в Гърция ли се дължи това или и на нещо друго? В белия свят подобно нещо се нарича национално предателство. Тук обаче е кръстено политика на компромиса и толерантността. Мирише на корупция, та се не трае... Идете и се похвалете пред костите на онези българи, които сътвориха Съединението, а после и Независимостта. И се подредете за снимка. Един ден децата и внуците ви ще скрият тази снимка, защото ще ги е срам от вас. Д-р Димитър Попкутуев\nПодкрепям кандидатурата на гешев за главен прокурор.Впечатлен съм от работата му...\nЦенко Чоков (нерегистриран)\nКьовеши...къде си Кьовеши, да ни оттървеш от тази некадърност прокурорска и сложиш обвиняемите на мястото им, щом като наште власти, на които плащаме не могат...\nтози е комунист и няма да бъде осъден\nИсторията с Митьо Очите наподобява в някои отношения тази с Брендо! И с Ценко Чоков, с братя Бегалеви и много други... И при всичките основен играч е ... прокуратурата и онези, зад нея, пи-точно зад главния прокурор (и над него, които явно се изживяват за Господ)& за които тя всъшност работи!!! А нали знаем КОЙ и КОИ в България са такива!!!\nХайде бе прокуратурата виновна, а съда вода ненапита.....след 9 заседания решили да върнат делото..... Протакане до дупка се казва на това информаторе. Независимиа все още комунистичиски бързо осъди на разтрел хиляди невинни след 9ти, но сега протака с години делата срещу червените лайнари...\nАми като ти подават ''отверка'' вместо ''нож'' как искате да ви отрежат хляба??????Първопричината е цацаратурата дето сега ще стане гешефтарска и след това съда, ама понеже е краен изпълнител все с него си забърсват зад,,те гешефтарите...а и немислещите продължават да им вярват,,\nГерберче, колкото и да лижеш Бойко, да, прокуратурата ни е некадърна.\nАбе, путко, може ли съдът да осъди и най-големия престъпник, акл няма внесено обвинение срещу него от прокуратурата, или то е нефелно и направено така, че престъпникът да не може да бъде осъден и да му издадат един вид индулгенция за невинност, като не може да се докаже вината му? Или е много сложно или нездравословно за теб и останалите гламави тъпанари да го вденете?\nСамо да напомня тук още нещо, което не е никак маловажно! Митьо Очите ВЕЧЕ Е БИЛ ОСЪЖДАН ПРЕДИ ГОДИНИ!!!! И то точно за това, че е ... ЛИДЕР на ОПГ!!!! И то СЛЕД САМОПРИЗНАНИЯ - тогава явно такъв вариант са избрали за да го “оправят”, така са се споразумял и с него, като най-добър вариант при създадената ситуация - за пред материала!!! Тоест, тук става дума за много тежък РЕЦИДИВ!!! ПАК!!!\nТоест, тук става дума за неимоверна, нечовешка наглост и демонстрация на липса на уважение и към законите, и към хората в тази ТЕРИТОРИЯ!!! А Гешев ... ПИЛЕ КОНЦЕПЦИИ!?!? за залъгване на материала, и бил не само най-подходящият, но дори и единственият годен?!?!? - разбирай подбран и “доказал се” пред тях, тоест държат го здраво за топките...\nНеизбърсан червен дзадник\nИ сега следва обезщетението дето НИЕ пак ще платим заради гешефтарските издънки:((((\nМитето е снесъл на когото трябва каквото трябва... Неслучайно точно сега - при приключване на сезона, и когато кешът е налице се разрешава този толкова сложен юридически казус! ;)\nКакто е казал един известен мафиот: "Вече нямаме нужда да убиваме. За мръсната работа си имаме политици, прокурори, съдии и журналисти."\nРезюме на статията: съдът прекрати делото, заради разминаване в сумите на подкупите, дадени на .... (сетете се сами!) Значи всичко е в подкупите!\nТочно така е! Т.н. специализиран съд (тоест тинтири-минтири) прекрати (върна) делото поради разминаване на сумите! Пояснение - секретно, само за служебно ползване: сумите, дадени на съда (на съдията) категорично НЕ съответват на сумите, дадени на прокуратурата, които са специализирани (в тази дейност)! И това трябва да се преразгледа (от когото трябва) и да се коригира този голям пропуск и несъответствие!\nОснование : Разминаване на сумите по рекета ......... Те взимали по 1950 лева на ден а в обвинението пише две хиляди..... Срамота ...... Да топят хорицата така долно.....\n..аз като ви разправям, че имаме НАЙ-НЕКАДЪРНИТЕ И КОРУМПИРАНИ СЪДИЙЧЕТА И ПРОКУРОРЧЕТА в Европа,вие не ми вярвате.\nПърво обаче са прокурорчетата дето подават нефелни доказателства, или обвиняват в убийство а поднасят доказателства за неправилно паркиране....\nДве са основните оръжия на мафията (мафия е организирана престъпност плюс ВЛАСТ!!!) - страхът и подкупа! Страхът, всяването на страх - в цялата му гама според ситуацията и възможностите - от страх от загуба на работа, пост, привилегии,..., социални помощи или достъп до парчета от някакви блага и фондове,..., през страх от заклеймяване, очерняне, набеждаване, компроменрирсне,... до страхът от репресии и убийства! И подкупът във всичките му форми - с пари, имоти, постове, възможности,... Българската мафия и по-точно босовете й от десетки години са се фокусирали и специализирали (единствено, но прекрасно) именно в тези две и само две направления!!! Когато се борите с ламята, с октопода, важно е да й откъснеш главата, не (само) пипалата...или опашката, които се заменят или порастват огново... Тези, които “оправят” големите престъпници в България, които са създали система, която да ги лансира и пази, и дори да ги избутва на важни постове, са всъщност най-опасните, най-големите разбойници. Такива като Митьо Очите, Ценко Чоков, дори Цацаров, з Гешев, Доган, Пеевски,..., Борисов са само пипала и опашки, без изобщо да сд подценяват... Но ролята им зз главата е много важна, за опазването й, зсщото те я пазят! Без тях, без тяхната репресивна функция тя - главата остава незащитена! Именно затова вече толкова десетилетия няма по-голям престъпник в България без чадър от властта и службите, без “карта за сътрудник на МВР и службите”.... А началото сe корени в ДС и КГБ, в комунистическата върхушка и службите, която създаде организираната престъпност и разби органите и службите, МВР и прокуратурата, колкото и изкривени и немощни да бяха, за да ги овладее!!! Един въпрос за размисъл - къде останаха убийцитд от ДС? Онези, които сд занимаваха с “мокрите поръчки@ и ззщо при масовото следене и подслушване, при милиарди харчени всяка година за МВР, за службите, за прокуратура и съд станаха стотици атентати и убийства, наКОИ постед бял ден в центъра на София и практически няма нито един заловен убиец, да бе говорим за поръчител, а точно Борисов от СИК бе лансиран за главен секретар на МВР и скед това изкаран като много успешен?!?! Къде е обучаван и той например? Какви кадри приемаха с Школата в Симеоново!?! Как така той бил репресиран, а е бил преподавател там?!?.. Как така точно доносник на ДС (и КГБ) - Доган стана лидер на ДПС, което уж сд борело с онези, които репресирали хората, тоест с ДС?!?!....\nВпрочем това са и двата основни стълба, на които се крепи и всяка диктатура! Заедно с останалите, сред които са лъжата и манипулацията, дезинформацията и криенето или преиначаването на факти, събития, взаимовръзки между тях, истински мотиви,..., Особено важен във всичко това е елементът на конспирацияра, вкл. т.н. тайни - служебни, държавни, отказ на информация - вкл. мълчалив,... съчетани с ... масово следене, подслушване, “течове на информация”,..., и набелязване на потенциални таргети - особено опасни за мафията фигури, напр. енигматични независими такива, които не могат да кръстят - да сплашат или да корумпират к затова ги атакуват по други начини - с НАП, МВР, ДАНС, прокуратурата,..., или медиите им (парцалите на Пеевски) - тук специализирали те се САМО в тази работа прилагат тактиката на т.н. “концентриран удар@, тоест по знак к заповед на боса на мафията се провежда тотален масивен удар срешу набелязаната жертва, дори и превантивен , и за послание към останалите! Като я обвиняват във всичко или в неща, които те самите правят, и то постоянно к наистина! Това е - да ви звучи до болка познато?\nПрокуратурата светна като коледна елха! ПАК!!! Прокуратурата на Цацаров, когото Борисов “си избра”, заедно с Гешев, когото пак той, тоест пак кукловодите му, мафията си избра! Престъпниците да не са толкова срамежливи, а да последват почина на прокурорите, МВР, НАП, ДАНС, МАНС и прочие ТЯХНИ синекурни институции и да заявят мадовата си подкрепа за Гешефт за главен прокурор... А инсче - свидетели сме на приложението на концепцията на Цацаров и Гешев за прокуратурата, съдебната система и въобще на България в пълния им блясък и на практика!!! Иванчева я разхождаха с белезници като мечка часове наред, и я държаха с белезници прикована за болничното легло, докато Митьо Очите докато се водел в затвора се излежавал на луксозна яхта с проститутки, и си пиел питието, заобиколен от човекоподобните, които му се водят охрана. А Доган събира милиони подарък от държавата, щото е голем борец за правата и свободите ИМ!!!\nС една дума - МАФИЯ!!!\nДа обобщим: в Бългсрия невинни хора ги арестуват и оковават с белезници и третират като най-големите престъпници с измислени и зле скалъпени обвинения, като Иванчева или онези тримата злощастни, арестувани за убийството на Пеевски, а най-опасните престъпници, такива, от които е пропищяла цяла България, Черноморието, региона, или дори са осъдени извън България като закоравели престъпници и лидери на ОПГ с дълга престъпна биография, като Митьо Очите и Ценко Чоков ги “оправят” с процедурни “пропуски” и пускат, щото били много болни (напомням, Иванчева и в болницата я държаха с белезници прикована за кеглото...), или дори ги вадят от затвор в чужбина, за да може да избяга - като Брендо!!! И това става пред очите на всички, на цяла България, на ЕС и света и ... ЕК пише доклади за напредъка ни?!?!? Е, наистина няма такава държава! И то през 21 век...\nНяма по-прекрасна оценка за мафиотския професионализъм на единствения кандидат за главен прокурор гешефтарски. Мафията никога не съди себе си и спрете всякакви народни подкрепи за копието на вишински, любимеца на сталин, а този е любимец на рушителя на съвременна България мутрата тъпа боко.Много жалко,защото има толкова почтени и образовани професионалисти. Да, ама комунистите не пускат такива хора до властта. Стига наглеца с партийна книжка и безобразно поведение се е правил на антикомунист и демократ.\nзначи има разминавания в сумите които са давали, давали са по по 50 хиляди а не по 100 за което не са отговорни, по голяма тъпотия не бях чел\nзащо му казват Митьо Очите?Нещо има ли му на очите?\nОт бара (нерегистриран)\nА бе журналята изостаат, след турското турне му викаме мито дупето\nСмях в залата. Отивам на протвст срещу Гешев на 10. 09. Прокуратурата е по зле от цирк...\nДългата ръка на ДЕ ПЕ СЕ то пак се намеси...Дано Кьовеши да ги респектира тия бандити!\nТака става защото е сбъркана самата философия на наказването. Обвързваме го с минималната заплата, с някакви измислени граници-"големи размери" особено големи размери". А трябва да се наказва самото деяние.За един 100лв са джобни, за друг са парите за целия месец. Като, че ли ако пострадалия има 1000лв. крадецът ще му вземе 550 и ще му остави другите за да е под минималната заплата.Взима каквото намери.Естествено е, че може да се допусне грешка в някоя цифра при сто страници, това с какво променя естеството на престъплението?\nАма важното е, че Иванчева е за 20 години в затвора... за подкуп, който така и не се доказа че е взела! И я осъдиха и вкараха за броени дни, защото големите строежи в Младост чакаха.\nАми за нея успяха да си намерят реален далавераджия да лъже на поразия и все още не ги е издънил гешефтарите:(((((\nРумънката в прав текст ни каза....оправете си съдебната система и всичко ще се оправи.....\nИ тоя го оправдаха...\nМитето ще бъде на свобода и ще осъди бедната ни държавица.Винаги когато някой е затънал,прокуратурата повдига абсурдни обвинения и в съдебният процес те падат и обвиненото лице става ангелче.\nкакто 22% от циганите вярват в правосъдието, така и очите никога не е губил вяра в него, както и самото правосъдие никога не е губило доверие в такива, като очите... на тези три основни стълба се крепи и цялата 30- годишна "демократична" власт...\nСрам пред света, да пуснем на свобода разбойническа банда , заради процесуална грешка.\nА според мен, "процесуалните грешки" са допуснати преднамерено. За да бъдат открити и да бъде спряно делото. Тези, които са допуснали процесуалните грешки, не се считат за толкова виновни, че да бъдат съдени. Или знаят точно как да направят процесуалната грешка, за да избегнат персонална отговорност. Ето това е според мен, процедурата по спасяване на престъпника.\nОчевадно, Ватсън! Това а България.\nТоя Очите, какъв е- 1) Циганин, 2 Турчин, 3) някъв дето се е еббал с цигани и турци 4) Някой , ИЗЛЪГАН от Турската Пропаганда( филми, сериали) 5) Някой ИЗЛЪГАН от турците да яде наркотици( отровили са му акъла ). И така да им помага на турците да нападат България ???? Ал Капоне е бил мошеник като Цветан Василев. И САЩ е трябвало да го застрелят още на брега като е пристигнал от Италия, когато е избягал от Италия. Заради такива мошеници, негрите- маймуни взимат работата на американците.\nспри се, колега, ... спри се. малко по спокойно ... няма значение кой каква раса е, има значение колко си честен и почтен. Може да си циганин и да си възпитан от италиянци мафиоти - ставаш циганин - мафиот. Това е.\nХора, открай време се говори, че правдата трудно побеждава, и че е много трудно да излезеш срещу добре обмислено престъпление. Ако в тези 180 страници обвинения, са намерили нещо неточно или недоказуемо, и ако заради това се спира наказание по другите нарушения описани в тези 180 стр., то е повече от ясно, че има "спасителен пояс" за престъпника. Това положение, тази възможност е изяснена от юристите на престъпниците и точно те са посочили начина за извършване на престъплението така, че да не могат да бъдат обвинени, ако бъдат съдени. Това са фактите, една банда ще бъде пусната на свобода, и тези които са свидетелствали, могат да бъдат убити.\nЕгати кефа (нерегистриран)\nкаква просташка държава\nНапротив, държавата не е просташка, а престъпно-умна! Законите са направени от престъпници, умни, образовани, знаят как да отворят вратичка за недоказване на нарушение.\nЛегендарен обвинителен акт (нерегистриран)\nМяза на сътрудник на властите, ходете вие да откраднете 5 кг домати и веднага сте осъдени по бързото производство. Не вярвам в некадърното обвинение за толкова знаков случай. Дали е сътрудник или ще набира гласове за изборите - няма значение, важното е че се срамуваме от държавата си след подобни новини! В САЩ ЩЕ МУ ДАДАТ 130 ГОДИНИ БЕЗ ПРАВО НА ОБЖАЛВАНЕ ПО 23 ЧАСА В ДЕНОНОЩИЕТО В КИЛИЯ И 1 ЧАС РАЗХОДКА В КЛЕТКА. ЧЕСТИТО НА ПРОКУРОРА, ЯВНО ЩЕ СЕ ИЗДИГА В ЙЕРАРХИЯТА. Няма да излезете от 90-те години, нищо старо не забравихте и нищо ново не научихте. Жалка история ама трябва и да се яде, нали? Хахаха\nУникално некадърна прокуратура! И на Гешев му дадоха делото за КТБ да се развие в "правилната посока", иначе го чакаше провинциална дълга командировка.\nАз,като ви разправям,че бая неграмотници са се наджаскали в прокуратурата, вие ми се смеете. Да се разберем- разследването се прави от разследващи- дознатели или във 1% следователи.Те разследват, прокурора ги контролира дали достатъчно работят и дава задължителни указания.Накрая изготвя обвинителен акт и го вкарва в съда.Ако, е грамотен и го подкрепи с доказателства започва съдебното производство,, ако не- връщат му делото.\nХай сиктир ох извините да живее спец съда\nНа хоризонта се очертава обаятелния образ на новия бъдещия ни Премиер - Димитър Желязков !\nСигурен съм , че Димитър Желязков е впечатлен от работата на прокуратурата дотук, и че напълно подкрепя кандидатурата на гешев за главен прокурор...\nПоредната фрапантни издънка на ръководената от Гешев прокуратура, доказваща неговата абсолютна некомпетентност. И за награда, тоя милиционерски свиркаджии ще стане главен прокурор! Егати държавата!\nБългарският съд е главен виновник за ширещата се пръстъпност поради безнаказаноста в която живеят престъпниците.Съдът непрекъснато обвинява прокуратурата че е некадърна и обвинителните актове съдържат неточности но истината е друга:Адвокатското лоби е силно и има интерес да смъква стотици хиляди, милиони левове от разни престъпници които в крайна сметка отърват затвора заради разни процесуално хватки. На кой не е ясно че Димитър Желязков е мутра която коли и беси в слънчака, свети влас, Поморие? Дайте да се изплюем заедно и дано удавим тази мръсна съдийска пасмина заради която цари беззаконие, престъпност и само разправи в тази държава.\nТова , че прокурорите не са си свършили работата е от корупция и некадърност.Съвсем нормално е съдиите да върнат делото.Отделно после и съдиите ще помогнат.Такава е схемата.\nНекадърността на прокуратурата при архивирането и събирането на доказателства е проблемът, не съда. Понякога се чудим, обаче, дали тая "некадърност" не е умишлена, защото никой нормален съдия не би било редно да пусне некадърно дело, пълно с противоречия.\nТъй като темата ме интересува разговарях с двама адвокати на различна възраст които не се познават:процесуална та грешка не означава че не може да бъде осъден. Единствено и само съдът решава и не иска да го контролират. Никой. Същото важи за главният прокурор. Когато при такава издънка го уволниш ще има разлика. Върху съдиите обаче пада по голямата вина:могат да игнорират процесуална та грешка.\nДемокрация е, когато Народът решава, а не някакъв шушляк всеки ден да ми се явява с "оправих, построих, създадох"! На кой са тия пари, бе овчи, да не са ти бащиния? Излез и кажи, че си премиер на всички, пък да видим колко ще ти повярват.. Всички замаяно го хвалаят, че направил еди-кое-си кръстовище само за 111 000 000 лева. Ашколсун! Ми понякога месечно ти наливат милиарди евро, бе! Ако на власт бяха готини, млади, необвързани партийно хора, за тези ДЕСЕТ ГОДИНИ държавата щеше да лети, бе! БСП=ГЕРБ=СДС=“ПАТРИОТИ". Мислете за другите алтернативи, щото тия филми всичките ги гледахме вече. толкова дълги филми, че ни остаряха децата.\nКой народ ще решава, ганьовския ли? Да са швейцарци, да са германци разбирам, ама този прост народ като българския не може да раздели на две магарета сеното. Пусни си "Съдебен спор" в събота, за да видиш на кого искаш да оставиш решенията. Каскет!!!


Китай висока чистота цинк слитък производители и доставчици - заводска цена - Guoxi което\n2017 Горещи продажба висока чистота цинк слитък направени в Китай от професионална фабрика висока чистота цинк слитък параметър функции съдържание на цинк над 99.9995 % чистота. светлинният интензитет на цветове. Организация, затвори. Предимство там е не шлака. Void свободен корозионна устойчивост се разтваря униформа...\n2017 горещо продажба висока чистота цинк слитък направени в Китай от професионална фабрика\nНикелирана стомана завеса\nElectroplate автомобилни части\nМалки обшивка единица\nQ:How да се справят с части, получени, когато те се намират в лошо качество?\nA: моля бъдете сигурни, че всички наши продукти са QC инспектирани напълно и приета с доклад от инспекцията преди доставката. Като цяло ще има няма несъответствието. В случай на не-съответствие и идентифицираните грешки са причинени от нас, ние ще организираме да поправите или да направи правилните части за вас. Ние сме търговска гаранция доставчик на Alibaba, тя ще ви осигури максимална защита.\nA: обикновено не поставим MOQ, но по-, по-евтино. Освен това ние сме щастливи да направи прототипа или проба за клиенти, за да осигурят качество стандарт.\nHot Tags: висока чистота цинк слитък, Китай, производители, доставчици, фабрика, Цена, евтини


Page 1 от 5 - производствена база\n_ Изолационни си касапин и / или месната промишленост. Хладилник врати, операционни зали, врати, летящи врати, хладилник врати, хладилни врати, врати от неръждаема стомана, тоалетни врати.\n_ Нашият опит в производството на месо, е тавани и стенни покрития, облицовки на хладилните помещения и хладилни помещения, стени и подове.\n_ Werit Kunststoffwerke W. Schneider GmbH & Co.KG е основана през 1949 година. Повече от 600 служители работят на девет места в цяла Европа.


Путин и идеологическите матрьошки – Барикада\nПутин и идеологическите матрьошки\nДокато национализмът се превръщаше в слепващия материал на нова Русия, западният хиперкапитализъм гледаше на другата страна, защото Путин беше добър партньор в бизнеса.\nВладимир Путин (вторият от ляво) заедно със западни лидери на среща на Г-8 в Германия през 2007 г. Снимка: g-8.de\nНере Басабе, професор по история на политическото мислене в Автономния университет на Мадрид, Público.es\nВсичките ни популярни из социални мрежи и дискусионни предавания коментатори тези дни са станали истински художници. Превърнали са картата на Украйна в гигантско бяло платно, върху което рисуват собствените си най-дълбоки обсесии. Вината за войната е на руските империалистически амбиции, на нацистите русофоби в Украйна, на атлантическата експанзия на Изток, на интересите на САЩ, на фалшивите обещания на ЕС или на „Подемос” – всеки разказва за панаира така, както му харесва. Реалността е толкова разностранна, че е податлива на най-разнообразни интерпретации, та и на фикции.\nТе имат и нещо общо помежду си – движат се в инерпретационните рамки на ХХ век. Завърнаха се страховете, свързани с концепции и слогани, които ни бяха все по-трудни за обясняване на младите студенти – Студена война, ядрена заплаха, Трета световна война, „НЕ на НАТО”, „Базите вън”. Путин варира от опасен болшевик до фашист в търсене на своя lebensraum („жизнено пространство”) и на своите Судети. Като една кукла за преобличане. Сменяш дрешката – и Барби принцеса става Барби авантюристка. Но повече му отива да е като матрьошка. Отваряш голямата – и отвътре се показва същият Путин, идентичен на самия себе си. Защото битката за Украйна не е битката за Сталинград.\nНяма съмнение, че президентът на Руската федерация, роден в изчезналия Съветски съюз, е типично дете на онази война и е започнал кариерата си, работейки за КГБ, ключова институция в Студената война. Не вярвам все пак в подземията на Лубянка да се е говорело много за колективизацията на средствата за производство или за безкласовото общество. Неговото формиране там е било повече свързано с държавническото мислене и с разбиранията на Томас Хобс за политиката през призмата „приятел-враг”, както прецизира и нацисткият теоретик Карл Шмит. Също и с доктрината за „вътрешния враг”, с нейните разпити, изтезания и „безследно изчезнали” – същите обучения, предлагани и в ЦРУ, и в Школата на Америките (военна академия в американската Зона на Панамския канал, където са били обучени повечето от латиноамериканските диктатори през ХХ век – б. пр.). Толкова са си приличали по онова време.\nПо-странно може да се окаже, че Путин пази членската си карта за КПСС до 1995 г., когато вече е работил в кметството на Санкт Петербург под ръководството на Анатолий Собчак, представящ се за независим. С падането на своя ментор Путин преминава към федералната администрация на Елцин – и неговата кариера там е толкова метеоритна, колкото и по-нататъшният танц със смяната на партийните наименования: „Нашият дом Русия”, „Единство” и най-накрая „Единна Русия” (родена от сливането на партиите „Единство”, „Родина” и „Цяла Русия”). Всичко това – за да приказваме сега, че не сме били предупредени.\nПривидната идеологическа промяна на Путин не бе изключение. Виждайки как се тресе централната власт в Москва, много членове на партийната номенклатура се почувстваха блудни синове на Отечеството. Вкопчиха се във властта като обща тайфа, а щом обърнаха саката си наопаки, се оказа, че подплатата е с пламенните цветове на национализма и на новите знамена. Една не чак толкова учудваща еволюция в неотдавнашния Съветски съюз, който съвсем наскоро се беше отказал от онова „Пролетарии от всички страни, съединявайте се!” и бе приел победата над нацистка Германия за по-добър слепващ материал и фундаментален мит, отколкото Октомврийската революция.\nТакъв бе и спорът между Сталин с неговото отстояване на идеята за революция в отделно взета страна срещу интернационалиста Троцки, който смяташе, че ако бъде ограничена само в Русия и остане заобиколена от врагове, тя ще се превърне в авторитарна и милитаристична. Вече знаем, как Троцки завършва земния си път – с пикел, разцепил главата му. И как продължава Сталин – един грузинец, амбициран да русифицира Съюза, депортирайки (когато не ги унищожава, както през украинския Гладомор) милиони и милиони, от ингуши до татари, за да ги замести с руско население. Защото СССР, формално федерация, винаги е функционирал, може би по историческа инерция, като метемпсихоза (прераждане – б. пр.) на Руската империя. Ако за Маркс царска Русия бе „затвор за нациите”, Сталин я превърна в гробище.\nРуският национализъм идва от вековете. Ражда се сред елитите в края на XVIII век, като ги разделя на желаещи да следват примера на западната модернизация и такива, които държат на консерватизма и традиционализма като опора на особения и първичен дух. След въстанието на декабристите през 1825 г. барон Уваров, министър на образованието, определя трите стълба, мотивиращи съществуването на Русия: православната църква, автокрацията и национализмът.\nХуан Линц предупреждаваше, че преходите към демокрация са почти невъзможни в общества, които той определяше като „султански режими” – еднолична власт, която се крепи върху привилегиите за сътрудниците и върху страха на останалите граждани. При отсъствието на изградено гражданско общество с демократична памет, СССР рухна не заради външната враждебност и вътрешната опозиция, а се самоунищожи именно заради собствените си центробежни сили. Нито руската революция донесе демокрация, нито клептокрацията на Елцин, която толкова бе обсебена от автокрацията, че атакува собствения си парламент, причинявайки стотици жертви. Сега и Путин не може да бъде ремонтиран, след като съживи паметта за цар Иван Грозни, измислил си потекло чак от Цезарите. Също както и Сталин с неговия култ към личността – статуите му продължават да се множат из Великата Русия дори и през XXI век.\nСурков, приближен министър и съветник на президента допреди около две години, съчини за руската нация концепцията за „суверенната демокрация”. Когато се слагат прилагателни на демокрацията, вече знаем, че това е нещо от сорта: „Не съм расист, обаче…” В този случай суверенната демокрация означава, че общественият политически живот, властите, институциите и действията им са подчинени и се направляват от „руската нация” – политически субект, който е над отделния гражданин и който претендира за всяка територия, обитавана от руснаци (сякаш му е малко тази, с която разполага – най-голямата по площ страна в света). Една суверенна демокрация, на чиято сметка вече се водят около 300 убити журналисти и опозиционери.\nКогато дойде внезапният колапс на СССР за изненада на всички (по едноличното решение на съветските президенти на Русия, Беларус и Украйна – според легендата, на зазоряване след няколко бутилки водка), американските мозъчни тръстове се заеха трескаво да определят оста на зараждащия се нов световен ред и да се питат кои ще са новите врагове. Много се смяхме на „края на историята” на Фукуяма (макар че онова, което американският политолог развиваше в своя научен труд, бе краят на диалектическия процес в историята) и критикувахме до прегракване сблъсъка на цивилизациите на Хънтингтън, който Сапатеро се опита без особен успех да превърне в Алианс на цивилизациите.\nХънтингтън разбираше цивилизацията като група страни, свързани от историята, религията и културата. Ако в миналото войните са били водени от крале, после от нации, а накрая се превърнаха в конфликт на идеологии, той смяташе, че през XXI век те ще имат за кауза на първо място културните и идентификационните проблеми.\nОставяйки настрана произвола на неговите „цивилизационни“ разделения и погрешността на много от прогнозите му (като подценяването на икономическите мотиви или на факта, че от 1991 г. насам по-голямата част от конфликтите са от вътрешноцивилизационен характер), си струва да си припомним редовете, които той посвети на Украйна: страна, разделена между западната и православната цивилизация. Хънтингтън я определи като една от линиите на разлома, където могат да възникнат най-големи конфликти.\nСамата Русия цивилизационно се люшка между моменти на сближаване със Запада и на националистическо отдръпване. Една цивилизация включва система от собствени ценности, в която идеи като демокрацията, свободата, равенството или човешките права няма защо да са по-привлекателни от други – уважението към традицията и авторитета или преклонението пред религиозната вяра. Хиперкапитализмът не донесе демокрация на Китай. Не го направи и в Русия. Пред западния либерализъм, неговите човешки права и индивидуализма му, противоречиви и близки до Кремъл идеолози като Александър Дугин апологизират силната държава, реда и семейството, позитивните ценности, засилването на ролята на религията и църквата в обществото, патриотичните средства за масова информация, които отстояват националните интереси. Щом Путин претендира да денацифицира Украйна, може да започне с неонацистките групи, които се множат из нова Русия.\nВладимир Путин представи на 24 февруари сегашната война като „въпрос на живот и смърт, въпрос за нашето историческо бъдеще като народ”. Това „историческо бъдеще” е един от най-обезпокоителните оксиморони, с които съм се сблъсквала напоследък. Но ми припомня също странното и завладяващо усещане, което изпитах при пътуването си до Москва преди няколко години – грандиозен град, пълен с история, контрасти и луди (малко като Йерусалим).\nОтстрани на прекрасната Държавна библиотека, все още позната със славното име Ленинска (третата най-голяма библиотека в света), пред която е статуята на Достоевски, имаше един луксозен магазин за модни дрехи, разположен в сграда, запазила сърп и чук на фасадата си. На витрината – анцуг. Лъскав анцуг със златисти пайети, с надпис СССР, извезан отпред, и друг, още по-голям, заемащ целия гръб. Пресметнах през валутния курс – анцугът струваше около 2000 евро. Съветският съюз, сведен до това – много скъпа поп-икона, провокативен фетиш или гъдел за носталгиците по отминалата слава.\nОттатък витрината – все същото: крепостни селяни, баби, приведени сякаш от сивия прах на вековете, с кърпи на главите, чийто глад и студуване властите се опитват да притъпят с прокъсани знамена (рецепта, която историята е доказала като безпогрешна, колкото и да е необяснимо). „В съветски времена заплатата на една лекарка или на учител стигаха да си купиш водка и салам, но магазините бяха празни. Сегашните супермаркети са пълни с разнообразни марки, но заплатата вече не стига за нищо”. Това е едно от свидетелствата, събрани от Светлана Алексиевич в нейната книга „Хомо совиетикус”. А Западът гледаше на другата страна, защото в края на краищата Путин беше добър партньор в бизнеса.\nЕтикети: Владимир Путин Запад идеологии национализъм Русия СССР Украйна хиперкапитализъм


Затъмнение (Здрач 3) от Стефани Майър в Книжарница - Книги | Книжарница | Ozone.bg\nТретата книга от поредицата "Здрач" на Стефани Майър е издадена в САЩ на 7 август 2007 година. "Затъмнение" не само успява веднага да заеме първо място в класацията на „Ню Йорк Таймс“ за най-продавани книги, но и се задържа там цели 50 седмици. Останалото е история. Милиони верни читатели на една красива приказка за вечната любов. История стара като света – като тази на Ромео и Жулиета или Хийтклиф и Кати. Стефани Майър омагьосва читателите си със силата на една любов, предопределена да живее вечно. Разликата е, че сагата за безсмъртния вампир и смъртното момиче придава друг смисъл на Вечността.\nВсичко започва там, където свършва "Новолуние". Бела отново е с Едуард, повярвала най-после във възможността той да я обича. Но опасността не закъснява – серия кръвожадни убийства в Сиатъл, непознат посетител и... заплахата от нова рана вътре в сърцето й. Възможно ли е една всепоглъщаща любов да оставя място за друга? Какво означава живот и какво смърт, когато в уравнението се намеси вечността? Нима естественото би могло да съществува в един населен със свръхестествено свят?\nРевюта на наши потребители за Затъмнение (Здрач 3)


Общество и култура - 2020-10-22 07:38:44\n"Под каквото и да се подпишем, то няма да има никакво значение, ако не влезе в съзнанието на гражданите на Северна Македония, просто ще си остане безпредметен исторически спор" - така коментира поредното заседание и дейността на съвместната българо-македонска комисия проф. Иван Илчев в "Още от деня" по БНТ.\nБившият ректор на Софийския университет проф. Иван Илчев, който е член на междуведомствената българо-македонска комисия, коментира и какъв ще е изходът в спора за Гоце Делчев.\nНа въпрос дали предложението за преименуване за 24 май може да се намеси и в темата за македонскатa азбука и език, историкът отговори: "Дайте да не говорим за 24 май, защото се сещам за Вълко Червенков, който говореше за "дълбоката и плитката оран", без да е вкарвал рало в земята. Този въпрос няма да реши нищо. Каквото и да постигнем и каквото и да подпишеm, няма да има никакво значение, ако то не влезе в съзнанието на гражданите на Македония. Просто ще си остане един исторически спор, дял на една малка група историци."\nВ момента в медиите на Македония върви зверска антибългарска кампания. Крайно време е да се отървем от това, което Елисавета Багряна наричаше "червените кръвни телца" на славянския сантиментализъм и да се отнасяме към Македония като една съседна държава, която има своите интереси, ние също имаме своите интереси. Нека да забравим това, че една трета от населението на София има произход от Македония. Крайно време е. Все пак вече са минали 100 години.\nОт това, което виждаме от политиката в Скопие от последните години, за съжаление ще имаме големи проблеми с Македония в ЕС. Проблеми, каквито не сме имали с Гърция и с другите държави в ЕС. Така че много внимателно трябва да се поставят нещата на везните на интереса на българския народ и българската държава. Това трябва да стои на първо място.\nИзточници:БНТ, "Гласове", "Епицентър"\nДоц. Андрей Чорбанов: Истината е, че мерките няма да помогнат\nМного категорично казвам, че здравната система трябва да бъде по-добре организирана. Здравната система в никакъв случай не ни е перфектна и това трябва да бъде приоритетна грижа на властите.\nЛокдаун! Затваряме държавата от петък\nНяма по-висша ценност от живота. Не можем да губим лекари, учители, възрастни.\nАрман Бабикян: С удоволствие бихме работили със Слави Трифонов, Мая Манолова и Христо Иванов\nСпоред пиар експерта премиерът е опитен в това да разделя хората, „за да може тържествено да мине по магистралата“


ИЗВЪНРЕДНО В ПИК: ВКС преразглежда делото за смъртта на Чората по искане на Цацаров - полицаите излизат на свобода - Информационна агенция ПИК\nВърховният касационен съд пуска на свобода петимата полицаи, осъдени за смъртта на Ангел Димитров - Чората. Те ще останат навън, докато нов състав на ВКС не преразгледа делото, което се води срещу тях.\nДо обрата се стигна именно след като Цацаров и петимата осъдени полицаи поискаха преразглеждане на случая. В края на април, след 14-годишна съдебна сага, те бяха осъдени на по 7 години затвор.\nАнгел Димитров - Чората, почина през 2005 година при акция "Респект". За смъртта му бяха обвинени Мирослав Писов, Иво Иванов, Янко Граховски, Георги Калинков и Борис Механджийски.\nСлед 14 г., през април т.г. ВКС ги осъди на по 7 години затвор. Петимата, както и главният прокурор Сотир Цацаров, внесоха искане във ВКС за възобновяване на делото. Днес 5-членният състав отмени присъдата им и върна делото за ново разглеждане от нов състав на касационната истанция.


Какво трябва да знаем, ако компанията ни се търгува на борсата във Варшава\nИзтегляне 49.97 Kb.\nОсновни разлики между полското и българското законодателство за търгови предложения\nОсновни моменти, които е необходимо да бъдат договорени с банката посредник преди осъществяване на листването\nКаква е разликата в изискванията за разкриване на информация за дружества, листнати на основния пазар, в сравнение с онези, листнати на New Connect\nЩе получат ли инвеститорите изчерпателна информация ако се премине граница за търгово предложение Там или тук пак ще го обявяват и къде да търсят инвеститорите информация\nАко членовете на съвета на директорите търгуват с акции на дружеството, което управляват, каква е процедурата и основанието за уведомлението за търговия на Варшавската фондова борса\nВестник „Дневник , 21.11.2010 г. Та зи статия е подготвена от Проф. Марек\nКакви видове листвания са възможни съгласно полското законодателство?\nВ случай че българското дружество е публично, то може да регистрира акциите си за търговия и на полския пазар - в преобладаващия брой случаи - след одобрение от КФН на проспект за целите на двойното листване.\nВ случай че българското дружество не е публично, то може да потърси одобрение на проспекта си и директно от полския регулаторен орган.\nС увеличение на капитала чрез издаване на права, които следва да се регистрират в Полския депозитар, за да е възможно привличането на нови инвеститори на Варшавската фондова борса още на фазата на първичното предлагане; или без увеличение на капитала – посредством регистрация на акциите за търговия на Варшавската фондова борса.\nРегулираният пазар има два сегмента - основен пазар и паралелен пазар – търговията се осъществява по един същ начин, като разликата в търговията на двата пазара обикновено не се забеляза от инвеститорите. Големите инвеститори (инвестиционни фондове, пенсионни фондове) обикновено търгуват с акции, листнати на регулирания пазар.\nNew connect – нерегулиран пазар, предназначен най-вече за търговия на акциите на малки и средни компании.\nТърговото предложение в Полша, както и в България може или следва да бъде осъществено по повод или с цел придобиване на големи пакети от акции. Съществуват обаче и разлики в праговете, при които задължението или правото да се отправи търгово предложение се появява:\nНе по-късно от 60 дни след придобиването на 10% от гласовете (а именно: от броя акции, даващи право на глас; гласове не могат да бъдат придобити по друг начин освен чрез закупуване на акции), съответно - не по-късно от 12 месеца от придобиването на 5% от гласовете от акционер, който към момента на придобиването вече притежава най-малко 33% от гласовете).\nПрехвърляне на прага от 33% от гласовете може да бъде осъществено чрез търгово предложение за придобиване на 66% от гласовете.\nПрехвърляне на прага от 66% от гласовете може да бъде осъществено чрез придобиване на 100% от гласовете.\nПри всяка конкретна ситуация има допълнителни изисквания (напр. прехвърляне на прага чрез специфични събития – обикновено изискващи последващо уведомление за търговото предложение или чрез продаване на акции с цел падане под изискуемия праг).\nНа практика има голям кръг от въпроси, които е необходимо да бъдат уточнени по време на различните етапи от предлагането. В тях се включват основните договори – договор за упълномощаване на банката, впоследствие договор за пласиране на емисията акции, възможно е също да бъде необходим и договор за стабилизация на цената на финансовите инструменти и др.\nВ случай че при избора на банка посредник и договарянето на условията на първоначалната документация (договор за упълномощаване на банката) предложителят не бъде представляван от опитни и запознати с местните условия експерти, възможно е подписаните документи да съдържат различни клаузи, които са нови за него и в развитие означават, че дружеството ще поеме много сериозни ангажименти, без да има гаранция за същото от страна и на посредника.\nСъщо така необходимо е да бъде постигнато споразумение относно всички основни елементи на предлагането, в това число договаряне на първоначалната цена на ценните книжа, размера на предлагането, състав на задълженията на банка посредник, като например Lock up agreement за настоящите стратегически инвеститори (договор, осигуряващ стабилност на цената на акцията за определен период от време) и др.\nОт момента, в който банката поеме задължение за пласиране на емисията акции на пазара, всеки важен елемент от предлагането трябва да бъде договорен, в това число и позиционирането на компанията, нейната PR политика и др. Важно е да се знае, че интересите на банката посредник и дружеството - предложител на ценни книжа, невинаги съвпадат напълно. Банката посредник не е адвокат на дружеството.\nКаква е разликата в изискванията за разкриване на информация за дружества, листнати на основния пазар, в сравнение с онези, листнати на New Connect?\nNew Connect e пазар, при който изискванията за разкриване на информация са по-малко стриктни в сравнение с изискванията при търговия на основния пазар. В Полша изискванията за разкриване на информация включват всяко събитие, което би могло да окаже съществено влияние върху цената на ценните книжа, включително редица други събития (списък на подобни събития би бил прекалено обширен).\nКакво се случва, когато има злоупотреба с разкриване на информация. Кой е органът, който би следвало да наложи санкция в случаите, когато не е разкрита съответната информация? По какъв начин останалите инвеститори реагират, когато не бъде разкрита информация за прехвърляне на праговете при придобиване на акции от даден инвеститор?\nЛипсата на уведомление се наказва от полската комисия за финансов надзор с глоба. В определени случаи може да се определи като нарушение. Някои инвеститори нямат специални права, освен ако е налице неразкрита информация в проспекта или приложенията към него. Въпреки това други инвеститори, ако са претърпели щета, биха могли да предявят иск – това, което не е много вероятно, е да се възстановят всички щети.\nЩе получат ли инвеститорите изчерпателна информация ако се премине граница за търгово предложение? Там или тук пак ще го обявяват и къде да търсят инвеститорите информация?\nЗа търговото предложение трябва да бъдат надлежно уведомени Комисията за финансов надзор в Полша и Варшавската фондова борса предварително (14 работни дни). Комисията за финансов надзор може да изиска промени в документацията за търговото предложение и да откаже/прекрати процедурата. Съдържанието на обявлението относно търговото предложение е обширно и Комисията за финансов надзор може да го прегледа предварително.\nАко членовете на съвета на директорите търгуват с акции на дружеството, което управляват, каква е процедурата и основанието за уведомлението за търговия на Варшавската фондова борса?\nТе трябва да разкрият информация за извършените сделки. Те не могат да търгуват в определени периоди или ако имат достъп до конфиденциална информация, която не е разпространена публично.\nВестник „Дневник, 21.11.2010 г.\nТази статия е подготвена от Проф. Марек Вьежбовски – съдружник в „Професор Марек Вьежбовски и партньори” и адв. Жулиета Мандажиева – съдружник в Адвокатско дружество „Точева и Мандажиева”\ndoc -> Junior Achievement Bulgaria\ndoc -> Парадоксът „Промота България”\ndoc -> Програма bg 07 „инициативи за обществено здраве“\ndoc -> Да се подготвим за ipo1 адв. Жулиета Мандажиева, 18. 10. 2006 г\ndoc -> Методиказа оценка на офертите за избор на изпълнител чрез публична покана с предмет: „Oсигуряване на подходящи условия за провеждане на водна рехабилитация и плуване за потребителите на проект ”\ndoc -> BG05/1756, финансиран по Програма за подкрепа на неправителствените организации в България по Финансовия механизъм на еип 2009-2014 г\ndoc -> Повече клиенти или по-малко разходи: време разделно за инвестиционните посредници