Берое се справи със Спартак Плевен като гост в последния мач от 1 кръг на НБЛ. Старозагорци спечелиха гостуването си в зала „Балканстрой“ с 89:76. Гостите се представиха по-силно в три от четирите части на мача и се възползваха от кадровите проблеми на съперника си, за да запишат първи успех в шампионата.\nБеройци доминираха под кошовете и овладяха 46 борби срещу само 26 за плевенчани, които бяха и без новото си попълнение Макс Корниенко. Гостите имаха предимство и в асистенции 20-14.\nСтрахотно завръщане с екипа на победителите направи Александър Янев. Националът вкара 22 точки и добави 11 борби в актива си. С 19 точки се отличи Антон Кук, 14 добави Обинна Олека, а 11 – Седариан Рейнс.\nЗа домакините Божидар Аврамов завърши с 14 точки (6 асистенции), 13 вкара Мартин Маринов (4 тройки), 12 – Димитър Маринчешки, а 11 – Николай Стоянов (9 борби).\nВ следващия кръг Спартак отново е домакин – този път на Черно море Тича, а Берое приема Балкан.


За любовта в единствено число | Dama.bg - Любимият сайт на всяка дама\nDama.bg › Всичко за теб › Любов › За любовта в единствено число\nЗа любовта в единствено число\n6 805 прегледа 5 мин време за прочит 2 споделяния\nВ крайна сметка какво е любовта? Животът ти си върви съвсем нормално, така както си върви и всичко ти е наред. Или поне с всичко си свикнал. После изведнъж срещаш някого. Случайно, на някоя спирка, в бара, на улицата или в обща компания в петък. И вече нищо не е същото. Без да ти е дал или отнел нещо, вече не си добре със себе си. Поне не и без него. Всичко си е на пръв поглед същото, но всъщност нищо не е.\nВече нищо не ти е достатъчно, когато той не е наоколо. Не ти е забавно там, където знаеш, че не можеш да го видиш. Интересните неща, които ти се случват не са чак толкова интересни, ако не можеш да му ги разкажеш. Изведнъж ти се иска да правиш всичко заради него, с него и около него.\nИзведнъж срещаш един човек и иначе хубавият ти живот вече не е пълен без него, нищо че досега го е нямало и дори не си подозирал, че съществува.\nОбаче вече знаеш и вече не можеш да заспиш, докато си наясно, че там някъде има такъв като него. Сутрин правиш палачинки, които ти се иска един ден да правиш за него. После се разхождаш в парка и така ти се иска и той да можеше да види гората, защото е наистина красива. Или пък гледаш филм, на който се чудиш дали той би се смял. Минаваш покрай витрините и само с поглед знаеш кое би му стояло добре.\nЗнаеш, че би дал колкото пари трябва за да го зарадваш. Знаеш, че би вложил колкото време е необходимо за да го спечелиш. Знаеш, че празниците ти сега не са достатъчно светли, защото той не е до теб. И си сигурен, че по-лесно би минал през гадостите, ако той е там да хване ръката ти. Знаеш, че ще отиваш зареден на работа сутрин и няма да имаш търпение да се прибереш вечер, ако се прибираш при него. И че очите ти не биха гледали никой друг, ако неговите можеха да гледат теб.\nСтранно нещо е човекът. Може да обича друг, който не му е дал нищо, освен съществуването си. Обичаш го просто, защото прави теб различен. Защото те кара да се чувстваш променен. По-осмислен човек. Да търсиш и да искаш. Него, себе си, любовта. Да се опитваш да си по-добър всеки ден. Заради него, заради себе си, заради това какво ще бъде утре.\nЗащото да обичаш е умение. За да се влюбиш трябва да си позволиш да го направиш. Да не те е страх от отражението ти в очите на другия. От начина, по който ще усетиш себе си в миговете, в които ти се струва, че той е по-важен дори от теб самия. Тези мигове променят човешки животи. И придават смисъл. Любовта си е там, в нас. Просто чака да се появи някой, който да я събуди.\nЛюбовта е всичко по две, но преди това е в единствено число. После се появява някой, който я събужда и заедно я умножавате по две. Някой, на когото позволиш да го направи.\nВероятно всеки ще обича няколко пъти в живота си. И всеки път ще си мисли, че е за последно. Но не винаги ще е. Защото умението да обичаш го носиш в себе си. Любовта също. Тя винаги ще бъде там, за тези които искат да я дават.\nДаниела Кръстанова 15.03.2016\n487 6 мин 9


Над 800 души звъннаха на невролог за късен Паркинсон, 250 - Новини 24/7\n2021-04-11 / 18:12:44 / Днес+ / dnesplus.bg\nНад 800 души звъннаха на невролог за късен Паркинсон, 250 ...\nНад 800 души звъннаха на невролог за късен Паркинсон, 250 се консултираха безплатно при невролог, съобщиха от Българското дружество по неврология. В България болестта засяга 12-13 000 души, над 1 200 от тях са в късна фаза на заболяването. На 11 април отбелязваме Световния ден за борба с болестта на Паркинсон. Прегледите са част от кампанията "Върни си контрола над Паркинсона", която започна през ноември 2020 г. и се реализира в разгара на втората вълна на пандемията от COVID-19. Инициативата е на Българското дружество по неврология (БДН) и на Националната организация на хората болни от късен Паркинсон. В кампанията се включиха 11 невролози от 7 града в страната. В света болни от Паркинсон са над 6 милиона души. Тя се нарежда на второ място по честота сред невродегенеративните заболявания след болестта на Алцхаймер. У нас около 12 хиляди са българите с болестта на Паркинсон, като 10% от тях са в напреднал стадий. Заболяването засяга главно мъже и жени над 50 години и е познато най-вече с характерното за него "треперене". Намаляване силата на гласа, загубата на обоняние, промени в почерка на човек обаче са сред симптомите, които рано издават заболяването. Повече информация за кампанията, специалистите, участвали в нея и заболяването може да намерите на www.parkinson.bg и във фейсбук страницата "Живот с Паркинсон". Паркинсоновата болест е прогресивно неврологично заболяване, което засяга над 6 милиона души в света. Тя се нарежда на 2-ро място по честота сред невродегенеративните заболявания в глобален мащаб след болестта на Алцхаймер. Несръчност на едната ръка, промени в почерка и загуба на обоняние издават рано болестта. Заболяването засяга главно мъже и жени над 50 години, но все повече застрашава и по-млади хора. Специалистите са единодушни около факта, че паркинсоновата болест се "подмладява" и засяга и хора в активна възраст. По-често боледува бялата раса, като болестта засяга 1.5 пъти повече мъжете. Средно 10 години от началото на заболяването се навлиза в напредналата форма на заболяването, а в последния стадий - след още 3-4 години. Според епидемиологични данни броят на болните в България е около 12-13 000 души. Над 1 200 от тях или 10% са в тежък стадий на болестта. Причините за паркинсоновата болест са все още неизвестни. Дълго се е смятало, че роля имат някои фактори от околната среда, сред които хербициди и пестициди, но все още науката няма точен отговор дали е така. В повечето случаи паркинсоновата болест не е наследствена. Въпреки това е установено генетично предразположение към болестна форма близка до болест на Паркинсон. Съществуват малък брой случаи, при които мутации на определени гени причиняват Паркинсон. Лекарствата облекчават симптомите на заболяването, но при приблизително 10% от страдащите болестта прогресира до момент, в който контролирането на моторните симптоми чрез прилагане на конвенционални терапии става много трудно или дори невъзможно. За болните в късен стадий съществуват модерни терапии, които могат да облекчат състоянието им, но те трябва да бъдат избирани и прилагани с индивидуален подход. Диагностиката на пациентите в прехода към късна паркинсонова болест е от изключителна важност, за да запазят качеството си на живот, като приложат терапии, с които да забавят развитието й. В България разполагаме с всички възможности за добър контрол на заболяването, които се прилагат и в чужбина. Терапията за късна паркинсонова болест се заплаща изцяло от здравната каса.\n2021-05-14 / 19:24:53 / Днес+\nGoogle Cloud и компанията на Илън Мъск SpaceX подписаха споразумение...\n... Партньорството ще предостави възможност на потребители, използващи Starlink, да имат достъп до облачни услуги и приложения като машинно обучение и анализ. Starlink е във фаза на бета тестване чрез повече от 10 000 потребители. В орбита има над 1500 сателита, осигуряващи интернет, но планираната мрежа е за 40 000 сателита.\n2021-05-14 / 19:16:53 / Днес+\nИвайло Иванов си навлече гнева на президента миналото лято, когато...\n... медиите. Вместо това беше призован от главсекът на МВР да иде да види ранените полицаи в болниците. Тогава главният секретар на МВР получи много похвали за начина, по който защити колегите си от нападките на самия държавен глава, който бе и главното действащо лице в сценария за ескалиране и окървавяване на протестите.\n2021-05-14 / 19:11:34 / Днес+\nНад три часа продължи разпитът на бизнесмена Светослав Илчовски в...\n... приходите на фирмата на Иван Ангелов, да се вдигнат цените на акциите ѝ на борсата и по този начин да се вземат 100 млн. лв. от пенсионните фондове. Вчера служебният министър на правосъдието Янаки Стоилов обеща да провери твърденията на зърнопроизводителя за съществуване на видеозапис на издевателства в ареста над известен бизнесмен.\n2021-05-14 / 19:04:44 / Днес+\nУМБАЛСМ "Н.И.Пирогов" намалява цената на PCR тестовете за коронавирус, съобщават от...\n... разпространението на заразата. Лабораторията на болницата разполага и с възможност за колективно тестване в различни пакети, включително и Семеен пакет до четирима души. PCR (Polymerase Chain Reaction) е метод за анализ, който към момента е приет за "златен стандарт" в лабораторната диагностика на този патоген и неговите модификации, посочват от "Пирогов".\n2021-05-14 / 18:56:24 / Днес+\nСъс заповед на премиера Стефан Янев са назначени нови заместник-министри...\n... на културата от длъжността заместник-министър са освободени Амелия Гешева и Румен Димитров. Постовете си на заместник-министри в Министерството на отбраната освобождават Атанас Запрянов и Анатолий Величков. Освободени са също така заместник-министърът на правосъдието Николай Проданов, заместник-министърът на външните работи Милен Люцканов, както и заместник-министърът на земеделието, храните и горите Янко Иванов.\n2021-05-14 / 18:50:53 / Днес+\nВърховният административен съд остави в сила решението на Административен съд...\n... редица открити съдебни заседания, в хода на които съдът мотивирано се е произнесъл по доказателствените искания; спазени са указанията на първата касационна инстанция; приетите доказателства са допустими и са относими; обсъдени са от съда, който е постановил мотивиран съдебен акт", посочва се в решението на касационната инстанция, което е окончателно.\n2021-05-14 / 18:42:54 / Днес+\nПрезидентът не спази Конституцията като поиска оставката на главния прокурор...\n... По думите му, ако на следващите избори политиците не намерят решение на очевидно сложната задача, която народът ще даде, то на трети вот е повече от ясно, че ГЕРБ ще се върне на „бял кон“, защото може да е всичко, но поне хората могат да ги припознаят като по-малкото зло.\n2021-05-14 / 18:38:04 / Днес+\nВижте какви други промени бяха направени в календара Ръководството на...\n... дискутирани от страна на Формула 1 бе състезанията в Турция и това в Азербайджан, което е предвидено за 6 юни да разменят своите места. Тази възможност бе отхвърлена от организаторите на старта в Баку, тъй като на 12 юни градът ще бъде домакин на двубой от отложеното Европейско първенство по футбол.


Дезодорант или рол-он: Каква е разликата ...\nПочти всяка жена по света посяга към дезодорант или рол-он след душ или пък преди излизане. Що се отнася до борбата с миризмата и потта, термините дезодорант и антиперспирант се смятат за взаимозаменяеми (като някои марки дори продават комбинация от двете). Но знаете ли, че всъщност те са напълно различни? И двата варианта притежават различни предимства и свойства, които могат да ви накарат да направите друг избор следващия път.\nКакво е дезодорант?\nДезодорантът маскира телесната миризма и ви поддържа свежи през целия ден. Само леко напръскване в областта на подмишниците и намалявате до минимум нежеланите миризми, но това съвсем няма да ви попречи да се изпотите.\nКакво е антиперспирант (рол-он, стик и т.н.)?\nАнтиперспирантът, от друга страна, контролира както миризмата, така и потта. Но основно блокира потните жлези и ви помага да останете сухи през целия ден. Използвайте стикове, които са нежни, но и които осигуряват страхотна защита срещу пот.\nИзборът се свежда до един въпрос: Изпотявате ли се или просто искате да миришете хубаво?\nДвата продукта имат различни цели. Дезодорантът се бори срещу миризмата, докато антиперспирантът се бори срещу потта. Целта на дезодоранта е да ви поддържа свежи, докато антиперспирантът иска да ви поддържа сухи.\nТе имат и различни съставки. Съставките на дезодоранта обикновено са на алкохолна основа за борба с бактериите (виновникът за миризмата на пот) и осигуряват аромат. Изключение правят естествените дезодоранти, които обикновено имат ключови съставки като сода за хляб, кокосово масло и активен въглен. Що се отнася до антиперспиранта, основната съставка е алуминият. Активният компонент (заедно с циркониевите соли) е причината, поради която той може да контролира количеството пот, което произвеждате, и да предотврати потта да достигне повърхността.\nТе не се прилагат едновременно. Рол-онът трябва да се прилага през нощта, когато потните ви жлези са по-малко активни и телесната температура е ниска. По този начин, когато дойде сутринта, е по-малко вероятно да се потите. Дезодорантът обаче трябва да се пръска сутрин и може да се наложи повторно прилагане.\nТова обаче не значи, че не можете да ползвате и двете. Ако случаят е такъв, нанасяйте стик след душ и подсушаване. След няколко часа, ако е необходимо, можете да нанесете дезодорант отгоре. Или можете да използвате рол-он през нощта и дезодорант на следващата сутрин.\n3 естествени дезодоранта\nНай-правилното време да си слагате дезодорант


„Иначе последната дума остава за лъжата…“ | Литературен Вестник\n„Иначе последната дума остава за лъжата…“\nАнкета за книгата на Иван Костов „Свидетелства за прехода“\nМалко след като е избран за министър-председател, Иван Костов влиза в Министерския съвет. Това, което сварва, като че ли отразява състоянието на самата държава. Комбинация от зависимост, хаос и нещо мъртво, което упорито не иска да си отиде. Килимите са протрити, кабинетът на министър-председателя е превзет от кабели, върху бюрото му се мъдри високочестотен телефон за пряка връзка с Москва, и пр. Най-окаяно обаче изглежда дворът: задръстен от храсти, над него се носи миризма на мърша. Както се оказва, от умрели кучета.\nКостов нарежда всичко това да се разчисти. Телефонът за връзка с Москва е премахнат, килимите сменени, дворът оплевен. Скоро след това на посещение пристига македонският политик Арбен Джафери, който спонтанно възкликва: „Тоа е држава!“\nТази случка разказва самият Иван Костов в книгата си „Свидетелства за прехода: 1989-1999 година“, издадена от „Сиела“ в началото на март и превърнала се веднага в събитие. Събитие, като фигурата на самия Костов, колкото положително за едни, толкова и отрицателно за други. И все пак какво представлява тази книга? Опит за оплевяване на историографията от митове или опит за оправдателна реч на самия министър-председател? Обективно историческо свидетелство или умела реторика? Питаме няколко читатели на книгата от различни поколения и с различен социален опит, но с ясна гражданска позиция.\nЗащо е важна тази книга днес?\nСтефан Попов: Всяка книга на бивш премиер е важна, ако е неподправена, честно написана. Книгата на Костов е важна сега, именно сега, защото подмяната на действителността е в невиждани мащаби и изглежда необратима. От негова страна това е дълг, както бих казал, и на други видни политици от ОДС – Е. Михайлова, В. Методиев, Ф. Димитров и др.\nХристо П. Тодоров: В книгата на Иван Костов се предлага ясна и диференцирана картина на най-важните процеси на промяна в българското общество в десетилетието между 1989 и 1999 г. Посочени са действителните причини за двете големи икономически катастрофи на нашата страна през 1990 и 1996-97 г. Те настъпиха в резултат на безотговорното управление на БСП и на слабостта на демократичната общност. С много солидна, базирана на факти и документи аргументация, се опровергават поредица пропагандни митове и съзнателно разпространявани лъжи. На тази основа честният и добросъвестен читател лесно може да определи кой за какво носи отговорност и да разпредели вините за провалите и заслугите за постиженията. Книгата е написана за такива читатели, макар авторът да си дава сметка, че в наши дни те са малцинство. Покварата на уважението към истината, способността за съждение и личната почтеност у днешната българска публика са отишли много далече. И все пак, ако Иван Костов не беше седнал да напише тази книга, големите лъжи за прехода щяха да останат без конкуренция.\nИвайло-Нойзи Цветков: Защото вече всички са забравили кой ни закара, kicking and screaming, into the Century of the Fruitbat, дет викаше покойният Тери Пратчет. Т.е. в Европа. Без четирите години на Костов сега все още щяхме да сме нещо като Босна.\nМанол Глишев: Недоверието към книга, написана от политик, е задължителна част от приема й. Не бива веднага да се вярва на казаното от автор, който е заемал мястото на министър-председател, но и трудно можем да му откажем вниманието си. Същевременно отвикнахме от пишещи – и то добре пишещи – политици. В този смисъл „Свидетелства за прехода“ е глътка свеж въздух. Книгата е остро полемична и не жали ничии идоли, та дори и този на последните отчаяни костовисти. Друг е въпросът дали „Свидетелствата“ не са донякъде закъснели с появата си.\nМихаил Неделчев: Предстои да отбележим през есента 30 години от началото на „прехода“, ще се състоят множество обсъждания, дискусии. Явяват се множество книги със спомени на всъщност маргинални свидетели из средите на демократичната общност, които се опитват да „присвоят“ историческата истина. Крайно време е думата да вземат най-видните участници в процесите на преобразуването на българското общество. Иван Костов безспорно е една от централните такива фигури.\nКакво представлява тя: опит за обективна история на ранния преход, защитна реч на самия Иван Костов, или може би нещо съвсем друго?\nСтефан Попов: Няма „обективна история“, има гледни точки. Това е една гледна точка. Има защита, но това е защита на една политика с далечни следствия, фатална за страната. Тя има нужда от защита днес. Е, съвпада с персоната на Иван Костов, но как другояче да е?\nХристо П. Тодоров: Възприемам книгата буквално, така както е заявено в нейното заглавие – като свидетелство. Тя явно не е нито научен труд, нито автобиография, нито пък мемоари в обичайния смисъл на думата. Авторът се опитва да свидетелства по възможно най-честния начин за онова, което сам е видял, чул и направил като участник в процесите, за които разказва. За честността на свидетелствата читателят може лесно да си създаде преценка, най-малкото защото по времето, за което се говори в книгата, авторът беше публична личност и действията му като политик бяха изложени пред всички. Стига да иска, човек може лесно да свери написаното с достъпни за всекиго документи, а и със собствените си спомени. Книгата има донякъде и характер на защитна реч, само че не толкова на лицето Иван Костов, а на определена политика и на определен светоглед. Това е светогледът на рационалния и отговорния към страната си политик, за когото служенето на общото благо е въпрос на дълг.\nИвайло-Нойзи Цветков: Разбира се, Костов е силно избирателен в спомените си, но това е разбираемо, сякаш по Хюм, половинчато затъмнение на съзнанието. (Има и технически проблем – книгата се е нуждаела от добър редактор.) Той има редица грехове към родната демокрация, но трябва да се вниква и в тогавашния контекст. Както и да е. Поне напомня на евентуалните читатели, че онова с „мръсната” приватизация започна преди него. Тук е мястото да кажа, че за мен 10 ноември не означава нищо – няма „ранен”, „среден” и „късен” преход. Истинският преход към демокрация започна през 1997 с Костов. Уви, продължи едва 4 години. Оттогава, чрез тройните коалиции и трагичното последно десетилетие на ГЕРБ, имаме „тих” авторитаризъм и държавно-олигархичен капитализъм. Ако Костов имаше поне още четири години вместо Сакскобургготски, сега щяхме да се сравняваме с поне Словакия (за Чехия и Словения е смехотворно да се споменава), а не с Албания. Не е сложно.\nМанол Глишев: Периодът, в който Иван Костов се ограничава, е донякъде логичен, но може да бъде поставен под въпрос. Авторът коментира събитията и процесите в десетилетието 1989-1999 г., но пропуска последните две години от собственото си управление. Той прехвърля вниманието ни към периода 2001-2009 г. само когато иска да отхвърли обвинения срещу себе си. Част от тези обвинения са абсурдни – но не всички. Вярно е, че има големи разлики между България от последното десетилетие на ХХ в. и България след 2000 г. Всъщност съвсем нова, трета България имаме през последните десет години. Бих се радвал да прочета и следващи книги от Костов за тези две метаморфози на страната ни.\nМихаил Неделчев: Книгата на Иван Костов „Свидетелства за прехода: 1989-1999“ не може да бъде „обективна история на ранния преход“, тъй като тя ни представя само някои полоси от движенията на социалната действителност – без да съсредоточава вниманието си върху най-съществените според мен социално-психологически процеси. Но същевременно тя е изключително ценно и важно свидетелство за представите на един виден държавник, гледащ “отгоре“ случващото се в страната през тези десетилетия.\nСмятате ли, че ролята на свидетел е легитимна в социалната история, когато свидетелят е и извършител на част от коментираните дела?\nСтефан Попов: Това е мемоарен опит, легитимен, понеже си е жанр. И какъв друг да бъде? Той не се крие зад универсалната гледна точка на Коперник, казва какво мисли. Свидетелства на извършителя са ценни и добре, че се пишат. Кой колко добре пише е отделен въпрос. Чърчил пише по един начин, Костов по друг. И е важно да се има предвид, че самите „Свидетелства“ са също едно от свидетелствата, т.е. рамката „Свидетелства“ е и едно поредно малко свидетелство.\nХристо П. Тодоров: Да си свидетел далеч не означава единствено да бъдеш безучастен към случващото се наблюдател. Напълно в реда на нещата е да можеш да свидетелстваш и за онова, което сам си направил. Достатъчно е да си бил на съответното място по съответното време. Свидетелствата на хората, които са вземали важни решения и са действали, в моите очи са по-ценни за познанието на миналото от тези на обикновените наблюдатели, защото от тях научваме какви са били основанията на техните решения и действия. Остава въпросът дали тези свидетелства са искрени. За мен в дадения случай няма съмнение, че това е така. Напълно чужда ми е онази, родена в лоното на марксизма „херменевтика на подозрението“, която търси във всяко чуждо изказване злонамерени мотиви, користни класови интереси, коварни измами и маскирани манипулации. В края на краищата със свидетелства може да се спори и изходът от спора никога не е предрешен. Накрая може да се окаже, че тъкмо онзи, който оспорва свидетелствата, се заблуждава или просто лъже.\nИвайло-Нойзи Цветков: Всеки има право да представи себе си във възможно най-положителната светлина. Друг е въпросът, че авторът на книгата можеше да изкаже нещо като „ето, аз направих следните грешки, но пък ви хванах за ушите и ви заведох в Европа”. Например.\nМихаил Неделчев: Да, убеден съм – без да имам възможност тук да се аргументирам подробно – че тази роля е пределно легитимна в социалната история.\nИзглежда, че според Иван Костов най-важното за оценяване на един социален процес като успешен, или не, са икономическите факти. Споделяте ли този възглед?\nСтефан Попов: Не. Не мисля, че и той го споделя. Институциите и тяхното състояние са първостепенното условие.\nХристо П. Тодоров: Нямам впечатлението, че за Костов най-важното в света са икономическите факти. Тъкмо напротив, доколкото го разбирам, най-важното нещо за него са справедливите и хуманни отношения между хората. Никъде в книгата не разпознах вулгарно-материалистическият възглед, че материалното благополучие е достатъчно условие за смислен и щастлив човешки живот. Съвсем друг въпрос е, че в нея се говори много за икономика и това е напълно разбираемо. Иван Костов е икономист по професия, влязъл е в политиката като икономически експерт и като такъв е станал министър на финансите.\nКато такъв, а по-късно и като министър-председател е трябвало да се занимава основно с икономически проблеми (външен дълг, финансова стабилност, реституция на земята, приватизация и пр.), защото това са били най-неотложните проблеми за страната. Такива тези проблеми бяха и във всички други страни от бившия Източен блок. У нас обаче те придобиха особен драматизъм поради огромното закъснение, с което започваше тяхното решаване. Костов обяснява какво е довело до това закъснение. Най-важната причина за него е, че в българското общество нямаше мнозинство, което да подкрепя трайно животоспасяващите реформи по пътя към пазарна икономика. Инстинктивният стремеж на политиците, но и на обикновените хора, да излизат с лична печалба от всяка ситуация, накъсаното на несвързани епизоди недалновидно мислене, желанието винаги друг да носи тежестите на живота и да плаща цената на трудностите, липсата на съзнание за това, че личният интерес е най-добре удовлетворен когато е удовлетворен общият – всички тези дългосрочни нагласи, сякаш кодирани в нашия социален ген, са причини за трудния ход на реформите у нас и за високата цена за тяхната реализация.\nИвайло-Нойзи Цветков: Не изцяло. Има куп други показатели за оценка, включително и тези как и дали се е променил умственият ни софтуер (по Хофстеде). Историко-икономическа оценка за 4-годишното му управление би могла да се даде поне след десетилетие. Аз впрочем имам удоволствието да познавам автора – дори сме се шегували за форумната мантра „Костов е виновен”. И знам неща, които не ми е работа да споделям.\nМанол Глишев: Колкото политик и автор, толкова и икономист, Костов все пак остава верен на своята първа професия и отделя много внимание на теми, до които по-рядко се докосваме по същество. Комбинацията от яснота и горчивина по отношение на валутния борд и загубата на суверенитета на БНБ заслужава внимание.\nМихаил Неделчев: Не споделям този възглед за изключителното надценяване на\nСподеляте ли възгледа на Иван Костов, че един от дефицитите на прехода е процесът на т.нар. „деидеологизация“?\nСтефан Попов: Това е много сложен въпрос: дали, кога, доколко идеологизация или деидеологизация имат роля, добра, лоша и пр. От известна гледна точка България е битова реалност, т.е. никога не е била идеологизирана много; Държавна сигурност не е идеология, а машина. Има дефицит на идеи, но това не е въпрос на идеология в традиционен смисъл.\nХристо П. Тодоров: Ако под деидеологизация се разбира липсата на критично осмисляне и еднозначно публично осъждане на комунистическия режим както и възпитанието на младите поколения в либерално-демократичен дух, то това действително е недостатък. Костов посочва някои от причините за него. Това са силните позиции на БСП в управлението, дошли в резултат на изборни успехи (БСП и до днес неизменно защитава комунистическото минало), наличието на голям брой агенти на ДС в редиците на СДС, решение на Конституционния съд, с което се блокира отварянето на досиетата, отдаването приоритет на други, сякаш по-належащи задачи от страна на изпълнителната власт, недостатъчният професионализъм и силните носталгични нагласи на учителството и пр. Към това бих добавил още две неща, които попречиха на решителното скъсване с комунистическото минало. 1) Огромната част от българите имаха социален опит, който им позволяваше да плуват свободно във водите на обществото преди промените с цялото негово политическо потисничество, йерархична закостенялост, страх от репресии, икономическа неефективност, дефицит на стоки, идеологическо опекунство и пр. Те обаче нямаха никакъв социален опит за справяне в свободната, хаотична, бързо променяща се обществена реалност на либералната демокрация и свободното пазарно стопанство. Тя и до днес продължава да ги плаши. Ето защо мнозина сякаш преднамерено забравиха лошите страни на стария режим и започнаха да го виждат в розова светлина, а т.нар. „демокрация“ стана прицел на тяхната омраза. 2) През годините, за които пише Костов, интелектуалният и медиен елит на страната се стремеше с всички сили да подражава на западния елит. Той, както е известно, е с преобладаващо лява политическа ориентация. В интелектуалните среди на Запад беше утвърден възгледът, че либерално-демократичната държава трябва да пази строг неутралитет спрямо убежденията на гражданите си и няма право чрез държавната образователна система да налага каквато и да било „идеология“ – какви ще бъдат убежденията на гражданите е въпрос на тяхно собствено решение. Мнозина у нас възприеха този възглед. Едва ли обаче може да се очаква от хора, мислещи по този начин, да станат инициатори и проводници на образователна политика, която осъжда комунистическия режим и изтъква предимствата на либералната демокрация. За такива хора например въвеждането на обучение по гражданско образование в училище изглеждаше като промиване на мозъци и те го сравняваха с някогашния научен комунизъм. За разлика от страни като Полша и Унгария в българското общество нямаше нагласа за решителна раздяла с миналото, а силите, които трябваше да осъществят такава раздяла, бяха крайно недостатъчни.\nИвайло-Нойзи Цветков: Един от възгледите, които споделям, е, че всички бивши и тогавашни сътрудници на ДС трябваше да бъдат „лустрирани”. Не се случи. Това беше огромна грешка.\nМанол Глишев: Връщайки се към крайно болезнената тема за деидеологизацията и дезориентирането на обществото ни, той признава угризения за несвършена работа, каквито наистина е редно да изпитва. Управлението на ОДС беше в уникалната позиция да може да промени образованието и обществените нагласи, но не го направи. В този смисъл обясненията на Костов за тогавашно безсилие са по-малко убедителни от откритото му признание, че по негово време е допусната гигантска грешка спрямо ДС и „нашите момчета“. Все пак, Иван Костов от 2019 е доста по-диалогичен от своето по-младо, управляващо „аз“ в 2000 г. Това му прави чест и дори е практически полезно за днешната ни действителност. Проблемът е, че както винаги, българската история се пише по неслучили се неща. Можеше да е другояче.\nМихаил Неделчев: Моят възглед е още по-краен: над комунистическото наследство като цяло трябваше да бъде наложена – и в персонален, и в общностен план – политиката на пълна забрана на възможни рецидиви, на радикално осъждане, на последователно съдебно преследване.\nКои са според вас силните и слабите страни на тази книга?\nСтефан Попов: Като ми я подари, ще отговоря. Аз му подарих осем мои книги, да ми подари неговата една.\nХристо П. Тодоров: Най-напред не виждам слаби страни. Иван Костов е решил да напише книга, каквато е сметнал за необходима и полезна. Не ме смущава това, че книгата не съответства точно на някакви предпоставени шаблони на мемоаристиката или на друг литературен жанр. За мен най-важното е, че тя звучи правдиво. Огромната част от разказаното в нея кореспондира с моите собствени спомени и оценки за хора и събития от онова време. Наред с това, съобщавайки неизвестни за мен, а вероятно и за широката публика неща, Костов ми помогна да разбера по-добре събития, които не са ми били докрай ясни. Такива са усилията по разсрочването на външния дълг, обстоятелствата около дейността и свалянето на правителството на Филип Димитров, разделенията в демократичната общност, ситуацията около въвеждането на валутния борд. Костов отделя много място за опровергаване на лъжите и клеветите по негов адрес и по адрес на неговото управление. Той прави това добросъвестно и на моменти педантично. Явно той вярва във фактите и смята, че когато те са изяснени и достъпни за всички, няма да остане място за спорове и недоразумения. С това обаче едва ли ще бъдат затворени устите на лъжците и клеветниците. Уважението към фактите предполага минимална почтеност, на каквато онзи, който веднъж е решил да излъже, очевидно не е способен. Не вярвам да променят мненията си и онези, които са повярвали на лъжите и клеветите и са започнали да ги повтарят, без да се замислят. Тях, както и лъжците, не ги е грижа за истината и за това с тях е трудно да се разговаря на разумна основа. Все пак обаче винаги е добре истината да е казана, защото иначе последната дума остава за лъжата. За мен написаното от Иван Костов има голяма убедителност, защото и тук той продължава да проявява онази изключително рядка способност да олицетворява с личността си идеите и обществените каузи, на които се е посветил. Това дава кураж и вдъхновява.\nИвайло-Нойзи Цветков: Книгата има само два проблема – не е достатъчно самокритична и както споменах, е имала нужда от добър редактор. Последното го казвам като човек с почти 30-годишен опит в редактирането. Силната й страна без съмнение е откровеният стил на писане.\nМанол Глишев: Езикът на автора е уверен, изискан и ясен. Бяхме забравили какво значи политик да говори на добър български. Дори само за това книгата си струва. Но под езиковата повърхност има много по-интересни пластове. Говорейки за ролята на България в удържането на руския натиск към Косово, той показва самочувствие и размах, с каквито днешното управление не може да се похвали.\nЗа съжаление обаче краят на тази иначе впечатляваща книга представлява едно безкрайно оправдание. Може би от него има нужда. Може би дори е справедливо, че Костов най-сетне публично отговаря на наистина необикновената вълна от агитация срещу него през годините. Истина е, че заклинанието „Костов е виновен“ се превърна във виц. Но последните страници от „Свидетелства за прехода“ оставят неприятен вкус. За бъдещите историци той може би ще е по-поносим.\nВероятно най-ценно в книгата е разбирането за национална катастрофа и разпад на държавата. В този смисъл свидетелствата на Иван Костов могат да ни подготвят за една отново предстояща 1996 година.\nМихаил Неделчев: Най-слабата страна на тази книга е неразбирането, че превръщането на СДС в единна „синя“ партия на практика прогони от активната политика десетки хиляди от най-ценните активисти на демократичната общност, дочакали „своето историческо време“, които вече трайно се бяха идентифицирали с основните партии в първото СДС (не говоря за „центъра“, а за активистите по места). Същевременно книгата е цялостен в своята логика разказ за „макрорамката“ на случилото се.\nПредишна статияСамопричинена метаморфоза\nСледваща статияКак слънцето гасне


Докъде ще стигне протестът „Конвой на свободата“ в Канада? – Eurochicago.com\nНашата Канада е мирна страна, която помогна на хора от различни нации по целия свят, защитавайки ги от тиранични правителства, които подтискаха народите си. Но сега изглежда, че това вече се случва и тук. Ние водим нашата борба до прага на...\nДесетки хиляди шофьори на камиони в Канада протестират срещу ваксините (‘Freedom Convoy’ across Canada)\nСъбитието, наречено „Конвой за свобода“, се разраства като снежна топка, докато наближава Отава. Преди близо две седмици Канада и Съединените щати наложиха задължителна ваксинация на трансграничните шофьори на камиони. Някои шофьори на камиони се ядосаха много на тази политика на правителството и започнаха да пътуват към Отава – в три различни лъча от Западна Канада, Източна Канада и части от Съединените щати (вижте картата).\nПървите камиони вече са стигнали в столицата днес – петък, 28 януари, макар че самият протест е предвиден за съботния ден. Кoнвoят е дълъг над 70 километра и американски кaмиoни се присъединяват към канадските си колеги.\nШофьори съобщават, че правителството е блокирало кoнвoй от кaмиoни, пътуващи за Oтaвa. Затварени са били някои пътища, като обяснението е, че е заради „коварно време“. Някои шофьори на кaмиoни обсъждат планове за заобикаляне на проблема. Много кaнaдци са отишли до т. нар. food point, за да предоставят храна на шофьорите от преминаващия кoнвoй.\nКанадският премиер Джъстин Трюдо заяви в началото на седмицата: „Ваксините са най-добрата защита за здравето на канадците, както и за икономиката и свободите ни. Пътят през тази пандемия е всички да бъдат ваксинирани. Преобладаващото мнозинство, близо 90 процента от канадците, са направили точно това.“\nВъв вторник той характеризира протестиращите като „малко, но крайно малцинство, което е на път за Отава и има неприемливи възгледи“.\nВ сряда тонът му се промени: „Аз съм обезпокоен от опасната реторика, която видяхме от конвоя. Загрижен съм от екстремистки елементи, които разпространяват дезинформация и се опитват да превърнат конвоя в канадска версия на терористичните атаки срещу Капитолия в САЩ.“\nВ четвъртък притегателната сила на конвоя нарасна до степен, че вече не става дума само за шофьори на камиони, а е обединяваща кауза за много хора, които се противопоставят на контрамерките на COVID-19, наложени от правителствата. „Канадските шофьори на камиони управляват“ – написа Илон Мъск в Twitter преди няколко часа.\nМалко по-късно премиерът Трюдо съобщи, че се самоизолира, защото е бил в контакт с човек, заразен с коронавирус. В Twitter той поясни, че си е направил бърз тест, който е бил отрицателен, но ще бъде под карантина за 5 дни, както е според инструкциите на Ottawa Public Health. Известно е, че премиерът на Канада е ваксиниран срещу коронавирус и е с бустерна доза.\n„Конвоят е дълъг 70 километра“ – каза Бенджамин Дихтер, говорител на конвоя пред Toronto Sun. Това го прави автоматично най-дългият конвой за цялата история. Предишният рекорд беше дълъг само пет мили, състоящ се от 480 камиона в Египет през 2020 г., и е отбелязан в Книгата на рекордите на Гинес. Toronto Sun изчисли, че могат да участват до 50 000 камиона – което би надхвърлило съществуващия рекорд над 100 пъти, ако остане непокътнат до желаната дестинация.\n„Виждали сме кадри от самолет. Впечатляващо е“ – казват канадци пред медиите.\nВ САЩ също има мандат (изискване) за ваксиниране на шофьорите на камиони, идващи от Канада. Водещият на американско токшоу Стю Питърс каза, че американските шофьори* на камиони се присъединяват към конвоя на свободата или ще излязат по пътищата в знак на солидарност.\n„Колорадо – 420 камиона, Джорджия – 675 камиона, Южна Каролина – 650 камиона, Калифорния – 2000 камиона“ – каза Питърс.\nИнициатива на GoFundMe вече събра над 6 700 000 долара за протеста, като организаторите казаха, че парите ще отидат за газ, храна и подслон на участващите шофьори на камиони. Това е една от топ 10 кампании от създаването на платформата, независимо че медиите не разказват за нея.\nМоже да видите страницата на GoFundMe – TУK.\nЕто част от текста на сайта за дарения:\n„Нашата Канада е мирна страна, която помогна на хора от различни нации по целия свят, защитавайки ги от тиранични правителства, които подтискаха народите си. Но сега изглежда, че това вече се случва и тук. Ние водим нашата борба до прага на нашето федерално правителство и настояваме то да прекрати всички мандати (задължителни ваксинации) срещу неговия народ. Малките предприятия се унищожават, домовете ни се унищожават, а хората са малтретирани и се лишават от основните стоки и нужди, и все по-трудно оцеляват. Наш дълг като канадци е да сложим край на тези мандати (задължителни ваксинации). Наложително е това да се случи, защото, ако не го направим, страната ни вече няма да бъде страната, която сме обичали. Правим това за нашите бъдещи поколения и за да си върнем живота и свободата.\nБлагодарим на всички за Вашите дарения и знайте, че помагате да поправим (върнем) тази някога красива наша страна обратно към начина, по който е била.“\nШефът на сигурността на Камарата на общините в Канада предупреди депутатите, че някои протестиращи може да се насочат към личните им адреси и резиденции в столицата на страната.\nСилите за сигурност на Парламента в момента се подготвят за да посрещнат десетки хиляди протестиращи в лагер в центъра на Отава. Бележка от Службата за охрана на парламента, изпратена до депутати и служители, посочва, че пътят пред Парламента ще бъде затворен за общо движение, като двете ленти, най-отдалечени от хълма, са запазени за протестиращите, а другите две ще бъдат свободни за аварийни автомобили.\nХора заявяват: „Това ще бъде 100-процентов мирен митинг. Просто искаме гласовете ни да бъдат чути.“\nКанадският камионен алианс, който представлява индустрията, осъди протестите. Според алианса, повечето от шофьорите са ваксинирани.\nFacebook е изтрила групата „Саnаdа Тruсkеrs for Frееdоm“, която е имала над 600 хиляди членове. Много протестиращи не вярват, че основните медии ще отразят това, което се случва, обективно.\nВидео за конвоя:\nTags: Канада Ковид-19\nPrevious: Среща на представители на АБУЧ в Комисията по политиките за българите извън страната\nNext: Теодосий Теодосиев: Светът има нужда от служба за сигурност и това е образователната система\n5 thoughts on “Докъде ще стигне протестът „Конвой на свободата“ в Канада?”\n2022-02-01 в 1:35 PM\nГлобалистите минават на следваща фаза както е по план: Под предлог „Конвой на свободата“, магазините остават без доставка на стоки и храни, и започват игрите на глада.\nFreedom Convoy 2022 каза:\n2022-01-29 в 11:55 AM\n2022-01-29 в 11:26 AM\nЗащо не си го напишете открито, ами с точки. Сатанизъм!\n2022-01-29 в 3:40 AM\nТака ще стане по цял свят, продажните убийствени правителства служещи на глобалистите ще трябва да слизат! Напред момчета с камионите, пълните ми сърцето! Няма да се дадем!\n2022-01-28 в 9:18 AM\nБравооо !!! Успех !!! Всички заедно срещу световния с.ата.низъм !!!


Април 05, 2020, 10:05:07\nАвтор Тема: Пророчествата на Слепия Ембрион...начало... (Прочетена 3042 пъти)\n« -: Октомври 28, 2010, 19:14:37 »\nТова е Пътят който оставяме след себе си ... Аз дойдох тук и скоро мисля да тръгвам/променям . Например светлинните кълба които виждаме в нощното небе, е възможно ,в момента в който ги виждаме , вече да не са там ,а вече да са „мъртви” . По скоро вече са преобразувани  . От пепелта ни тук остава искрата . Има някои римски синтенции (долна империя излезе в края на краищата хаха) - „Разделяй и влаей” ... Но Аз бих казал „Дойдох , Видях ,Победих” ... но не мисля че ще има заубили(само първата синтенция има само загубили пък ).\nТака че това е един вид Завет .Един вид Дипломна работа за този свят .\nПросто искам да кажа че скоро за останалата част от човечеството ще бъда „мъртъв” хахах (спокойно това може да не включва вас) . Например светлинните кълба които виждаме в нощното небе, е възможно ,в момента в който ги виждаме , вече да не са там ,а вече да са „мъртви” . Но ..ги виждаме  за нас те са Сега. Така че реално те там ли са или не ... ако да – значи всъщнсот смърт няма , а ако не – то тоа просто е една холограма..но какво променя факта че за нас те са там.\nТова са някои от нещата които съм правил като „изкувство „ (не одобрявам помпозността на тази дума) от 2004 до сега... този период ще обхвана и ,в следващите „продължения” е възможно да ви стане ясно закакво го правя ... Разбъркани са , за да бъдат по лесни за смилане (в полза на личнич ми „завет”)\nИ пак да кажа – това не е самоцел да покажа ,какво правя , а да помогна по пътя на други ,които някога ще го изървят . И да ви кажа , вървете си го ,не се оставяйте друг да ви води – това е единствения начин да стигнете до Себе си ... както намерите за добре ... \nПророчествана на Слепия Ембрион\nТой е това което ще се роди . Извън време-пространството е . И все пак неговото Яйце е тук , Земята е неговото Яйце – когато той се излюпи, тези които живеят за черупката –за тях това ще бъде Край , поради това че не са прозряли какво е Белтъка (Водата) . Той е Макро-организъм . Когато той порастне ,ще пресътворява Кръг , след Кръг, но за това още рано е ... Но да не бързаме в историята Нека видим как се Излюпи самото Яйце :\nСветът в Люлката\nВълкът и луната\nВълкът отново се изкачи на високата скала и протегна шия.От здравите му челюсти излезе протяжен вик-див и смразяващ.В далечината му отговориха с вой.Той устреми поглед нагоре,към тъмното небе.Тя отново беше там,кралицата на нощта-Луната.Съдбата му беше белязана неизменно от нейната призрачна светлина-под нея беше се родил,под нея е дебнал плячката си,под нея е обладавал много вълчици.Светлината и го подлудяваше,възбуждаше го.Когато я погледнеше в неговите очи се разпалваха студени огнъове.Той усещаше нейната притегателна сила.Понякога му се струваше ,че от сребърния диск се спускаше пътека по която може да се изкачи до нея.Но съзнаваше ,че не е способен да я достигне.Отново изпъна шия и изрева срещу леденото и лице.Черни облаци я скриха от погледа му.Вълкът се успокои и навлезе в гората,като ускори крачка.Жаждата му за прясна кръв трябваше да бъде утолена.Надуши мирисът и в близост до него.В своя бяг той беше див,свиреп и великолепен.Скоро щеше да вкуси дългоочакваната плът...\nСлед време звярът излезе от храстите,заситил своя глад.И ето,черната завеса падна и Лунната светлина отново го огря.Той нададе вой.Чувстваше се свободен-беше свободен.Безкрая на небето завладя съзнанието му.Студените пламъци отново се разпалиха...\n...Това беше някога,оттогава мина много време.Дърветаат сто пъти сменяха вечелистата си.Но гората беше същата -пълна със сенки и звуци.И нощем когато изгрееше Луната на скалата се появяваше тъмна сянка -сянка на вълк.И сякаш вятърът подемаше викът му,и каточели отново се чуваше древната,дива песен.\nТака се въртеше Светът , Кръг след Кръг , Кръг след Кръг ... Но една Опасност (необходимото зло , което ще навържем по-късно) Надвисна над него ... Остана Заветът , но ... на каква цена ...\nГората беше много стара.В Нейните дебри цареше вечен полумрак,само през клоните на дърветата слънчеви езици докосваха земята.Вечер Луната изгряваше и в зеленото царство започваше игра на сенки и сребърна светлина.Лесът придобиваше призрачност и ставаше сцена на игрите на гномите.Дъбът беше преживял много зими,беше сменял много пъти листата си през есента.Те пожълтяваха и покриваха земята,а през пролетта голите му клони се отрупваха отново с млади и зелени листенца.Брашлянът обвиваше огромното му тяло.Те бяха преживели заедно много зими.Дъбът е гордостта на Старата гора.Той е краля на гората.В короната му птиците живяха от векове.Той беше техния дом.Дъбът беше мъдър,много мъдър.Беше чувал много истории от Вятърът,който го посещаваше често ...А Вятърът знаеше всичко.Пътуваше по света непрестанно .\nТака минаваха дни,години,векове... В Гората цареше вечен покой и живота там не спираше.\nВеднъж Вятърът отново посети Дъбът.Този път беше разтревожен...\n- Е,Братко,векове ти царуваш в гората,но Голямо Зло идва към нея.Те са чудовища направени от плът и стомана.Те не знаят що е милост,по пътя си това зло унищожава твоите събратя и прокарва през труповете им каменни реки.Те сеят своята зараза по нашата майка-Земята.Нищо не ще ги спре.. Прощавай...\nИ Вятърът продължи своя вечен бяг,както е правил от самото Начало.\nБрашлянът също чу думите на Вятърът и продума на Дъбът:\n-Приятелю,май това ще бъде нашият край.\n-Не! -отвърна старото дърво-Аз не ще позволя на тези същества да ни унищожат.А и тази Гора е тук от незапомнени времена-самият бог Пан е роден тук!Никой и нищо до сега не е смутило нашия покой.Така ще бъде и до края на самия свят.\nИ така ден след ден животът продължаваше,птиците отглеждаха своите рожби в сигурната,топла корона на Дъба.\nО,Не!!! Черна сянка навлезе в гората.Със страшен,ужасяващ писък тези чудовища поваляха старите дървета.От студениет им очи излизаха огън и разрушение,а със своите метални зъби те изкореняваха децата на земята,пригризваха телата им. те не знаеха що е милост...\nПредусетил своята съдба Брашлянът каза на стария си другар:\n-Е,приятелю,май това ще бъде нашият край.\n-Може би.. - отвърна с тъга стараото дърво.\nВ този момент металните челюсти захапаха ствола му,зъбите се впиха в тялото му дълбоко до сърцето на гордия, горски цар.През\_ съзнанието му минаха мигове от дългия му живот-как проби плътта на майката Земя,как от зелена веика закрепна до малдо дърво,за разговорите с Вятърът в кусна есен ,как Брашлянът покри тялото му и как го толеше през зимните вечери.Спомни си и песните на птиците които приспиваха през пролетта и лятото... А сега дойде и неговия край.С последни сили той промълви:\n-Сбогом, братко Брашлян...Сбогом ,Птички...\nСега през Старата гора вече минава каменната река на чудовищата от плът и стомана.\nВече я няма Старата гора,там кудето беше роден Пан.Само вятърът минаваше,само той беше останал от Стария Свят.Той беше тук от самото Начало и щеше да остане до Края.Него никой не можеше да го унищожи-вятърът даваше или взимаше живот.Той помнеше Гората,той знаеше всичко.Но вече никой не го чуваше-чудовищата не разбираха езика му,а и не искаха да го слушат.те не4 знаеха и какво чувстват дърветата под своите дебели кори.Те никога не биха дали подслон на Брашлянът и на птиците,както беше направил Дъбът.\nПрез труповете на дърветата сега минава дълъг път-Път ,водещ към нищото...\nА какво бяха чудовищата -те бяха убийци на своята майка-Природата.Погледнете в огледалото и ще ги видите.\n... И така дойде Човекът (Заразата ,но и Белтъкът на Слепия Ембрион ) . Знаете тази част от историята , сивтедели сме всички , но нека видим как това се отрази на Съзнанието (което се превърна в Его (Аз ,но сянката му, това имам предвид ,и не влагам негативизим ,просто факт )\n« Последна редакция: Октомври 28, 2010, 19:31:39 от lessus » Активен\nRe:Пророчествата на Слепия Ембрион...начало...\n« Отговор #1 -: Октомври 28, 2010, 19:24:46 »\nМоят черен празник\nЩе свалиш ли моя труп от черната бесилка\nОставила по моя врат следи.\nЕто там виси въжето-\nТам на старите греди!\nЗащо ме гледаш с умиление?!\nНима не знаеш мойто намерение!?\nАз оттук си тръгвам с песен на уста,\nС дъх секнал след смъртта.\nТихо вънка черна птичка пее:\n„Га га га га !\nСпи детенце в мир сега!\nУтре рано има погребение-\nНа моя черен празник поклонение.”\nВземи бръснача остър от безжизнената ми ръка.\nИзвади голото ми тяло от червената вода.\nНе плаши се ,няма път назад.\nНека бъдем реалисти – Живота гаден беше ад.\nСлънцето в кафез\nРъка грозна,суха.Мъка в самотата глуха\nОт болест изсушени вени,от глад очи стопени.\nЛицето-грозно,сиво.Нищо останало красиво\nДушата вътре вее хлад,отива си от този свят\nУродливи сънищя се раждат ,ужас в мене те пораждат\nПием от чашата отровна с Абсент,\nочакваики утрото за нас и Слънцето в кафез.\nПо дяволите да върви ,този ден и ти,\nдето в мен болката роди!\nСлънцето в кафез се скри..\nПо дяволите да върви- и то,и ти\nСънят на играчката\nВ твоите мечти,видели залеза на слънцето\nаз съм наи-хубавата играчка,която можеш да имаш-такава каквато си искала отпреди.\nТайно аз се моля да не ме счупиш или като ти умръзна,захвърлен в коша с играчки да бъда.\nС моите слепи очи аз искам да видя полета на птиците.\nС моите глухи уши аз искам да чуя техните криле.\nЕх,ако можех да съм като тях щях и аз да усетя вятъра и да се рея в облаците ..\nНо аз съм само една играчка, която е управлявана от конци...\nВаза със изсъхнали цветя\nТази ваза със изсъхнали цветя е за теб,ти моя Музо на Тъгата.\nТоз букет от плевели и тръни подавам аз рънявайки ръката си.\nНека с горест слеем устни, нека полетим в нощта!\nНека се любуваме на болката и на смъртта!\nСъс цветя изсъхнали е пълна вазата, със своите очи безжизнени гледам те навън.\nНека да танцуваме безстрастно в стаята, очаквайки в моя чест камбанен звън.\nПогледнах в огледалото пред мен\nза психическото здраве притеснен\nВ този поглед,пълен с чувства причудливи,\nмисли маршируват в редици криви\nХапчетата са лекарство за душата болна.\nНека тя лети във небесата волна!\nДали това е моят поглед чудя се сега\nили прекалил съм с опасната игра?\nЧете се лудост и мисли уродливи!\nВървя по пътя на разбитите надежди\nи виждам лицата,които избледняват върху мокрия паваж.\nТихо се рони дъжда и намокря страните мои.\nНа кръстопътя светофара мига в червено.\nБлести Пътя на малки светли точки,като звездите скрити от тъмните облаци.\nОтнякъде долетял неясен смях ме връща към света,в града,\nогрян от нощните, светещи ангели.\nСветлината Студена ме води по пътя.\nНеясни звуци минават край мен,\nс проясняващ се поглед гледам отвъд утрешния ден.\nВ къщи вече прибрал се безизразно гледам в огледалото\nда видя бледия призрак на моята същност.\nС проясняващ се бавно поглед изучавам чертите си ,\nмислейки за утрешния ден.\nНа нива пуста съдбата наша расте\nполиват я дъждовете кални\nЖътваря сред време минава\nСъбира той плода със свойте ръце хладни\nИзхабяващото време в небето е сега\nОблака закрива слънцето светело в предишния живот\nедин по един цветовете в дъгата падат на земята кална\nГрадушка сива от минаващите дни\nедин цигулар влачи лъка по прашната виола\nда чуят хората звуци в самотата гола\nизпитвайки съблазън от нея\nвплетени в нейната пайжина\nРазказвачо на приказки,\nами ако приказката свърши?\nплодове вече не ще има.\nСъс празен куфар по света\nще скиташ, плащайки греха,\nче в приказен свят ти живя.\nИ какво- душата ти,вече празна,изгоря.\nВече на никой ненужен-самия ти,\nпо път задънен ще вървиш.\nДокато от Сивотата за последен път се измориш.\nМоже да прочетете с ушите си Края на Историята ,някъде в началото и . Понеже е в началото , можете да усетите сянката на съмнението , в края ще ви я дам пак ,но ще видите че тогава когато сме с отворено съзнание , нещата изглеждат различни ...\nПрепълнените ръце са като празни.\nСпомен от дните жежки и омразни.\nНейде на земята ти да стъпиш-\nнаграда крехка и омайна ще настъпиш.\nПредната година-липса на реколта.\nСлед това море.\nЖелаеш да напълниш устата празна с плодове.\nНаведнъж налапани-гниещи инъче ще са те.\nГлад, преди неутолен.\nЩо да сториш ти-ще да се задавиш.\nИ пак укор- "Защо са ми сега!?",\nпосле вкуса им ще забравиш.\nВиж сега красивото дърво.\nИзхода? Стани с него ти едно.\nна него те растат, и ти със тях ...\n... Онзи,който къса ще почака...\nВижте това което е напшисано\nТова е „Онзи Който събира плодовете на Живота”\n(хммм и ето ! появи се лъч надежда: Виж сега красивото дърво.\n... Онзи,който къса ще почака... ) Общия източник на живота е открит , ако станем „дървото” дали ще победим „онзи който бере(Смъртта) ? Дали плодовете не са бъдещо дърво (ние сме плодовете , дървото Бог) ...но все още тук не сме разбрали напълно себе си .. не знаем обратният път ... какво сме – щом сме разкъсани на две , тогава да видим какво не сме ... и ...\nПървите хора птици бяга родени – в Библията са Адам и Ева , другаде са „Йон и Ана (хората-птици) ... „Хора-птици” звучи по-добре от „съгрешили”. Понеже в тях е заложена възможността за Полет ,където пак да могат да се върнат на Небето ... я да видим техните истории :\nТе тук са Дарий и Ерозия , брат и сестра – но не физически , а духговни , просто мрачни грой ,които се търсят по Яйцето – за да бъдат Очите на Слепия Ембрион тук . Техен баща е Икар ... първият който мечтаеше да лети )но него ще видим кога те поемат през Тъмното течение , което да ги отеде до светлината несъзнателно)\n« Последна редакция: Октомври 28, 2010, 19:32:48 от lessus » Активен\n« Отговор #2 -: Октомври 28, 2010, 19:34:09 »\nДете на промените\nМалко момиче със стъклени пръсти,\nби ли ми подало ръка?\nВ твоите огнени коси гъсти\nаз виждам спасението от смъртта\nОчите ти са толкова дълбоки,\nХвърлят върху мен светлина\nмогат ли към мен да бъдат жестоки?\nДали могат да ме откъснат от света?\nТи намираш красотата в мрака,\nа аз бях в мрака роден.\nЩе тръгнем по пътеката тъмна\nи тъй ще бъде до последния ден.\nПисмо до Ерозия\nГоспожа Ерозия! Не знаех,колко сте красива,аз, преди\nСега като видя Ви,сърцето буйства лудо в моите гърди.\nРъката Ви,костелива е ,да. Но като погалите ме с нея,\nКръвта се качва в моята глава\nНима устните ви изсъхнали и сухи,\nпревръщат в песен стоновете глухи.\nВаште жълтиникави очи,\nза мен слънца са,хвърлящи лъчи.\nСмилете се пред моя вопъл!\nПогледнете ме със подканящ поглед,топъл!\nНека аз сега да бъда вашия любим!\nРазлагащ плътта копнеж,неyкротим!\nМожете да прочетете това с ушите си на\n„Къде е моята невяста, Ерозия?” попита се Дарий по пътя. А Дъждът беше отмил стъпките им. Запали свещ за да огледа надписите по стената... но думите по нея бяха несвързани. Там щеше да умре и неговата мечта – в стаята, където беше окачен неговия портрет – голямото огледало на стената.\nСтъкления танц на Ерозия с Дарий\n-Ела,любими, за последен танц! - каза Ерозия и счупи огледалото пред себе си. Само парчетата стъкло по пода се усмихваха в хладната стая. Кръвта бързо потече по бялата и длан. Но когато има ръка,която да излекува раните,болката не ни плаши...\nавтор Александър Генов, един глупак...\n(хехе тоз подпис дето съм сложил явно било в неясната идея че проявленията на егото ,не са самото его (АЗ), и са глупави )\nНО рзбрали че те са птици , явно осъзнават за техните крила ...\nСън на детските пробудени очи\nТриумфални са надвисналите клони\nпо твоето бяло чело,\nизтрили срама от първородния грях,\nотреден с теб да бъде до предречения крах\nЗвездите трепетно звънят\nв безкрая на Всемира,\nпоздравявайки неизвестния герой,\nбили досега те на небосвода във покой.\nПясък,прах навред остават\nв пеизажа безподобен.\nСякаш за пръв път събудено над тях небе.\nОзарено,като очите на събудено от сън дете.\nса излекувани от своите рани-\nПоддържащи небето до безкрайни висини...\nИ завършен цикъл дори тук  Но не бива да се спираме до(ри)тук – важното е да продължим за да има смисъл всичко това . Да не е отново напразен напън ... Ще поемем преодолели страха си ,по Пътя на Тъмното течение , за да ни отведе до Кристалните Светове (Един по завършен стадий на Нас) ...\nСамо да предупредя ако смятате това за някакви мрачни мисли .. да такива са , само искам да покажа пътя отвъд тях . Не да натрапя този мракобес . Но за да видим какво сме е нужно да погледнем какво не сме\nзатова реших да си поиграя с "Миналото"\n« Отговор #3 -: Октомври 29, 2010, 19:14:10 »\nПО ПЪТЯ НА ТЪМНОТО ТЕЧЕНИЕ...\nОтново навлизаме в света на символиката , важно е да бъдем осъзнати за тях ,кога се появяват , те са нещо като пътни знаци по Пътя .\nЗащо Тъмно течение ли ? Понеже от появата в Свят подчинен на тъмната материя , се роди един живот ,подобен на Черен карнавал , в който Индивида е клоуна, публиката и палач на себе си . Все още не виждащ Светлината ,къде може да е скрита (все още не осъзнаващ че е вътре в него ,но рано е още за това ,в този откъсак от Време-пространството) Той се чувства като обречен на Мисли които сякаш не са негови ,които са сянка ,на неще голямо и неопределено ... Вътре в него ,но и извън – желаещо Полета (намекнахме за Хората-птици) . И все пак чувства студа на необятното пространство около себе си ...\nТова може да прочетете с ушите си на http://soundcloud.com/user5902691/cheren-carnaval-cherni-glarusi-new-version\n(вой хаха )\nЧерни Гларуси препускат в моя ден\nДълбоко във главата ми ,те са в мен\nДълбоко в мен ... мен ?\nПърхащи черни криле ,\nв сивото изсмукано небе ...\nИзсмукано небе .. Небе ? не, не ...\nСини сенки от пера\nСтудени длани и лица\n(Сини сенки от пера -\nможе би ... защо ли сини (неосъзнато така са наречени ... но инетресното е че не синьото в последствие се оказва сянката , а черното )\nВълна след вълна в брега се впиват.\nВ мен, и изяждат оставащото време.\nСъс всеки тласък да изплувам, потъвам надълбоко,\nВ океан на мъка и терзания.\n„Няма всъщност истински желания,\nИлюзия е туй!”\nКрещиш ти от брега.\nНо аз размахвам ръце в опити да плувам\nКъде-на сушата навярно.\n„Слънцето залязва, слепците се прибират\nВ своите колиби да заспят отново...”\nЧетеш на глас писмото ти.\nЕ, те утешение и без това ще имат-\nНе видели са сутрешните лъчи.\nИзвинявай, Просто целият съм в дупки\nОт пироните, от думите- затова изтичам вече,\nИскайки да кажа истината.\nА тя не е за върхове на пръстите ,\nНе за празни думи ...\nОтново тази цикличност ,Кръг след кръг , Кръг след Кръг .. и тази умора ... къде е изхода ..Може би това :\nСъбуди се сутрин рано,\nКопай в земята цял ден със своите братя.\nКато умориш се вечерта\nЛегни в това което изкопа.\nЯж пръстта, жив бъди.\nЗарови се и завий се с нея топло да ти е\nПосей семето други цветя да израстнат\nПрекрасни и Красиви\nВърви в земята,\nКога дъждовете паднат\nКалта тъпчи, зарови нозе в нея\nПосле търси реката да ги измиеш\nВ Леглото с кални крака не можеш\nНе ще те пуснат...\nПадат дъждовете , Вие копаете , копаете за да има\nСлед това къде да спите.\nИ какво е това ? Укор ? Защо го правите , защо е нужно да „копаете” , все едно в себе си . И каква е целта ? Неясна е още , само искам да се махна ... И все пак има някакво обещание ... Лъча ,който да разсее тази Нощ ... Укор... Там е грешката на Аза  Укор дори към себе си , лутайки се ...\nКнига на рафта\nНа прашния рафт за книги аз стоя.\nСъс слепнали,затворени корици.\nПаяк е оплел за мен пуловер.\nСъс прах се храня само аз.\nБуквите ми избледняват,\nПръсти не докосват странниците стари\nС отпечатък от пръст-спомен от миналите дни.\nЖажда за очи и длани.\nЧовек е само книга писана от Времето.\nСлед време сред другите на рафта да стои,\nПонякога някои нечетени дори.\nОгледало криво , рисува лицето ми пред мен\nС нокти дращя по хладната му кожа като зима.\nИстината ,най-страшната е в мен\nВ другите образа на отрицанието е някак поносима...\nПод мен – листове хартия\nКойто не усещам\nВ Празния поглед само черни дупки (буквите, в оригинала е букви ,но се „обърках” и написах дупки , дори така е по-разбираемо хахахах )\nМенят се една след друга\nВ ред случаен ,но някак несменяем\nЕдно по едно парчетата стъкло\nПред мен се срутват\nСветовете познати досега във вик избухват\nЗвук от счупено стъкло\nНо на парчета падащи ,плачещи\nРидаещо със стъклени сълзи стъкло\nСъбирам частите като на Пъзел\nНо всяка спрямо отражението се мени\nОпитвам като стария живот да подредя\nНо огледалото ,стари образи не помни то , Уви ...\nНа Сутринта като се събудих ,всичко беше на мястото си ,но само до Вечерта ...\nХм ,та това ли искаме да бъдем ?\nТова ли искаш да бъдеш\nСветът за един!\nНе си длъжна да бъдеш свят-\nСветовете остаряват и в руйни горят.\nТова ли искаш да бъдеш?\nСлед това горчилка остава-\nЩе те изплюя и че съм те ял ще искам да забравя.\nОтразена от повърхността на водата бистра-\nНо отразената светлина не топли.\nАз по пътя вървя и събирам парченцата счупено огледало,\nв опит себе си да убия.\nНо само образа си да счупя успях.\nТи да си, достатъчно е...\nА аз какво искам ли?\nМястото си да намеря...\nДостатъчно било да си ти значи ... Което навява отново мисълта за полет.. Но нека се върнем по назад тогава .. Понеже сме сложни многоспектърни същшества можем да го правим хахаха ! Та да си припомним дарий и Ерозия ... но първоизточника им е мечтата за полет (баща им Икар) . Значи е време да бъде създаден и той , но и каква би била неговата съдба в този Тъмен свят ...\nТвоя опит да целунеш звездите\nсвърши с твойта гибел излята.\nПоздрави рано изгряващото слънце\nи полетя надолу към земята.\nизяж сътворените от теб криле.\nА те са от хартия.\nзавърши с това да вкусиш земята, отхапи я!\nТой погледна към рамото си. Вятъра галеше крилото му от вестници.\nДумите в тях бяха разбъркани, като мислите му\nА така би звучал пулса на икар преди да скочи в Пропастта , важното е да преодолееем Страха\nАз съм твоят Градинар\nПълзя към теб за да полея твоята градина,мила\nИ няма да я поливаме със сълзи, както преди.\nЗаровени в бялата градина\nЧервен поток я напоява\nЗащото любовта е кървава\nЗа да напои растящите от нея цветя.\nИ преодолявайки страха идва Надеждата:\nАз крила имам,\nНо не нежни и ефирни,\nА изсечени от времето, здрави и силни.\nРазперени, засенчват калта по земята.\nАз се нося от полъха.\nНо не онзи, що спокойствие на клоните дава,\nА силния вятър на промяната.\nНе онзи що ново, родено сега, носи,\nА връща Изначалното,\nНа предначертан път.\nКаменни пера шумят над полята,\nЧакащи новата реколта да покълне.\nКосите ми галят звездите.\nА бездната чака, готова заблудените да погълне.\nРеката на Живота тече.\nС нокти раздирам водата.\nАз съм птицата, която се излюпи от айсберга.\nСега разтопен, кръвта му , а именно водата,\nСила даде, като вля се във реката!\n« Последна редакция: Октомври 29, 2010, 19:20:40 от lessus » Активен\n« Отговор #4 -: Октомври 29, 2010, 19:33:04 »\nТова са строфите,които ви залепват за съзнанието, но забелязвате само докато спите будни.\nЖивота представление е,\nНо дали завесата е стара и прокъсана\nИли представлението скучно е,\nЛишено от смисъл.\nА ако вдигнеш завесата на своя,\nАрлекина ще се смее или ще тъжи,\nВпримчен в капана на сценария,\nСамият той-ненужен герой, оплетен във лъжи.\nА на края на спектакъла- аплодисменти и цветя.\nКакто на края- спира музиката и завесата пада.\nЦветя получаваш на спектакъла,на края.\nИ те лежат до теб,\nи те и ти изсъхвате и гниете.\nМен никой не обича.\nНа пътя лежи шише,\nПтичката лети в небето,\nВодата в канала тече.\nАз никой не обичам.\nВървя по пътя.\nНа стълба лежи\nЛика на стара жена.\nНикой,никого не обича.\nВъв вестника прочетох за теб-\nИзоставен,в разрушена галерия,\nНикому ненужен портрет.\nПънка е Естетика!\nРано сутрин, петелът с червен гребен стана от сън\nИ закукурига срещу слънцето навън:\n„Какво ли ми пука за вашия свят,\nТа нали за мене пънка е свят!”\nОтвратени кокошките закудкудякаха в курника\nИ разпериха своите закърнели крила.\n„О! Недеите така,господине,не бива така!!”\nНо показа им той средно перо\nИ пак изКУКУрига показно.\nЗнаеше, че ан него те завиждат.\nОграничени бяха, по-далече от човката си не виждат.\n„Надпис върху бялата дъска”*\nВсе пак в бялата истина мелодия има,\nЦял оркестър стърже по струните на счупената лира.\nЛъка пътува по тялото на цигулките,\nТанцуващи в захлас\nЧелото пулсира във вените със тежкия си бас.\nТрите грации са актриси в порнофилм!\nи Какво идва сега ? Кръг след Кръг , Кръг след Кръг ... Излезе така че Мрака не ни е задоволил и е оставил Празно място в нас .. и са дошли празните времена... (Което явно е било по плана )\nНо това ще разберем по нататък, и дори ще разберем защо е било нужно "цялото това премеждие" А то е именно да се открием ... Но ... докато сме Празни няма как да разберем какво ни очаква , затова само ще чакаме... до следващия кръг А след кръга представен ви преди малко , ще дойде този на Празните времена...\n« Отговор #5 -: Октомври 29, 2010, 21:39:36 »\nХм...отдавна тук във форума, нищо не беше привличало вниманието ми...., но това вече на важи за изразеното от теб по-горе\n"Само да предупредя ако смятате това за някакви мрачни мисли .. да такива са , само искам да покажа пътя отвъд тях . Не да натрапя този мракобес . Но за да видим какво сме е нужно да погледнем какво не сме\n..може би са мрачнички, но не ми повлия така в краина сметка, а се израдвах искрено. Благодаря ти за което!\n« Отговор #6 -: Октомври 31, 2010, 20:27:15 »\nОоо Изида ,това го правя с цел само да покажа че дори това творчество не е нужно ,дотолкова колкото то не е Целта , не може да бъде ,то е Пътя ... И това което е дотук не е Края ,понеже край няма , той е фалшиво понятие ... Но това тези дни , да подредя Края на другия кръг който е последен от тези ... и след края на следващия който ще ви покажа , започва истинското творчество ... и то не е изразено в стихове , музика , филми ,мисли .. а във Свят Но ще завърша с това ,когато се роди "Слепият Ембрион" (на път е сега сме свидетели на родилните мъки на Майка му , Гея ,която енеговото яйце )\nИ този процес е започнал многооо многоооо отдавна ...Дори преди "Светът да бъде в люлката"\n« Отговор #7 -: Ноември 01, 2010, 00:50:48 »\n>>>И сега настъпват Празни Времена (може би при мен отразено 2007-8)\nДарий стоеше на пътя покрит с кал и търсеше в него Ерозия. Но дъждът беше свършил своята работа ...\nI Действие – Танц с Психея\nУчатващи лица: Психея и Афродита, които изпадат заедно в състояние на възбуда. Разменят си ласки. Прекрасно е, когато красотата и лудостта танцуват заедно!\nПсихея: „Ах , скъпа моя приятелко,любима, с красиви млади пръсти , език на сладострастието, длани на греха...”\nАфродите: „Само красотата ми на мен не стига. Затова с теб поисках да я споделя. Бързам, въпреки, че винаги сме млади и безсмъртни.”\nПсихея: „А с червени устни мойте докосни! Прекарай длани по млечната ми гръд!\nПръсти през косите и проври.”\nАфродита: „Ха! Нима за нас това ще бъде смърт?!”\n...Прекрасно е когато лудостта танцува с красотата.\nЧула споменаването на името си Смърта ,която е твърде самотна, пристига с песен.\nСмърта: „Никой с мен не иска вечер да заспи\nКостите ми със страст нощем да целува\nБих продала парче от цялата си власт дори\nСамо за човек желаещ с мен да е,\nБез да се преструва!\nВ огледалото гледам за да видя образ\nАх защо си нямам аз любим\nДа спим заедно във гроба\nИ така взаимно да се отешим\nПо улицата само кучета ме гонят\nТракам с кости - затова\nЧувам крясък „Не щеме тука гости!\nА и ти Смърта си при това!”\nВратата с ключ заключва всеки\nУжасен с трепереща ръка\nВместо с мен блажен сън да заспи вовеки\nИ да се не събуди сутринта...”\nПсихея и Афродита чуват песента на Смърта и решават да и помогнат\nЗапяват в хор:\n„Но защо си тъй мрачна?затова изсъхнала си тъй.\nНо ние в мигом ще помогнем, да не си самотна!\nСестри сме ти-затуй!”\nСмърта: „Е ще бъда много благодарна! На двете ви , при т’ва.\nНа едната давам огърлица златна, на другата дарове различни – за спомен от Смърта!”\nИкар стоеше изправен пред пропастта ...\nИ така виждаме как Лудостта(Психея) и Красотата(Афродита) водят уж към гибел(Смъртта) човешките мечти за полет (Икар) . „Богините” примамват „човекът” , уж към неуспех и гибел , а всъщност го тласкат към това да преодолее самия себе си .. така с раждат Хората-птици (каквито са Дарий и Ерозия) ... плода на човешки мечти за полет !\nКои са първите ... много ,но винаги с Един Въпрос :\nПирон след пирон\nРъждясват вътре в мен\nКолко ръжда червена във вените ми тече.\nУдар след удар времето ми сече.\nТи , който си горе ,\nДолу или вътре в мен.\nВиж моя утрешен ден.\nПирон след пирон ,\nПирон след пирон.\nДокога ... Докога ,пирон след пирон ,кръг след кръг ,кръг след кръг... не ви ли е позната тази повторяемост , типична за едно празно време ..понеже онова що не може да се задържи , умира ... Умира дотолкова за да го освободи от Мрака в себе си .. Понеже Онова , Що свети , не търпи в себе си Мрак . А онова що свети е живо ... Мрака изсмиуква светлината в себе си , за себе си ,и в очите на другите ,светлина не дава , а им дава мрак (понеже това виждаме в оновас що поглъща светлината ,а не я дарява обратно на света) така действа измамното его – то поглъща ,поглъщ а... но нека се върнем в ПредИстеРичната част ... Да видим неща които измамното его ,за нас прави ,деца \nСподелена мисъл, В търсене на помощ ,но...Желанията на хората пораснаха, искат да имат все повече и повече , да консумират, Бог спря да полива цветята си . Това ги накара да бъдат затворени в себе си, погълнати от мисълта да имат. Като зараза е ... Зараза, която ни отдалечи от това което трябва да бъдем – хора. Очите им вече са празни,а красотата им е измама.Не можеш да очакваш да дадат, защото те искат да вземат. Думите им вече не са живи,а и те самите не могат да усетят истинските думи , свикнали с изкуствените. Още малките на хората са глади за света ,още от малки вече желаят да впият зъби в земята. Картина на безизходица навън ... Но теб това не бива да те плаши ако решиш да бъдеш различен (всъщност те са различните). Именно не трябва да се отдаваш на тяхната бездуховност. Но това,което търсиш трябва да го намериш в себе си, вече другите не могат да ти помогнат. Някой се опитват да бъдат мъртви в себе си, за тях е Словото. Но то съществува независимо дали има кой да го чуе, понеже то няма нужда от слушатели, а слушателите се нуждаят от него. Така че ако се пробудят – то те ще са блаженни. Ако ли не - по-лошо за тях...\n........ПредИстерично! ..... ...\nВсички познавате Егоцентрика.Той стои ,гледа отстрани животът,иска го целият за себе си. В магазина предрежда стра , болна жена , отвеяния младеж , благовъзпитан господин и възмутена госпожа. Но той не се свени от това свое действие - все пак свършва работат за която е дошъл. А именно да си купи скъпа двупластова тоалетна хартия с розови слончета на нея. Та нали е Той . Той не може да бърше важното си дупе с евтина хартия от 20 стотинки ! За себе си иска най-скъпата и финна тоалетна хартия. Докато я гледа с умиление изпитва желание да я изяде дори. Затова спира да мисли за нея, слага я в пазараската чанта и тръгва доволен към дома. Не намира за нужно да дава пари за такси, разбира се може да ползва градския транспорт. Хваща тролея привечер, защото всеки път,кога реши да пътува с него, той закъснява от разписанието. Качва се, избутвайки всички останали и сяда на място, към което се е насочил накуцващ стар човек. Сега стои и гледа през прозореца с доволна физиономия и потропва неритмично с пръсти.\nСлиза на спирката близо до мястото което живее и продължава пеш. Яде сладкиш по пътя и небрежно хвърля опаковката на улицата, на която преди малко е валял дъжд от фасове. Кошчетата по тротоара бяха празни,като стомасите на бездомни деца, които чакаха да заспят вечер ,за да забравят глада си. Това разбира се ни подсеща че всички сме като него – егоизма е неизменна човешка черта. Възмути се от мръсотията на улицата. Все пак за почистване отиваха данъците, които плащаме. Лицемерието също е част от човешката пророда – нормално беше да мисли така.\nПрибира се в къщи. Сяда и пуска новините по телевизора. Разбира се новините са като света, който сме си изградили поради нашия егоизъм- кражби,убииства. Убийства, породени от завист. Завиждаме на Смъртта, на нейната привилегия да ни открадне от живота. Затова ние от желание да я изпреварим отнемаме животът на другите. Но Егоцентрикът не обръща внимание на новините. Те не го итересуват истински,ако не го засягат коствено. Той е добре (въпреки, че би желал да бъде още по-уреден)\n„Колкото повече имам, толкова по-добре” пишеше на лицето му.\nСпира телевизора и отива в кухнята. За да не му е скучно, докато си приготви вечерята, пуска радиото, по което по случайност върви любимата му песен. Увеличава докрай и започва да скача из стаята. След минута е раздразнен от това, че съседите му са семейство глухонеми и няма да могат да се „порадват” на песента и „танца” му. Нищо. После ще пусне някой парцал в тръбата да се задръсти и да предизвика наводнение у тях.\nПриготвя си вечерята, сяда на масата и започва да се храни лакомо. На няколко пъти се задавя. Решава да погледне пак какво дават по телевизора. Ух , все същите глупости ! Няма с какво да запълни времето си.\nСега е времето на Егоцентрика в което може да помечтае. Връща се във спомените си. Какъв е бил преди... Не винаги е бил егоцентрик. Спомня си времената,когато младата му душа все още очакваше от света. Очакването също е част от човешката природа. Спомня си кога все още мечтаеше( не само за себе си). Какъв беше преди,добре ли му беше, такъв ли трябва да е,не трябва ли ... Въпросите се блъскат в главата му , т янатежава. Може би трябва да си вземе лекарството за кръвно,което му беше предписал доктора. Да нека го вземе- веднъж за винаги.\nСтана от стола и се запъти към чекмеджето. Замисли се... но все пак го отвори бавно и погледна вътре... Взе в длан пистолета,който лежеше на дъното на чекмеджето. Беше зареден, така го държеше, в случай кога влязат крадци (защото знаеше че хората желаят чуждото, знаеше го по себе си ). Погледна минута с празен поглед, държейки в ръце хладния метал, преценявайки тежестта му. Насочи бавно дулото към устата си , налапа цевта и след кратко вцепенение натисна спусъка. Последното,което чу беше силен гръм в главата си.\nСъседите, семейство глухонеми, не чуха изстрела. А и да бяха – на кой му пука от чужди проблеми- работната седмица продължава и пак със всичките перипети от ежедневието, блъсканицата в градския транспорт... Поне утре ще бъдат с един по-малко.\nСподелена мисъл, В търсене на помощ ,но...Желанията на хората пораснаха, искат да имат все повече и повече , да консумират, Бог спря да полива цветята си . Това ги накара да бъдат затворени в себе си, погълнати от мисълта да имат. Като зараза е ... Зараза, която ни отдалечи от това което трябва да бъдем – хора...\n« Последна редакция: Ноември 01, 2010, 01:38:14 от lessus » Активен\n« Отговор #8 -: Ноември 01, 2010, 01:15:58 »\nВ главата ми гнездо си е свила змия...\nТри змии с огнени езици\nНапред пълзят през снега\nОтвъд полето,насред стъклени гори\nНагоре в небето ,дето Слънцето гори.\nЕдната уви лунния сърп,\nСъс зъби отровни захапа две звезди\nЕзика и се плъзна по дъгата и цветовете и отне\nС очи студени слънчевия диск\nИ мигом изгасна светлината\nКрепила живота досега.\nТретата въздуха разпори с опашка\nИ люспесто тяло разтегли в опит\nСвета да задуши...\nВ змийските яйца е скрита светлината\nИ човешките съдби!\nЧаст от тези Празни времена е разделението на Хората, в полза на едни , страдание на други – на какво ви приличат Бялата ,Зелена и Червена змия , Различна е от |Y| ,което повече говори ... а змиите са много и разноцветни , корони носят , отвовни са , гущери с една дума ... Репт... пффффф това са фатасмагории може би ,нелепа случайност в хода на събитията , такива неща знаем че няма ,нали ? \nКоя светлина крепи живота ,защо гасне – кой е символа на змията... защо е тук случайно ? И защо е скрита в змийските яйца.. човеки съдби ? Кой знае\nКога ти гледаш в мен\nАз не виждам себе си\nКога ти говориш\nНе чувам Бог\nВървейки в крачките твои\nАз път нямам напред\nсамо спънки , пречки ,\nИ Едно във Всичко\nПърви , И втори път\nСмачкан до неузнаваемост\nЛипса на време-\nНово бебе във старата люлка (?)\nАз губя себе си сред всички тези хора\n„А мисълта кога чиста бе , И говорех със звездите , а\nНе с малките пластелинови човечета.\nНо не те виновни са – пластелинът за тях бе обреченост\nВплетени незабелижими едно от едно „\nПътят на Силата...\nТам ,сам е , под дърветата\nАз до тях ,като стигна\nТогава отново ще ви потърся,\nЗа да разкажа, Къде времето свършва,\nИ чакаме Ново да дойде\nНе мога да летя с твоите криле\nПонеже ти нямаш\nВърни си ми моите\nВидях те как ядеш ги\nДолу в калта и се радваш на „улова”\nНово бебе (човек) в старата люлка (Гея) ? Защо не  Ако следва Пътят на Силата . Понеже съществата спирайки прогреса са си направили угощение с нашите „криле” ((мечти) , мисля народа ги нарича „Елит” ... които залагат на пластелина си (плътта) и „инвестират” повече в нея , забравяйки че за друго родени са – Полет.\nИ такива хора вечерят „себеподобните” си ,на трапеза ,да ,но в калта ... И все пак като са сити ,те са доволни .. и Продължават , Кръг след кръг , Кръг след Кръг (Дали все по малко се учудваме , защо е тази цикличност ..или става леко по-ясно ,като светлината на нов ден ...)\nБел.авт. – само да кажа че тези неща са писани под въздействието на що годе ежедневни събития ,като „вдъхновение” ,без умисъл.\nИ кое би било Лек ? Дали тя :\nЕуфория любима моя,\nСкъп късометражен филм.\nСпомени си ти от миналата зима,\nВ ръката – чаша,целувка от любим.\nТи си жена изваяна,\nВ която вечер влизам без да питам,\nЧакан ще съм там.\nЗная- сред пепелта не ще остана сам.\nВали дъжд по моето лице.\nМие го от скръбта.\nТи уплете ми криле от пясъчна мрежа.\nСега лицето ми красиво е заради теб.\nИскам като го целуваш\nУдоволствието да е взаимно.\nВажното е това :\nАз живея между редовете\nИ се казвам Апокриф.\nАз съм отвъд буквите, отвъд петната черни,\nоставени от човешки пръсти\nАз светлина давам на слепите очи,\nИстина вещая за глухите уши.\nИзисквам само Саможертва.\nСловото наново изграждам\nот руйните на пожълтелите странници-\nненужна никому, разкъсана хартия.\nТрябва само и със свойта Саможертва да платя.\nЖивот сред полетата на Смъртта,\nСмърт сред Живота.\nВремето за мен сега трябва да привърши,\nТакава съдба си избрах\nИ ако някога отново разгърнете избелелите корици\nИ ако видите ме, знайте-\nАз се казвам Апокриф!\nИ светът е измит от тези „празни времена” вече , Мракът не е нужно да е учител вече ,щом знаем за „искрата” че я има ...\nКръг след кръг , Кръг след Кръг ... ... ... ...\nСпоменах в началото ,че ще я дам и в края , сега по различно ли звучи ? Някак не толкова безнадеждна? Ако да - значи разбирате силата на пречупното мислене през призмата на "гледна точка" ... Осъзнавайки че тя просто е като образ отразен в Огледало ...\nСтарецът стоеше на брега на морето. Вълните идваха една след друга, разбиваха се в скалите, стигаха до пясъчния бряг, погалваха го леко, усмирили гнева си и се връщаха бавно в пяната. А старецът стоеше и гледаше небето, което след всичко досега беше друго – имаше различно лице.\n-Ще се върнеш ли, искаш ли да живеещ отново?\n-Да, връщам се, както преди.\n-Ето-пътят е пред теб.\nСкалите се изместиха за да дадат път на човека. Той с поглед пълен с покой се насочи към прохода. След няколко крачки краката му потънаха в хладната вода. След още няколко крачки той беше залят от морето, което го обгърна... всичко стана черно като в нощ, водата започна да бучи. Чуваха се далечни гръмове. Отнякъде се появи слунчев лъч. Водата забушува и светлото петно започна я изсмуква. Човекът не мислеше за нищо – мислите му ги нямаше. Затвори очи ...\nВ един момент се оказа ан сухо,чувстваше студенина. Извика с пълно гърло изплювайки малко вода.\n- Момче е ! – чу се радостен възглас в стаята.\n... (недовършено остана сред Годините ,щеше да опише живота ,Кръг след кръг ,Кръг след кръг ,но вече безмислено е ...\n« Последна редакция: Ноември 01, 2010, 02:29:23 от lessus » Активен\n« Отговор #9 -: Ноември 01, 2010, 01:25:59 »\nТези "Празни времена" бяха за това да изпразним старото съдържание , и да се подготвим за новото. Какво да следва след "празните времена " ли - сега изпъленете чашата (тялото) със съдържание (вода - дух) .\nИ тук творим в Цялото (новия Кръг) ... и както обещах по-в началото - Добре дошли до Кристалните светове ! хахаха\nИ сторих това що се искаше от мен - вече край дойде на този Път . Затова се върнах декада назад,затова разрових тази кал . Кога творяхме само Път ,а не Цел ... а в част от вас , лежи целта ..този Мрак вътре във вас беше сложен- от вас , за да откриете себе си ,завършвайки Кръга - Добро и Зло няма , те са проявление на една Енергия , с цел "тъмното течение ,да ви отведе до светлината в края на тунела". Ние не сме сянката , а светлината , или тряба да кажа Ние сме и двете в Едно . Сега учението сме ние - вие знаете как да се учите , и не е нужно да допускате грешката да учите пречупено ... Не е нужно да следвате някакви течения , проявления ,които не могат да обуславят цялостно цялата истина , бъдете "учители" сами на себе си\nЗатова аз смятам да изляза от тази Война ... Понеже Истината е отвъд думите , тя е Вътре\nИ по-рядко ще се натрапвам\nЖелая ви успех по Пътя ... И "До Скоро"\n« Последна редакция: Ноември 01, 2010, 02:20:17 от lessus » Активен\n« Отговор #10 -: Ноември 08, 2010, 21:40:55 »\nПоздрав! "Наслаждавай" се на това което Си, бьди осьзнат Творец на собствената си вселена... ))\n« Отговор #11 -: Ноември 09, 2010, 01:54:13 »\nБлагодаря , тогава в случая е било нужно да видим ,какво не бива да правя ... че Истинното творчество е доста по-отговорно (без стресиращи фактори казано ) Това всъщност е нешата който сме възприели като "отрицателни" видоизменени в "лоши" ... и ето ти порочен Кръг след кръг ...\n« Отговор #12 -: Декември 11, 2010, 18:58:32 »\nИ като заключение ще цитирам визулано ...\nКрая е едно Ново начало ...\nОбща тематика Spirit 15 5013 Декември 07, 2010, 11:21:43\nКосмогенезис johny 15 3005 Март 16, 2011, 23:59:20\nЗдрав дух здраво тяло Soul 17 3359 Май 13, 2011, 16:52:05\nКниги Аscension 13 5296 Декември 22, 2012, 15:34:00


Как да покрием пода на балкона 2 - Блог за ремонта\nМодерно жилище рядко се извършва без такива задължителни елементи на оформлението на апартамента, като лоджия или балкон. Това обяснява нашето желание да ви информираме по-подробно за това какво да покрие пода на балкона.\nТъй като подът на балконите от отворен тип е постоянно изложен на слънчева светлина и лошо време - трябва да се съсредоточите върху специални покрития, които да го предпазят от тези проблеми. Оптималната версия на подреждането на пода в този случай предполага, че се натрупва благодарение на слоя на замазката, върху който се прилага вида на избраното от вас покритие. Възможни са следните опции:\nпокритие с водоустойчива боя;\nизползване за затваряне на пода от пластмасови материали.\nПодът на балкона над замазката може просто да бъде боядисан със специална боя, използвана за външно строителство, което ще ви позволи да направите без ремонт около 3-4 години. В случай, че решите да подсилите изцяло пода - ще трябва да използвате други методи за защита на покритието, включващи използването на материали с повишена стабилност.\nМожете да затворите пода на балкона с керамични плочки или дебел линолеум. По този начин можете да предпазите замазката от повреди, причинени от висока влажност и валежи.\nПодготовката на подовата настилка върху остъклените балкони обикновено се извършва в стриктно установена последователност:\nПолагане на замазки от листове от шперплат (DVP).\nПокритие на избрания тип.\nНай-простото и достъпно покритие е линолеумът. Огромен асортимент от продукти от този клас, които се различават не само по рисуване, но и по цвят, значително разширяват избора на материал за подобряване на балкона.\nПокритията от ламинат също могат да се разглеждат като вариант на подреждане на балкон от затворен тип. В допълнение, е позволено да се покрият и обикновени дървени подове или добре познати на всички паркет.\nПреди да покриете пода на балкона с конкретен материал - препоръчваме ви да обърнете внимание на обикновена керамична плочка, която е особено устойчива на въздействието на най-разрушителните фактори.\nВ най-общия случай при използването на керамични плочки следва да се спазват следните препоръки:\nНе забравяйте такива значими показатели за защитен материал, като например коефициента на абсорбиране на влага и устойчивостта на замръзване. Това се дължи на факта, че дори и за балкони от затворен тип температурите и влажността в района на пода могат да достигнат значителни стойности.\nКогато се подготвяте за работа, трябва да обърнете внимание на качеството на плочките и да вземате проби с груба повърхност.\nДруг индикатор, който определя избора на покритие за балкони от всякакъв вид, е специфичното тегло на материала. Използването на леки керамични плочки осигурява намаляване на натоварването на основата на конструкцията и повишава надеждността му.\nНезависимо от вида на плочките, които се използват, материалът за довършителни работи на балкона трябва да се закупи с малка разлика. Част от броя му ще "изчезне" и някои от запасите ще бъдат полезни за непредвидени ремонти.\nКак да поставите плочката на пода, вижте следното видео:\nПредыдущаяОбзор ламината ritter\nБетонни покрития върху стълбовете на оградата - естетика и


Начало Актуално ИНФОРМАЦИОННА КАМПАНИЯ ЗА ПРЕВЕНЦИЯ НА ГЛАУКОМАТА С БЕЗПЛАТНИ ПРЕГЛЕДИ И ДИСКУСИЯ С ПАЦИЕНТИ В УМБАЛ "АЛЕКСАНДРОВСКА"\nИНФОРМАЦИОННА КАМПАНИЯ ЗА ПРЕВЕНЦИЯ НА ГЛАУКОМАТА С БЕЗПЛАТНИ ПРЕГЛЕДИ И ДИСКУСИЯ С ПАЦИЕНТИ В УМБАЛ "АЛЕКСАНДРОВСКА"\nПо повод Световната седмица за превенция на глаукомата, от 10 до 16 март 2019г., в Глаукомния кабинет на IV-я етаж на Клиниката по очни болести на ,,Александровска”, от 11 до 17ч., ще се провеждат безплатни консултативни прегледи за глаукома, без направление по здравна каса. Записване на тел.: 02/9230 415, всеки делничен ден от 9.00 до 13.00ч.\nНа 12.03.2018г., от 14.00 до 15.30ч., в аудитория „Проф. Янко Добрев“ на II-ри хирургичен блок на „Александровска“, специалистите на клиниката ще изнесат лекция с мултимедийна презентация за пациенти на тема „Глаукома – превенция и поведение“. Присъстващите ще имат възможност да дискутират с медиците въпроси, касаещи диагностиката и лечението на заболяването. Входът е свободен.\nГлаукомата е хронично, дегенеративно заболяване, което настъпва безсимптомно и уврежда зрителния нерв и нервните клетки в ретината. С напредване на болестта настъпва загуба на периферно зрение, а на по-късен етап и на централното зрение. Към рисковите фактори спадат повишено вътреочно налягане, съдови промени, хипертония, захарен диабет, напредване на възрастта, дебелината на роговицата, наличието на късогледство и др. Липсата на ранна симптоматика при повечето форми на глаукома е причина заболяването да се установява късно във фаза на напреднало увреждане, когато голяма част от зрението е загубено необратимо. Сравнително високата честота и тежката инвалидизация на пациентите, определят глаукомата като социално-значимо заболяване.


Отлични резултати на ученици от Езиковата гимназия в Национално състезание\nВ Биологическия факултет на Софийския университет "Свети Климент Охридски" се проведе фестивала "Младите – за Земята". Той беше организиран от "Сдружение образование без раници" с инициативата "Стани застъпник за Земята с Кан Академия", Фондация ХАЛО и Фондация "Сай Хай".\nУченици от 10 клас на Езикова гимназия "Димитър Димов" с ръководител Людмила Бояджиева, бяха отличени в Националното състезание по биология и екология с Кан Академия за постигнати най- високи резултати и за най-голям брой участници. Йоана Дулева и Едиса Таирова взеха първа награда, Ралица Бутрова - втора, а Цветелина Антонова и Моника Петкова – поощрителна награда. Цели на състезанието са да мотивират учениците и младите хора да учат и да развиват нови умения, да засилят любопитството и интереса им към биология и екология – и да добият представа за практическото им значение, да се насърчи “умната” работа с онлайн инструменти в клас, както и в самостоятелната подготовка на учениците от 1-ви до 12-и клас. Участниците в състезанието трябваше да участват в активности в платформата на Кан Академия, да докажат постиженията си и да представят и свой призив, свързан с борба срещу климатичните промени.\nФестивалът "Младите – за Земята" е насочен към младите хора и най-вече децата, които имат интереси в областта на природните науки, в опазване на околната среда. Учениците участваха в различни игри, включително и през различни интернет платформи, на място в лаборатории, и по този начин те допълнително бяха ангажирани като израстващи личности за опазване на околната среда. Основната идея е младите хора да научат повече за опазването на биоразнообразието, предотвратяване на екологични проблеми и адаптиране към климатичните промени.\nЕтикети езикова гимназия национално състезание


ДАЛБА ВЪЗСТАНОВЯВАЩ КРЕМ ЗА ЛИЦЕ ЗА МАЗНА КОЖА 50 мл. (DALBA PEPTIDE NO-SEBUM REPAIR CREAM 50 ml.), цена и информация\nНазад | Начало Е-Аптека Козметика Грижа за кожата Лице Кремове Мазна кожа D'ALBA Д'АЛБА ВЪЗСТАНОВЯВАЩ КРЕМ ЗА ЛИЦЕ ЗА МАЗНА КОЖА 50 мл.\nАрт. №: 30070864\nРегенерира, възстановява и заздравява;\nЛинията PEPTIDE NO-SEBUM на D‘ALBA е създадена специално за хора с мазна, чувствителна или комбинирана кожа, които се опасяват да употребяват анти-ейдж козметика, защото съдържащите се в нея масла предразполагат към образуване на акне. Продуктите в серията овлажняват, подхранват, възстановяват и действат срещу стареенето на кожата. Едновременно с това са леки и контролират омазняването и производството на себум.\nВЪЗСТАНОВЯВАЩИЯТ КРЕМ ЗА МАЗНА КОЖА се нанася след почистващи средства като тоник или гел. Той е лек и изключително подходящ при кожни проблеми. Противодейства на процесите на стареене и подсилва защитните механизми на дермата:\nвъзстановява водно-масления баланс и неутрализира факторите, причиняващи пъпки и проблеми: излишният себум се контролира от бетаиновия прах, а мъртвите клетки се премахват от съдържащите се в продукта ВНА;\nс леко кисело pH - 5.5, което предпазва от появата на пъпки;\nотстранява до минимум раздразненията;\nрегулира обмяната на липидите и съхранява еластичността на мазната кожа на лицето.\nЕкстракт от бял трюфел;\nДруги анти-ейдж и антиоксидантни съставки (екстракт от полезни билки и растителни масла, хиалуронова киселина, витамин Е, пантенол, аргинин, алантоин и аденозин).\nСъстав: PEARL EXTRACT, AQUA, PROPANEDIOL, GLYCERETH-26, GLYCERIN, 1,2-HEXANEDIOL, NIACINAMIDE, BETAINE, TRIDECETH-10, CAPRYLYL GLYCOL, ALLANTOIN, COCOS NUCIFERA WATER, BUTYLENE GLYCOL, TUBER MAGNATUM EXTRACT, ETHYLHEXYL GLYCERIN, ADENOSINE, DISODIUM EDTA, LAVANDULA ANGUSTIFOLIA OIL /Гераниол, Лимонен, Линалол/, GLYCERYL ACRYLATE/ ACRYLIC ACID COPOLYMER, PENTYLENE GLYCOL, BETAINE SALICYLATE, BIOSACCHARIDE GUM-1, SODIUM HYALURONATE, SODIUM HYALURONATE CROSSPOLYMER, HYDROLYZED HYALURONIC ACID, HYALURONIC ACID, ACETYL HEXAPEPTIDE-8, HYDROLYZED SODIUM HYALURONATE\nНачин на употреба: Малко количество от крема се нанася с леки масажни движения до пълното му попиване върху предварително почистеното лице.\nПроизводител: D' ALBA, Южна Корея.\nПодобни продукти на Д'АЛБА ВЪЗСТАНОВЯВАЩ КРЕМ ЗА ЛИЦЕ ЗА МАЗНА КОЖА 50 мл.\nБИОСЕЛЕКТ НАТУРАЛС МАТИРАЩ КРЕМ ЗА ЛИЦЕ 30 мл\nПИРИН ДРИЙМ МАТИРАЩ КРЕМ ЗА МАЗНА И СМЕСЕНА КОЖА 50 мл\nД'АЛБА ВЪЗСТАНОВЯВАЩ КРЕМ ЗА ЛИЦЕ ЗА МАЗНА КОЖА 50 мл. е свързан към\nКоментари към Д'АЛБА ВЪЗСТАНОВЯВАЩ КРЕМ ЗА ЛИЦЕ ЗА МАЗНА КОЖА 50 мл.\nна 19 November 2019 в 15:24\nКоментирайте "Д'АЛБА ВЪЗСТАНОВЯВАЩ КРЕМ ЗА ЛИЦЕ ЗА МАЗНА КОЖА 50 мл."\nВиж всички коментари за Д'АЛБА ВЪЗСТАНОВЯВАЩ КРЕМ ЗА ЛИЦЕ ЗА МАЗНА КОЖА 50 мл.


Начало › Детски дрехи & Детски обувки › Rewon Чорапогащник шарки тъмно син\nПоръчай за 90.00лв. + Купете Rewon Чорапогащник шарки тъмно син или друг продукт от нашата промоционална секция за да получите безплатна доставка.\nБебешки чорапогащник Rewon\nЧорапогащникът е необходимо допълнение към тоалета на всяко бебче през зимните месеци. Особено през зимата, чорапогащникът осигурява така желаната топлина на краката и защита от студа, в зависимост от дебелината на използваните материи.\nПоддръжка: Перат се при 40С според указанията на етикета. Препоръчваме на тези от Вас, които използват сушилня, да вземат 2 размера по-голям от точния номер.


SiteGround с жест към планината, нейните любители и спасители - първите 3 RECCO® детектора в България - Нула32\nKакво общо има IT компанията SiteGround, лидер в световен мащаб в областта на хостинг услугите, с планината и ПСС?\nБългарската технологична компания SiteGround подкрепи Планинска спасителна служба (ПСС) при Български Червен кръст в инициативата за безопасен и приятен престой в планината. През есента на миналата година, SiteGround дари средствата за осигуряването на първите три RECCO® детектора в България. Детекторите са високоспециализирано планинско оборудване, което помага за откриването на затрупани в лавини хора по най-краткия път и води до по-големи шансове за оцеляване. Макар RECCO® системата да се ползва в световен мащаб, до този момент Планинска спасителна служба не е имала възможността да си позволи наемането ѝ. А всички знаем колко важна е екипировката и добрата подготовка, както за хората - любители на планината, така и за планинските спасители.\nПо информация от сайта на БЧК, RECCO® е система от две части – активен детектор, носен от спасителя, и пасивна отражателна пластина, носена от туриста. Детекторът излъчва радио сигнал, който достига до отражателя, и се връща обратно към детектора, за да насочи спасителя към затрупания от лавината. Много от производителите на екипировка поставят такива отражатели за по-лесна откриваемост и добрата новина е, че в някои случаи, съвременните уреди RECCO® реагират и на почти всички електронни устройства като GSM, GPS, радиостанция, часовник, челник и др. Практическият обхват на ръчния детектор е 30 метра при лавинни отломки, което налага по-малък брой участващи спасителите и съкращава времето за откриване на пострадалите.\nС грижа за всички в планината\nИсторията за това как SiteGround решават да помогнат е доста интересна. Първоначално ПСС стартират дарителска кампания, мотивирани от желанието да успеят да наберат средства за поне един RECCO детектор. Служител на SiteGround вижда кампанията и я споделя с колегите си, което мотивира ръководството да я подкрепят на по-мащабно ниво. От SiteGround се свързват с ПСС и решават да осигурят пълните средства не за един, а за първите 3 RECCO® детектора в България. Те вече са в страната и са разположени на стратегически места в ски центровете в близост до районите с най-много лавинни инциденти – около хижа „Алеко“, Витоша, над Боровец – м. Маркуджиците, и в Рила – близо до Седемте рилски езера, обявяват от Планинската служба. Полезно да се знае е че самите детектори са лесно преносими и компактни и може да се ползват дори в повече лавинни райони, по преценка на ПСС.\nНо какво общо има IT компания, лидер в световен мащаб в областта на хостинг услугите, с планината и ПСС? В екипа си SiteGround имат много скиори, сноубордисти и любители на планината. Традиция на екипа дори е да провежда дневно или нощно каране на ски и сноуборд заедно. За съжаление, всяка година всички чуваме за инциденти в планината. Като компания, поставяща грижата в основата на всичко, разбирайки за инициативата на ПСС, SiteGround не се поколебават нито за миг да се включат, за да подкрепят и допринесат не само за безопасността на своя екип, но за всички, които обичат планината. Но, разбира се, освен нуждата от специализирано оборудване и добра екипировка за планинските спасители, основен фактор за безопасност е личната отговорност на всеки един от нас.\nВъв време, в което вкъщиправенето е основно занимание и познатите градски развлечения са ограничени, мнозина се отправят към трудни трасета и върхове, често неподготвени, подценяващи условията и предупрежденията на спасителите. Затова SiteGround решават да разработят Наръчник за Безопасност в Планината като допълнителен принос към труда на доброволните отряди за планинско спасяване. Наръчникът е наличен за свободно сваляне на български и английски език, а скоро ще бъде разпространен и в удобен хартиен вариант и в множество планински хижи и бази, отново безплатно. Освен това, за още по-удобен достъп до важни контакти при инциденти в планината, SiteGround създават и специални уолпейпъри за мобилен телефон, които може да свалите и пробвате на смартфона си от тук.\nКолоездене, ски и сноуборд, зимни и летни изкачвания… Всички свързани с известен риск и предизвикване на собствените възможности. Но кога смелостта преминава в безразсъдство? Можете да чуете опитните планинари да отбелязват, че неправилно се хвалим с покоряването на даден връх. Природата и планината не могат да бъдат подчинени на човека, не могат да се покоряват, те само ни допуснат до себе си. И с това допускане ни подаряват и усещане за свобода, жизненост и докосната сетивност. Вярваме, че хората на SiteGround, но и вие - нашите читатели, ще се отправите към следващата дестинация в търсене на това усещане и със съзнанието за отговорно практикуване и уважение към благородния, но понякога безпощаден домакин - Планината.\nЗаглавна фотография от Тодор Михайлов


Василики и Арсений ще плуват на Охридския маратон - Водни спортове - Sportal.bg\n09 август 2017 | 13:47\nНай-добре представилите се българи на европейското първенство в плуването в открити води за младежи и девойки във Франция - Василики Кадоглу и Арсений Бекетов, ще се състезават в Охридския маратон.\nТалантите на варненския клуб „Астери“ ще участват на олимпийската дистанция от 10 км от надпреварата, която ще се състои в БЮР Македония на 12-и август.\nНа европейското първенство Василики се класира на престижното десето място от 27 девойки.\nВ своята възраст (2003 г.) е втора след шампионката на Унгария Гал Кинчо.\nАрсений също записа престижно място на 10 км - 12-то.\nПобеди миналогодишния световен шампион от Испания Гаспар Андраде.