БИОГРАФИИ през годините неподредени… | borisaprilov\nPosted: 10.05.2012 in Bulgarian literature\nНамирам постоянно автобиографии, писани по най-различни поводи и необходимости, от ранното му начало на „служещ“ – до опити да излезе извън границата. Интересно ми е да чета промените – според случая – и да ги сравнявам с истината.\nНо между редовете изникнаха и много факти, които бяха неуточнени, или дори неизвестни.\nНаучих много за него от тези записи.\nЩе ги слагам както ми попаднат при сканирането, а някога дори може и да ги подредя по години… /Дж.В.\nРоден съм на 21 март, 1921 година в Малко Търново, в една от най-ниските и нежни планини на света – Странджа, но на две годишна възраст родителите ми ме отвеждат в пристанищния град Бургас. Този град ме отглежда до двайсет и пет годишната ми възраст. След това ме поема София. София ми предлага редакторско място в хумористичния седмичник „Стършел“, осигурява ми издателства за книгите и сцени за пиесите. Автор съм на няколко сборника с разкази и повести: „Тревоги“, „Морето е на всички“, „Докосване“, „Есенни дюни“, „Отбраната на Спарта“, „Четири повести“ и „Часът на източния бриз“. Не обичам хумористичните си разкази и не ги споменавам. Написал съм няколко пиеси, от тях държа само на „Островът“, „Дъждът“, „Кораб с розови платна“ и „Прерия“. Не съм особено популярен, знаят ме главно децата заради повестите ми от поредицата „Приключенията на Лиско“. Няма да е излишно, ако спомена и част от куклените си пиеси: „Шестте пингвинчета“, „Чими“, „Яйцето“, „Динди“ и така нататък. Освен това на Черно море си имам ветроход, който се нарича „Ахасфер“.\nна БОРИС АПРИЛОВ /АТАНАС ВАСИЛЕВ ДЖАВКОВ/\nДругарят Атанас Василев Джавков участвува активно в нашия литературен живот под псевдонима Борис Априлов. Повикан от студентския литературен кръжок „ЖАР“ в редакцията на в-к „Стършел“, той става редактор в културния му отдел, където в продължение на 12 години непрекъснато пише фейлетони и разкази, бичуващи недъзите в нашия живот, и проявява особена активност на външнополитически теми.\nИздал е пет книги в сатирично-хумористичния жанр, а от известно време се е отдал на морската тема, като описва живота на нашите моряшц и рибари. Всички негови разкази на тази тема излизат след един месец в сборника му „Морето е на всички“, издание на „Български писател“.\nПоследните пет години Атанас Джавков беше на работа в дирекцията на Българския цирк като главен драматург, изпратен там да затвърди клоунадата.\nОт една година насам той е на свободна писателска практика.\nКато редактор в „Стършел“ и драматург, той е посетил служебно и частно Унгария, Чехословакия, ГДР, Англия, Италия, Франция, Югославия и други страни.\nНастоящето му се дава да му послужи пред Народната милиция, във връзка с желанието му да вземе участие в средиземноморската екскурзия на „Балкантурист“.\nБиографични сведения за\nБОРИС АПРИЛОВ /Атанас Василев Джавков/ е роден на 21 март 1921 год. в гр. Малко Търново – България. Израства и учи в пристанищния град Бургас. Там, като ученик, пише и печати първите си разкази за моряците, рибарите и скитниците. Още в ученическата му възраст вестник „Бургаски фар“ го назначава за свой репортер. Все още под името Атанас Джавков започва да изпраща хумористични разкази на столичния, единствен в България хумористичен седмичник „Стършел“. Скоро седмичникът го повиква в София и го назначава за редактор на културния отдел. С новото си писателско име – Борис Априлов, авторът в продължение на 15 години издава хумористичните си книги: „Тревоги“, „Върхът на нахалството“ „Кифлата на началника“, „Нокаут“ и „Пиратска романтика“. Първата от споменатите книги излиза само в 2000 екземпляра, а следващите в 30.000. Хуморът му става желан гост на всички вестници и списания. Борис Априлов е приет за член на Съюза на българските писатели, става професионалист, започва да живее само от хонорари и авторските си права, отново се връща при морето и рибарите, построява си ветроходната яхта „Ахасфер“.\nНапуснал пределите на хумора, заел се предимно със сериозната белетристика, от 1960 година нататък той издава сборниците с разкази: „Морето е на всички“, „Докосване“, „Есенни дюни“, „Часът на източния бриз“, „Отбраната на Спарта“ и „Деликатно настроение“. Сборници с повести: „Четири повести“, „Далечно плаване“ /съдържа три повести/. Романи: „Преобръщането“ и „Маймунската кожа“.\nПрез 1991, по случай Седемдесетгодишнината на автора ще бъде издадена „Прекосяването на великата прерия“ /избрани разкази и повести/, както и новите му романи: „Великата суета“ и „Цикладските острови“.\nВ десетки издания с тиражи по 50 и 80.000 са издадени романите и повестите му за деца и юноши. Поредицата „Приключенията на Лиско“ е съставена от три романа и десет повести, възлиза на 1000 страници. Всички повести са излъчени по телевизията като рисувани и куклени филми, а романите като сериали; прозвучали са по радиото, издадени са в СССР, Чехословакия, Полша, ГДР, Унгария. Един от романите му – „Приключенията на Лиско по море“ – спечели националната награда по детска литература през 1968 година.\nКато драматург Борис Априлов е известен с пиесите си „Островът“, „Дъждът“, „Кораб с розови платна“, „Чими“, „Прерия“ и „Пътят към Мозамбик“ /наградена/. Пиесите му са поставени по театрите на цяла България, като всяка една на столична сцена е прехвърлила стоте представления. Някои от тях са играни в чужбина, а „Чими“, след като бе поставена на седем-осем места в Западна Германия, направи сто представления в Лондон и Ливърпул, под режисурата на Пол Хърмън.\nДетската драматургия на автора обхваща около 30 пиеси и 40 радиопиеси. Десетина от пиесите му се играят непрекъснато, в момента – както в България, така и в ГДР, СССР, Чехословакия, Полша, Западна Германия, Румъния, Унгария. Някои от тях – „Шестте пингвинчета“, „Не пипай куфара“, „Щраусчето“, „Квадратните същества“, „Динди“ и др. са награждавани. Други, вече като постановки, са печелили първите награди на фестивалите.\nБорис Априлов е написал сценариите на филмите „Петимата от „Моби Дик“, „Бягство в Ропотамо“, „Здрачаване“. И трите филма са поставени от известни режисьори. Двата нямат блестяща съдба, но първият от тях от десет години насам всяка година се връща на екраните по цялата страна.\nХайфа, 7 юни 1990\nРоден през 1921 година в пристанищния град на Черно море, Бургас, започва да пише и печати още като ученик в местните вестници разкази и репортажи за живота на рибарите и моряците. Особено го влече нерадостното битие на бездомниците и скитниците, които населяват тогава пристанищния квартал. Той е непрекъснато сред тях и отразява впечатленият си във в-к „Бургаски фар“.\nПрез 1946 година се преселва да живее в София, където се отдава на хумора. Става редактор в хумористичния вестник „Стършел“. Издава следните хумористични книги: „Тревоги“ – 1953, „Върхът на нахалството“, „Приключенията на Лиско“ – 1957, детска хумористична повест, „Нокаут“ – 1959, „Пиратска романтика“ – 1964. През това време той пише и комедията „Новите дрехи на краля“, която се играе в Държавния сатиричен театър, София и Народния театър в Русе.\nПроцесът на творческото му узряване се характеризира с непрекъснато проявяваща се носталгия към морето и морските хора. Борис Априлов скъсва с хумора и се връща към „сериозната белетристика“. Това връщане се изразява и буквално – той се връща на морския бряг и започва да се проявява като маринист. През 1963 година излиза сборникът с разкази „Морето е на всички“, следван от втори сборник „Докосване“ 1965. В двете си книги авторът ни поднася тридесетина разказа за „солената вода“, като решително бяга от всичко помпозно и празнично и търси само суровото ежедневие.\nПредстоящо е излизането на третата му книга „Кеят на малките кораби“ и романът „Солената вода“.\n(Атанас Василев Джавков)\nРоден съм на 21 март 1921 година в Малко Търново. Семейството ми се състоеше от баща – Васил Ат. Джавков, военноинвалид, който се препитаваше с продажба на цигари и марки в будка, дадена му по привилегия, член на БКП и по него време домакин на клуба на Комунистическата партия в Бургас; (почина при операция през 1953 г.); майка Нанка Георгиева Джавкова, домакиня и по-малък брат Георги В. Джавков, сега работник в Силнотоковия завод „В.Коларов”.\nСемейството ми се преселва в Бургас през 1922 година. Тук завършвам първоначално училище и гимназия, както и военната си служба като обикновен войник в Бреговия артилерийски полк.\nЗапочнах да пиша още в ученическите години. Отразявах живота на рибарите и пристанищните скитници, които познавах много добре, тъй като семейството ми живееше в пристанищния квартал на града. Усилено четях прогресивна наша и преводна литература, в което непрекъснато ми помагаше редакторът на местния вестник, известният журналист комунист Светлозар Ловджиев, нещо което ме предпази от някои увлечения към национализма, появили се у мен през 1938 година.\n9 септември 1944 година ме завари в казармата. Тогава на мен ми бе гласувано доверие и заедно с още трима войника от батареята бях изпратен да патрулирам в града за запазването на реда и спокойствието.\nСлед уволнението си от военна служба, което стана в началото на 1945 година, постъпих на работа като библиотекар в Бургаската народна библиотека, а на обществени начала участвувах в културния отдел на тогавашната Младежка комисия на ОФ.\nПо това време вече пишех разкази и хумор, с които сътрудничех на централния печат, главно във вестник „Стършел“.\nКогато през 1946 година, заедно с жена си Рашел Аврам Коен се преместих в София, за да следвам право в Софийския университет, започнах да участвувам дейно в работата на студентския литературен кръжок „ЖАР“.\nПо-късно, през 1947 година, бях назначен на длъжността редактор в културния отдел на „Стършел“. Тук работих активно в продължение на 12 години (до 1958 г.) и написах над 600 разказа, фейлетони и памфлети на върешно-политическа и външно-политическа тема. През този период издадох следните книги: „Тревоги“ – хум. разкази и фейлетони, „Приключенията на Лиско“ – хумористична повест за деца, „Върхът на нахалството“ – хум. разкази, и „Нокаут“ – хум. разкази и фейлетони. През 1953 година доброволно напуснах редакцията.\nВеднага след това заех длъжността драматург на Дирекцията на Българските циркове, където се постарах да издигна нашата циркова клоунада на по-висок етап, но всяко придвижване напред се постигаше трудно, с много напрежение, всичко беше свързано с непрекъснати пътувания от град на град, пълно разбиване на свободното ми време за писателска работа. В продължение на тези пет години аз се откъснах от сериозното творчество.\nЗатова в началото на 1963 година аз си подадох оставката и реших да прекарам поне едва година на самоиздръжка. Това освобождаване от държавна служба ми позволява да се застоявам продължително в набелязаните от мен обекти по Черноморието, да заживея по-близо до героите си, тъй като реших да се върна отново към старата си тема за морето.\nВ момента съм предал ръкописите на два сборника, отразяващи живота на рибарите – единият в сериозен жанр „Морето е на всички“ (изд. Български писател), а другият в хумористичен жанр – „Пиратска романтика“ (Профиздат). Усилено работя върху романа си „Солена вода“.\nИзвършил съм следните задгранични пътувания: Румъния, Чехословакия, Югославия, ГДР, Англия, Франция, Италия и Унгария през периода от 1954 до 1962 година.\nСемейството ми е четиричленно. Жена ми е домакиня, едната ми дъщеря е ученичка, а другата в момента е кандидат-студентка.\nРоден е през 1921 година в пристанищния град Бургас, където живее до двайсет и петата си годишна възраст. Започва да пише в последните класове на гимназията репортажи и разкази за живота на рибарите, моряците и бездомните скитници от пристанищния квартал, който сам обитава. Тези ранни творби авторът печати във местните вестници „Бургаски фар“ и „Вечерна поща“.\nПрез 1947 година Априлов се преселва със семейството си в София и постъпва на работа като редактор в седмичния хумористичен вестник „Стършел“.\nОтдал се изцяло на хумора и сатирата, Борис Априлов през този период издава няколко книги от хумористични разкази и фейлетони: „Тревоги“, „Върхът на нахалството“, „Нокаут“ и „Пиратска романтика“. Тогава написва и първата част на хумористичната повест за деца „Приключенията ка Лиско“, преведена в Съветския съюз, Полша и Япония, освен това, драматизирана и излъчена в програмите на Московската и Балгарската телевизия.\nАвтор е на комедията „Кралят тръгва на война“, поставена в Софийския Държавен сатиричен театър и Народния театър в Русе. Той и сега сътрудничи редовно на Българското радио и Телевизията .\nПрез последните години писателската зрялост на автора събужда носталгията му към морето, връща го към суровия живот на моряците и рибарите.\nСбогувал се окончателно със сушата, Борис Априлов е всецяло погълнат от тематиката на младежките му години, отново заживява сред морските простори, било като наблюдател, било като участник със своята моторна лодка „Сириус“.\nПрез 1964 година излязоха разказите му, събрани в книга под заглавие „Морето е на всички“, а през 1966 година втората му книга от морски разкази „Докосване“. Предстоящо е излизането на другата негова книга „Кеят на малките кораби“, както и втората част от „Приключенията на Лиско“, обещана на малките читатели още през 1957 година.\nМорето на Борис Априлов е лишено от празничния му син цвят, а и светът на героите му е делничен, но мъжествен,пропит с умело замаскирана нежност и мечтатедност, свят, в който не липсват дискретните жилки, през които минават соковете на хумора, съхранен от периода на вестник „Стършел”.\nБорис Априлов е член на Съюза на българските писатели, който пише активно в периодичния и ежедневен печат, проявява се като белетрист с ярко изразено чувство към съвремеността, непрекъснато търси и открива чертите на новия човек, неговото мислене и готовността му да действува.\nАприлов е започнал литературната си кариера като редактор в хумористичния ни седмичник „Стършел“, където работи тринайсет години и издава последователно сатиричните книги : ТРЕВОГИ, ВЪРХЪТ НА НАХАЛСТВОТО, НОКАУТ и ПИРАТСКА РОМАНТИКА. Автор е на комедията КРАЛЯТ ТРЪГВА НА ВОЙНА, играна в Държавния сатиричен театър и провинциални театри. В областта на естрадното творчество той е написал спектаклите: ОГЛЕДАЛОТО НА ДЯВОЛА (в съавторство с Радой Ралин), СТЪРШЕЛОВ СПЕКТАКЪЛ (в съавторство с Радон Ралин), СОФИЙСКИ МЕРИДИАН и др.\nОт няколко години той се е отдал на свободна писателска практика, все по-често се връща към морето, където наблюдава живота на моряците и рибарите в своя роден град Бургас. Книги от този период: МОРЕТО Е НА ВСИЧКИ, ДОКОСВАНЕ, КЕЯТ НА МАЛКИТЕ КОРАБИ. В момента пише своя роман ЧАСТ ОТ СВЕТА.\nПо сключен договор с Държавния сатиричен театър, тази есен авторът трябва да предаде за поставяне комедията СКОК ВЪВ ВОДА. Редовно сътрудничи на Радиото и Телевизията, главно с хумор.\nРоден съм на 21 март, 1921 година в Малко Търново, в една от най-ниските и нежни планини на света – Странджа, но на две годишна възраст родителите ми ме отвеждат в пристанищния град Бургас. Този град ме отглежда до двайсет и пет годишната ми възраст. След това ме поема София. София ми предлага редакторско място в хумористичния седмичник „Стършел“, осигурява ми издателства за книгите и сцени за пиесите. Автор съм на няколко сборника с разкази и повести: „Тревоги“, „Морето е на всички“, „Докосване“, „Есенни дюни“, „Отбраната на Спарта“, „Четири повести“ и „Часът на източния бриз“. Не обичам хумористичните си разкази и не ги споменавам. Написал съм няколко пиеси. от тях държа само на „Островът“, „Дъждът“, „Кораб с розови платна“ и „Прерия“. Не съм особено популярен, знаят ме главно децата заради повестите ми от поредицата „Приключенията на Лиско“. Няма да е излишно ако спомена и част от куклените си пиеси: „Шестте пингвинчета“, „Чими“, „Яйцето“, „Динди“ и така нататък. Освен това на Черно море си имам ветроход, кой| то се нарича „Ахасфер“.\nИздал е пет книги в сатирично-хумористичния жанр, а от известно време се е отдал на морската тема, като описва живота на нашите моряши и рибари. Всички негови разкази на тази тема излизат след един месец в сборника му „Морето е на всички“, издание на „Български писател“.\nКато редактор в „Стършел“ и драматург, той е посетил служебно и частно Унгария, Чехословакия, ГДР, Ахглия, Италия, Франция, Югославия и други страни.\nПрез 1991, по случай Седемлесетгодишнината на автора ще бъде издадена „Прекосяването на великата прерия“ /избрани разкази и повести/, както и новите му романи: „Великата суета“ и „Цикладските острови“.\nПрез 1946 година се преселва да живее в София, където се отдава на хумора. Става редактор в хумористичния вестник „Стършел“ . Издава следните хумористични книги: „Тревоги“ – 1953, „Върхът на нахалството“, „Приключенията на Лиско“ – 1957, детска хумористична повест, „Нокаут“ – 1959, „Пиратска романтика“ – 1964. През това време той пише и комедията „Новите дрехи на краля“, която се играе в Държавния сатиричен театър, София и Народния театър в Русе.\nРоден съм на 21 март 1921 година в Малко Търново. Семейството ми се състоеше от баща – Васил Ат, Джавков, военноинвалид, който се препитаваше с продажба на цигари и марки в будка, дадена му по привилегия, член на БКП и по него време домакин на клуба на Комунистическата партия в Бургас; (почина при операция през 1953 г.); майка Нанка Георгиева Джавкова, домакиня и по-малък брат Георги В. Джавков, сега работник в Силнотоковия завод „В.Коларов”.\nЗапочнах да пиша още в ученическите години. Отразявах живота на рибарите и пристанищните скитници, които познавах много добре, тъй като семейството ми живееше в пристанищния квартал на града. Усилено усилено четях прогресивна наша и преводна литература, в което непрекъснато ми помагаше редакторът на местния вестник, известният журналист комунист Светлозар Ловджиев, нещо което ме предпази от някои увлечения към национализма, появили се у мен през 1938 година.\nПо-късно, през 1947 година, бях назначен на длъжността редактор в културния отдел на „Стършел“. Тук работих активно в продължение на 12 години (до 1958 г.) и написах над 600 разказа, фейлетони и памфлети на върешно-политическа и вънщно-политическа тема. Пре този период издадох следните книги: „Тревоги“ – хум. разкази и фейлетони, „Приключенията на Лиско“ – хумористична повест за деца, „Върхът на нахалството“ – хум. разкази, и „Нокаут“ – хум. разкази и фейлетони. През 1953 година доброволно напуснах редакцията.\nАвтор е на комедията ״Кралят тръгва на война“, поставена в Софийския държавен сатиричен театър и Народния театър в Русе. Той и сега сътрудничи редовно на Българското радио и Телевизията .\nСбогувал се окончателно със сушата, Борис Априлов е всецело погълнат от тематиката на младежките му години, отново заживява сред морските простори, било като наблюдател, било като участник със своята моторна лодка „Сириус“.\nБорис Априлов е член на Съюза ьа българските писатели, който пише активно в периодичния и ежедневен печат, проявява се като белетрист с ярко изразено чувство към съвремеността непрекъснато търси и открива чертите на новия човек, неговото мислене и готовността му да действува.\nАприлов е започнал литературната си кариера като редактор в хумористичния ни седмичник „Стършел“, където работи тринайсет години и издава последователно сатиричните книги : ТРЕВОГИ, ВЪРХЪТ НА НАХАЛСТВОТО, НОКАУТ и ПИРАТСКА РОМАНТИКА. Автор е на комедията КРАЛЯТ ТРЪГВА НА ВОЙНА, играна в Държавния сатиричен театър и провинциални театри. В областта на естрадното творчество той е написал спектаклите: ОГЛЕДАЛОТО НА ДЯВОЛА (в съавторство с Радой Ралин), СТЪРШЕЛОВ СПЕКТАКЪЛ (съавторство с Радон Ралин), СОФИЙСКИ МЕРИДИАН и др.\nБОРИС АПРИЛОВ – АХАСФЕР\nРеших да ви представя автора, драги читатели, и му звъннах по телефона:\n– Ахо (така го наричат приятелите му), кажи нещо за себе си?\n– Появил съм се на тоя свят в Малко Търново през 1921 година. Прописах като ученик в Бургас. Обичах да пиша за морето, но през 1946 г. изпратих мои хумористични материали и до “Стършел”. Изглежда са се харесали, защото станах редактор в “Стършел” и поработих 11 години.\n– И библиотека “Стършел” ти издаде четири книжки: “Върхът на нахалството”, “Нокаут”, “Пиратска романтика” и “Кифлата на началника” – нали?\n– Точно така. Работих и като драматург в “Български циркове” 4 години, а после захванах сериозно да пиша.\n– И какво написа? Доколкото знам “Приключенията на Лиско” (3 романа и 8 повести), сатиричните пиеси “Островът” и “Кораб с розови платна”, играни в Сатиричния театър, “6-те пингвинчета” пиеса за куклен театър.\n– Писах също радио и телевизионни пиеси, няколко книжки с приказки и разкази за деца и възрастни… и, моля те, стига въпроси, че се стягам за море.\n– Твоето хоби?\n– Ветроходство! Цяло лято съм край Созопол и Мичурин с моя ветроход “Ахасфер”. Ако се видим там, ще те нагостя с печен черноморски кефал и… созополски памид.\n– Щастливо плаване, Ахо!\nН. Котов (кн. %… на библ. Стършел „История с лебед“)\nТРЕВОГИ – първа книга, хумористични разкази 1953.


Борисов за бежанците | Stara-Zagora\nБорисов за бежанците\nВ интервю за „Франкфуртер Алгемайне Цайтунг“ премиерът Бойко Борисов предупреди за нова бежанска вълна, ако споразумението на ЕС с Турция от март се провали.\nТурският държавен глава Реджеп Тайип Ердоган още миналата година заплаши, че може да ,,наводни‘‘ Европа с мигранти, допълни Борисов в разговор с корeспондента на вестника за Югоизточна Европа Михаел Мартенс.\n"Страхувам се от това, което се случва в Турция‘. Сега е „модерно“ за някои политици да се представят като „смели герои“, които с танкове и самолети се включват във войната. Който постоянно дрънчи със сабята, трябва все някога и да посегне с нея“.\nОтносно Ердоган и спогодбата за мигрантите, пред българския премиер остава въпросът - какво би направил някой, който заплашва Европа с мигранти, ако тя наруши споразумението:\n„Той трябва да изпълни заплахата си. Последиците от едно такова развитие ще бъдат фатални".\nБорисов официално призовава Европейския съюз да подпомогне най-бедния си член с подсигуряването на защита по границата с Турция.\n"Към момента неговата държава е практически изоставена сама. Аз не знам още колко дълго ще успеем да удържим мигрантския натиск по нашите граници", каза още премиерът.\nПремиерът одобрява решението на българската граница да бъде построена защитна стена.\n„Това ни позволява изобщо да имаме шанс да опазим неколкостотин километровата европейска граница с Турция. Турция трябва да знае, че ние не сме изоставени сами на себе си“, подчертава Борисов.\nБорисов поддържа тезата, че Европа трябва да се стреми към възможно най-добри отношения с Анкара.\nПремиерът даде интервюто ден преди да се срещне с турския премиер Бинали Йълдъръм, за обсъдят бежанската вълна. Визитата е по покана на турската страна. Разговорът пък предхожда срещата, която германският канцлер Ангела Меркел организира утре с няколко премиери от ЕС по същата тема.\nМеждувременно в Турция българският премиер ще присъства на тържественото откриване от президента Реджеп Ердоган на трети мост свързващ Европа и Азия. Очаква се двамата да разговарят.\nПояви се информация, че преди да се види с Борисов, Йълдъръм се е срещнал с лидера на ДОСТ Лютви Местан.


Връщат тялото на Скатов в Сливен с помощта на правителството - Последни Новини от DNES.BG\nМениджърът на алпиниста: Цял участък на К2 не е бил обезопасен\n10 фев 2021 11:36, Веселина Йорданова\nПремиерът Бойко Борисов пое ангажимент правителството да съдейства за транспортирането на тленните останки на алпиниста Атанас Скатов от Пакистан до Сливен.\nТова стана ясно на среща на министър-председателя с мениджъра на загиналия алпинист Мария Илиева, на която присъстваха вицепремиерът и министър на външните работи Екатерина Захариева и министърът на младежта и спорта Красен Кралев.\n10 фев 2021 10:33\nСкъсано въже или грешка на алпиниста - причината за смъртта на Скатов\n9 фев 2021 19:37\n"Изразявам съболезнования към семейството и близките на Атанас Скатов. Изказвам възхищение пред силата на духа му. Такава воля и подвиг няма да бъдат забравени", отбеляза Борисов, цитиран от правителствената пресслужба.\nБългарският консул в Исламабад получи всички необходими документи от МВР и МВнР на Пакистан за транспортирането на тленните останки. Тъй като германската компания, която е застраховала Атанас Скатов преди експедицията, все още отказва да изплати сумата по транспортирането, българското външно министерство извърши плащане, за да може тленните останки на алпиниста да бъдат възможно най-бързо върнати у нас.\nВсеки ден престой в Исламабад оскъпява разходите.\nМария Илиева информира премиера Борисов как са преминали последните часове от живота на алпиниста и заяви, че е невъзможно причината за смъртта на Скатов да е друга освен скъсано въже.\nТя обясни, че е имало цял участък по върха, който не е бил обезопасен и се е наложило участниците в експедицията да направят въже с плат от дрехите си.\nОще по темата: Бойко БорисовМСПакистанАтанас Скатов\nангажимент преди 3 седмици\nБ.Б да поеме ангажимент и да съдейства за протеза на отрязания крак на мъжа от Горна Оряховица . Да не се лутат тези симпатични хора немили-недраги ./ съпругата на мъжа е учителка /\nБаце раздава нашите пари като топъл хляб. Да не говорим, че за ваксини похарчиха близо 2 милиарда. Той се има за цар, бе хора, какво си мислите вий?\nвсеки път едни и същи глупости от невежи хора. Нито му е работа на премиера да се занимава с глупости, нито някой му е длъжен да "обезопазява" каквото и да е. А това с "въже с плат от дрехите си" просто е върха на сладоледа, верно госпожата не е пипала алпийски инвентар през живота си и плещи глупости, ама чак толкоз глупости вече е за психиатър\nАко, недай си Боже, някой от нас или наш близък човек загине в чужбина, познайте кога ще видим каквато и да е било помощ от правителството за транспорт\nА може ли да напишете сумата или ви досрамя, защото става дума за хиляди евро? Някак си за пенсии, социални дейности и прочие пари нема, но за авантюристите - винаги. Някак си не е редно.\nСхемата е следната - застрахователите вместо да платят примерно милион, бутат примерно 200 000 на Борисов, а той разписва платежно от името на Българската държава.\nПри това си прави малко предизборен пиар.\nБългарите са му позволили да харчи безотчетно и от него се иска само да си измисля благовидни предлози за тичене на хазната.\nКак така медицинските фашисти са му позволили да си рискува живота, нали са длъжнинда ни пазят?\nЕто какво разбрах от тази статия:\n1. Един самоубиец си е сложил край на живота! Каква воля, какъв подвиг???\n2. Чекмеджан Барселонски, известен още и като Асфалт Бабаит и Суджук Паша, си мисли, че си прави голям PR, и народа ще го гледа с умиление! Да,да, ама НЕ!\nПисна ми и от Скатов, и от Чекмеджан Барселонски!\nНе желая да чувам повече следните имена. Скатов,Джобс и Таков.Прекалихте вече\nТози пapaзит скатов, дето го именувате доктор, най-накрая се нахендри на тесления сап. Нямаше по-нагъл и нахален нищоправец от него. Да му видим дипломата на тоя доктор по растителна защита!\nОт коментарите тук се вижда душата на нашенци. 99% завист, критика, злорадство, и сметки за застраховки и транспорт. 1 на 100 казва една добра дума.\nЗа Боян не зная, както и условията на застраховките. Говоря за кампаниите, които ще се повявят за подпомагане на семейството, като тази за Милен Цветков, а такива ще има. За тези пари говорех.\nНе съм съгласен с мои пари да докарат оная мърцина тук. Е там да си го закопат кат картоф.\nК2 е най-трудният и техничен връх,един на 5 алпиниста умират там,тази за какви необазопасени участъци говори??\nСметки преди 3 седмици\nДруже, уви - на засуканата лелка дето циври при Б.Б. дано й излязат криви сметките при този развой. Ако се събират пари най-добре да идат за детето.\nА дано... ама надали. Тоя цирк дето го разиграва "жената до..." и мениджърката със сигурност ще им докара някой лев .\nЯ се позаинтересувай на жената и детето на Боян колко им дадоха от застраховката и колко отодоха при неговата "жена до..." .\nПак язе Анонимния преди 3 седмици\n... шерпите носят багажа на "великите алпинисти" , понякога им помагат в направата на лагера и водят туристите ... упс , имах предвид алпинистите да им показват пътеките до върха .\nВъжета, оборудване, куки,стълби, кислородни бутилки.... си ги приготвят самите алпинисти.\nИ в зависимост колко си си платил на фирмата за да си наемеш шерпи има... или няма екстри .\nАко си стиснат бедняк ... блъскаш се сам. Ако си паралия - могат и на ръце да те качат на върха . Парица-царица .\nШерпите не са виновни,защото те не са случайни хора а професионални алпинисти които имат поне 20 изкачвания на тези върхове с най-различни експедиции от цял свят .\nА къде ходят до тоалетна ? ... ами има много документални филмчета по темата . Ходят зад палатката .... ядат и хвърлят огрризките и опаковките зад палатката .... празните кислородни бутилки се изоставят . Както и ненужното и повредено оборудване ...\nАнгажименти-няма. Спонсорите така си намаляват данъците.Нищо повече.\nПо-интересно е как точно технически шерпите или който и да е, монтират тия въжета, стълби, кой качва палатките, храна, вода, кислород, по височините, къде ходят до тоалетна, с извинение, жените по височините нямат ли цикъл, как пазят лична хигиена...?\nСпонсорите срещу какви ангажименти дават пари? Застрахователите какви премии искат, за да застраховат потенциални самоубийци?\nГерманския застраховател бави плащането... държавата поема всички разходи... отделно дето ще се съберат кинти от приятели и познати... фондация дори може да се отвори уж да се пази паметта на загиналия а иначе за събиране на още пари\nИ когато германците платят .... чиста печалба, щото всички разходи вече ще са покрити .... КОЯ ли ще е тази която ще прибере застраховката?\n"Жената до Атанас" или бившата му жена и бившото му дете ..... а може би засуканата му мениджърка ?