You Deserve This: Ана Каренина\n40 Ана Каренина\nНека преговорим материала: Ана Каренина е омъжена за висшия петербургски чиновник и съветник Алексей Каренин. Както се полага, единствената функция на жена с такъв статут по време на Царска русия, е да обича детето си и да е вярна на съпруга си. Също така - да се разнася в пищни рокли по разни светски събития.\nКонстантин Левин е знатен помещик, на който обаче му е дошло до гуша от цялото дворцово фръцкане, и иска нормален човешки живот, с нормална човешка любов в него. Любов на име Кити.\nТя, милата, като всяка неориентирана 18-годишна знатна фустичка, игнорира искрените чувства и искрящия идеализъм на Левин, и на поредния астократичен сноб-фест трепетно очаква стройният напет кавалерист Алексей Вронский да ѝ предложи света. Обаче надеждите ѝ се сгромолясват, защото на бала е Ана, в комплект с нейното неземно излъчване, което пленява Вронский. Двамата се залюбват, а Кити остава в безтегловност (и свободна за изпадналия в депресия Константин).\nВ резултат на извънбрачната страстна афера, семейството на Ана и Алексей Каренини се разпада на съставни чаркове, които биват следени под лупа от всяка знатна клюкарка с размахващо се ветрилце в радиус 45 километра от Петербург и Москва. Ана ражда момиченце на Вронский; Каренин се опитва да запази честта си с цената на всичко - трепет в гласа, толерантност, компромиси, заплахи... В крайна сметка Ана, разкъсвана между истинската любов и гузната съвест, се надрусва с морфин и се хвърля под влака.\nНа Левин и Кити се ражда син и двамата откриват истинското щастие, далеч от светската суета.\nПо принцип не ми влиза в работата да давам акъл на хората какво трябва и какво не трябва да гледат. Подобни идеи са последното, което текстовете на този блог трябва да внушават (разбира се, чудесно е, че има хора, които са попаднали на Moonrise Kingdom благодарение на тукашното ревю, но това е само приятен страничен ефект, не цел). Сега обаче се налага обяснителна бележка по изключение. Ако уважаемият читател е фен на киното, и ако примерно се чувства леко прецакан от холивудската продукция през 2012, Ана Каренина е абсолютно задължителен филм. Не казвам, че това е филм, който е лесно да бъде харесан (предвид това, че горното, с малка преработка, може да мине за епизод от Листопад), обаче, повтарям, е АБСОЛЮТНО ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН за гледане.\nУточнение за хората, които са в настроение да направят това: българската премиера е на 1 февруари, т.е. остава още малко, и горещо съветвам ходенето на кино пред изтеклия DVD rip. И още един съвет от сърце за тези хора: спрете да четете в края на този абзац. Текстът отдолу обсъжда един единствен аспект на филма - неговата режисура, който има чудовищен ефект, ако се стовари върху неподготвен зрител. Поради мързел изобщо не се бях зачел в рецензиите за този филм, с което си направих много добра услуга. Направете си я и вие, и моля, ама наистина МОЛЯ, спрете да четете тук.\nИ така, да речем, че вече е втори февруари и мога с чиста съвест да разкажа какво извънземно същество е Джо Райт - режисьорът на Ана Каренина. Очаквах много от него, даже очаквах невъзможното, но това, което този човек сервира в поредната си костюмна драма е нещо, което досега съм виждал да бъде опитано само от един луд (Ларс фон Триер), и то по твърде абстрактен начин, за да може произведението му (Догвил) да се понесе като пълноценно кино-преживяване.\nПървият кадър от Ана Каренина е като в Мулен Руж на Баз Лурман. Сцена в пуст театър. Дарио Марианели tune-ва оркестъра. Завесата, върху която е изписано заглавието, се вдига. В средата на сцената седи Степан Облонски, осветен с прожектор, а към него се приближава бръснар с червено наметало, който без да се съобразява къде се намира, прави резки движения на тореадор. После с два замаха сваля брадата на Стива, смачква лицето му, докато го плеска с о-де-колон, и извива врата му, така че да изпука. Междувременно Марианели е жизнерадостен и ритмичен. Всички знаем, че филмът ще свърши като трагедия - какво по дяволите се случва в началото му?\nОвцата Доли (маргаритката от Boardwalk Empire) брои дечурлигата си в един момент, а в следващия реве срещу камерата, защото е разбрала, че съпругът ѝ Стива има афера с учителката им по френски. В още по-следващия момент камерата обикаля около Кийра Найтли, която театрално чете някакво писмо, докато я подготвят да излезе на сцената. Дори не обръщам внимание на захапката ѝ, защото нещо вече драска в главата ми.\nВ този момент нещото се случва: Кийра се обръща, тръгва уверено към камерата, а зад нея декорът започва да се разпада. Сценичните работници приплъзват изкуствени стени, герои минават през изкуствени врати и изведнъж, докато се усетим, сме в кабинета на Джъд Лоу, в който Кийра нахълтва, за да съобщи с насмешка за катаклизмите, съпътстващи изневерите на брат ѝ.\nНаистина ли Джо Райт ще направи това? И още докато съм на W-то от WTF попадаме в офиса на Стива, който прясно избръснат сменя два костюма в движение, докато печатарите наоколо стават, за да го поздравят, като мексиканска вълна. Отсреща е Левин, който е дошъл да иска съвет как да спечели Кити. Двамата си уреждат среща в престижен петербургски пъб и... камерата отново полудява. Работниците на Стива сменят облеклата си, бюрата им изчезват, стените се стопяват, откривайки нови стени с нарисувана зимна улица. Някой в бекграунда кара велосипед - от онези с несъразмерните колела. В кадъра се появява нов декор и вече сме няколко часа по-късно, отново със Стива и Константин в кръчмата.\nWhat the fuck! Това вече не е въпросително изречение - Джо Райт наистина е решил да сетне цялата си история в призрачен, непрекъснато трансформиращ се театър. Реалността е, че в този филм явно няма да има реалност и зрителят постоянно ще е на ръба. Както казваше един кино-злодей напоследък "You had my curiosity, but now you have my attention." Докато безумно стейджнатите сцени продължават да се нижат една след друга, започвам да разбирам смисъла от още една адаптация на Ана Каренина. Какъв по-добър начин да се надсмееш над префърцунения, изкуствен лайфстайл на руската аристокрация, от това да я набуташ цялата в прашен театър, изолирайки я от истинския свят? Филмът поставя правилата си на масата - сега въпросът е дали ще успее да издържи до края.\nОтговорът не закъснява. Току що сме станали свидетели на ключовата сцена, в която Ана Каренина и Алексей Вронский танцуват за пръв път и се влюбват до уши и до болка - сцена, която все още се опитвам да зацепя как са успели да реализират чисто технически. В този момент наистина си мисля, че за трийсетината изминали минути сме се нагледали на толкова оригинални режисьорски хрумвания, че изобщо не мога да си представя какви подвизи ще трябва да направи Джо Райт, за да задържи нивото и в следващия час и половина.\nОбаче той успява да го направи отново: Левин е съкрушен от отказа на Кити. Идеализмът явно няма шанс пред бонбоненото маниерничене на парвенютата, които се сватосват заради потекло и състояние, а не заради истинската любов. На Константин му остава единствено опцията да се превърне в Костя, да се върне в имението до брат си - умиращия Николай, който е дал сърцето си на проститутка, и да излезе на полето, за да коси сеното редом с работниците, на които плаща. Героят му е застанал на изхода на двореца на суетата, а Джо Райт счупва четвъртата стена. Само че от другия край.\nДекорът се разделя, откривайки ширналата се руска замръзнала степ - с ниското слънце и сгушените селца в далечината. Не нарисувана, а истинска. Тази сцена, в която главният герой е на дъното, е изрежисирана като момент на ултимативен катарзис. И на просветление в съвсем буквалния смисъл, защото зрителят присвива очи и за пръв път от началото на филма успява да вдиша чист въздух.\nСлед разхеметизирането и акомодацята започвам да се чудя дали е добра идея така да се нарушават правилата. Просто не би било честно. Обаче не минава много време и разбирам, че този преход от клаустрофобията на театъра в живия свят всъщност Е част от правилата. Истинските герои в този филм населяват истинския свят - красив и поетичен, точно какъвто го знаем от картините на живописците от времето на руския реализъм. Във филма са разпръснати няколко кротки, но спиращи дъха кадъра, които са като оживели платна - руската тройка, която тегли шейната към дачата на Костя; самият той, размахал косата на полето (там има един момент, в който камерата е вързана за самата коса, както в Cast Away беше вързана за пакета на FedEx, ама да не издребнявам...); или пък утринната мараня, през която слънцето едва-едва прозира, а купите сено са като призрачни чудовища в далечината. Филмът изглежда потресаващо в тези моменти.\nВ контраст, пластмасовите дами и господа населяват няколко квадратни метра. Москва там се състои в черно-бяла рисунка на Василий Блажени, а Петербург - в скица на Исакиевския събор. В тази среда е просто неизбежно височайшите особи да забодат носовете си в чуждата паница, от което идва и цялото усещане за епичен публичен позор, кулминирал в онзи момент в операта, в който всички монокли и прожектори са насочени към вече окончателно побъркалата се Каренина, вече само на няколко минути от самоубийството.\nВъпреки че този изкуствен свят доминира (може би точно това прави сцените извън него толкова специални), Джо Райт е подходил към него като филмов, а не като театрален режисьор, което е и основната разлика със споменатия Догвил. Монтажът е безупречен и динамичен. Осветлението е използвано по начин, какъвто досега не съм виждал във филм - има десетки моменти, в които театралният насочен прожектор плавно се превръща в естествена амбиентна светлина, маркирайки смяната на мястото и времето, обаче оставяйки в центъра същия герой със същите емоции (споменатата сцена с танца между Каренина и Вронский; както и черешата в тортата по тази линия - преходът към последното пътуване на Ана). Сигурен съм, че в един момент Джо Райт си е помислил, че с малко повече усилия може да направи нещо от рода на Русский ковчег (да заснеме филма си без кътове), но просто бюджетът не би стигнал за такова предизвикателство. Интересна роля имат и някакви, уж дребни елементи от сценария на Том Стопард - в един момент Алексей Каренин скъсва писмото на невярната си съпруга и го хвърля във въздуха, а парченцата се превръщат в обилен сняг, все едно някой разклаща стъклената топка. Всичко това е на фона на споменатия черно-бял Московски декор, разбира се. Като че ли Джо Райт взима на подбив тенденцията на холивудските продукции да greenscreen-ват актьорите си и да ги плесват върху екзотични локации. Тук руските столици са двуизмерни, но атмосферата им и конфликтът между тях присъстват с пълна сила ("How was Moscow?" - "Provincial..." Абсолютно - дори в наше време Петербург е просто друг свят в сравнение с Москва, особено ако си извън радиуса 1-2 км около Червения площад). Звуковият дизайн на моменти пък е покъртителен - има там едно конно състезание, в което звукът на едно размахано ветрило, който преминава плавно в конски копита, прави същото, каквото електронната интерпретация по Едвард Григ направи за Социалната мрежа.\nА музиката... ако има справедливост, Марианели трябва да отнесе втори Оскар. Този човек няма равен, когато трябва да вплете звукови елементи от сцената като органична част от музикалните си произведения (защото неговите са такива - далеч надхвърлят жанровите рамки на филмовия саундтрак). В Ана Каренина наистина липсва епохален момент, като онзи насред карнавала на смъртта и отчаянието от Изкупление, в който химнът на осакатените войничета изведнъж превзема Elegy for Dunkirk. Композиция като онази така или иначе се появява веднъж на десет години. Обаче в Ана Каренина отново е пълно с моменти, в които диегетичните звуци естествено съжителстват с екстра-диегетичната част от саундтрака, творят атмосфера, та се късат - акордеон на "случаен" "минувач" по "улицата" се включва в оркестъра; печатите на работниците на Стива са пълноценен инструмент, който задава ритъма, а след това подсвиркването им подкрепя основната тема, докато декорът се трансформира последователно в около 10 различни неща; тракащият влак има точно същата функция каквато имаха тракащите клавиши на пишещата машина на Брайъни... Да не говорим, че Марианели изключително подходящо е базирал саундтрака на "Во поле берёза стояла", предлагайки един куп интерпретации по темата - от класическата, с красив женски вокал, през преходи във валс, та до едно сюрреалистично намесване на тромпет в изпълнение на един от посрещачите на Костя в имението му (Leaving Home, Coming Home). И разбира се, къде без драматичното пиано на финала... Изключително смислена и изобретателна работа, каквато рядко се случва да чуем.\nВъпреки колосалното режисьорско постижение, филмът ме остави някак незаинтересован, което го отдавам изцяло на сорс-материала. Костюмната драма, с която Джо Райт се занимава в 60% от кариерата си просто не е моята чаша чай. Освен това го има и чисто обективният момент, че една тухла четворка с толкова преплетени съдби, която по съвместителство е и коментар на цяла една епоха от руската история, просто няма как да се побере в два часа и малко, без да изглежда претупана. Доколкото успях да забележа, проблемите на повечето критици с филма са, че героите стоят някак немотивирани и събитията се случват със светкавична скорост. При по-внимателен поглед, това изобщо не е така. Джо Райт съвсем правилно е решил, че смисълът от адаптацията му не е да представи класическа творба за пръв път на цяло едно ново поколение, което предпочита два часа кино пред 1000+ страници книга. Смисълът е да предложи оригинален поглед върху добре познат за аудиторията материал - в крайна сметка филмът е направен с презумпцията, че зрителят му отива подготвен. Затова и схематичността на пръв поглед се оказва обоснована на втори - тя е част от стилизацията, само че на сценарно ниво. И пак е останало време за тихи поетични моменти, в които мълчаливата камера казва много повече за героите, отколкото думите: Константин връща вярата си в любовта в сцена, която е поднесена почти като сън; Кити безмълвно показва отдадеността си към него, като се грижи за умиращия му брат; Стива на финала е в истинския свят и кротко пуши на верандата - дори не разбираме дали плаче заради това, че е загубил сестра си или се радва, че на Константин му се е случило нещо истинско...\nА самият Каренин на финала гледа как неговото дете си играе с детето на жена му насред цъфналата ливада, която в крайна сметка се оказва обраслия празен театър, където започна всичко. Какво значи това за филмографията на Джо Райт оттук нататък, мога само да гадая - дали по този начин се прощава с театралността и следващият му проект ще е нещо, в което главните му герои носят вратовръзки? Или пък ни казва, че в този театър, където се разиграват дворцови интрижки, е неговата режсьорска реалност и с нетърпение трябва да очакваме поредната адаптация на класика за изпепеляваща и погубваща любов? При нормални условия бих се размрънкал, че просто не мога повече да го гледам как пилее таланта си (който е точно на нивото на Големите - Спилбърг, Финчър, Тарантно, Коен, Куарон, Мендес, Земекис... и Шаямалан) за някакви костюмни скуки, които ми се налага да харесам почти до лудост САМО заради това как са режисирани. Имайки предвид Изкупление и Гордост и предразсъдъци, желанието на Райт да се захване точно с този роман на Толстой ми се струва като най-естественото нещо на света. И той му е дал много повече, отколкото е прилично да се изисква, за да има смисъл от нов прочит. Всъщност, само в първите 10 минути на Ана Каренина има повече режисьорска изобретателност и въображение, отколкото във всички номинирани за Оскар взети заедно. Срамота, че пропуснаха този, който най-много заслужава наградата тази година.\nКакто и да е - като финал имам едно конструктивно предложение. За да си спестим притесненията и главоболията, защо Барбара Броколи не му даде следващия Бонд? Ако въобще има кой да бие рекорда на Мендес, това е Джо Райт. А и искам най-сетне да видя какво може да направи с 9 цифрен бюджет в ръцете си.\nE.T. 20 януари 2013 г., 13:19 ч.\nTrip 20 януари 2013 г., 13:21 ч.\nОтчитам читателско участие само и могъществен лайк :)\nНай-силната част от доброто говорене за изкуство си е якото описание на видяното/прочетеното/чутото, пък ти силно уважаваш тоя похват - как точно очакваш хората да не ти четат текста под спойлера? :)\n(Горното пак съм аз, един стар профил, затова затрих.)\nSilver 20 януари 2013 г., 14:21 ч.\nХах, E.T.? :)\nАма точно за тоя филм наистина има смисъл човек да се спойлне само за подробностите в сюжетната линия (ако не е бил профилирана паралелка с БЕЛ и Толстой в задължителната програма). Останалото просто ТРЯБВА да дойде изневиделица. Даже трейлърите успяват да го прикрият.\nTrip 20 януари 2013 г., 21:49 ч.\nЗа Е.Т.-то -, това са ми инициалите :)\nSilver 20 януари 2013 г., 22:05 ч.\nЗнам, бе Емо. :) Не можах да си едитна подвеждащата въпросителна.\nJen 22 януари 2013 г., 15:52 ч.\nДоста гаден тийз, трябва да ти се признае! :)\nОк, аз не съм гледала дори и трейлър (съвсем сериозно), сега ако нещо ми стане от ефекта, ти ще си виновен.\nSilver 22 януари 2013 г., 16:54 ч.\nЗа теб изобщо не се притеснявам, че най-малкото ще го оцениш филма, ако и да не ти хареса. :) Предвид отношението ти към Atonement обаче, освен ако нямаш някаква специална неприязън към сорс-материала, последното не е чак толкова вероятно.\nSilver 22 януари 2013 г., 21:39 ч.\n(Е, сега пък не мога да си едитна първото "че" на дълго тире, ама схващаш идеята. :)\nJen 11 март 2013 г., 11:24 ч.\nГледах го най-накрая, онова за 1.02 се оказа подвеждаща информация. :) Хареса ми всичко, дори историята, изумително е как са направили толкова флуиден и леещ се филм от осмъртително досадния сорс. Не само че визуално се развива и носи във валсова стъпка, но и като че ли разказът пък върви в поетическа стъпка. Всъщност, не всичко ми хареса - Кийра е все така потресаващо неорганична, много ми е трудна за понасяне, тя е най-сериозният проблем на тоя филм, което, предвид, че е Ана Каренина, не е малък проблем. За щастие, Джо Райт, Шеймъс Макгарви и Марианели организират такъв фест на талант, че няма особено значение. За мен, от видяното от 2012, това са най-добрата камера, категорично най-добрият саундтрак и с известно колебание заради ПТА, може би най-добрата режисура откъм визуализация на идеи и смисли.\nМного, много яко и точно ревю. :)\nSilver 11 март 2013 г., 21:57 ч.\nЗнаех си, че точно ти няма как да не го оцениш тоя филм. :)\nАнонимен 22 януари 2013 г., 21:48 ч.\nИскам да попитам,смяташе ли Нолан за "Голям" преди "Възраждането".\nP.S. Не съм му фенбой.\nSilver 22 януари 2013 г., 23:02 ч.\nНолан никога не е проявявал чертите на голям режисьор. Проявявал е чертите на това, че ако някой от изброените Големи се беше захванал с нещата, които той си харесва, щяхме наистина да имаме шедьоври, вместо просто много добри филми (изключвайки напълно неспасяемата възрожденска досада).\nИначе винаги съм го харесвал.\nАнонимен 23 януари 2013 г., 0:26 ч.\nЗа някои от режисьорите си прав,но за други не съм сигурен,че биха направили по-добро от това,което Нолан направи с "Престиж","Мементо","Генезис" и донякъде с двата му Батмана.Причината за това е,че всеки си има различен стил.Надали някой би измислил по-добър сценарий (може би с изключение на Коен и Тарантино) за "Мементо" и "Престиж".Нещата,които биха се подобрили със сигурност са кинематографията и най-вече музиката.От друга страна,надали щяхме да се насладим на Леджър,защото никой нямаше да го кастне като Джокера,а на мен ми се струва,че по-добър от него за тази роля няма.\nSilver 23 януари 2013 г., 3:36 ч.\nВ момента говорим за качествата на Нолан като режисьор, нали? Вярно е, че това включва и неща като "избор на сценарии", в което Нолан безспорно беше Голям, обаче... беше. Вината Престиж и Мементо да са на такова ниво е по-скоро на брат му.\nА най-тъпата кино-новина за последните месеци е, че Интерстелар попадна в неговите ръце. Кристофър ще преработи и допълни с булшит сценария на Джонатан. И вместо разковаващата научна фантастика, която Спилбърг щеше да изрежисира, ще получим Цимер на макс. Пак. Бляк.\nАнонимен 23 януари 2013 г., 22:09 ч.\nВсъщност гледах едно интервю,в което Нолан казва,че според него филмите му звучали много добре и дори нарича Цимер ''велик''.WTF?Тогава настина си помислих,че човекът има проблеми с ушите.А колкото до Интерстелар искрено се надявам,Нолан да си вземе поука от ''епичния'' си фейл и да използва добър сценарий.\nSilver 24 януари 2013 г., 0:30 ч.\nЕ те двамата непрекъснато се четкат кой е по-по-най-велик. При все, че употребата на музиката в Генезис и Батманите е просто свръхестествено левашка - чисто като монтаж, дори без да намесваме липсата на каквито и да било качества сама по себе си.\nОбаче отклоняваме доста темата, макар и да е забавно в някаква степен да се направи паралел между дуото Джо Райт + Дарио Марианели и Нолан + Цимер. Всъщност, щеше да е забавно, ако не беше тъжно как първата двойка прави изключителни филми от сценарии за сапунени сериали, издържали проверката на времето, докато другата двойка прави high-concept историите си да изглеждат като нелепи майкълбейщини.\nTigermaster 24 януари 2013 г., 12:54 ч.\nСилвър да ме прощава за ереста, обаче Цимер и аз го намирам за велик... принципно. Само дето работата му по "Генезис" и последния Батман наистина беше под всякаква критика и ако за "Генезис" има някакво оправдание, понеже, доколкото помня, Нолан го беше накарал да пише музиката "на сляпо", без да види сцените, към които ще бъде прикачена... Та ако за "Генезис" има някакво оправдание, то за "Черният рицар: Възраждане" просто няма такова, а и който е миксирал звука на тоя филм, трябва да бъде обезглавен с ръждив трион. Музикалното му оформление щеше да е доста по-поносимо при по-читав микс.\nDilvish 1 февруари 2013 г., 0:21 ч.\nЕеем... една малка забележка - героят все пак е Вронский, не Воронски :-)\nSilver 1 февруари 2013 г., 1:53 ч.\nТака е, който не си чете уикипедията (и руската класика) преди да си напише... ревютата. :) Btw, тва нищо не е - ти да видиш как около 50 пъти смених Петър с Павел в онова за Due Date...\nАнонимен 3 февруари 2013 г., 20:29 ч.\nВ ревюто си личи фена на режисьора, въпросът е ако беше фен на Толстой, как щеше да звучи?\nПП много чуждици, много нещо\nSilver 3 февруари 2013 г., 20:59 ч.\nНямам представа, но приемам предположения по темата.\nПП Като процентно съдържание, коментарът ти съдържа повече чуждици, отколкото ревюто.\nАнонимен 9 февруари 2013 г., 20:14 ч.\nАбе човек, помогни ми да разбера нещо - от една страна на друго място пишеш че филми като Матрицата са болш прехвалени и не струват, и от друга страна тук се скъсваш да светиш една продукция, която освен със няколко звезди, страшна кинематография и костюми, с нищо чак толкова не разтупва сърцата на хората - защо?\nSilver 9 февруари 2013 г., 21:09 ч.\nНе мога да ти помогна да разбереш подобно нещо, най-вече защото никъде не съм казвал, че Матрицата е прехвален.\nАнонимен 13 февруари 2013 г., 23:39 ч.\nВ постовете ти за IMBD...\nSilver 14 февруари 2013 г., 1:29 ч.\nВ постовете ми за IMDB не съм споменавал, че Матрицата е прехвален.\nАнонимен 12 февруари 2013 г., 17:55 ч.\nУжасен филм !\nАнонимен 13 февруари 2013 г., 7:31 ч.\nЗдравейте! Аз съм съгласна за музиката и костюмите, но като цяло, както някой беше написал по-горе, ако си запознат с тжорчеството на Толстой, точно тази интерпретация е подигравка с дълбочината на произведението. Аз гледах филма, но не го догледах. Лично на мен ми прилича на пародия. Като тук искам да вметна, че наистина е абсурдно романът да се набута в два часа игра, при това доста слаба в случая, но ако някой е гледал адаптацията със Софи Марсо и е чел романа на неповторимия Толстой, просто ще разбере какво имам предвид като казвам, че в конкретния случай на екранизация на Толстой, в стремежа си да бъдат оригинални, режисьoрът и сценаристът са се заели с нещо, което очевидно не е по силите им. Съгласна съм, че "Гордост и предразсъдъци" и "Изкупление" са невероятни, но все пак не можем да сравняваме Джеин Остин и Толстой, безпредметно е.\nКато цяло новата интерпретация на "Каренина" е претупана до такава степен, че не се разпознават основните сюжетни линии, ако зрителят не е запознат с тях предварително.\nПиша всичко това от гледната точка на обекновен зрител, без да се съобразявам с предишните произведения на създателите на филма, разбрах кои са, четеейки написаното от вас.\nМежду другото , наистина намалете чуждиците:)))\nSilver 13 февруари 2013 г., 15:32 ч.\nЗдравейте! Историята не помни нито една филмова адаптация по книга, чиито почитатели да са 100% доволни от нея. Когато човек чете книга, той си изгражда определена визуална представа за героите и събитията. И нечия друга визуална представа (тази на режисьора/сценариста) със сигурност би била в конфликт с неговата собствена. За съжаление, критиката ви към филма не е достатъчно конкретна, така че не мога да я адресирам. Ясно е, че романът е много по-богат на идеи, отколкото двучасов филм може да побере, но ми се струва, че основната от тях - тази за изкуствеността на руската аристокрация в контраст с истинския провинциален живот, е поднесена повече от добре и повече от оригинално.\nОт позицията на зрител, който не е запознат дълбоко със сорс-материала (извинявам се - с първоизточника), нямах особени проблеми да проследя взаимоотношенията между героите и логиката в тях, но както споменах, филмът разчита зрителят да има известен бекграунд (извинявам се - известна подготовка), за да се чувства в свои води. Иначе просто е необходимо малко по-концентрирано гледане.\nКолкото до чуждиците - пиша така, както тече моята мисъл, а не нечия друга. Старая се да не прекалявам. Съжалявам, ако резултатът не е по вкуса ви.\nbapha 14 февруари 2013 г., 17:45 ч.\nОтносно това :"Историята не помни нито една филмова адаптация по книга, чиито почитатели да са 100% доволни от нея.", смятам леееекично да те ръчна с shawshank redemption и Sleepers...\nБлагодаря ти за това ревю, много ми помогна\nSilver 14 февруари 2013 г., 18:21 ч.\nЗдрасти. Не знам как подобно ревю или каквото и да било ревю може да помогне на някого, но поне се радвам, че не е било загуба на време. :)\nЕстествено, примери за удачни адаптации - колкото щеш. Това, което искам да кажа е, че освен при стъписващо едноизмерен материал или при някакво уникално стечение на обстоятелствата, образът който е в твоята глава няма как да съответства (напълно) на това, което ще получиш филмирано от някой режисьор. А правилният вариант винаги е твоят, не неговият.\nОстават само редките случаи, когато се плесваш по челото и си казваш - "ей, това е по-яко, отколкото си го представях". Но тук вече няма как адаптацията да е директна. Такъв е случаят с Шоушенк.\nАнонимен 14 февруари 2013 г., 7:20 ч.\nСилвър, бих казала, че сте прекрасен събеседник. Благодаря ви за мнението и съм съгласна с вас. Относно чуждиците, с тях или без тях, за мен беше удоволствие да прочета написаното от вас. Моето мнение за филма си остава горното, но вие се аргументирате умело и аз уважавам и вашето. Простете ми, но коментарите ми са от гледната точка на филолог, както за чуждиците, така и за филма. Продължавайте да сте все така мислеща и изразяваща по такъв крсноречив начин мнението си личност.\nАнонимен 15 февруари 2013 г., 15:27 ч.\nИскам само едно нещо да ти кажа, може да си се опитам да пишеш за резюмето на филма(говоря за текста преди SPOILERS), но си го направил по изключително нескопосан начин.. Така НЕ СЕ резюмира една от най- великите истории в литературата, мой човек!! Знам че тук говорим за филма, не за книгата, но все пак филма е по- книгата и историята е същата. А шедьовъра на Толстой не се описва с коментари като твоя. Всичко друго е окей. :))\nKristin 16 февруари 2013 г., 10:29 ч.\nСлед като изгледах филма бях възмутена..Все едно бяха филмирали Василиса Прекрасна. Цялото това театралнечене, смяната на костюмите на Стива в началото, сцената с бръснаря, леко ироничното звучене на "Во поле берьозка стаяла"..Доколкото разбирам филмът е щял да се снима в Москва и Петербург, но 3 месеца преди снимките режисьорът е избрал този стар театър. Това ревю донякъде ми помогна да схвана, че толкова добре позната история като Ана Каренина, може би трябва да бъде заснета и пресъздадена по различен начин... Бидейки той неразбираем за голяма част от зрителите, като мен. А Aaron Johnson определено ми беше по-симпатичен в Savages.\nАнонимен 20 февруари 2013 г., 9:57 ч.\nНикога не съм харесвала театъра особено, но начинът, по който е направен този филм ме накара да поискам да го видя пак още на другия ден! Непрекъснато имах усещането, че действието се развива като в някакъв сън, много абстрактно и много красиво в същото време. Хареса ми много!:)\nАнонимен 22 февруари 2013 г., 1:16 ч.\nпод всеки торент в замунда има линк към вашето ревю, толкова за върховен считате филма или уникалникални писанията?\nSilver 22 февруари 2013 г., 2:56 ч.\nОтговорът и на двата въпроса е "не". Също така, нямам достъп до замунда.\nantea 24 февруари 2013 г., 22:52 ч.\nи аз не можах да го догледам, а точно този роман е формирал цялата ми представа за Русия от онова време - чела съм го два пъти, не по принуда :) нямах никаква идея, че е режисиран по този начин, и изненадата ми беше голяма. и неприятна доста.\nточно като пародия на абсурда изглеждаше, вероятно защото не разбирам и не харесвам изкуството *театър*. въпреки това, няма как да отрека, че примерно танцът доста успешно и оригинално пресъздаде тръпката между Вронски и Ана. но... просто явно ми се искаше да гледам класика, а не това, което се е получило.\nSilver 24 февруари 2013 г., 23:18 ч.\nHi, antea :) Е, това, че си го чела два пъти обяснява всичко. Въпрос на приоритети. Аз съм по-скоро склонен да поощря експерименталния подход, дори когато фейлва, и го предпочитам с една обиколка пред играенето на сигурно.\nАнонимен 6 март 2013 г., 17:05 ч.\nизключително ми е беше интересно да прочета Вашия поглед към филма. За мен филмът беше истинско изживяване, честно. Имах чувството, че физически ми се разширяваха очите докато гледам, за да обхвана декори, смени на декори, герои, пейзажи. Не можех да повярвам какво гледам. Изключително ми хареса, и което е по-важно - беше ми интересно.\nКнигата е тотална, просто няма смисъл да се анализира тук. И още по-малко смисъл виждам да се сравняват. Много хубаво го бяхте казали в някакво ревю - че това са "различни медии". Може би единственият критерий за всички изкуства (за мен) е някакво ниво на искреност, на емоционална адекватност. И в този смисъл филмът беше уловил, според мен, "тона" на историята на Толстой. Всичко останало беше абсолютно оригиналният поглед на режисьора ии..всъщност единствената причина да гледаме кино, а не поредната "екранизация" на позната история. И в анимационен вариант бих го гледала, стига този, който го прави да гледа страстно на изходния материал (сорс-материала :)), а не безпристрастно.\nАнонимен 31 март 2013 г., 23:47 ч.\nТова е второто ревю, което чета( и коментирам ) във вашия блог - откакто го изнамерих преди половин час - браво! Мислех си, че съм само аз която смятам, че филмът беше подминат доста грубо на оскарите и взе доколкото съм наясно отличие само за костюми.Това, което видях само в първите няколко кадъра - направо спря сърцето ми, ге-ни-ално!Страхотен похват, за мен невиждан до този момент - да погледнеш на една класическа книга( доста филмирана, междо другото)от ъгъл, съвсем неочакван - в който на преден план да бъдат емоцията,чувството.Диалогът да бъде толкова бърз , че да разбираш за случващото се, предимно от погледите на участващите и от примигващите на моменти светлини - супер , мега яко - и сцената с танца..........Просто съм щастлива , че има хора които са оценили този филм - само където според мен Кийра е страхотна Ана Каренина.


Jennifer Lopez Deseo EDP 30ml Парфюми Цени, оферти и мнения, сравнение на цени и магазини\nТук сте: Начало > Здраве и красота > Парфюми > Дамски парфюми > Jennifer Lopez парфюми Дамски > Jennifer Lopez Deseo EDP 30ml\nJennifer Lopez Deseo EDP 30ml Парфюми\nПоследно известна цена (07.06.2017): 27,00 лв\nОписание, детайли - Jennifer Lopez Deseo EDP 30ml\nUntitled document Deseo by Jennifer Lopez е осмият поред аромат от колекцията на певицата, представен през Февруари 2008 година. Вдъхновен от аромата и усещането във въздуха по време на среднощна разходка в цветна градина, мигове преди проливен летен дъжд. Deseo е испанска дума, означаваща желание, мечта, блян... нещо, което искате силно. Стори ми се подходящо име за уханието на този период от живота ми и е това, което искам да кажа на хората. Искам то да ги вдъхнови, да ги накара да...\nJennifer Lopez Deseo EDP 30ml пълно описание »\nЦенова графика - Jennifer Lopez Deseo EDP 30ml\nUntitled document Deseo by Jennifer Lopez е осмият поред аромат от колекцията на певицата, представен през Февруари 2008 година. Вдъхновен от аромата и усещането във въздуха по време на среднощна разходка в цветна градина, мигове преди проливен летен дъжд. Deseo е испанска дума, означаваща желание, мечта, блян... нещо, което искате силно. Стори ми се подходящо име за уханието на този период от живота ми и е това, което искам да кажа на хората. Искам то да ги вдъхнови, да ги накара да сънуват, да желаят повече и да не спират да се стремят към областите, в които искат да се реализират, споделя Дженифър Лопес. Ароматната композиция е дело на парфюмеристите Ellen A. Molner и Jim Krivda от Coty. Бамбукови листа, поклащащ се от италианския бриз сицилиански bergamot, узо и интензивни цветни нотки на фрезия. Сърцето на аромата е от жасмин, розова гардения, портокалов цвят и френска мимоза. Базовите нюанси са на мускус, сандалово дърво, кехлибар, oakmoss, кедър и пачули. Продукт известен още и като Deseo EDP 30 ml, DeseoEDP30ml


Не само Мирослава Тодорова, и други магистрати са пострадали от теч на данните им от Инспектората – DeFakto.bg\nHome / Законът / Не само Мирослава Тодорова, и други магистрати са пострадали от теч на данните им от Инспектората\nDe Fakto 15.11.2019\tЗаконът, Избрано Напишете коментар 2,116 Прегледа\nТова е установила дотук проверката на КЗЛД\nНе само съдия Мирослава Тодорова, и други магистрати са пострадали от нарушения на Регламента за защита на личните данни (GDPR), извършени от Инспектората към ВСС. Това става ясно от отговор на Комисията за защита на личните данни (КЗЛД) на запитване от Де факто.\nНа 17 юли Инспекторатът скандално публикува имуществената декларация на известната съдийка, ведно с три ЕГН – нейното, на съпруга й и на непълнолетния им син, както и данните от личната карта на Тодорова и адреса на семейството. Файлът бе красноречиво озаглавен „NE SE CHISTIIIII“ и престоя на страницата на институцията ден и половина, преди достъпът до всички имуществени декларации да бъде прекратен. Впоследствие от Инспектората, на когото законът вмени да е контрольор за сигурността на личните данни в Темида, обясниха станалото с „техническа грешка“, „пропуск“ на служител с икономическо образование и прочее и обявиха, че ще направят задълбочена проверка за причините за теча. До момента съдбата на тази проверка, както и резултатите от нея не са известни. Де факто втори месец чака отговори на въпросите си по нея.\nПаралелно обаче своя проверка започна и Комисията за защита на личните данни. Попитахме ги дали тяхната проверка е приключила и какво е установила.\nОтговорът на КЗЛД не закъсня и се оказа прелюбопитен:\n„В отговор на вашето запитване ви уведомяваме, че проверката не е приключила. На този етап са установени конкретни нарушения на Регламента и са изискани допълнителни материали от Инспектората, за да се установи конкретният брой засегнати лица, тъй като нарушението не е само единствено и относно съдия Мирослава Тодорова. До края на ноември комисията ще излезе с конкретно решение„.\nОчевидно, то няма да е положително за работата на институцията, оглавявана от Теодора Точкова. Но мандатът на инспекторите изтича, този на главния инспектор също – догодина. А гафовете традиционно не се отразяват на бъдещото кариерно развитие.\nМеждувременно, на следващото си заседание във вторник Съдийската колегия на ВСС също ще се занимае с темата „Мирослава Тодорова“. Конкретно с решението на Върховния административен съд, отменило безмълвното понижаване на оценката за работата на съдийката с цяла една степен. Драмата с оценяването се проточи през няколко заседания на колегията, като мнозинството от кадровиците упорито отказваха да приемат поставената й от Комисията по атестирането и конкурсите (КАК) най-висока оценка (много добра), макар и не с максималния брой точки. Накрая без аргументи работата на Тодорова бе оценена с една степен по-ниско (добра), понеже имала дисциплинарни производства за забави. Към онзи момент те до едно са приключили, а наказанията заличени по давност.\nЗа сметка на това същото мнозинство произведе друга съдийка от Софийския градския съд Петя Крънчева в почти пълен отличник, макар тя да е с висящо дисциплинарно дело включително по обвинения за подправяне на протоколи.\nПредишна КС отмени текст от Закона за защита на личните данни, защити свободата на изразяване и правото на информация (допълнена)\nСледваща Над 60 съдии от страната поискаха публично извинение от Данаил Кирилов и дисциплинарно дело срещу Иван Гешев


Защо консумацията на наркотици среща такава подкрепа - Новия Световен Ред\nЗащо консумацията на наркотици среща такава подкрепа\nот illumuminati април 02, 2015\nМного просто, да се държат хората спокойни. Като вземат дрога или седят пред екраните, те няма да въстанат. Няма да има революции. Днес имаме масово успокояване чрез флуор (Виж повече ТУК), дроги, алкохол, телевизия и интернет. Вижте как хората не откъсват очи от телевизора.\nНяма значение дали предаването е за търсене на суперзвезда, дали е ток шоу - почеркът на нашето общество - или е сериал за болници. За всекиго има предаване и тълпата вече не излиза на улицата. Задачата на правителството, царя или владетеля е да държи постоянно народа задоволен. Тогава той ще му служи доброволно и организацията ще функционира. Ако искаш да оглавиш съюз, фирма или народ, хората ти трябва да са доволни. И подходящо средство за тази цел са хлябът и зрелищата - и естествено малко опиати, като наркотиците.\nАлкохолът и цигарите са легална дрога. Следват нелегалните, като мнозина биват убеждавани, че хашишът изобщо не е наркотик, а конопът или марихуаната е евтино лекарство, което би могло да облекчи болните - но от това фармацевтичната промишленост няма да спечели нищо.\nНа другия полюс са кокаинът и хероинът, чрез които биват убивани много хора. Но когато се предлага в чиста форма и се консумира съзнателно, подобно средство би могло да помогне на човек да преодолее стресови ситуации и да проясни мислите си. Това се случва в политиката и икономиката, където се консумира много добър кокаин. Винаги трябва е под ръка, когато се вземат решения на по-високо равнище. Ако една група трябва да решава съдбата на хората, стомашните усещания като глад, жажда други емоции трябва да се изключат и към мисленото да се добави определена доза невъзмутимост. А това може да се постигне много добре с кокаина. Въпреки употребата му човек може да мисли много ясно и да взема мъдри решения.\nПо тази причина - и по много други - правителствата имат интерес голямата част от населението да се снабдява постоянно и надеждно с опиати. Така се ,,покоряват" предимно нисшите слоеве и с помощта на наркотика те просто излизат от релсите.\nЗащо се разпространява умишлено? Каква е ролята на Чехия?\nСлед януари 2010г. притежаването на дроги в ,,малки количества за лична употреба" не е наказуемо от чешките закони. Публично могат да се консумират марихуана, хапчета екстази, кокаин, хероин, амфетамин или халюциногени. Може да се предвиди, че този ,,рай на дрогата" е търсен и съответно атакуван от клиентелата. Така проблемната Холандия постепенно ще бъде изправена и европейската снабдителна система трябва да се преизгради.\nНужно е много прагматично да се следи положението на европейското население. Ежедневно в Европа се консумират огромни количества наркотици и трябва да се организира съответното снабдяване. На американският континент то се ръководи предимно от тайни служби. И в Европа е така, защото правителствата са заинтересовани да следят разпространението на дрогата. От друга страна, обаче става въпрос за много пари, които са в неконтролирано обращение. Освобождаването на дрогите в Чехия ни показва, че вътрешноевропейската търговия с наркотици се канализира и изгражда. Марионетните европейски демокрации са длъжни да следват тази политика.\nОт една страна, в нашите държави изготвят програма за борба с криминалните наркоканали, а от друга страна, не правят почти нищо, когато става въпрос за производството на опиатите. Как е възможно Германия да изпрати хиляди войници в Афганистан, за да пазят непокътнати маковите полета? Вместо да разстрелват хора, биха могли да запалят насажденията, или?...\nЗащо консумацията на наркотици среща такава подкрепа Reviewed by illumuminati on април 02, 2015 Rating: 5


Десети ноември - 30 години едно голямо чакане - Вестник Знаме-Новините от Пазарджик и областта\nДесети ноември - 30 години едно голямо чакане\nНеделя, 10 Ноември 2019 08:41\nПазарджик даде облика на СДС, а той се оказа празен облак\nВ неделя се навършват 30 години от паметния Десети ноември 1989-а. Годината, която се оказа преломна и за Берлинската стена, и за Желязната завеса. Пазарджик даде облика на СДС, но той се оказа празен облак. Чаканият оплодителен дъжд така и не дойде. Или поне не по начина, който очаквахме с големите надежди тогава. И днес отново мерим с крачки нескончаемия преход. С крачки и години - нашите и на най-скъпите ни хора. Някои от хората не го дочакаха. Мерим се и с останалите бивши соцдържави. И разликата никак, ама никак, не е в наша полза...\nА преди 30 години цялата страна с изумление научи, че Тодор Живков е свален от власт. Подал си оставката, но сякаш едва на трибуната на Ноемврийския пленум той разбра, че вече не е Първият, че вече е никой… Не можехме да повярваме и ние, които гледахме телевизия и слушахме радио.\nНо бързо стана ясно, че за България започва нов живот, народът тръгва по нов път, пътят на демокрацията, който ще ни отведе на Запад и ще ни превърне в една Швейцария на Балканите.\nИ започна преходът на България към Демокрация и Пазарна икономика. Тръгна и още крачи по този път… който се оказа трънлив и безкраен за мнозина.\nВ съграждането на щастливата България, естествено, се вляха и напористи представители на Пазарджик, поели своя път към голямата политика -\nСтоян Ганев, Емил Кошлуков, Георги А.Спасов… Че и тогавашното лице на СДС и демокрацията Лияна Панделиева…\nВ тези промени активно се включи и единственият дисидент в България - Илия Минев от Септември, прекарал в българските затвори и лагери 33 години - световен рекорд, за жалост трагичен. С Илия Минев бяха и неговите верни съмишленици. Верни, но за малко. Защото скоро след това Минев бе изолиран и изоставен от съратниците си,\nза да остане болен и в мизерия в родната си къща, сам със спомените, мечтите, идеалите и разочарованията…\nЕдва ли е очаквал точно такава съдба да го сполети след дългите години по затворите. Едва ли е допускал, че от мечтата му няма да остане и помен…\nВпрочем тази мечта се осъществи, но не за Илия Минев и другите като него… Бившият вицепремиер, външен министър и депутат Стоян Ганев например, лека му пръст, стана българинът, заемал най-висока длъжност в Организацията на обединените нации. Макар злите езици да разказваха как не поназнайва английския и отговаря с лаконични фрази. В България пък партийният лидер на Обединения демократичен център (преименуван в Обединен християндемократически съюз и един от водачите на СДС, коментираше, че има бизнес с „ейпрънс”, което значи престилки.\nЕмил Кошлуков пък има да дослужва\nПрез 1989 година съгражданинът ни Кошлуков основа Независимо студентско дружество, а по-късно учреди Федерацията на независимите студентски дружества и стана неин координационен секретар. Участва в Националната кръгла маса през 1990-а като делегат от СДС, а сега е генерален директор на БНТ и пет пари не дава на упреците, че е бил агент на ДС. „Знаме” преди време писа, че Кошлуков има да дослужва, давайки трибуна на бившия началник на Военното окръжие в Пазарджик подп.Христо Маргов. Подп. Маргов се аргументира защо депутатът от НДСВ и основател на партията „Новото време” Кошлуков трябва да изпълни дълга си към родината. Това му каза и Слави в шоуто си, когато прочете вестник „Знаме”.\nПокойният Георги А.Спасов също беше участник в Кръглата маса и основател на СДС\nИздигна се до директор на вестник „Демокрация”. Роденият в Синитово поет и бивш директор на Окръжния пионерски дом в Пазарджик бе наш колега и работеше в „Септемврийско знаме“, впоследствие стана говорител на СДС, депутат в Седмото велико народно събрание и съветник на президента Желю Желев.\nЛияна Панделиева красеше плакатите на СДС "45 години стигат",\nпробва се и в политиката, а години по-късно мина на другия бряг и представяше из страната лявата "Коалиция за България", твърдейки, че е бягала от комунистите в СДС.\nЗа Пламен Хайдуков от Огняново, един от съратниците на Илия Минев, всички тези хора не са идеалисти.\n„От кръга на бай Илия, Бог да го прости, живи останахме няколко човека. А от Пазарджишко само аз и Ангел Георгиев от Септември, който сега живее в Мирянци и се занимава със земеделие и скотовъдство.\nСтоян Ганев, лека му пръст, си гледаше интереса. Също и останалите, влезли в голямата политика. За изолацията на бай Илия обаче помогна много и Румяна Узунова от „Свободна Европа”. Видя се, че дружеството се разраства и умишлено бе разцепено и с фалшиво пълномощно бе преместена регистрацията му в София. Самият бай Илия рухна, след като починаха и синът му, и жена му… От 1996-а до 2000-а бе в старческия дом в Пазарджик. Свидетел съм как съпругата на Панайот Ляков, който тогава оглавяваше СДС-Пазарджик, го переше и му носеше домашно приготвено ядене…”, казва Хайдуков. И припомня как на 16 янyари 1988-а в гp. Септември е създадена\nпъpвата опозиционна оpганизация по времето на социализма\nТогава Илия Минев учредява Независимото дружество за защита правата на човека. Тогава Минев и съратниците му излизат с открито писмо-апел от български радетели - дългогодишни затворници за човешки права. Доколко през годините бяха спазвани тези права е съвсем друга и дълга тема.\n„Кръглата маса бе една измама, а истинските дисиденти така и не седнаха на закуската при президента на Франция Франсоа Митеран”, казва Хайдуков. Преди време „Знаме” писа, за един любопитен факт. Братовчедът на Хайдуков от Синитово, известен като бай Иван Милионера, облякъл цялото СДС. „Те нямаха пари за костюми и бай Иван ги облече. Бабата на бай Иван Иванов е сестра на нашия прадядо. Като спечелиха властта хората на Филип, бай Иван отиде в ЦУМ и им накупи костюми. И Желю Желев облече точно преди клетвата”, казва Хайдуков. Същото обаче правим и ние през тези 30 години. Обличаме управляващите с нови дрехи. От вълната, която стрижат от нас. Но може би така ни харесва.\nОще в тази категория: « Децата от детска градина «Снежанка» - на гости в пожарната\t50 години театър “Константин Величков” »


МОЗЪЧНИ МЕТАСТАЗИ - НЕВРОЛОГИЯ-ОНЛАЙН\nА Раково клетъчно заселване в мозъчната тъкан Мозъчни метастази Наречен. Прави се разлика между раковите клетки, които в самия мозък възниквам (Мозъчен тумор) и клетки, произведени от злокачествени тумори извън мозъка излизат (мозъчни метастази). Тумори, които често образуват мозъчни метастази Рак на белия дроб, Рак на гърдата, злокачествен меланом и Бъбречноклетъчен карцином, Повече от половината от всички тумори в черепа са метастази в мозъка. Мозъчните метастази могат да бъдат открити при около 10 до 30 процента от възрастните със злокачествени тумори.\nИма и разлика между тях солитарни метастази в мозъкапри които има само една мозъчна метастаза и няма по-нататъшно колонизиране на ракови клетки (метастази) на други места в тялото. Различен от това единични мозъчни метастази (Налични са отделни мозъчни метастази, други метастази в други части на тялото) и множество мозъчни метастази (няколко тумора в главата). Мозъчните метастази са най-вече в областта на главен мозък локализирани, в редки случаи те също могат да бъдат малък мозък и в Мозъчен ствол възникне.\nВ областта на мозъка мозъчните метастази са най-често срещаните злокачествени (злокачествени) тумори. Изразяваш се чрез a Разнообразие от симптоми как главоболие, Припадъци, симптоми на неврологична недостатъчност (напр. нарушено зрение) или Личността се променя, Приблизително на всеки десети пациент се диагностицира рак, когато се образуват мозъчни метастази, симптоми и оплаквания (напр. A епилептичен припадък) причина.\nЛечението на метастазите в мозъка зависи от много фактори, в повечето случаи прогнозата за метастазите в мозъка е доста неблагоприятна, тъй като наличието на мозъчни метастази винаги означава напреднал стадий на туморно заболяване.\nМозъчните метастази са колонизации на рак други органи, Това означава, че първоначално ракът е бил наречен т.нар Първичен тумор започва в телесната тъкан извън централната нервна система. Ако отделни клетки от този първичен тумор се отделят, те могат мигрират през тялото (например чрез кръвообращението) и се заселват (метастазират) на друго място и се размножават там. Ако това се случи в мозъка, човек говори за мозъчни метастази. Точните механизми за развитието на метастази все още не са напълно проучени. Също така фактът защо например Тумори на гърдата или белия дроб често метастазите и други тумори не показват тази тенденция все още не е изяснена окончателно.\nТака че съдържайте метастази в мозъка няма нервни клетки, но са съставени от тъкан, подобна на тази на първичния тумор. Тъй като обаче клетките са изродени ракови клетки, понякога не е възможно да се определи местоположението на първичния тумор в организма с помощта на микроскоп. Значи мозъчните метастази са вторични мозъчни тумори, Трябва да се разграничат "истинските" мозъчни тумори, които произхождат директно от мозъчната тъкан.\nСимптомите, причинени от метастази в мозъка, често са много неспецифични и се дължат на нарастващото вътречерепно налягане (Вижте също: Знак за вътречерепно налягане) се задейства. Само когато са засегнати чувствителните мозъчни региони или когато метастазите са прогресирали, симптомите могат да бъдат причислени по-конкретно към заболяване с мозъчни метастази.\nВ около една трета от случаите метастазите в мозъка причиняват симптоми преди първичният тумор (например рак на белия дроб) дори да бъде открит. Понякога е дори невъзможно да се определи първичният тумор, въпреки интензивното търсене. В тези случаи човек говори за т.нар Рак на неизвестен първичен (CUP). Случва се също така, че мозъчните метастази се появяват години по-късно след появата и лечението на първичния тумор. Симптомите, причинени от метастази в мозъка, обикновено не се различават от симптомите на злокачествен мозъчен тумор (например глиобластом). Често мозъчните метастази растат много бързо и причиняват подуване на околната тъкан (перифокален оток), което, ако не се лекува, води до продължителност на живота от няколко седмици до няколко месеца.\nНай-честият симптом на метастазите в мозъка е главоболието. Те са причинени от факта, че метастазите и нарастващото подуване на тъканите упражняват космически заемащ ефект, при което чувствителните към болка менинги се разтягат и дразнят.\nВ зависимост от местоположението на мозъчните метастази могат да се появят различни други неврологични симптоми. В зависимост от това къде са се настанили метастазите в мозъка, симптоми като:\nСимптоми на парализа (пареза)\nидвам. В някои случаи има промени в личността и настроението (ако мозъчните метастази са разположени във фронталния лоб), което обикновено се разпознава от приятели и роднини. Психологическите промени в човек могат да бъдат и резултат от метастази в мозъка, което се нарича още органичен психосиндром или делириум и могат да се изразят в параноични или агресивни характеристики. Ако мозъчните метастази са разположени в малкия мозък или в мозъчния ствол, те често се забелязват чрез симптоми като замаяност, атаксия (проблеми с координацията на движенията) или синдроми на мозъчния ствол.\nМожете да намерите допълнителна информация в нашата тема: Знаци на тумор на мозъка.\nТъй като в повечето случаи растежът на метастази в мозъка води до повишаване на вътречерепното налягане, могат да се появят симптоми като апатия, умора и нарушено съзнание. В късната фаза на заболяване с мозъчни метастази може да се появи ненаситно повръщане или кома. Тези симптоми имат много лоша прогноза.\nако неврологични симптоми възникнат, обикновено трябва да се обмисли възможното наличие на мозъчни метастази, наред с други неща. Ориентиращият клиничен преглед дава първите индикации за възможни неврологични дефицити. Например, се изследва дали Знак за вътречерепно налягане (напр. застойна папила, подуване на изходната точка на зрителния нерв от очната ябълка), централна парализа или Краниална нервна недостатъчност съществува. При разговор с лекаря настъпват психологически промени, забавени времена на реакция или Нарушения в опита На.\nТъй като клиничният преглед може да направи само предположения за причината за симптомите, в повечето случаи следва образна диагноза. А ЯМР на мозъка (Ядрено въртене) е особено подходящ за Мозъчни метастази да представлявам.\nНо също и компютърна томографиякомпютърно томографско изследване от главата (cCT) или Разследване на Нервна вода (Гръбначно-мозъчна течност) може да бъде полезен при определени обстоятелства.\nПо принцип, когато се открият мозъчни метастази, трябва да се идентифицира първичният тумор, довел до метастазите в мозъка. Обикновено на цялото тяло с помощта на рентген, Ултразвуксвръхзвуков и процедури за изобразяване (напр. КТ, ЯМР).\nНай- Прогноза за метастази в мозъка се влияе от много фактори, поради което често не е възможно да се направи общо изявление за продължителността на живота. Възрастта на засегнатото лице, времевият интервал между появата на първичния тумор и мозъчните метастази, броят, местоположението и големината на метастазите в мозъка и няколко други фактора влияят на прогнозата. По принцип е така Общата прогноза за метастази в мозъка е доста лоша, При определени обстоятелства наличието на мозъчни метастази може да доведе до бързо влошаване на състоянието до внезапна смърт, тъй като например може да доведе до кървене в мозъчни метастази. Мозъчни метастази, които се появяват в задната ямка (в областта на малък мозък или дес Мозъчен ствол) са локализирани, могат да доведат до така нареченото захващане на мозъка и по този начин до смърт дори при малко увеличение на размера.\nПрогнозата за метастази в мозъка може да се определи чрез a оптимална терапия да се подобри. Терапията се фокусира по-специално върху подобряване на качеството на живот чрез облекчаване на симптомите и оплакванията. Удължаване на преживяемостта има само около изолирани случаи от няколко месеца до няколко години възможен.\nХодът на симптомите, причинени от метастазите в мозъка, е най-вече независим от развитието на Първичен тумор.\nМоже да се случи така, че въпреки доброто лечение на първичния тумор симптомите, причинени от метастазите в мозъка, прогресират.\nПоявата на метастази в мозъка обаче винаги е индикация за доста напреднал стадий на първичния тумор. Често мозъчните метастази също са ограничаващ живота фактор на заболяване.\nВ допълнение, симптомите, причинени от неврологичните неуспехи, често са много по-стресиращи от другите странични ефекти на рака. Просто симптоми като Припадъци или Личността се променя във вече емоционално стресово време често са много ограничаващи.\nЛошата прогноза за метастази в мозъка е свързана и с факта, че те често могат да бъдат лекувани само много лошо или изобщо не се лекуват. Операцията често не е възможна поради местоположението и броя на метастазите или просто не е възможно поради състоянието на пациента.\nЗа ОП говори напр. наличието само на един или по-малко, много големи метастази в мозъка и висок шанс да се лекува основното заболяване.\nДори при много силни симптоми е по-вероятно да се обмисли операция. Ако операция не е възможна, симптомите могат да бъдат облекчени и продължителността на живота може да бъде удължена като част от палиативен подход с помощта на радиотерапия успех.\nТуморните клетки са бомбардирани с високоенергийно лъчение.\nТова може частично да унищожи туморната тъкан или поне да потисне растежа му. Въпреки това лъчетерапията се смята от мнозина за много неудобна и стресираща.\nВ допълнение, не всички туморни тъкани реагират на радиация. Ето защо трябва да се запитате до каква степен този кратък живот, това лечение ви струва.\nНякои симптоми, като например Припадъците могат да бъдат поне донякъде облекчени с медикаменти без радиация. Приемането на кортизонови препарати спомага поне за облекчаване на симптомите поради деконгестантния им ефект. Частичната поляна също може да бъде а химиотерапия бъде обещаващ. Особено с Рак на тестисите Това означава, че в някои случаи все още може да се постигне изцеление, въпреки наличието на мозъчни метастази.\nРакът на гърдата като първичен тумор\nРак на гърдата представлява вторият най-често срещан от типичните първични тумори, които могат да доведат до мозъчни метази.\nМозъчните метастази се срещат главно при така наречените естрогенни рецепторни форми на рак на гърдата.\nКакто обикновено, метастазите в мозъка са много неблагоприятни и тук Прогнозен фактор за по-нататъшно оцеляване. Ранната диагноза и малка степен на метастазите в мозъка обаче могат леко да подобрят прогнозата.\nАко неврологичните симптоми се появят при известен или вече нелекуван рак на гърдата, появата на мозъчни метастази трябва винаги да се изключва.\nОтделните метастази обикновено се отстраняват чрез неврохирургия и след това мозъкът се облъчва като цяло или под формата на радиохирургия. Радиацията основно помага за овладяване на симптомите, но за съжаление има малък ефект върху оцеляването. Освен, че са комбинирани с операционна зала, някои от концепциите за лъчева терапия могат да се използват и индивидуално.\nПо-специално радиохирургията постига големи крачки. В някои случаи прилагането на химиотерапевтични средства също може да помогне за забавяне на растежа на метастазите или подобряване на симптомите.\nМоже да се интересуват и от следните теми:\n2021 © https://publichealthglobal.org Мозъчни метастази


Зазоряване – Аюрведите IV (Посвещение) | ОМ – Свободни и Положителни Книги\n← Петиция за втори учител по български език в гр. Бяла Църква, Украйна\nДиректорът (Визия за новото образование) →\nЗазоряване – Аюрведите IV (Посвещение)\nPosted on 02.02.2013 by ОМ Приятели\t RSS\nНашият приятел продължи:\n- Той ми обясни, че в течение на много хилядолетия хората от Изтока са откривали и усъвършенствали различни методи, благодарение на които можеш да достигнеш целта, която дори най-несъзнаващият и невеж човек носи в себе си и познава като копнеж за щастие! Сбъдването, избавлението, блаженството – или, както го наричат хората от Изтока, нирвана, – човек може да постигне още тука, на земята. Вратата е отворена, ако той намери ключа за нея. Този ключ е йога! После аюрведистът ми обясни, че всяко свързано с концентрацията действие вече е йога, понеже единствената възможност да постигнеш великата цел е да се концентрираш. Йога обаче ни учи, чрез усъвършенстваните с хилядолетия и изкристализирали методи,- как да се концентрираме систематично и как може постоянно да се увеличава концентрацията. Има различни пътища на йога: чрез физически, душевни и духовни упражнения за концентрация. Чрез тези упражнения са се развивали най-висшите способности на човека, отварят се духовните му очи и уши, той става господар на себе си, а с това и на творческите сили и на силите на съдбата. Отваря се пътят на човека към блаженството, това би могло да се изрази и така: пътят към самоосъществяването – към Бога! Най-висшият, но най-труден път е раджа-йога. Раджа означава „крал“ или „цар“. Буквално преведено можем да наречем този път на йога „кралска или царска йога“. Той е най-краткият, ала най-неравен и стръмен път, на който ни учи и Христос в Библията. Само с търпение и упоритост се стига до целта. Аюрведистът ми показа основните упражнения на йога, които аз също ще ти покажа. После той ми даде напътствия, как мога да стигна до един от най-великите живи йоги. Отидох и при него. Той бе стар човек, прехвърлил осемдесетте, но не изглеждаше на повече от четиридесет. Беше хата-йога. Те познават всички тайни на тялото. Според желанието си могат да запазят тялото си няколко столетия в постоянно и съвършено здраве. Индусите твърдят, че в планините още живеят йоги, които са на по седем-осемстотин години. Съпругът ми започна да се смее:\n-\tХайде де! На седемстотин години? Никак не е лошо. Обаче, за съжаление, после си се събудил от съня си, нали?\n-\tВиждаш ли – отвърна съвсем сериозно нашият приятел, – ти също си един истински „западняк“. Това, че ти все още не си чувал за някои неща, съвсем не значи, че те не съществуват. Хората от Изтока познават много по-добре от нас тайните на човека. Но е трябвало да се научат да мълчат. И първите нашественици от Запада са направили всичко възможно, за да ги накарат да продължават да мълчат. Те и днес могат много добре да пазят тайните си. Научих толкова много неща в Индия, че станах твърде предпазлив с предизвикателната усмивка – не се шегувам с никого и не се подигравам на никого.\n-\tДобре, добре – каза мъжът ми, – аз също вярвам, че е възможно да живеем по-дълго, защото и на Запад има надежда постоянно да се удължава човешкият живот, макар че правим всичко възможно да го съкратим с никотин, алкохол и неразумност. Преди 50-60 години средната възраст на човека е била 35 години, а за кратко време се увеличи на 60 години. Къде ли е границата! Медицинската наука върви напред с бързи крачки, кой знае къде още можем да стигнем.\n-\tЕто, виждаш ли, истинското ти мнение изобщо не е подигравателно. Обаче ние на Запад не се осмеляваме да защитим мнението си, защото тука не е прилично да се говори за неща, които не познаваме, и това се приема винаги с надменни подигравки. Моите почитания към знанието на нашите учени, но те се държат така, сякаш знаят всички тайни на живота, а при това са абсолютно невежи по въпроса за смъртта. Източните хора са разгадали кода на живота и смъртта и имат само едно единствено оръжие срещу подигравателното отношение на Запада – мълчанието. Никак не е чудно. Вижте един пример: веднъж един индус ми показа запалка-пепелник – фигурка на Буда, седнал в лотос, пазарна безвкусица. И ми каза: „Един човек от Изтока никога няма да използва Христос, за да изфабрикува от фигурката му запалка или пепелник, защото ние почитаме религиозните символи на Бога у хората от другите вероизповедания. Знаем, че зад различните изображения на Бога стои неизменно един и същ единствен Бог!“ – и постави с нежност запалката-пепелник-Буда на своя домашен олтар. Аз, като западняк, бях дълбоко засрамен. И се питам кога Западът ще се събуди за прозрението, че не бива постоянно да обижда източните хора с безвкусица, нетактичност и безогледност. Помисли си само за различните филми за Изтока. Хората там също гледат тези филми и, вярвай ми, имат свое мнение за тях. Ала мълчат… Попитах приятеля ни:\n-\tИма ли книги по йога?\n-\tНай-прекрасната и свята книга за индусите е Бхагавад-гита. Там можеш да прочетеш най-прекрасното описание на духовното самоосъществяване чрез раджа-йога. Горещо ти я препоръчвам.


Книжна видрица: Септември 2013\nКонан - Лъва на пустинята - ?Р. Е. Хауърд и П. Дж. Тайлър?\nНаистина не съм наясно кой точно е авторът на петте разказа в тази книга. На корицата са изписани имената на Робърт Е. Хауърд и Питър Дж. Тайлър. Последното е псевдоним на нашенеца Пламен Митрев. Кои разкази на кой са, не е обозначено конкретно. От друга страна ИК "Бард" през 1997 издават книгата "Конан - войнът", която съдържа два от разказите тук, като на корицата е написан само Хауърд, но автор не е той, а Леон Спранг де Камп. Предположих, че са били започнати от Хауърд, който е оригиналният автор на историите за Конан, но не са били завършени. Хауърд отнема сам живота си, когато е само на тридесет години. Оказва се, обаче, че те двата - "Red Nails" ("Градът на вечното отмъщение") и "Jewels of Gwahlur" ("Скъпоценностите на Гвалур") са били публикувани в списанието "Weird Tales" още приживе, така че за тях можем да сме сигурни. Може би другите разкази са били дописани от Пламен Митрев и включени в сборника или пък са негови авторски. Нямам идея. Не съм чел всички разкази на английски и може да не съм попадал на тези.\nКнигата е от 2002 и може да се открие само на старо. Това важи и за споменатото издание на Бард.\nКакто вече разбрахте, съдържанието се състои от пет разказа за Конан Кимериеца - идолът на всяко малко момче от деветдесетте. Сега е позабравен, но, хайде де! Кой не знай Конан Варварина, кой не е слушал за него? Поне сте гледали филма от преди 20 години или все знаете, че е един корав мъжага, живял в далечното минало и свят изпълнен с магии и приключения, който раздава правосъдие и тупаници, трупа богатства, пропилява ги и между временно търчи след всяка срещната хубава жена.\nРазказите би трябвало да образуват цикъл, защото са отбелязани като пролог и поредни части, но се съмнявам, че е така. Наистина имат някаква връзка, но тя е доста косвена. Освен, че главният герой е един и същ, всички се развиват из разни пустинни царства (но не изцяло) и тук-там някои споменавания за събития от предни разкази (всъщност това го има само веднъж) други белези на цялостност няма. Дали ще се чете поред или не, няма особено значение.\nКнигата е илюстрирана. Кой е художникът обаче... познайте! Нямам идея!\nИсториите започват с "По вълчата пътека" - разказ за племе, вдъхновено от арабските народи в реалния свят, което е тормозено от мистериозно чудовище в образ на вълк, което излиза само при пълнолуние. Типична история, позната от десетки други произведения на киното и литературата. Увлекателно и забавно написана. Основната мисъл, която човърка мозъка на читателя е кой е звяра. Аз не успях да го предскажа до развръзката, когато така или иначе всеки би се досетил. По принцип това е нетипично за мен. Обикновено не влизам в капана на авторите.\n"Градът на вечното отмъщение" е повестта чиито действие се развива непосредствено след "По вълчата пътека". Зловещ и занемарен, огромен призрачен град, който се обитава от два враждуващи клана, в чиито вени тече една и съща кръв. Отмъщението е всепоглъщащо и единствена тяхна жизнена цел, макар причината за конфликта им да е преминала преди десетилетия. Въпреки че това е най-пространната творба мисля, че можеше да е по-дълга. Някои неща останаха прекалено неясни, а за други събития нямаше достатъчно подготовка от... автора и създаваха впечатление, че стават твърде изведнъж. Идеята е пригодна за цял роман. Не знам дали беше тук или в следващия разказ, но една от героините внезапно си сменя цвета на косата (не става дума за козметични процедури), което е пропуск на превода или автора.\n"Скъпоценностите на Гвалур" идва трети по ред. Обожествена принцеса мумифицирана в древен храм, чието тяло е запазено така, сякаш спи. Веднъж на определено време жреците от култа ѝ я питат как да свършат това и онова. Този път въпросът се отнася до бъдещето на изключително ценните скъпоценности на Гвалур. Ами ако някой реше, че богинята трябва да каже нещо точно определено? Ако някой поиска съкровището за себе си? Отново увлекателна и дори леко забавна история.\nНещата са добре докато не се появява "Пълзящият ужас". Сюжетно започва да дублира елементи от "Градът на вечното отмъщение", отново подобно селище, отново мрачна жена, забулена в мистерия и още някои неща. Не само това, но и не е особено развит. По-точно истински сюжет май няма. Просто екшън. Бой, бой, бой, бой... като онези филми, в които още малко и субтитрите ще се сбият помежду си. Нищо запомнящо се.\nВ "Звездата на Хорал", който е последният разказ от сборника нещата са по-добри, но не особено. Отново няма почти никакъв сюжет (по-скоро е недоразвит), а най-вече действие. Изгубена ценна реликва, зли жреци, които я искат, гола танцьорка, която бяга от полудения си любим по улиците на града. "Феноменалната" развръзка, която явно би трябвало да хвърли читателя в недоумение и да го изненада изобщо не постига ефекта си. Не, че е елементарна за предвиждане, но просто се отнася до нещо толкова странично, че изобщо не те интересува. Става.\nСтилът на всички определям като сладкодумно многословие и ми хареса повече от този в изданието на Бард, цитирано по-горе. Голям поток от сравнително добре подбрани думи, които създават усещане за приказност и легендарност. Някъде са допуснати тавтологични и стилистични грешки. По тази причина смятам, че прецизността на работата върху текста не е доведена до край. Идеите, които са добри, са реализирани качествено.\nДобра книга за разпускане.\nПубликувано от Слави Ганев в 15:04 ч. Няма коментари:\nЕтикети: сборник, съвременна българска проза, фентъзи, чужда съвременна литература\nПубликувано от Слави Ганев в 12:42 ч. 2 коментара:\nПонякога се случва човек да попадне на заглавия, за които не би говорил с други хора, колкото и да му се приказва за литература с тях. И дори да си намери слушатели (нещо достатъчно трудно само по себе си). Не знам какви причини ви хрумват, може би, че приятелите ви са сноби и се страхувате да им признаете, че четете фентъзи, което те ще приемат за прекалено детско четиво. Или пък се срамувате, че често четете... еротични романи. Или... хм, вие си решете. Аз явно не мога да пиша за книги, които не харесам особено или, които са толкова повърхностни, че няма особено какво да се каже. Понеже за тях няма как да отделя по "статийка", а ако ще направя това, ще е само препазказ на сюжет или разтягане на локуми или пък ще е просто някакво хулителство за заглавието и автора, предпочитам само да скицирам всички тези заглавия. Просто не искам да влизам в детайли. До сега се опитвах да създавам повече, но виждам, че понякога няма смисъл. Ето ги и тях:\nТамерлан Велики на Кристофър Марлоу не беше лошо четиво... добре, де, беше труден за четене. Не, не беше изпълнен с философски разсъждения, които да те хвърлят в меланхолични чувства, мъка, или неразбираемо написана. Просто беше прекалено накъсана, в действие. Книгата съдържа две драми на вече познатия от друг мой постинг творец - двете части на Тамерлан Вилики, които разказват за живота и смъртта на големия завоевател от монголски произход. Бягам от истинския проблем. Той е преводът. Не знам дали е правен на бързо. Но е някакво кабинетно творение, в което лириката почти изцяло отсъства. Някъде са подбрани възможно най-чепатите думи. Дори да мислите не виждам как ще успеете да ги докарате такива. Вярно е и, че в английската версия има такива, но... Не ми се влиза в детайли, но ако четете паралелно на английски и на български, както направих аз, ще видите, че някъде преводът е твърде буквален, а другаде - прекалено откъснат от истинските слова на героите. Не е пресъздадено най-важното качество на Марлоувите творби - белият стих е скован и монотонен, а не звучи естествено, макар, че трябва да е така. Прочетете "Доктор Фаустус" в превод на проф. Александър Шурбанов в "Театър на английския ренесанс", Народна култура, С., 1975 г. и ще видите огромната разлика. Бях подготвил и избрани цитати, но нека не прекалявам. Към таки творби трябва да се подходи с внимание и търпение. Ще напиша един ден нещо за "богоборчеството" в творчеството на барда.\nСпартак - синът на Медика от Иван Тренев ни учи как да не пишем исторически роман, ако някога се захванем с това начинание. Авторът е направил грамадно проучване, имал е добра идея - да опише годините на Спартак като тракийски принц преди да стане роб, но някъде към средата на книгата нещата започват да се губят. Появяват се логически дупки в сюжета, натрапчиво се изтъкват различни знания на автора за тракийския начин на живот, като например, използването на непознати термини и последващото им обяснение (в авторавата реч или речта на героите). Което е неестествено, предвид, че героите са тракийци и няма защо да си обясняват един на друг как им изглеждат типичните облекла, ножове и пр. Чувството е като да се чете учебник по история. Диалозите са изкуствени. Някъде след средата сюжетът препуска с бясна скорост и се развива прекалено бързо. Първата половина на книгата е добра. Да не говорим, че заглавието не е удачно избрано (в предни издания книгата се е наричала "Завладяването на Медика"), човек на майтап или наистина ще реши, че баща на Спартак е бил някакъв медик, санитар или пък... медицински... брат.\nПолунощ на Дийн Кунц е книга от типа "става за убиване на време". Разтоварваща и неангажираща с никакви дълбоки мисли, освен развитието на сюжета. Романчето е ужас с примес на научна-фантастика и може да допадне силно на някой. Разглежда проблемът за разликата между човекът и животното и какво превръща едното в противоположното. Героите са забавни и приятни. Краят обаче е предвидим и някои моменти са плоски и клиширани по холивудски. Книгата е малко по-задълбочена от някои други на Кунц, но като цяло прекалено повърхностна за моите предпочитания. Става, но наистина няма какво толкова да се каже за нея, така че мястото ѝ е в този пост.\nВ последно време прочетох и още, но защо така нищо не ми хареса особено нямам идея. За другите заглавия, които ми се въртят по този повод из главата май няма смисъл да споменавам и толкова. Надявам се да бъда по позитивен в бъдеще. Имаше едно малко таласъмче, което си го бива, но за това в друг пост :)\nПубликувано от Слави Ганев в 14:14 ч. 1 коментар:\nЕтикети: исторически роман, роман, световна класика, съвременна българска проза, театър и пиеси\nКонан - Лъва на пустинята - ?Р. Е. Хауърд и П. Дж....\nКниги за които няма да пиша повече от това... Таме...


4 неща, които трябва да избягвате, когато пиете антибиотик - Здраве - - Jenite.bg\nНачало / Здраве / 4 неща, които трябва да избягвате, когато пиете антибиотик\nпо статията работи: Ася Фърцаловска | 01.11.2017 | 12:00\nПрочитания: 4630 0\nКакво трябва да знаете за хапчетата против забременяване, съчетани с пушене на цигари..\nВашият лекар ви предписва антибиотик за лечение на гадна инфекция и вие следвате указанията му стриктно. Четете листовката и изпълнявате всичко, но знаете ли всички неща, които трябва да избягвате, когато пиете антибиотик?\nАнтибиотиците могат да засегнат други части на тялото, освен бактериите към които са насочени. Всеки антибиотик е различен, така че попитайте вашия лекар или фармацевт точно какво трябва да избягвате, за да сте сигурни.\n1. Не трябва да разчитате на хапчето\nВероятно сте чули, че антибиотиците не влияят на хормоналните контрацептиви, НО има изключения. Има антибиотици, които могат да понижат на хормона, отговорен за предотвратяване на овулацията. Най-добре е, когато пиете антибиотик да използвате още едно средство за предпазване от нежелана бременност. Това важи и за една седмица след спирането на приема му.\n2. Не трябва да пиете алкохол\nВременното въздържание е изключително важно, по няколко причини: въпреки че алкохолът не намалява ефективността на повечето антибиотици, той може да намали енергията ви и да забави процеса на възстановяване на организма. Освен това алкохолът и антубиотиците могат да раздразнят стомаха ви, да причинят замаяност, сънливост и т.н. Смесването на някои антибиотици с алкохол, причиняват замаяност, повръщане, бърз сърдечен ритъм.\n3. НЕ забравяйте пробиотиците\nАнтибиотиците убиват полезните бактерии в организма ни. В червата ни има полезни бактерии, които поддържат нормалната им работа. Когато те умрат, получаваме диария. Хубавото е, че това може лесно да се предотврати. Просто приемайте пробиотик, заедно с антибиотика. Пробиотиците се грижат за баланса на бактерии в червата.\n4. Не поръчвайте храна, преди да сте прочели листовката\nНякои антибиотици, като Аугментин, трябва да се приемат с храна, за да се избегне разстройство на стомаха. Докато други трябва да се приемат на празен стомах, за да се подобри абсорбацията. Винаги четете внимателно листовката на антибиотика, за да знаете как и кога трябва да го приемате.


Започна новата академична година за Филиал Сливен към ТУ София\nНачало > Започна новата академична година за Филиал Сливен към ТУ София\n17:02, 23 сеп 15 / Общество 25 235 Шрифт:\nУспешна нова академична година във „Филиал и Колеж - Сливен“ към ТУ – София пожела кметът инж. Кольо Милев на ръководството и студентите в сливенския вуз. За академичната 2015/2016 година във висшето учебно заведение ще се обучават 800 студенти, от които 219 са първокурсници.\nНа официалната церемония днес кметът на община Сливен инж. Кольо Милев сподели пред студентите, че няма университет, който може да ги научи на всичко в живота, но може да им помогне как сами да постигнат успехи в професионален и личен план. Милев посочи още, че в лицето на община Сливен висшето учебно заведение винаги ще има партньор и съмишленик за съвместните проекти и сътрудничество.\nТържеството, в което се включи академичното ръководство на „Филиал и Колеж – Сливен” се проведе под знака на юбилейната за Технически университет – София - 70-годишнина и 55- годишнината от основаването на Висшия университетски колеж в Сливен. На церемонията присъстваха още заместник-областният управител на област Сливен Камен Костов, заместник-кметът Иван Петров и директорът на РИО – Сливен Бисерка Василева - Михалева.


December 6, 2017 Постове в Филми\t| 0\nНай-новата екранизация на безсмъртния криминален роман “Убийство в Ориент Експрес” е дело на режисьора Кенет Брана, който участва и в главната роля. В нея ще може да видите още именити актьори като Джони Деп, Пенелопе Круз, Уилям Дефо, Джуди Денч, както и Дейзи Ридли от новите “Междузвездни войни”.\nЕркюл Поаро (Брана) е по всяка вероятност най-добрият детектив в началото на ХХ век, способен да разреши взривоопасен случай на кражба в Ерусалим само по една драскотина. Сега обаче той е твърде изморен и се надява да си почине с книга на любимия си Дикенс по време на трите си дни пътуване с легендарния Ориент Експрес. За жалост малко след като се качва във влака Поаро бива помолен за охрана от неприятен тип на име Рачет (Деп). Отблъснат от престъпното излъчване на този човек, Поаро отказва, но малко след това Рачет бива открит мъртъв в купето си, след като влакът засяда в снежна лавина, застопорила го на едно място насред зимна Сърбия. Детективът трябва да разбере кой е убиецът сред пътниците…\n“Убийство в Ориент Експрес” е изключително стилен филм, макар да губи част от очарованието си за читателите на книгата, запознати със същината на мистерията. Кенет Брана се справя добре с ролята на Поаро, въпреки екцентричния си външен вид, Деп е ефектен в кратката си поява, а останалите актьори също са на ниво, като особено впечатление прави майсторката Мишел Пфайфър. На момента в сценария има добавен холивудски драматизъм, а финалът е леко изменен спрямо книгата на Кристи, но пък вярвам, че едва ли някой ще остане разочарован от начина, по който това е направено. Като цяло, това е сносна адаптация на една от най-великите книги в криминалния жанр и си струва да се види, по възможност на голям екран.


Корабоплаване, което носеше милиони, разгромено от Тодор Живков. Бурни времена, книга 2 Васил Вълчанов Книги онлайн книжарница\nКорабоплаване, което носеше милиони, разгромено от Тодор Живков. Бурни времена, книга 2 - Васил Вълчанов\nКорабоплаване, което носеше милиони, разгромено от Тодор Живков. Бурни времена, книга 2\nИздател: ИК "Фабрика за книги"\nПрез 1963 г. легендарният капитан Вълчанов е привлечен от Георги Найденов, за да развие корабоплавателна дейност в алжиро-българското дружество „Имекстраком“. Капитанът получава възможност да предложи на Найденов концепция за осъществяване на мащабно корабоплаване без нужда от налично начално финансиране – корабите се купуват на кредит и се самоизплащат чрез дейността си. Найденов възприема концепцията и оторизира автора да я реализира. В много кратък срок корабоплавателната дейност, ръководена от Вълчанов, генерира впечатляващи финансови резултати; започва бурно развитие на флота. Постиженията се възприемат положително от Живко Живков, Тодор Живков и прогресивното лоби в Министерски съвет, те решават моделът на „Имекстраком” и „Тексим” да се приложи към целия отрасъл на корабоплаването. Икономическата групировка „Български търговски флот” се превръща в стопанско чудо на икономиката, а комитетът УНКТАТ към ООН поисква моделът да бъде даден за пример на развиващите се страни.\nПо причини, описани в книгата, през 1968 г. Тодор Живков променя първоначалното си мнение и разгромява ИГ „Български търговски флот”: именно той нарежда ръководителите на групировката да бъдат вкарани в затвора. С редица незаконни машинации мафията постига целите, които генералният секретар на ЦК на БКП й е поставил. Световните постижения на българското корабоплаване от 1963 до 1969 година, както и престъпните действия за жестокото разгромяване на икономическата групировка са заличени от страниците на историята на корабоплаването.\nTъй като езикът на книгата е лек и увлекателен, тя би представлявала интерес както за историци, така и за широката публика. Големите реформи, извършени в корабоплаването преди повече от 50 години, са приложими и в наши дни. Едновременно с това те са ценни за историята и непознати за обществеността. Всички посочени случки и факти, всички имена на хора и кораби, всички документи и дати са истински и достоверни.\nCopyright © 2010 iKnigi.com . All Rights Reserved. Корабоплаване, което носеше милиони, разгромено от Тодор Живков. Бурни времена, книга 2 Васил Вълчанов


Волфрамови електроди WLa - златни -komponenta.bg\nКод на продукта :WLa\nВолфрамови електроди WLa\nЕлектродите с лантан намират приложение при заваряване с постоянен ток (DC) и с променлив ток (AC). Основните области, в които те се използват, са заваряване на нелегирани и високо легирани стомани, алуминиеви, титанови, никелови, медни и магнезиеви сплави. Друга област на приложение на тези електроди е при микроплазменото заваряване. Вследствие на увеличеното съдържание на лантанов окис (La2O3) се увеличава податливостта на електродите на запалване. Общо срокът на експлоатация и допустимото токово натоварване са по-малки в сравнение с тези при E3®-електродите.\nWLa 10 = черен\nWLa 15 = златен\nWLa 20 = син


има ли си някой идея нишани ли са това\nlorenz wave нишани tesoro Coil металотърсач врътка пират продавам GOLD маск prodavam mask голден golden Майнлаб Spectrum tejon miladinka POWER TEKNETICS Fisher грунда kupuvam deus nexus\nЗаглавие: има ли си някой идея нишани ли са това Съб Мар 31, 2012 8:50 pm\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Съб Мар 31, 2012 9:29 pm\nСпоред мене, това не е нишан.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Съб Мар 31, 2012 10:01 pm\nкамъните са различни не става въпрос за един и същ\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Съб Мар 31, 2012 11:47 pm\nКолега pumata,нишан означава следа,белег,цел.Служи за отправна точка на измерването тоест от там се мери на колко метра е заровено златото.Иманярските нишани обикновено се правят на монолитна скала за да не могат да се преместят.Те трябва да послужат на поколения и да издържат столетия.А тия камъни които си снимал не са нишани защото може някой да ги премести и тогава ще копаеш напразно.Или като преместят камъка ще трябва да преместиш и дупката.Има и временни нишани,ето един пример.Както си карам колата по имманярски работи ми потрябва информация за пътя.Наблизо се виждаше само едно циганче.Запитах го и то ме упъти така.Караш вика направо,стигаш поляната,на поляната пасат едни патки,завиваш на ляво след тях и все направо.Нямах му много вяра но спазвайки инструкциите след патките завих на ляво и хванах верния път.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Нед Апр 01, 2012 1:40 pm\nТия нишани са ала-бала работа.На времето имаше селски тарикати дето продаваха фалшиви карти,та те бая нишани изработиха.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Вто Апр 24, 2012 10:50 am\nНе е нешан.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Пет Апр 27, 2012 2:01 am\nТия резки по камъните са от намесата на Природата.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Нед Сеп 02, 2012 10:05 am\nколеги срещнах на едно място камък с големина 4 на 3 и на него има изобразени 2 ръце.едната е голяма с размер 60см.на 30 другата по малка.рацете са на различно място на камъка. ръцете са ясно изобразени ц 5 пръста.значи ли тожа нешто и някои срещтал ли е подобни.немога да дам снимки,другата седмица ще отида и ще снимам. в месноста има и друг камак с помалки размери и само дарвета нищо друго\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Нед Сеп 02, 2012 11:07 am\nнякой били ми обяснил какво е нишан\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Нед Сеп 02, 2012 3:13 pm\nМного хубави знаци, стига да истински повечето неща са ясни.Ще ти трябва обаче и хубава машина и си ти.\nНека да видим снимките и ще говорим.\nЩе те помоля и да снимаш камъка и в по общ план.\nСтава въпрос за подземие.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Нед Сеп 02, 2012 3:15 pm\nСъжалявам колега, природно е.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Нед Сеп 02, 2012 3:32 pm\nПоследните две снимки, прилича на подкова, но така от снимка е трудно да се опредли точно.\nНамокри я , почакай малко да засъхне и виж дали има следи от длето дето е чукано.Те са малки точици оставени от върха на длетото.Ако ги има е белег, ако ли не сори.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Нед Сеп 02, 2012 3:33 pm\nИзчисти последния камък да го видим\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Нед Сеп 02, 2012 3:34 pm\nОт старобългарски - знак , блег.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Чет Яну 03, 2013 3:57 pm\nЗдравейте, току що се регистрирах. Имам нарастващ интерес към промиването на злато, но тук искам да ви покажа нещо друго. Моля кажете какво мислите за това:\nРазмери около 20х25 см.\nps Линковете са така, заради ограничението за нови потребители. Извинете ме.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Чет Яну 03, 2013 5:27 pm\nВ кръга на шегата мога да кажа, че тази скала може да е зар, от другите страни може да има различен брой от тези шегувам се само.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Нед Яну 13, 2013 9:20 pm\nФорума http://www.anticadavsdava.it/ е отново отворен и всеки може да се регистрира свободно за да пита за нишани и темподобни,както и да изказва мнения. Може там да питаш.\nЗаглавие: Re: има ли си някой идея нишани ли са това Сря Май 15, 2013 3:34 pm\nДа знаци са.\nЗаглавие: помогнете Сря Ное 11, 2015 10:06 pm\nкойто може да помагаhttp://prikachi.com/images.php?images/187/8459187I.jpg\nЗаглавие: еее Сря Ное 11, 2015 10:54 pm\nне знам къде да питам вече


Нео Нула: EГРЕГОРЪТ НА ПАРИТЕ (ЧАСТ 14)\nEГРЕГОРЪТ НА ПАРИТЕ (ЧАСТ 14)\nПравителствата не управляват света - това е дело на Илюминати. Човек дори не може да се кандидатира за президент в собствената си партия в САЩ - без огромни суми зад гърба му и без масирана финансова подкрепа няма никакъв шанс да се състезава за президентския пост. Веднъж като приемеш това условие, има услуги, които трябва да се заплащат, но ако не искаш да играеш играта, няма да бъдеш подкрепен по никакъв начин от финансистите. Моята препоръка е при възможност да гледате филма "Измамата на Обама" (The Obama Deception) на известния разследващ журналист Алекс Джоунс, за да си съставите по-пълно картината, която ви описвам. Политиците обикновено не са посветени в целия заговор на Илюминати, дори да са от техните по-ниски нива. На тях само им се казва онова , което трябва да знаят, а поканените на срещите на "Билдерберг" са длъжни да поддържат курса на Илюминати по възможно най-добрия начин за управлението на света.Постоянният изпълнителен директор на "Група Билдерберг" командва парада, като положението е същото и в останалите организации-паравани. Между другото, един от поканените на срещата на "Билдерберг" в Баден Баден през 1991 г. бил тогавашният губернатор на Арканзас, някой си Бил Клинтън, който впоследствие стана президент. Той нямаше да стане, ако елитът не е искал това.\nЦелта на Илюминати е въвеждането на световно правителство, на което ще бъдат подчинени всички континенти. То ще диктува външната политика и ще контролира световната армия. Основа на всичко ще бъде една световна централна банка, основаваща се на принципите на днешните централни банки и ще има единна валута, изцяло под техен контрол. Те биха искали да стигнат и по-далеч и буквално да превърнат хората по планетата в роботи по начини, които ще отбележа. Ако се вгледате в днешния свят, вие виждате, че отделните нации губят възможността да взимат решения по отношение на гигантските икономически блокове като Европейския съюз и Северноамериканското споразумение за свободна търговия ( NAFTA ). В Европа вече има страни, приели еврото за своя валута, а и други се движат в тази посока. Фигурите започват да се придвижват по дъската в подготовка на "ужилването". За да се разбере загадката, забележете също колко политици, които се противопоставят на това унифициране и загуба на национален суверенитет, внезапно се оказват дискредитирани и лишени от власт. Най-ярък пример за това бе Маргарет Тачър. През май 1989 г. "Спотлайт" съобщава, че на срещата на "Билдерберг" същия месец е решено тя да бъде отстранена като премиер на Великобритания заради "отказа й да предаде суверенитета на Великобритания на Европейската свръхдържава, която предстои да се появи през 1992 г." Точно това стана, когато през 1990 г. тя бе отстранена от поста й в нейната Британска консервативна партия. Това не бе нищо друго, освен удар на Илюминати за улесняване пътя на САЩ към Европа. А така нареченото "Споразумение ГАТТ" ( общо споразумение по митническите тарифи и търговията ), което разширява границите на "свободна" световна търговия е друго творение на елита на Илюминати за унищожение способностите на държавите да взимат самостоятелни решения в областта на икономиката.\nПланът на играта е следният : Илюминат работят за пораждането на конфликти по целия свят и на всички нива. Сега това се превръща в неудържим стремеж. Те подкопават и световната икономика, която контролират ( намирате ли прилики между сегашната криза и "Великата депресия" от миналия век ? ), за да унищожат и малкото останало у населението доверие към политици и правителства. Илюминати са се погрижили хора с ограничени възможности, интелект и прозорливост - марионетки - да достигнат политическите върхове, което води до две основни последици. Гарантирано е, че те ще са лесни за манипулация от "съветниците" на илюминатите, които действат зад кулисите, а очевидната им липса на способности би спомогнала за още по-голямото намаляване на доверието в политиката и политиците. Планът винаги е целял точно това, за да се подготви поредния икономически крах, в основата на който винаги са Илюминати\nКазаната вражда още повече ще се усили при икономическите кризи, които спират борсовите сделки и вървежа на промишлеността. С всички възможни средства и с помощта на златото, което е изцяло в нашите ръце, ние ще създадем всеобща икономическа криза и ще изхвърлим на улицата цели тълпи работници, едновременно във всички страни на Европа. Тези тълпи ще се нахвърлят с наслаждение да проливат кръвта на ония, на които те с простотата на своето невежество завиждат и чиито имущества ще им бъде тогава възможно да ограбят. Те няма да засегнат нас – юдеите, защото нам ще бъде известен денят на нападението и ще вземем мерки за запазване. ( Протокол 3 )\nПубликувано от Нео Нула в 7:50 ч.\nЛъжите на Църквата през вековете - 3\nЛъжите на Църквата през вековете - 2\nЕГРЕГОРЪТ НА ПАРИТЕ (ЧАСТ 22)\nЕГРЕГОРЪТ НА ПАРИТЕ (ЧАСТ 21)\nЕГРЕГОРЪТ НА ПАРИТЕ (ЧАСТ 20)\nEГРЕГОРЪТ НА ПАРИТЕ (ЧАСТ 19)\nЕГРЕГОРЪТ НА ПАРИТЕ (ЧАСТ 18)\nЕГРЕГОРЪТ НА ПАРИТЕ (ЧАСТ 17)\nЕГРЕГОРЪТ НА ПАРИТЕ (ЧАСТ 16)\nЕГРЕГОРЪТ НА ПАРИТЕ (ЧАСТ 15)


Тема спорт - Пиронкова гази на старта в Ню Йорк\nПиронкова гази на старта в Ню Йорк\n30-08-2016 Тема спорт\nЦветана Пиронкова започна прекрасно участието си на US Open. Най-добрата българска тенисистка победи Виржини Разано от Франция с 6:1, 6:2 за 1 час и 15 минути.\nМиналата година най-добрата българска тенисистка отпадна на старта, което означава, че няма да защитава точки. Този успех осигури на 28-годи??ната Пиронкова 70 точки за световната ранглиста, а във втория кръг тя ще се изправи срещу победителката от мача между Джоана Конта (Великобритания) и Бетани Матек-Сандс (САЩ).\nПървата ни ракета допусна пробив на старта на двубоя, но много бързо го върна, а след това последва убедителен гейм в нейна ползва и тя поведе с 2:1. Пловдивчанката бързо взе инициативата и спечели подаването на съперничката си. След това за втори пореден път при свой сервис не даде дори точка на французойката. Пиронкова измъкна оспорван гейм и стигна до нов пробив за 5:1, а секунди по-късно затвори първия сет след 29 минути игра.\nЦвети започна отлично втората част и в самото начало обърна гейм, за да стигне до четвъртия си пробив в срещата. Разано направи големи усилия в опит да спечели гейм, но българката не й позволява??е. Когато се стига??е до оспорвани разигравания и моменти, Пиронкова надделява??е и в нито един момент не изпуска??е контрола върху срещата. Тя печеле??е гейм след гейм и серията й стигна до 11 поредни. Чак тогава французойката успя се запи??е отново на таблото, след като спечели подаването на първата ни ракета за 5:1. Виржини не се предаде лесно в края. Тя спаси два мачбола и измъкна следващия гейм. Това обаче само отложи неизбежното и българката сложи точка на спора при 6:2.\nПиронкова, която в момента е 71-а в света, записа втори успех от четири мача и отново на US Open срещу 33-годи??ната Разано. Пловдивчанката участва в турнира за 11-и път, а най-доброто й класиране е осминафинал през 2012 година.\nТози сезон Пиронкова показва две лица на турнирите от Големия ??лем. Тя отпадна в първия кръг на Откритото първенство на Австралия и на "Уимбълдън", но бе блестяща на "Ролан Гарос" и достигна до четвъртфиналите.


ПРОВЕДЕ СЕ СРЕЩА НА ОБЩИНСКИ КРИЗИСЕН ЩАБ НА ОБЩИНА ИВАЙЛОВГРАД. ОТ 6 МАЙ СЕ ОТМEНЯТ ЧАСТ ОТ МЕРКИТЕ ЗА БОРБАТА СРЕЩУ COVID-19 | Община Ивайловград\nПРОВЕДЕ СЕ СРЕЩА НА ОБЩИНСКИ КРИЗИСЕН ЩАБ НА ОБЩИНА ИВАЙЛОВГРАД. ОТ 6 МАЙ СЕ ОТМEНЯТ ЧАСТ ОТ МЕРКИТЕ ЗА БОРБАТА СРЕЩУ COVID-19\nмай 4, 2020 | Новини и събития\nВъв връзка с новоиздадените заповеди на Министъра на здравеопазването, г-н Кирил Ананиев и отмяната на част от мерките, свързани с недопускане и ограничаване на разпространението на COVID-19, кметът на община Ивайловград свика заседание на Общинския кризисен щаб на община Ивайловград.\nСлед обсъждане, на заседанието бе взето решение, мерките, предприети от Националния оперативен щаб и министър Ананиев, да влязат в сила и за територията на община Ивайловград.\n🔺 Отменя се задължителното носене на маски или други предпазни средства на открити обществени места, като лицата са длъжни да спазват изискването за социална дистанция и всички противоепидемични мерки;\n🔺 Отпада забраната за посещения на природни паркове, градини и планини, като туристическите обекти на територията на община Ивайловград остават затворени за посещения;\n🔺 Допускат се посещенията на търговски площи на открито (градини, тераси и др.) на ресторанти, заведения за бързо обслужване, питейни заведения и кафе-сладкарници, при спазване на противоепидемичните мерки;\n🔺 Допуска се провеждането на обучения от учебните центрове за обучение на водачи за придобиване на правоспособност за управление на МПС;\n🔺 Допуска се упражняването на индивидуален спорт на открито, при спазване на дистанция най-малко 2,5 метра между отделните спортуващи;\n🔺 Допускат се посещенията на самостоятелни плувни комплекси и басейни, без да се разрешава функционирането на прилежащите към тях търговски обекти, и при спазване на противоепидемични мерки.\nОбщина Ивайловград призовава към спазване на следните правила:\n🔺 При разходка в природните паркове, спазвайте дистанция от минимум 2,5 метра от други семейства;\n🔺 При разговори с други хора, поставяйте маска или шал;\n🔺 Използвайте дезинфектант;\n🔺 Забранява се сядането на пейки и беседки, както и събирането на компании и големи групи;\n🔺 Забранено е използването на детските и спортни съоръжения;\n🔺 Правенето на пикник е допустимо само за членове на едно семейство;\n🔺 Пазете природата. Носете отпадъците със себе си и ги изхвърляйте в предназначените за целта контейнери.\n❗КЪМ СОБСТВЕНИЦИТЕ НА ЗАВЕДЕНИЯ, СПАДАЩИ КЪМ ЗАПОВЕДТА НА МИНИСТЪРА:\n🔺 Разполагайте масите по начин, осигуряващ не по-малко от 2,5 метра разстояние между тях, и не настанявайте повече от четири лица на маса или на едно семейство;\n🔺 Обслужващият персонал да е с поставена защитна маска за лице;\n🔺 Да се почистват и дезинфекцират повърхностите на масите и столовете след всеки посетител;\n🔺 Да се поставят на видни места диспенсъри с дезинфектант за ползване от посетителите на заведението.\n❗КЪМ СОБСТВЕНИЦИТЕ НА САМОСТОЯТЕЛНИ ПЛУВНИ КОМПЛЕКСИ И БАСЕЙНИ:\n🔺 Нужно е провеждане на задължителен филтър на входа, като на всички посетители се измерва телесната температура. Не се допускат лица с повишена телесна температура;\n🔺 Да се осигурят условия за спазване на дистанция от 2,5 метра между чакащите да влязат;\n🔺 Да се извършва обработка и дезинфекция на водата в плувния басейн да се извършва по начин, осигуряващ поддържането на остатъчен свободен хлор във водата 0.4-0.5 мг/л;\n🔺 Тоалетните, съблекалните, съдовете за отпадъци, общите части, уредите, помещенията и другите съоръжения да се почистват и дезинфекцират най-малко на всеки един час;\n🔺 Да се осигурят диспенсери с дезинфектант, течен сапун и еднократни кърпи за ползване от посетителите;\n🔺 Задължително е персонала да ползва защитни маски за лице и ръкавици;\n🔺 Да се дезинфекцират след всеки посетител на използваните принадлежности (чадъри, шезлонги, столове, гардероби и др.)\n🔺 Да се създаде организация за недопускане струпване на много хора едновременно в общите помещения (съблекални и тоалетни);\n🔺 Разстоянието между шезлонгите на два чадъра в площите на открито около басейните да бъде най-малко 4 метра, а когато единият чадър се ползва от повече от двама члена на едно семейство, минимум 8 метра; един чадър да се ползва от не повече от две лица или членовете на едно семейство.\nПредприетите промени на мерките за борба срещу COVID-19 ще влязат в сила от 6 май 2020 г.\nБлагодарим на всички граждани, които отговорно спазваха и ще продължат да спазват наложените правила! 👏