Турция пред съдбовен избор\nТурция пред съдбовен избор\nПрезидентът на Турция Реджеп Тайип Ердоган няма да бъде в изборната листа за предстоящите парламентарни избори, но активно участва в предизборната кампания. Решаващо значение за бъдещето на страната ще има резултатът на опозиционната, прокюрдска партия Народната демократична партия (HDP). Той ще определи дали Ердоган ще успее отново да се превърне във всесилен властелин.\nПри положение, че HDP прескочи 10% бариера, ислямската консервативна партия AKP (Партията на справедливостта и развитието) може да загуби мнозинството, с което разполагаше до момента. Ако това се случи, AKP няма да може да спечели 60 процента от местата в парламента. Точно 60 % от 330 местния парламент обаче са необходими на съпартийците на Ердоган, за да успеят да прокарат, така желаните от тях промени в Конституцията на страната. Целта на тези промени е установяване на президентска форма на управление начело с Ердоган.\nКак ще изглежда една такава система, каква роля в нея ще имат министър-председателят и парламентът все още не е известно. Тези въпроси ще бъдат обсъждани по време на консултациите за промяна на конституцията. Инициативата за промени има за цел да направи Турция още по-демократична и икономически по-силна. Сравнения се правят и със страни като САЩ и Русия, които са с президентско управление.\nПолитиците от опозицията се страхуват обаче, че чрез промяна на конституцията Ердоган може да получи неограничени права. Лидерът на турската опозиционна партия HDP Селахатин Демиратс смята, че по този начин има опасност да бъде установена диктатура. Западът също се опасява от възможността президентът на Турция да получи прекалено големи правомощия.\nПрез годините още като министър-председател Ердоган беше олицетворение на надеждата, че в Турция може да има функционираща ислямска демокрация. По време на събитията в арабския свят, Турция (като член на НАТО) беше гарант за стабилност. След около 30 години на гражданска война, Ердоган стартира процес на помирение със забранената кюрдска партия ПКК. По време на управлението на AKP Турция постигна голям икономически напредък, което увеличи популярността на създадената от Ердоган партия.\nПо време на икономическия си растеж, южната ни съседка надмина много страни от ЕС, които продължават да страдат и днес от последствията на финансовата криза. AKP пребори бедността и мизерията, оздрави социалната система и изгради забележителна инфраструктура. В градове като Истанбул стартира постоянно разрастваща се метро-мрежа и се построиха летища от важно регионално и световно значение.\nВъпреки икономическите постижения, стилът на управление на Ердоган става все по-авторитарен. Той потуши с груба сила протестите в парка Гези през 2013 г. На отправените корупционни обвинения, Ердоган реагира с уволнение на неудобни прокурори и полицаи. Външната политика под мотото „Никакви проблеми със съседите” претърпя провал, като вече проблеми има не само със съседните страни. Преговорите по кандидатурата за членство на Турция в ЕС в момента са замразени, а отношенията между Берлин и Анкара са сравнително хладни. Икономическият напредък също забавя темпове.\nМирният процес с кюрдската ПКК вероятно ще се окаже неуспешен. Веднага след като Ердоган беше избран за президент (август 2014 г.) за министър-председател и лидер на AKP беше предложен от него и съответно избран Ахмед Давутоглу. За всички в страната беше ясно, кой дърпа конците зад кулисите. Показателно беше, излъченото от националната телевизия TRT откриване на летището „Июксекова”. В репортажа шеговито нарочно или поради грешка се появи надпис, който гласи, че летището бе открито от президента Ердоган и министър-председателя Ердоган. На обвиненията, че в някои случаи нарушава конституцията със своите действия той отговаряше, че е избран от народа и като такъв счита, че може да действа с желязна ръка. В държавния апарат на страната няма чиновник, който да не се страхува от него, това важи и за членовете на неговата партия (AKP), към която той като президент на страната официално не принадлежи.\nСамо една забележка от президента е достатъчна, за да бъде разрешен конкретен проблем кардинално. Като пример може да бъде посочено решението му да не се изгражда 4G мрежа, а да се пристъпи към изграждане на 5G. Той определи процеса като „загуба на време”, което веднага доведе до отлагане на дейностите с три месеца. Това негово решение породи множество коментари и недоволство, тъй като за така наречената мрежа от пето поколение все още няма ясно приети стандарти и се очаква да бъде въведена в експлоатация не по-рано от 2020 г.\nС промяна на конституцията Ердоган желае да разшири и законно да подсигури своите правомощия. Ключовият въпрос за предстоящите избори е дали Реджеп Тайип Ердоган ще може да консолидира своята власт, чрез налагането на президентска форма на управление. Предпоставка за това може да бъде неуспех на опозиционната прокюрдска партия HDP, което обаче може да доведе до евентуално избухване на гражданска война със забранената кюрдска партия ПКК. Ако HDP успее да влезе в парламента и AKP загуби абсолютно мнозинство, плановете на Ердоган ще се провалят. В този случай ще е необходимо да бъде формирано коалиционно правителство, което от своя страна е предпоставка за нестабилност. Който и от вариантите да се случи, политическото бъдещето на страната изглежда неясно от една страна поради изразените политически амбиции на президента в случай на победа и от друга – тежките варианти за формиране на коалиционно управление.\nПубликувано на 3 Юни 2015 в 21:01 часа от\nКлючови думи:Турция, избори, Реджеп Ердоган, президентска форма на управление