И пишеше на земята — ПорталУики\n19. И пишеше на земята\nБеседа, държана от Учителя на 22 февруари, 1925 г. в гр. София.\n„И пак се наведе долу и пишеше на земята“. *)\nСъвременният културен свят, или културните хора на 20 век, желаят всичко да им е понятно. Някои даже мислят, че всичко знаят. Ако попитате видните богословци да ви кажат нещо за Бога, те ще ви говорят за тайните на Бога; в колко лица е Той; как е станало изкупването на човечеството; как е слязъл Христос на земята и ред други философски работи може да ви говорят, но я ги запитайте, какво е писал Христос на земята, не знаят. Единственият отговор, който ще ви дадат, е, че това не влиза в плана на спасението, следователно за него не трябва да се говори. И действително, Христос е написал свещени думи, които не могат да се вместят в тази книга, която са ни оставили пророците, защото щяха да се опорочат. Пишеше Той дълго време на земята и изтриваше написаното. Работата е, че това, което е написал Христос на земята, е накарало всички онези грешници, праведници, фарисеи и садукеи, да излязат навън из храма и да оставят жената сама. И като си повдигна Христос главата и погледна, нямаше никой в храма. Може да ме запитат: Що ни интересува нас това, какво става преди 2000 години? Тази жена била заведена при Христа и го запитвали, дали трябва да я съдят или да ѝ простят, защото според Мойсеевия закон трябвало да ѝ се наложи смъртно наказание. За какво? – Че престъпила закона, а трябвало да се поддържа моралът. Чудно е как именно иде туй раздвояване! Мойсей пише в закона си „не убий“, а при това, в наказателния закон за морала, онези, които прилагат Мойсеевия закон, подразбират, че трябва да убият една грешница. „Убий“, това е човешкото. „Не убий“, това е Божественото. Вземете кое и да е дете и му дайте една кукла или какъвто и да е предмет, то ще я строши, на парчета ще я направи. Дайте му една книга, то ще я вземе и колкото свещена да бъде тя, ще я скъса, ще я направи на парчета, ще я зацапа. За него тази книга не струва нищо; то ще я скъса и ще ви каже: Дайте ми друго нещо! И най-после, ако запитате този много учен философ, вашия любезен, този, когото вие наричате „вашето ангелче“: какво научи? – То е научило само едно нещо – да тегли и да дере. Вие ще кажете: Това е с малките деца, ние сме възрастни. Питам: Хубаво, вие като сте възрастни, какво сте научили? Може да кажете, че сте научили много работи. Много работи сте научили, но същественото в живота не сте научили. Най-същественото в живота не е научено. А кое е туй същественото? – Философите още не могат да си дадат отговор. Съвременните хора се запитват за несъществени работи: безконечна ли е вселената или е конечна; безгранична ли е или е гранична. И съвременните изследователи казват, че дошли до заключение, че вселената е гранична и конечна и твърдят, че няма друг свят, понеже вселената е конечна. Но трябва да знаете, че конечните неща са сянка на безконечните. Тъмнината е сянка на светлината. Всеки от вас може да създаде тъмнина. Тъмнината е конечна, а светлината е безконечна – нищо повече. И всеки от вас може да направи една къща така, че да не влиза светлина – значи, да я ограничи от светлината. Следователно, тъмнината е конечна, а светлината – безконечна; вие не можете да я ограничите. Вие не можете да затворите вашата къща, да не излиза от нея светлината. Тя все ще си изтича, ще излиза навън. И тъй, материалният свят е конечен, както и тялото е конечно, но аз казвам: Тази вселена, която вие си представяте, може да се увеличава и смалява.\nСега, ние можем да ви дадем друга философия, да ви кажем, според окултната философия, как се определят границите на вселената. Вселената не е малка. Казват, че радиусът на тази вселена е 100 милиона слънчеви години. Можете да си направите едно изчисление. Щом светлината изминава 300,000 километра в една секунда, колко милиона километри ще измине тя за една година? Това число, което ще се получи, се нарича една „светлинна година“. Значи, такива 100 милиона години се изискват, за да мине светлината от единия край на вселената до другия. Тогава някои питат: Ами зад нея какво има? В този именно въпрос, който не знаете, седи хубавото. Зад вселената има друг вид светове. Но в това незнание има красота. Има незнание, което човешкият ум не може да обхване.\nНие, съвременните хора, мислим, че нашите очи са съвършени, че знаем всичко, каквото виждаме. Не, даже в музикално отношение, в зрително отношение, ние още не можем да схванем различните тонове и различните цветове. Когото и да запитате днес ще ви каже, че дъгата има само седем цвета. Не е вярно това, дъгата има повече от седем цвета. Засега, обаче, са само седем. Има животни, които схващат само три цвята; други, които схващат само четири цвята, а хората са дошли до положение да схващат седемте цвята. Когото и да питате, ще ви каже, че дъгата има седем цвета – трите от които са основни, а четирите – производни, т.е. допълнителни. Това е в обикновената наука, в конечната наука. В необикновената, в безконечната наука, краските са безконечни, т.е. трептенията, които образуват тези краски, нямат граници. Тогава питам: Как бихте си обяснили движението на материята, ако някой математик би казал, че онази първоначална сила, която е създала всичко в света, се движи така бързо, че едновременно се намира във всички свои части? Значи, в една секунда тя изминава целия свят и се намира във всяка една частица на материята. (Мнозина от слушателите кашлят). Е, разбира се, че ще кашляте; не само вие тук, но всички на общо основание ще кашлят. Защо кашлят? – Когато хората не могат да разрешат един философски въпрос, всякога кашлят. Когато някой дължи някому, кредиторът дохожда да си получи дълга. Какво прави длъжникът? – Почесва се, покашля се, казва: Хм… и най-после отлага. Но с кашлицата не се разрешават въпросите. Що е кашлицата? – Кашлицата е простуда. А що е простудата? – Простудата показва, че организмът е изгубил своята първоначална жизнена сила, или е изгубил трептенията, при които здравето може да се прояви. Следователно, повдигнете вашата мисъл към Бога, свържете се с Него и кашлицата ви ще спре, ще изчезне. Заповядайте на кашлицата си да спре! Ще кажете: Е, ще повикаме някой лекар! Не, в света има само един лекар! Всички други лекари са асистенти на този Велик лекар; те трябва да слушат Неговия глас. И аз разбирам, че в света има само един проповедник; всички други проповедници трябва да слушат Неговия глас. Всички хора говорят с асистента на този проповедник. В света има само един свещеник; всички други свещеници са само асистенти на този велик свещеник. В света има само един владика; всички други владици са асистенти на този велик владика. В света има само един патриарх; всички други патриарси са асистенти на този велик патриарх. В света има само един мъдрец; всички други мъдреци са асистенти на този велик мъдрец и всички трябва да изпълняват добре своята длъжност.\nСега, нека допуснем, че това са общи фрази, които имат отношение към нас. Всеки от вас трябва да се интересува за себе си. Няма нищо по-велико от това, човек да реши задачата на своята душа, задачата на своя живот. Това е най-великото! Човек, който може да реши задачата, смисъла на своя живот, той разрешава смисъла на целия космос за себе си – нищо повече! Някои питат какво нещо е човекът? Това е един велик въпрос. Ще те питат някои, какво мислиш. Ще се наведеш долу към земята и ще пишеш. Какво е чел Христос? – Той разгръщал великата книга на живота и прашинките, които намерил там, увеличил. В тях намерил причините, щото тази жена е съгрешила и защо е доведена пред Него. След това Той намерил начин, метод, как тази жена да поправи своята погрешка. Как ще може да я поправи? – По Божествен начин, а не по човешки начин. Е, питам: В съвременния културен свят, когато хванат една такава жена в престъпление, как ще я съдят? Ние трябва да отговорим по същия начин: Който е безгрешен, нека хвърли камък върху нея! Има ли безгрешен човек на земята? – Такъв човек няма. Следователно, никой няма право да убива, защото, който убива, законът засяга и него. Ще кажете: Това засяга само външния свят, а нас, праведните, не засяга. Правдата не е монопол. Сега можеш да бъдеш праведен, а след една минута или след една секунда можеш да изгубиш тази правда. Правдата трябва да се възстановява всеки момент, защото всякога можем да я загубим. Казват: Ама нали Бог оправдава хората. Да, Бог оправдава хората, но да притежаваш Правдата, то е друго нещо. Правдата е качество на Духа. Правдата е нещо вътрешно. Тя е един вътрешен процес в човека. Да бъдеш справедлив, значи да знаеш как да постъпиш при всяка твоя мисъл, при всяко твое чувство и при всяко твое действие. Да бъдеш справедлив, значи да знаеш как да постъпиш като мислещо същество, като разумен културен човек. Ами че ти един ден ще дойдеш в съприкосновение с други културни същества. Няма да бъдеш както сега. Някои казват, че Бялото Братство е в България. Голяма чест е направило то на България, ако мислите, че то е тук. Всемирното Бяло Братство не може да избере един такъв малък народ за свое седалище. То не е избрало нито Англия, нито Франция, нито Германия, нито Русия, другаде си има свое седалище. Единственото нещо, което сега съществува в света, то е Всемирното Бяло Братство. Всички други хора: писатели, свещеници, проповедници, философи, всички те са служители на Бялото Братство. И културата, правдивостта в света, се подтикват все от тяхната мощна сила, от техния мощен дух. Когато Христос дойде на земята, тия велики Бели Братя изпратиха от небето един полк ангели, служители техни, да пеят. След тях дойдоха тия трима мъдреци, адепти от изток, да се поклонят на Христа. И те бяха техни служители. И някои казват: Бялото Братство в България не вирее. Българите трябва да знаят, че свободата им е дадена от Бялото Братство. И ако съгрешат, Белите Братя ще се разправят с тях. Няма народ, с който те да не могат да се разправят. Нека запомним това нещо всички! Това трябва да се отпечата в умовете ви. Бялото Братство не е нещо видимо, то не е секта, не е църква, то е нещо живо, извън тези покварени условия, в които живеят хората. Тъй както живеят хората сега, това, което имаме, това не е братство.\nСега, някои казват: Ние можем да ви изпъдим от България! Ако е въпрос за изпъждане, питам: Кого ще изпъдите? Тази земя не е българска, тя е на Господа. Земята на англичаните не е английска, тя е на Господа; под наем, под аренда е дадена тя.\nИ тъй, навел се е сега Христос и пише на земята. Пише Той за всички, пише за тия престъпления, които сега се вършат в света, пише Той по какъв начин може да се оправи човечеството. И всички вие искате да знаете по какъв начин може да се оправи човечеството. – Само по един начин може. Всички тия братя, които работят, те са от седем йерархии, от седем категории. Едни от тях принадлежат на Любовта, наричат се „Братя на Любовта“. Други от тях принадлежат на Мъдростта, наричат се „Братя на Мъдростта“. Те поддържат науката и изкуството, носят знание на човечеството. Трети от тях се наричат „Братя на Истината“. Те внасят свобода в човешките умове и сърца, внасят свобода в техните мисли и чувства. Те внасят онази свобода, която прави човешкия дух, човешката душа, човешкия ум и човешкото сърце напълно свободни – свободни в пълния смисъл на думата. Други се наричат „Братя на Справедливостта“, които носят Правда на човечеството и които се разправят с онези невидими блага, от които съвременните хора имат нужда. Други братя се наричат „Братя на добродетелта“. Други се наричат „Братя на Красотата“. И най-после идват последните, които се казват Иеховисти. Това не са същинските имена на тия Братя. Аз не мога да ги произнеса, защото те са свещени. Всички тия Братя не са така обикновени, не мислете. Всеки един от тях може да дигне земята на ръката си и да я хвърли в пространството като една топка. Такова знание имат те! Те могат да дигнат земята с ръката си, защото зад тях седи нещо още по-мощно, на което те са служители. И когато някои мислят, че могат да се разправят с тия Братя, това показва, че те не разбират онзи дълбок смисъл, който се съдържа в понятието „Бял Брат“. Когато един от тези Братя се явил на Мойсей в огнения пламък, казал му: „Изуй обущата си, защото мястото, на което седиш, е свято“. И когато Христос се наведе на земята, Той призова тези Братя. Вие ще кажете: Христос беше Господ. Да, но когато Христос слезе на земята, Той остави всичката си сила и слава на тия Братя, а сам слезе като слуга, да покаже на хората как трябва да живеят.\nСега като се говори за издръжливостта на Христа, има едно предание, доколко е вярно, не се знае, според което, вечерта, когато Христос бил заведен на изпит в преторията, римските войници му се подигравали и му ударили 80,000 удара. След това му дадоха да носи кръста си до Голгота, който Той не можа да изнесе, а остави на половината път, като поиска някой да му помогне. Кой от вас би имал силата да издържи толкова удари? Кой от вас би имал силата след тия удари да изнесе своя кръст поне до половината път? Това може да направи само човекът на търпението. От тия удари Христос изчислил доколко тогавашното човечество е било възвишено и благородно. И тия благородни хора се подигравали с един човек като Христа! Питам: Христос в днешния свят на по-голямо почитание ли е? Вие, служителите Христови, Неговите ученици, които Го обичате сега, които говорите, че Той е Бог, че Той е Син Божий, че Той е човекът на Любовта, изпълнили ли сте Неговия закон? Не говоря за закона на обществото, но за закона на Любовта; показали ли сте любовта си към своите братя на земята? Знаете ли, колко бедни, колко страдащи искат любов от нас? Всяка една бедна вдовица, всеки един страдащ, всяко едно обезсърчено сираче искат да чуят по една сладка дума, искат да им кажеш, че има условия за тяхното спасение от положението им още сега, а не за в бъдеще, защото животът е сега. Когато Христос се наведе долу и пишеше, Той подкрепи една паднала жена и я попита: „Не те ли осъди никой?“ Никой, Господи. „Нито аз те осъждам. Иди и не греши повече, не следвай греха!“ От какво произлиза грехът? Защо грешат жените? – От слабост. Защо грешат мъжете? – От слабост. Това е възпитание. В съвременния свят има едно противоречие. Всички казват: Не може без грях, не може без лъжа. Как така не може без лъжа? Какво добро е внесла лъжата в света? Какво добро е внесъл грехът в света? Но казва някой, че ако излъже, няма да изгуби имането си. Питам: Кой е спечелил своето имане чрез лъжа? Не изгубва ли човек чрез лъжа всичкото свое имане? Ние засягаме принципно въпроса. Аз не говоря за тази обикновена, площадна лъжа, но има една принципна лъжа, за която се съди човек, а именно за лъжливите ни отношения към Бога. Отношенията ни към Бога трябва да бъдат верни и истинни! И ако ние имахме това широко сърце, каквото Христос имал, щяхме да разберем в какво седят тия верни и истинни отношения към Бога. Нима мислите, че много от нашите мисли, които имаме, не са от тия лъжливите, от тия, които ви заблуждават? Много от нашите фарисеи и садукеи ни донасят такива мисли и ни казват: Ти си учител, хвърли тия мисли за Бога навън! Тогава вие казвате: Тъй е писано според Мойсеевия закон.\nСъвременните християни казват: Като не може човек да живее по Бога, нека поне удари нашироко! Защо? Защото съгреших, напих се. Че какво от това? Може да си се напил един път, но повече не пий! Започни с мисълта, че няма да пиеш година, две, десет; дръж тази мисъл постоянно в главата си, докато най-после станеш господар на онзи вътрешен недъг, който те мъчи. Станеш ли господар на своя недъг, това е, което те похвалва пред тия твои Братя. Всеки недъг, който имаме, е грях. Този именно грях, който седи в тебе, те ограничава. Ти ще се покажеш на света, че съзнаваш какво[как; че?] зад тебе седи една реалност, зад която се крие Бог и че ти имаш сила да се поправиш, да надделееш този недъг. Религиозните хора казват: Само Христос може да ни помогне, само Христос може да ни спаси, затова ние ще седим и ще Го чакаме. Ами че какво ви е донесло това чакане от 2000 години? Например, ти си един грешник. Отчаял си се, обезсърчил си се, нещо отвътре ти казва, че от тебе човек няма да стане. Христос ти казва: Стани! В това време именно Христос пише вътре в тебе. Какво пише? Разгледали ли сте тия думи? Ако бихте могли да разгледате, да прочетете тия думи, те биха хвърлили такава светлина върху вас, че умът ви ще просветне, ще се изпълни с необикновена светлина; душата ви ще се изпълни с необикновена радост и вие щяхте да разберете дълбокия смисъл на това, което Христос е писал. Не само е писал Той, но и мислил. И не само тогава е писал Христос, но и сега Го виждаме често, често да пише. Аз Го виждам да пише на земята все същия стих. Ще кажете: Какво пише Той? Когато слънцето изгрява сутрин, какво пише Той? Били ли сте на изгрев, виждали ли сте какво пише слънцето? Ще кажете: А, това е идолопоклонство! Ние не искаме да ходим на изгрев. Хубаво, на обед поне го гледайте! Какво иска да ни каже слънцето, като изпраща своята светлина всеки ден?\nПосле, аз ви запитвам друг съществен въпрос: Защо трябва да ядете? Казвате: Е, трябва да се живее. Не може ли човек без ядене? Заключението, което можем да извадим от сегашното си състояние е, че не можем без ядене. Можете ли вие да обясните какво значи яденето, пиенето на вода, мисленето, чувстването и действането? Това са все формули, които трябва да се преведат и осмислят. Какво значи яденето? Когато един човек осмисли яденето, той ще разбере основния закон, който е вложен в него. При яденето важно е това, че ти трябва да имаш 32 зъба и да дъвчеш. Ами ако съществуваше в света един закон, според който всеки, който яде, да се накаже със смъртно наказание, какво бихте казали? Ами че и в тази жена имаше едно подобно желание, каквото е желанието на хората да ядат. У нея имаше едно желание да изяви своята любов, да си има един мъж, както и всички други жени, да си роди едно дете. Тя имаше едно желание в себе си, турено ѝ от природата, но туй желание беше изопачено. Заради това ѝ желание искаха да я убият. Сега, ако бихте турили този закон за смъртното наказание и при случая, когато някой човек преяде, вие трябваше да кажете: „Учителю благи, ние намерихме един човек, който е преял, а според Мойсеевия закон се казва, че всеки такъв човек трябва да се убие с камъни, ти какво ще кажеш?“ Христос казва: „Този от вас, който не е преяждал, нека хвърли камък върху него!“ Питам: „Има ли смисъл да се накаже такова едно престъпление със смърт?“ Не, Христос даде на тази жена нещо ценно. Той ѝ каза: „Иди и възлюби Господа!“ Христос не ѝ каза точно тия думи, но я попита: „Осъди ли те някой, жено?“ – Никой, Господи! „Нито аз те осъждам. Иди и не съгрешавай повече!“ Христос разбираше великия закон, знаеше къде са спънките на тази жена, затова ѝ каза: Иди и възлюби Господа! Ще каже някой: Това не е ли насърчение на греха? Не, Той ѝ каза: „Иди и не съгрешавай повече!“ То значи: иди и възлюби Господа!\nИ ако съвременните хора правят престъпления в каквото и да е направление, то е защото нямат любов. Тяхната любов е конечна, гранична, не е онази любов, на която можеш да разчиташ. На какво мяза човешката любов? Влезеш в една гостилница, портмонето ти е пълно с английски звонкови. Ти влизаш, стоиш прав, но веднага всички келнери, като те видят, разтичат се наоколо ти, взимат ти шапката, дрехата, закачват ги, услужват ти и ти даваш на този, на онзи подарък. Отличен човек си за тях! И ти казваш: Много хубава гостилница! Такава е сегашната култура на любовта! Но я влез в тази гостилница със скъсани дрехи, без пет пари в джоба си и виж как ще те посрещнат! Опитай се само два пъти да влезеш! Тогава, питам те: Тебе ли посрещат, или парите ти? – Парите ти, разбира се. Ти си учен човек, свършил си два факултета, финансист и философ си, или бактериолог и геолог, или пък си някакъв химик, всички те посрещат добре, снимат ти палтото, треперят за тебе, отличен човек си. Но утре почне да отслабва нервната ти система, паметта ти се губи, умът ти не е толкова ясен и ти казваш: Напуснаха ме хората. Кого напущат? – Палтото ти. Добре, друг случай: ти си благочестив човек, лекар си, можеш да лекуваш всякакви болести. Отваряш очи – слепи прогледват, лекуваш сърцебиене, коремоболие и ред други болести. Всички казват: Този е свят човек! Почитан си, всички ти снимат палтото, уважават те. Във всяка къща ще има караница за тебе, къде да отидеш. Но тази твоя дарба се прекратява, не може да лекуваш повече. Не само, че не можеш да лекуваш, но всички казват: Тогова не искаме вече! Питам: Где остана почитанието на хората? Где е човекът? В знанието ли, в неговата видима доброта ли, в парите ли? – Истинският човек е онзи, който решава правилно великите задачи на земята. Аз наричам лекар онзи, който може да лекува себе си. Аз наричам учен човек онзи, който може да учи себе си. Този човек няма само да учи, но и ще слуша своя учител, ще възприема светлината. Знаете ли какво е изкуството на светлината? – То е тъкачество. Всички наши клетки, които се считат толкова невежи, имат едно изкуство, което ние не знаем. Те знаят да тъкат плат от светлината. Питам: Ако аз извадя един такъв плат, изтъкан от светлинните лъчи, какво ще кажете вие? Ако ви кажа: Ето един слънчев плат, знаете ли на какво ще мязате.\nЩе ви приведа един разказ, предаден в разни анекдоти. Един от древните велики хора, виден богаташ, искал да има една дреха, която така да се изтъче, че да не е пипната от човешки ръце. Най-после той казва: Давам голямо богатство на този, който може да изтъче тази дреха без да пипнат ръцете му нещо върху нея. Явяват се двама тъкачи, казват: Ние ще я изтъчем. Турят стана си и започват. Прехвърлят совалките през въздуха, тъкат. Праща той двама от слугите си да видят как върви работата. – Добре върви. Праща още един път слугите си, казват: Отлично платно! Отива той сам да провери, нищо не вижда, но казва: Отлично платно! Изтъкават платното, скрояват му една дреха. Излиза той с нея из улиците и всички му казват: Отлична дреха! Най-после го вижда едно дете и казва: Този човек е гол! Като ви изтъка един плат от светлината, ще замязате на голия човек. Защо? Защото нещата имат смисъл, само когато се виждат. За да се разберат, нещата трябва да се видят. Туй, което не виждате, не е реално заради вас. Обаче, туй, което е реално за мене, не е реално и за вас. Ако ви кажа, че тук имам един светлинен плат, ще ми повярвате ли? Отгде знаете, може да ви изпитвам? Ако го виждате, добре; но ако не го виждате, няма ли да бъдете в положението на онзи човек, който бил гол? Ако ви кажа, че сега в ръцете си имам един плат и ви питам дали го виждате, какво ще кажете? Аз да ви кажа истината: Никакъв плат нямам, но казвам, че онези клетки вътре в нас изтъкават светлината. Следователно, хубавата част на нашето тяло, с която живеем, мислим, чувстваме и действаме, е изтъкана от лъчите на слънцето. А онази грубата част на нашето тяло не е изтъкана от лъчите на слънцето. Значи, това, което мисли и чувства у нас, е направено от лъчите на светлината. Това представлява невидимият, светлият човек в нас. Когато един ясновидец погледне на човека, той вижда именно този човек, който издава светлина от себе си – светлият човек е той. Видимият човек пък е материалният човек, в който се проявява духовният.\nСега Христос пише на земята и казва на тази жена: „Възлюби Господа!“\nЗнаете ли вие изкуството да възлюбиш човека? Аз често чета по романите как някоя мома възлюбила някой момък и после го разлюбила; или някой момък залюбил някоя мома и после я разлюбил. Залюбил и разлюбил. Значи, в земната любов има два момента: залюбване и разлюбване. После идва друго залюбване. Една мома не може два пъти да залюби онзи момък, който веднъж я е разлюбил. Каквото и да говори, истината е тази: тя не може два пъти да залюби този момък. Аз казвам на момците: Онази мома, която ви е залюбила и разлюбила, не може втори път да ви залюби. Аз казвам на момите: Онзи момък който ви е залюбил и разлюбил, не може втори път да ви залюби. Любовта не може да се възвърне по никой друг начин, освен чрез искрено разкаяние. И на жените казвам: Онзи мъж, който ви е залюбил и разлюбил, втори път не можете да го залюбите. Аз казвам и на мъжете: Онази жена, която ви е залюбила и разлюбила, не може втори път да я залюбите. Каквото и да ви говорят те, всичко това са празни приказки. Като четете Евангелието, ще видите, че, според мъчнотиите в живота, любовта на мнозина ще охладнее, значи няма да имат сила да издържат. Питам тогава: Заслужава ли да залюбите някой човек? – Не. Защо не заслужава? Заслужава ли, като ви залюбя, да ви издигна на височина около един километър, както се издига един орел и от тази височина да ви пусна долу, като ви разлюбя? Каква е тази любов? Да залюбиш някого, значи да го издигнеш на голяма височина; а да го разлюбиш, значи да го пуснеш от тази височина надолу. Каква философия има в това? Казват за някого: Нека го залюби някой, че да му дойде умът в главата! Не, освен че няма да му дойде умът в главата, но ще изскочи дори от главата му. Ако залюбването може да вкара ума в главата, това е една неразумна философия в живота. Разправяха ми за любовта на един млад слуга, който се влюбил в своята господарка. Той бил малко момче, 10 годишно и тъй нежно се влюбил в своята господарка, че никому не откривал това свое чувство. В свободното си време той се качвал на едно високо дърво и там написвал името на своята господарка, както и своето име. Едва след 100 години, когато отсекли това дърво, намерили там написани неговото име и това на своята господарка. Това е един хубав пример за любовта: той живеел при своята любов близо, всичко жертвал за нея, без да подозира тя. А вие сега, по 100 писма пишете на вашите любими: Ах, умирам, не мога без тебе! Има една хубава формула за живота: Любовта ражда доброто в света.\nЗащо съгрешила тази жена? – Грехът показва, че в нея имало криво разбиране за любовта. Ние сега ще решим един социален въпрос. Всички социални и религиозни общества, обаче, решават същия въпрос, в смисъл: да се изпъди и убие тази жена! Но Христос казва: „Всички, които искате да убиете тази жена, трябва да възлюбите Господа, да внесете Неговата Мъдрост, Неговата Истина, Неговата Любов, Неговата Правда, Неговата Красота и да бъдете един към друг тъй благи, както е благ Господ“. Туй е истинското решение на онзи социален въпрос. Индивидуално, вътрешно този въпрос е решен. По друг начин как ще го решите? Нека има и друго решение, аз не искам да налагам на всички ви това решение, но онези, на които съзнанието е събудено, които са узрели, трябва да убедят целия свят, че съвременният строй трябва да се измени, по какъвто и да е начин. Хората трябва да се убедят, да им се каже, че е дошло време, когато въпросите трябва да се разрешават с любов. И ако ние не направим това, ако ние закъснеем, въпросът пак ще се разреши, но вече не в наша полза. Този въпрос няма да се реши отвън. За нас е важно да се запали първият въглен и от него ще се запалят всички други въглени.\nАз бих желал сегашните млади и стари, млади в Любовта, а стари в Мъдростта, да бъдат запалени въглени! Под „стари“ не подразбирам слаби. Убеждавайте хората, че е дошло време да се решават всички въпроси с любов, но не с тази обикновена любов, която вие познавате. Не, всички въпроси трябва да се решат със знание и мъдрост; всички въпроси трябва да се решат със свобода и истина; всички въпроси трябва да се решат с доброта; всички въпроси трябва да се решат със справедливост; всички въпроси трябва да се решат с красота. Ами че то е голямо безобразие да вземем един човек, да му турим въже на врата и да го обесим на бесилка. Един човек, когото Бог е създал, да вземем и да го турим на бесилка! Туй е едно велико престъпление и ние да можем да го гледаме спокойно! Всеки един от нас трябва да се обърне към Господа, да Го призове с всичкото си сърце и чак тогава Бог ще дойде. Казват: Е, обесили го, да не е грешил! Ами че утре или след две прераждания и тебе ще обесят. Че кой от вас не е бил обесван? Аз, като гледам сегашните хора, виждам, че всеки един от вас е бил и обесван, и застрелван. Като си правя своите изчисления, аз виждам колко милиони, колко милиарди хора са били избити! Цялата земя е постлана само от кости. Но светът оправи ли се? – Не. Сега, какво разбират онези, които са на власт, то е друг въпрос, но ако ние вярваме, че всяка власт е дадена от Бога, тогава каква е волята на Онзи, който е дал всяка власт? Ако вярваме в Бога, ние можем да решим този въпрос само с Любовта. Най-после, ако управляващите любят този народ, аз не подразбирам цялото човечество, те би трябвало да приложат законите на това Бяло Братство и така въпросът ще се реши по един любовен начин. Онези, у които съзнанието е пробудено, които вярват в това Братство, трябва да си подадат ръка. Не външно, но вътрешно убеждение трябва да има в тях! Съвременното християнство се гради само на своите мъченици; всички добродетели, величието на всички народи се гради само върху живота на техните мъченици. Как става това? Без Христа ли?\nЕто една паднала жена седи пред Христа и Той ѝ казва: „Иди, жено, и не съгрешавай повече!“ Той пише: „Вие трябва да решите тези задачи по Любов“. Ако всички ние си подадем ръка по любов, по братски, не ще ли можем да живеем? По любов не можем ли да решим задачите? Туй, което един човек не може да направи, двама могат да го направят. Туй което двама души не могат да направят, трима души ще могат да го направят. Туй, което трима не могат, четирима ще могат. Туй, което четирима не могат, петима, 100-ина, 1000, 10000, 100000, милиони хора, съединени в едно, могат да го направят. Всички хора, цялото човечество, съединени в едно, под светлината на този Божествен Дух, всичко могат да направят. Питам тогава, какво трябва да чакаме ние? Някои от вас ще кажат: Аз съм жена, мене Господ ме е турил да гледам къщата. В къщата ли те е турил Господ? Я ми кажете, в коя къща те е турил Господ? Ако е така, защо онази твоя бедна сестра Господ не турил и нея в къщата? Като разбирам, че Бог е абсолютната Правда, то ако беше турил тебе в къщи, щеше да тури и всички други хора в къщи. Понеже всички хора не са в къщи, то значи, това нещо не го е направил Господ, а са го направили хората. Ако ти си влязъл в тази къща, ти сам си я съградил, не я съградил Господ. Нека разберем, че всички неща не са направени от Бога.\nИ Христос се наведе долу на земята и пишеше.\nСега, аз не искам да хвърлям сянка върху тия неща, но казвам, че погрешките трябва да се изправят. Но хората казват: Тялото и на праведния, и на грешния все в земята ще отиде. Да, така е, но има едно различие в смъртта за тия двама души. Господ ще събере тялото на праведния човек в едно шишенце и в онзи свят ангелите от неговото тяло ще направят една хубава ваза. От тялото на праведните хора ще направят по една хубава ваза и ще кажат: Тази ваза е направена от тялото на праведния. А от тялото на грешния няма да остане никакъв помен, ще го хвърлят на сметта. Казва някой: Е, аз ще умра и праведният ще умре. Да, но от моето тяло ще направят една хубава ваза, а от твоето тяло нищо няма да направят. Казват: Е, такъв е животът. Какъв е животът? Божественият живот сам по себе си е чист. Питам сега: Кое е онова, което трябва да ни повдигне в очите на другите? Аз се чудя, например, като наблюдавам хората и чета мислите им. Те си казват: Този човек там какво ни говори, какво иска да ни лъже? Казвам: Научете се да мислите право! Аз бих желал да видя какво разбирате вие под думата „Истина“. Който и да е от вас, елате при мене да направим един опит и да видим кой говори Истината. Правдата аз я разбирам съвсем другояче. Време е вече, когато ние трябва да бъдем искрени. В нашите очи всеки човек трябва да прочете човешкото; душата трябва да проглежда през тях. Като си погледна очите, аз трябва да съм доволен от себе си, от очите ми да лъха искреност и аз да зная, че към всички постъпвам тъй, както и към себе си. Някой казва: Ти към мене не постъпваш тъй, както към себе си. Ти яде кокошка, а на мене не даде. Да, вярно е, не постъпвам справедливо, ядох кокошка. Преди половин час я изядох, но тя бе развалена и ми разстрои стомаха, та не искам да дам и на тебе от нея. На тебе ще дам от хубавите плодове: ябълки, грозде с препечен хлебец. Следователно, ние трябва да бъдем искрени, да не предаваме от нашите погрешки и на другите, но да им предадем нещо хубаво от себе си. И когато срещна някого, когото обичам, ще поискам да изпълня душата му с любов, духа му със знание и мъдрост, с красота, доброта и със справедливост, та да се зарадва душата ми при тази среща. Това нещо трябва всички дълбоко да го пожелаем, та като се срещнем, да се зарадваме и да си кажем: Братко, радвам се, че те срещнах; радвам се, че те видях. Само така ние ще можем да се повдигнем. Нека се радваме един на друг тъй, както се радваме на слънцето, което изгрява; както се радваме на една хубава местност, през която пътуваме; както се радваме на една хубава ябълка; както се радваме на един хубав извор, при който можем да си починем и да се разхладим. Така трябва да бъде, когато срещнем една душа! Така трябва да бъде, когато се срещаме ние, за да можем да си помогнем в тия усилни времена на страдания, за да можем да претърпяваме и понасяме всичко. Ние казваме: Е, като отидем на онзи свят! Че онзи свят е този свят! В дадения случай ти си в онзи свят! Господ ти казва: Покажи любовта си към онзи твой брат!\nВие, като излезете от тука, казвате: Имаше някои философски работи, но бяха много забъркани, та не разбрахме какво искаше да каже. Ще ви кажа какво искам да разберете. Като срещнете първата бедна жена, спрете се в себе си и ѝ кажете две сладки думи! Като срещнете първото сираче кажете му две сладки думи. Като срещнете първия затворник, кажете му две сладки думи, донесете му от дома си малко хубав хляб, малко плодове! Като срещнете първия фалирал търговец, първата паднала жена, спрете се в себе си и им кажете две сладки думи! Като срещнете първото куче, на което кракът е счупен, спрете се да го превържете; ако не можете да сторите това нещо вие сами, платете някому 20 лева, за да го превърже! Видите някъде някой вол, който тегли някоя много натоварена кола и не може да я изкара. Платете 100 лева, купете нещо от товара, за да го освободите. Отидете в някоя гора, там някой сече дърветата. Питай колко искат за това дръвче, което в този момент секат. Кажи: Колко искаш, приятелю? – 20 лв. Плати 20 лева на този човек, но спаси живота на дървото. Покажете любовта си! Ще кажете: А, с такива работи ще се занимаваме! Ами с какви? Това е великото в света, за което Господ се радва. Такъв трябва да бъде нашият живот! – Живот на чистота, живот на святост, живот на любов, живот на знание и мъдрост, живот на свобода и истина, живот на справедливост, живот на доброта и красота, живот, който обема всичката пълнота.\nИ тогава, пише Христос на тази велика книга;[:?] блажен е онзи, който изпълнява волята Божия. Блажен е онзи, който не се съблазнява в противоречията на живота. Блажен е онзи, когото греховете на брата му не го отчуждават. Блажен е онзи, който всякога може да даде право комуто и да е, без да се съблазнява. Блажен е, пише по-нататък Христос…!\nИ колко пъти, като срещна някой добър брат евангелист, прибързва да ме пита: Ти вярваш ли в Христа? Вярваш ли в Господа нашего Исуса Христа? Казвам му: Знаеш ли, какво пише Христос на земята? Срещне ме някой свещеник, пита ме: Ти защо не идваш в църква? Свещи трябва да палиш! Казвам: Братко, аз се радвам на това изкуство, но вие го знаете много по-добре от мене. Едно време и аз палих свещи, но сега искам да науча друго нещо: искам да науча изкуството всички свещи, които се палят в църква, да не гаснат вече; и кандилата също да не гаснат. И друго: всички свещи, които горят в църква, да не димят; и всички кандила, които се палят, също да не димят. Всички свещи и кандила да горят, без да гаснат и без да димят – това е най-важното изкуство! Това наричам аз истинско палене на свещи и на кандила! Като запалиш една свещ, какъвто вятър или каквато буря и да духа, да не може да се загаси. Това човек може ли да направи – човек е. Това проповедник може ли да направи – проповедник е. Това свещеник може ли да направи – свещеник е. Това верующ може ли да направи – верующ е. Това ученик може ли да направи – ученик е.\nКогато човек иска да се жени, нека запита своя възлюблен: Можеш ли да запалиш една свещ, която да не гасне? – Мога. Е, запали я тогава! Ако я запали и не угасва при никаква буря и при никакъв вятър, ожени се за този човек, не се бой, ти ще можеш да живееш с него добре през целия си живот. Не може ли да запали такава свещ, това вече не е женитба, това е продажба. Изгасва ли свещта на когото и да е от вас, общо правило е: не се женете, не е позволено от Бога! Като казвам да не се жените, подразбирам да не се жените по човешки, а да се жените по Бога, по Божествено. Защо? Защото аз не вярвам в свещи и кандила, които гаснат и димят. Аз вярвам в свещи, които не гаснат. Аз вярвам в кандила, които не гаснат. Аз вярвам в хора, които като палят свещи, свещите им не гаснат. Аз вярвам във всички свещеници, проповедници, във всички хора по целия свят, по цялото земно кълбо, на които свещите не гаснат. Казвам им тогава: Братко, аз вярвам в тебе, защото ти си научил великия закон на земята. Аз вярвам в твоята душа. И казвам: Отсега нататък правете опити, научете се да запалите поне една свещ, която да не гасне!\nТова е, което пишеше Христос. Блажени кои? – Блажен е онзи, на когото умът е запален и не гасне. Блажен е онзи, на когото сърцето е запалено и не гасне. Блажен е онзи, на когото душата гори и не гасне. Блажен е онзи, на когото духът гори, свети и не гасне. Блажени са всички мъже и жени; блажени са всички деца; блажени са всички слуги и царе; блажени са всички свещеници и проповедници; блажени са всички онези, на които свещите и кандилата не гаснат!\n) Иоана 8:8.\nВзето от „https://www.beinsadouno.com/wiki/index.php?title=И_пишеше_на_земята&oldid=23236“.\nПоследна промяна на страницата: в 12:03, на 18 октомври 2010.


21 МАРТ - МЕЖДУНАРОДЕН ДЕН ЗА ПРЕМАХВАНЕ НА РАСОВАТА ДИСКРИМИНАЦИЯ - Социални дейности\n21 МАРТ - МЕЖДУНАРОДЕН ДЕН ЗА ПРЕМАХВАНЕ НА РАСОВАТА ДИСКРИМИНАЦИЯ\nМеждународният ден за премахване на расовата дискриминация е обявен през 1966 година с резолюция на Генералната асамблея на ООН. Повод за това е разстрелът на 56 протестиращи срещу Апартейда чернокожи демонстранти в южноафриканския град Шарпвил на 21 март 1960 година. В демонстрацията участват 7000 души, като 180 от тях са ранени а сред убитите има жени и деца. Във връзка с това трагично и шокиращо света събитие Генералната асамблея на ООН призовава международната общност да увеличи усилията за елиминиране на всички форми на расова дискриминация.\nМеждународният ден за премахване на расовата дискриминация напомня всяка година на хората, че трябва да действат по-решително за справяне с всички форми на нетолерантност, расизъм, ксенофобия и други видове дискриминация. Във времето на придвижването на много мигранти в Европа е реална опасността от надигане на расизма и ксенофобията, генерирани от противопоставяне на културите и несигурността за бъдещето на европейските граждани. В такова време, съпътствано с много предизвикателства, се изисква повишаване на отговорността на обществото за борба срещу расизма.\nЕвропейският съюз основава функционирането си на ценностите, свързани със зачитане на правата на човека и човешкото достойнство, свободата, демокрацията, равенството и правовата държава. В борбата срещу расизма по целия свят Европейският съюз и държавите-членки си сътрудничат с Организацията на обединените нации, Съвета на Европа, Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа, международни организации и организации на гражданското общество. По този начин се поема ангажимент за реализирането на целите и задачите на Резолюция на Европейския парламент относно засилването на борбата срещу расизма, ксенофобията, антисемитизма, антиромските настроения, хомофобията, трансфобията и всички други форми на престъпления от омраза и реторика, проповядваща омраза (2013/2543(RSP)), на всички европейски и световни форуми срещу расизма, расовата дискриминация и ксенофобията и свързаната с тях нетолерантност.\nВ този ден се отправя призив към всички държави, които не са станали страна по Международната конвенция за премахване на всички форми на расова дискриминация, да направят това и да дадат своя принос в противопоставянето на расизма. Европейският съюз и държавите-членки трябва да предприемат решителни и ефективни мерки, както на национално и регионално ниво, така и на международно равнище за предотвратяване на това негативно социално явление.


През 1848 години в малкото градче Калофер в семейството на учителя Ботьо Петков се ражда момче, чието бъдеще повлиява цялата българска история. Това е поетът революционер Христо Ботев. Името му е известно дори на най-малките деца и буди гордост у всеки, осмислящ неговите дела. Той е национален деец и е един от първите осъзнали нуждата от извоюване на свобода чрез истинска борба. В Калофер по случай 174-годишнината от рождението му ще бъде организирано митинг-поклонение. Това е най-малкото, което можем да отдадем на този велик българин.\nШествието ще бъде с начална точка – музея, носещ името на будителя. Той е построен там, където някога е бил Ботевият дом. За жалост, оригиналната сграда бива унищожена от пожар в града към края на XIX век. През 1944 г. биват събрани средства не само от местни хора, но и от такива от цялата родина. С тяхна помощ се изгражда отново къщата и започва да функционира като музей. В наше време от Ботев има съхранени няколко принадлежности. Сред тях са пособия за писане и малък часовник. Те могат да бъдат видени в музея.\nНацонален музей „Христо Ботев“ – Калофер\nМайката на великия Ботев\nВ памет на Ботев ще бъде прочетена първата негова творба. Това е елегията „Майце си“. В нея са засегнати теми, обвързани с младостта, приятелството, смъртта, но най-вече с майчината любов (заглавието на творбата означава „На майка ми“). По обичай цветя ще бъдат поставени и пред паметника на Вазовата майка – Иванка Ботева. По този начин не се отдава само чест към нея. Така се въдворява мнението и обичта на славния българин към най-скъпата жена – тази, която му е дала живота.\nЧестване на празника и във Враца\nВоенни ритуали ще бъдат изпълнени освен в Калофер и във Враца. И на двете места ще бъдат поднесени венци на паметника на народния герой. Всяка година на честванията присъстват и много граждани. Това говори за съхранената памет за миналото и националното ни самочувствие. Ботев е изпълнил най-важните си мисии, оставяйки след себе си съмишленици, които да горят със същия пламък като него.\nЕтикети: българинХристо Ботевчестване


ЦЕРБ ГРУП 70 годишен опит в Енергетиката - диагностика,\nподдръжка, ремонтни услуги, производство\nЦЕРБ ТРАФО е доказан лидер в услугите за ремонт на трансформатори в България. Базирайки се на солидна основа от опит и история, ЦЕРБ ТРАФО ще бъде ваш сигурен партньор , гарантирайки качество, гъвкавост и професионализъм. Част от услугите, които предлага са ремонт, поддръжка и диагностика на трансформатори на обект или в заводски условия.\nЦЕРБ ВЕМ е най-старото подразделение на групата на ЦЕРБ с богат опит в извършването на ремонтни и рехабилитационни дейности на въртящи електрически машини. Партньор, на който спокойно може да поверите вашата машина и да сте сигурни, че тя ще бъде в добри ръце. Може да разчитате на професионализъм, високи стандарти и качество на услугата.\nВъпреки, че през 1956 година ЦЕРБ Механо е създадено като помощно направление в допълнение на основните услуги по ремонт на въртящи електрически машини и трансформатори, днес звеното се развива успешно и в редица самостоятелни проекти за механична обработка и производство на резервни части. ЦЕРБ Механо е партньор, на който може да разчитате.\nВ групата на ЦЕРБ се осъществява непрекъснат контрол върху качеството на ремонтните дейности в съответствие с действащите български и международни стандарти. В стремежа си да предложи комплексна услуга на своите клиенти, през 2017 година компанията инвестира в създаването на модерна Високо волтова лаборатория. Лабораторията е сертифицирана по БДС EN ISO/IEC 17025.\n„АЙ СИ ЛАБ БГ“ ООД е наследник на Химическата лаборатория на Централна енергоремонтна база, създадена да задоволява потребностите на предприятието, свързани с входящ и изходящ анализ на трансформаторни масла по време на ремонтната дейност на предприятието.\nЦентърът за контрол на метали при ЦЕРБ разполага с преносим апарат за определяне химичен състав на метали по оптико-емисионен метод – BelecCompactPort от BELEC, Германия. Апаратът гарантира изключително висока точност и повторяемост на резултатите от измерванията.ЦЕРБ ЦКМ е акредитиран като oрган за контрол от вида „С“. Сертифициран по БДС EN ISO 17020:2012.\nВ пълно съответствие с нашата мисия – да превърнем своя опит и възможности в разрастване и полза за нашите клиенти, в ЦЕРБ се разработиха системи за мониторинг на нивата на вибрациите по въртящи се машини, които денонощно следят състоянието на Вашето оборудване и алармират при евентуален проблем.\nКогато се налага ремонт в заводски условия, често възниква въпроса за преместването и транспортирането на съоръжението, тъй като в повечето случаи се касае за извънгабаритен товар. За тази дейност отново може да се доверите на нас и да получите комплексна и качествена услуга. ЦЕРБ е лицензиран превозвач както на тежки, така и на извънгабаритни товари.\nКато част от семейството на ЦЕРБ, ЕЛМА СЕРВИЗ предлага уникална по своята детайлност ревизия на системата стъпален регулатор – моторно задвижване. Целта на ревизиите е да се установи функционалната годност на системата, както и да се извърши оценка на оставащият ресурс.\nЦЕРБ Електроизграждане е част от групата на ЦЕРБ, създадена с мисията да допълни предлаганите услуги с електроизграждане на мрежи и уредби ниско и средно напрежение. Разполага с отличен проектантски колектив с дългогодишен опит и пълна проектантска правоспособност. Монтажната дейност се изпълнява от електро монтьори притежаващи четвърта и пета квалификационна група.\nБорейки се за имиджа на групата ЦЕРБ като надежден партньор, се стремим да предложим на нашите клиенти всичко, от което имат нужда. В отговор на това търсене през 2017 година се създаде ново търговско направление специализирано в доставка на енергийно и електротехническо оборудване за ниско, средно и високо напрежение.\nЦЕРБ Билд е регистрирана в Камерата на строителите в България и притежава лицензи за различни видове строежи. Качественото изпълнение се гарантира и от факта, че дейността на дружеството е сертифицирана по ISO9001, ISO 14001 и ISO 18001.\nЦЕРБ произвежда помпи и резервни части.\nЦЕРБ ТРАФО предлага налични силови и специални трансформатори под наем и за продажба Разполагаме с налични трансформатори – силови и пещни, които при необходимост могат да […]\nЦЕРБ ТРАФО е доказан лидер в услугите за ремонт на трансформатори в България. Базирайки се на солидна основа от опит и история, ЦЕРБ ТРАФО ще бъде […]\nНа днешната дата своя професионален празник честват българските енергетици. По традиция той се отбелязва на предпоследния неделен ден от юни с Решение 231 на Министерския съвет […]\n70 годишен опит в Енергетиката - диагностика, поддръжка, ремонтни услуги, производство и търговия.


"Вишнева" е Офис на месец декември 2021\nОфис "Вишнева" спечели не само приза за най-добър офис на декември, но и си заслужи отличието "Офис на годината" за 2021!\nИзглежда, че Юлита Гърбева е намерила правилната формула за управление на своя екип, а задачата, която си е поставила за 2022 година, е да защити лидерските позиции на "Вишнева" на пазара на имоти в столицата.\nСред консултантите на "Вишнева" са вече наложените имена Любин Чаков и Йоана Донковска (носители на наградата Брокер на годината) и Ивета Тодорова - едно от най-разпознаваемите лица във високия сегмент на сделките с имоти в София.\nПрез последната година към екипа се присъединиха още Александра Кацарова, Димитър Тонев, Ивет Тумбакова, Кирил Генчовски и Цветелина Петрова, които дадоха заявка бързо да заслужат място в най-награджавания екип на Stoyanov Enterprises.\nВижте всички оферти от портфолиото на офис "Вишнева" тук!


ДесиСлава в ужас от бившия си: Заплашва да й отнеме детето!\n23 Март 2016, 12:59\nФолк певицата ДесиСлава изживява поредна семейна драма. Бившият съпруг на певицата Михаил се е завърнал от Америка, тъй като има проблеми с властите там и тероризира блондинка номер едно в попфолка с искания за пари, научи HotArena.\nОт известно време екссъпругът на звездата не спира да я изнудва с настоявания да му помогне. Семейството на Михаил е в САЩ, а той се върнал в България без пукната пари.\nОще с идването на родна земя, потърсил певицата с искане да му окаже финансова помощ и подкрепа, докато си стъпи на краката. ДесиСлава обаче не иска и да чуе за бившия си, поради което се стигнало до постоянен терор и заплахи, пише „Телеграф”.\nПевицата била изнудвана, че ако не му помогне ще й вземе детето и ще й създаде други неприятности. Освен това тя сериозно се притеснявала да не отвлече сина им, поради което е готова да си вземе охрана, както и на наследника им.\nФолк звездата пази горчиви спомени от брака си, като неведнъж е признавала, че е била бита и наранявана от мъжа си. „Пускаше ме на участия вечер, но преди това ме удряше с лакът в ребрата, за да ми изкара въздуха. Или се смееше и ми казваше „Нека болката да ти напомня за мен, за да не мислиш за други мъже”, споделя в едно интервю певицата.\nДесиСлава редовно е насинена и пребивана, но търпи заради сина им. Докато един ден съпругът й не преминава границите и тя не грабва детето и не напуска дома им.\nСлед това певицата се развежда, като получава пълни права върху Майки. Михаил не й праща издръжка след развода, нито се интересува от сина им. „Аз съм му била и майка, и баща, който носи парите вкъщи”, спомня си за трудните мигове ДесиСлава.


Джеймс Бюканън – Уикипедия\nТази статия е за американския политик. За американския икономист вижте Джеймс Бюканън (икономист).\nДжеймс Бюканън (на английски: James Buchanan) (23 април 1791 – 1 юни 1868) е петнадесетият (4 март 1857 – 4 март 1861) президент на САЩ. Той е единственият ерген и единственият гражданин на Пенсилвания, който е бил президент. Критикуван е за това, че не е успял да предотврати разцеплението и попадането на страната в Американската гражданска война. Това е една от причините той, заедно с Франклин Пиърс, да бъде смятан за един от най-лошите президенти в американската история. Според направено проучване сред историците той е поставен на последно място по значение от всички президенти, което съвпада и с общественото мнение.\n23 април 1791 г.\nКоув Гап, САЩ\n1 юни 1868 г. (77 г.)\n15-и президент на САЩ\n4 март 1857 – 4 март 1861\nДжеймс Бюканън в Общомедия\n1.2 Кариера в Конгреса, като държавен секретар и дипломат\n1.3 Президентски мандат\nРодният дом на Бюканън в околностите на Мерцерсбург.\nТой е роден в дървена колиба в Ков Кейп, близо до Мерцерсбург, Франклин Каунти, Пенсилвания на 23 април 1791 година, в семейството на Джеймс Бюканън и Елизабет Спийър. Мести се в Мерцерсбург със семейството си през 1799 година. Първоначално получава обучението си в семейството, след това е пратен в градската гимназия, завършва Дикинсън Колидж, Пенсилвания. В 1809 се мести в Ланчестър, Пенсилвания. Същата година почва да учи право и през 1812 година взима изпита си за адвокатска правоспособност и почва да практикува в Ланчестър. Той е един от първите доброволци за Войната от 1812 година и участва в отбраната на Балтимор, Мериленд. Член е на Камарата на представителите на Пенсилвания от 1814 до 1815 година. Печели изборите за седемнадесетия Конгрес и служи още четири последователни мандата от 4 март 1821 до 3 март 1831 година. Председател е на Правната комисия. Бюканън е посочен като една от водещите фигури за задействане на процедура по импийчмънт срещу Джеймс Пек, съдия от областния съд на Мисури. Бюканън е пълномощен министър в Русия от 1832 до 1834 година.\nПрез 1819 година Бюканън се сгодява за Ан Каролин Колман, дъщеря на заможен производител на желязо. Тя внезапно прекратява годежа им и умира внезапно няколко дни по-късно по неизяснени причини. След смъртта на годеницата си Бюканън се заклева никога да не се жени. Той живее заедно със сенатора от Алабама Уилям Кинг повече от 16 години, но той умира четири години преди Бюканън да стане президент. Слухове и подозрения за хомосексуалност витаят около тази връзка, като се споменава за „жената“ или „по-добрата половинка“ на Бюканън, а дори и президентът Андрю Джаксън се обръща към Кинг с „Мис Нанси“. Изключително трудно е да се определи хомосексуалността на някого в средата на 80-те години на XIX век и следователно трябва да се приеме, че сексуалната ориентация на Бюканън остава неясна.\nКариера в Конгреса, като държавен секретар и дипломатРедактиране\nБюканън е избран като представител на Демократическата партия в Сената на САЩ, за да запълни вакантно място поради оставката на Уилям Уилкинс. Той почва да служи от 6 декември 1834 година и е преизбран в 1837 г. и 1843 г., подава оставка на 5 март 1845, за да приеме длъжност в кабинета.\nБюканън служи като държавен секретар в кабинета на президента Джеймс К. Полк от 1845 до 1849 година. По време на мандата си той преговаря по Договора от Орегон (1846) г., установява като граница на северните територии 49-ия паралел. Никой друг държавен секретар не е ставал президент.\nПрез 1853 е посочен за президент на настоятелството на „Франклин енд Маршал Колидж“ в своя роден град Ланчестър. Той запазва това свое качество до 1865 г.\nПълномощен министър е във Великобритания от 1853 до 1856 г., като помага за изготвянето на Манифеста от Остенд, който предвижда придобиването на Куба чрез сила.\nИнаугурация на Бюканън през 1857 г.\nБюканън е избран през 1856 година като кандидат на Демократическата партия и служи от 4 март 1857 до 4 март 1861 година. При настъпващото разделение на нацията, Бюканън като президент избира да не се замесва в тези събития и има намерение да поддържа баланс между отделните фракции чрез своите назначения и да настоява пред съгражданите си да приемат Конституцията така както я интерпретира Върховния съд. Съдът обсъжда възможността за ограничаването на робството само за определени територии, и двама от съдиите дават индикации на Бюканън какво ще бъде решението.\nВ своето обръщение по повод започването на мандата, освен обещанието да не се кандидатира отново, Бюканън споменава териториалния въпрос като „за щастие маловажен от практическа гледна точка“ тъй като Върховния съд има готовност да го реши бързо и окончателно.\nДва дни по-късно Председателя на Върховния Съд – Роджър Тени, обявява станало известно като „Решението Дред–Скот“, в което се посочва, че Конгреса не притежава конституционното право да изключва робството от териториите. В голямата си част писменото решение на Тени се счита за „dicta“ – становище на съдия, което се счита за незадължително при прилагането на прецедента, което в случая радва южняците, но от друга страна предизвиква потрес на Север. Мнозина смятат Бюканън за лично замесен в изхода на делото, като северняците припомнят шепненето в ухото на президента от Тент по време на церемонията по полагане на клетва. В желанието си да види разрешен териториалния спор чрез решение на Върховния съд, Бюканън лично лобира пред съдия Роберт Гриър (който е от родния щат на президента – Пенсилвания) да гласува с мнозинството и така да потвърди правото на собственост върху роба.\nНо Бюканън среща още трудности при решаването на въпроса за робството в териториите. Той залага целия престиж на администрацията зад инициативата за приемане от Конгреса на Конституцията Лекомптън на Канзас, която ще обяви щата за робски, а освен това предвижда възможността за „законно“ купуване на гласове срещу назначения или подкупи. Правителството на Лекомптън е изключително непопулярно сред северняците, тъй като е доминирано от робовладелци, които използват властта си да ограничат правата на лицата, които не притежават роби. Въпреки че гласоподавателите на Канзас отхвърлят Конституцията Лекомптън, Бюканън успява да прокара закона през Камарата, но е блокиран в Сената от северняците, водени от Стивън Дъглас. Конгресът назначава прегласуване на Конституцията Лекомптън, което вбесява южняците. След всичко това не е изненада, че Бюканън не е особено популярен на Север.\nИкономическите трудности се стоварват също върху администрацията на Бюканън и намират израз в Паниката от 1857. Правителството внезапно се озовава със силен недостиг в хазната, като една от причините е намаляването на тарифите от страна на демократите. Администрацията на Бюканън, по искане на управителя на държавното Съкровище (Treasury Secretary) Хауел Коб предприема действия по осигуряване на финансиране на дефицита. Това действие срива авторитета на демократите за години напред и позволява на републиканците да атакуват Бюканън за неговата финансова безотговорност.\nКогато републиканците спечелват мнозинството в Камарата през 1858 година буквално всеки закон, който приемат е отхвърлян или от южняците в Сената, или му е налагано президентско вето. Федералното правителство достига до задънена улица. Тежката ненавист между представителите на Севера и Юга взема надмощие в Конгреса, където още не е забравен инцидентът, при който конгресмен Чарлз Съмнър е бит с пръчки от южняците.\nПрезидентът Бюканън, отчаян и нерешителен, отказва правото на щатите за отделяне, но от друга страна смята, че ако те решат да се отцепят, федералното правителство няма право да ги спре. Той се надява да се постигне компромис, но лидерите на отцепниците не го желаят.\nТогава Бюканън предприема остри действия. Няколко членове на кабинета му подават оставка и той назначава на тяхно място северняци. Изпраща на тайна мисия парахода „Стар ъв дъ Уест“ в помощ на Форт Съмтър с храна и муниции, но мисията е разкрита. Вестниците публикуват статии, според които параходът се е насочил към Чарлстън и властите на Южна Каролина получават потвърждение за това от Луис Уифол, който е все още сенатор от Тексас, а и секретар по вътрешните дела на Бюканън. В ранната сутрин на 9 януари 1861 година оръдията на Южна Каролина започват да обстрелват парахода, но той остава невредим, за сметка на това при престрелката е потопен неизвестен плавателен съд. След като не получава подкрепа от Форт Съмтър параходът се връща обратно в Ню Йорк с незначителни повреди.\nТака първите изстрели на Гражданската война са произведени при администрацията на Бюканън. Преди да напусне офиса, седем робовладелски щата се отцепват, като завладяват няколко форта.\nГробът на Бюканън\nБюканън се оттегля в своя дом „Уийтланд“, близо до Ланчестер, Пенсилвания, където умира на 1 юни 1868 година на 77-годишна възраст.\n((en)) James Buchanan: A Resource Guide на сайта на Конгресната библиотека на САЩ\n((en)) Биография на Джеймс Бюканън на сайта на Белия дом\n((en)) Биография на Джеймс Бюканън на сайта на Центъра Милър към Университета на Вирджиния\n((en)) Биография на Джеймс Бюканън на сайта на Университета Тюлейн\nДжон Калхун → държавен секретар на САЩ (10 март 1845 – 7 март 1849) → Джон Клейтън\nФранклин Пиърс → президент на САЩ (4 март 1857 – 4 март 1861) → Ейбрахам Линкълн\nВзето от „https://bg.wikipedia.org/w/index.php?title=Джеймс_Бюканън&oldid=10992811“.\nПоследна промяна: в 08:31, на 16 май 2021\nПоследната промяна на страницата е извършена на 16 май 2021 г. в 08:31 ч.


Как да създаваме съдържание, което задържа внимание - Пловдивски новини - Новините от Пловдив и региона -PlovdivskiNovini.bg\nКак да създаваме съдържание, което задържа внимание\n29 Авг 2019 13:13\nВ днешно време съдържателното писане е предизвикателство дори за най-добрите в сферата. В основата на всеки добре поднесен продукт стои словото, а то достига до своята целева маса чрез сайтове, блогове и различни социални мрежи. По тази причина грижата за присъствието на малки и големи бизнеси в интернет придобива все по-голямо значение за успеха на работа. Потенциалните клиенти могат да бъдат силно разочаровани при сблъсък с невярно, неграмотно или непълно поднесена информация.\nГолемият поток от информация, която ежедневно се появява онлайн, често отмества фокуса от качественото съдържание и основните функции на текста остават неизпълнени. Потребителят, до когото искате да стигнете, е едновременно пренаситен от разнообразни текстове, но и "гладен" за качествена информация, която да му бъде поднесена по интересен начин и да го завладее толкова, че да се възползва от това, което предлагате.\nРедица термини, сред които най-обширен е "content writing", се занимават именно с техниките за създаване на текст с цел продажба, който не само да грабне окото, но и да задържи вниманието за по-дълго.\nАко тези и сходни въпроси ви вълнуват, станете част от тазгодишното издание на Bulgarian Digital Week, в рамките на което Станислава Симидчийска - съосновател на копирайтинг агенция CopyVibes, ще говори на тема "Как да създаваме съдържание, което задържа потребителското внимание". Лекцията, която ще се състои на 26 септември от 11 ч. в Палата №10 в Международен панаир Пловдив, приветства както хора с различни бизнеси, които осъзнават нуждата от качествено съдържание, което да представя техния продукт, така и навлизащи в сферата на копирайтинга млади хора, които ще получат ценни съвети за бъдещото си развитие.\nСилата на думите е доказана от векове, но въздействието им се определя от уменията на пишещия/говорещия. Талант е да завладяваш чрез слово, но дори и най-надарените в сферата непрестанно се развиват, търсейки нови начини да придадат по-креативна нотка на своите текстове. По тази причина събитието може да бъде от интерес на всеки, чиято основна цел е да предоставя на потребителите си нови знания, поднесени по неповторим начин.\nСъбитието е безплатно, а тук можете да следите всички подробности около него.\n« Загина най-бързата жена на 4 колела Авокадо и смокини за по-добър секс »\nОграничават движението по бул. „Цар Борис III Обединител“ заради преасфалтиране\nМинистърът на земеделието Десислава Танева откри изложбите „Агра“, „Винария“ и „Фудтех“\nПаста от антична пшеница, гризини камут и биопастет от шамфастък от Бронте на изложбата Вкусове от Италия