fremsat den 1. oktober 2009 1(1)\n(Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative\nCourt) (Det Forenede Kongerige))\nI – Faktiske og retlige omstændigheder\n1. En af denne Domstols sværeste, men samtidig grundlæggende opgaver er at kontrollere grænserne for Unionens handlinger. Dette\ner afgørende for bevarelsen af magtbalancen mellem medlemsstaterne og Unionen. Det er også afgørende for opretholdelsen af\nden rette magtbalance mellem Unionens egne institutioner. Ydermere er kontrollen med Unionens handlinger vigtig for at sikre\nen passende politisk ansvarlighed i medlemsstaterne (fordi Unionen påvirker deres interne magtbalancer) og en rimelig fordeling\naf denne politiske ansvarlighed mellem Unionen og medlemsstaterne (så borgerne ved, hvem der reelt er ansvarlig for hvad).\nDomstolskontrol er imidlertid ikke den eneste måde, gennem hvilken Unionens og særligt Fællesskabets kompetencer kontrolleres.\nBeslutningsprocesserne, som skal overholdes ved udøvelsen af Fællesskabets kompetencer, og som kræver deltagelse fra medlemsstater\nog forskellige fællesskabsinstitutioner, udgør ofte de mest effektive former for kontrol med disse kompetencer. Det kan med\nrette siges, at Domstolen i en lang periode ikke blev anmodet om at spille en fremtrædende rolle i forbindelse med kontrollen\nmed Fællesskabets kompetencer, netop fordi betydelige begrænsninger af disse kompetencer allerede var indeholdt i dets beslutningsprocesser.\nMed forøgelsen af Fællesskabets kompetencer og ændringerne i de relevante beslutningsprocesser bliver Domstolen imidlertid\ni tiltagende grad anmodet om at udfylde denne rolle. Et af de sværeste områder vedrører omfanget af Fællesskabets kompetencer\ni forbindelse med det indre marked og særligt omfanget af Fællesskabets kompetence til at lovgive med hjemmel i artikel 95\nEF. Denne sag er et godt eksempel: Det centrale element er spørgsmålet om, hvorvidt Fællesskabet kan regulere priser i henhold\ntil artikel 95 EF, og i så fald i hvilken udstrækning og under hvilke betingelser. Der er ingen tvivl om, at Fællesskabet\ni forbindelse med det indre markeds funktion har kompetence til at gribe ind, både for så vidt angår priser, der er fastsat\naf virksomheder (i henhold til konkurrencereglerne) eller af medlemsstaterne (navnlig i henhold til reglerne om fri bevægelighed).\nMen kan Fællesskabet selv – med hjemmel i artikel 95 EF – vedtage lovgivning, der f.eks. fastsætter visse prisgrænser? Hvis\ndette er tilfældet, under hvilke omstændigheder kan Fællesskabet da gøre dette? Det svar, Domstolen skal give, afhænger af\nden generelle forståelse af artikel 95 EF’s formål. Efter min mening gør den fortolkning, som Domstolen har foretaget af artikel\n95 EF, det klart, at dette ikke er en bestemmelse, der har til hensigt at tillægge Fællesskabet en generel lovgivningsmagt\ni forhold til det indre marked. Samtidig har Domstolen imidlertid ikke begrænset artikel 95 EF til kun i det nødvendige omfang\nat give Fællesskabet beføjelser til at fjerne hindringerne for, at det indre marked kan fungere. Årsagen til dette skal findes\ni denne bestemmelses dobbelte funktion. Det er en bestemmelse, der tilsigter vedtagelsen af retsakter, der har det indre markeds\noprettelse og funktion som formål, men disse fællesskabsretsakter erstatter samtidig medlemsstatsretsakter, som forfølger\nflere forskellige markedslovgivningsmæssige mål. Den omstændighed, at et EF-indgreb er vurderet at være nødvendigt af hensyn\ntil det indre marked, bør ikke påvirke forfølgelsen af de andre lovgivningsmæssige mål. Enhver fortolkning af artikel 95 EF\nmå bevare denne balance. Begrundelsen for EF-indgrebet kan findes i markedsintegrationsmålet, men dette EF-indgreb skal ikke\nændre den politiske frihed til at vælge mellem en mængde politiske muligheder ved reguleringen af markedet. Det er dette grundlæggende\nhensyn, der skal lede fortolkningen og anvendelsen af artikel 95 EF i den foreliggende sag.\n2. Sagen vedrører en anfægtelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 717/2007 af 27. juni 2007 om roaming på\noffentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet og om ændring af direktiv 2002/21/EF (EUT L 171, s. 32) (herefter »roamingforordningen«),\nsom ændrede de fælles rammebestemmelser (herefter »FRB«) for at fastlægge maksimumspriser (herefter »eurotariffen«) i hele\nFællesskabet med hensyn til roaming (2) på offentlige mobiltelefonnet i medlemsstaterne. FRB er en række fællesskabsretsakter, der har opstillet en serie harmoniserede\nprocedurer for rammebestemmelserne med hensyn til elektroniske kommunikationstjenester overalt i Unionen. Inden vedtagelsen\naf roamingforordningen gav FRB ikke fællesskabsinstitutionerne beføjelse til at fastsætte maksimumspriser i hele Fællesskabet\nmed hensyn til roaming. 3. Vodafone m.fl. anlagde sag ved High Court of Justice (England & Wales), hvorved roamingforordningens gyldighed anfægtes. Den\nnationale ret har i henhold til artikel 234 EF forelagt Domstolen følgende spørgsmål: »a) Er forordning (EF) nr. 717/2007 helt eller delvist ugyldig grundet det utilstrækkelige retsgrundlag i artikel 95 EF? b) Er artikel 4 i forordning (EF) nr. 717/2007 (sammenholdt med artikel 2, litra a), og artikel 6, stk. 3, for så vidt som de\nhenviser til eurotariffen og forpligtelser, der vedrører eurotariffen) ugyldig, fordi fastsættelsen af et prisloft med hensyn\ntil taksterne for detailroaming tilsidesætter proportionalitetsprincippet og/eller subsidiaritetsprincippet?«\n4. Som disse spørgsmål angiver, er anfægtelsen af forordningen baseret på påstande om, at roamingforordningen er ugyldig af den\nårsag, at Fællesskabets vedtagelse af foranstaltninger ikke havde tilstrækkelig hjemmel i artikel 95 EF, og at, selv hvis\nforordningen ikke var ugyldig, udgjorde dens indførelse af detailpriskontrol en tilsidesættelse af proportionalitets- og subsidiaritetsprincippet.\nJeg foreslår at behandle hjemmelsspørgsmålet først, inden der foretages en gennemgang af de spørgsmål, der opstår med hensyn\ntil proportionalitet og subsidiaritet. 5. De relevante dele af artikel 95 EF bestemmer: »1. Uanset artikel 94 og medmindre andet er bestemt i denne traktat, finder følgende bestemmelser anvendelse med henblik på virkeliggørelsen\naf de i artikel 14 fastsatte mål. Rådet, der træffer afgørelse efter fremgangsmåden i artikel 251 og efter høring af Det Økonomiske\nog Sociale Udvalg, vedtager de foranstaltninger med henblik på indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative\nbestemmelser, der vedrører det indre markeds oprettelse og funktion. 2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på fiskale bestemmelser, bestemmelser vedrørende den frie bevægelighed for personer og bestemmelser\nvedrørende ansattes rettigheder og interesser. 3. Kommissionens forslag i henhold til stk. 1 inden for sundhed, sikkerhed, miljøbeskyttelse og forbrugerbeskyttelse skal bygge\npå et højt beskyttelsesniveau under hensyntagen til navnlig enhver ny udvikling baseret på videnskabelige kendsgerninger.\nInden for deres respektive kompetenceområder bestræber Europa-Parlamentet og Rådet sig også på at nå dette mål.« 6. De relevante dele af artikel 14 bestemmer: »1. Fællesskabet vedtager foranstaltninger med henblik på gradvis oprettelse af det indre marked i løbet af perioden indtil den\n31. december 1992 i henhold til bestemmelserne i denne artikel og i artiklerne 15, 26, 47, stk. 2, 49, 80, 93 og 95 og med\nforbehold af de øvrige bestemmelser i denne traktat. 2. Det indre marked indebærer et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital\ni overensstemmelse med bestemmelserne i denne traktat.« A – Retsgrundlag\n7. Som Domstolen gentagne gange har fastslået, kan artikel 95 EF anvendes som hjemmel, når der er forskel eller mulig forskel\nmellem de nationale lovgivninger, »og disse kan indebære indgreb i de grundlæggende rettigheder eller skabe konkurrencefordrejninger«\n(3). Foranstaltninger, der er vedtaget med denne hjemmel, vil kun blive respekteret »[…] når det objektivt og reelt fremgår af\nretsakten, at den har til formål at forbedre vilkårene for det indre markeds oprettelse og funktion« (4). Artikel 95 EF hjemler ikke en generel kompetence til at regulere det indre marked (5). Derfor skal lovgivning, der har hjemmel i artikel 95 EF, ikke blot søge at regulere det indre marked på måder, som af fællesskabslovgiver\nanses for at være ønskelige. Som Domstolen tidligere har fastslået, ville det at tillade en sådan anvendelse af artikel 95\nEF være i strid med selve ordlyden af artiklen og ville tilsidesætte det vigtige traktatmæssige princip, hvorefter Fællesskabets\nbeføjelser er begrænset til dem, det specifikt er blevet tildelt (6). Endvidere ville det være i strid med andre retsgrundlag i traktaten, som netop giver Fællesskabet beføjelser til at regulere\nsærlige markedsaspekter. 8. Dette betyder ikke, at lovgivning, der er vedtaget i henhold til artikel 95 EF, ikke kan forfølge selvstændige lovgivningsmæssige\nmål. Faktisk ville EF-indgreb, hvis artikel 95 EF blev fortolket således, at den kun tillægger Fællesskabet de beføjelser,\nder er nødvendige for at fjerne hindringer for markedsintegration, altid begrænse andre markedslovgivningsmæssige mål til,\nhvad der ville være strengt nødvendigt for at fjerne hindringer for den frie bevægelighed. Det ville være ensbetydende med\nen påstand om, at fællesskabslovgiver kun kunne vedtage foranstaltninger, der tilsigtede gensidig anerkendelse, idet sådanne\nforanstaltninger altid ville være tilstrækkelige til at forhindre fremkomsten eller fortsættelsen af hindringer for den frie\nbevægelighed. Enhver anden foranstaltning ville være for vidtgående, hvis fællesskabslovgiver, når denne med det formål at\nfjerne begrænsninger for den frie bevægelighed lovgav i henhold til artikel 95 EF, aldrig kunne gå ud over, hvad der ville\nvære tilstrækkeligt til at fjerne hindringer for den frie bevægelighed. Dette ville medføre, at artikel 95 EF kun kunne fremme\nmarkedsintegration gennem deregulering af nationale markeder. En sådan fortolkning ville indfortolke en særlig politisk præference\ni artikel 95 EF, selv om der ikke er noget i traktaten, der støtter et sådan synspunkt. Som generaladvokat Fennelly har forklaret,\nkræver Domstolens »retspraksis ikke […], at traktatens artikel 7a, artikel 57, stk. 2, og artikel 100a [nu artikel 14, artikel\n47, stk. 2, og artikel 95 EF] skal fortolkes som en art liberalt charter, der medfører harmonisering med de laveste standarder\neller endda med en slags gennemsnit af allerede eksisterende nationale standarder« (7). I stedet må den rette forståelse af artikel 95 EF skelne mellem det, der udløser fællesskabsharmonisering (risikoen for\nbegrænsninger for den frie bevægelighed eller konkurrencefordrejninger), og denne harmoniserings rækkevidde samt indhold.\nMed harmoniseringen skal man være i stand til at forfølge de forskellige politiske mål, der normalt forfølges med de nationale\nforanstaltninger, som bliver erstattet af fællesskabslovgivningen. Med andre ord skal artikel 95 EF fortolkes på den måde,\nat den giver fællesskabslovgiver ret til at forfølge og afveje en række forskellige lovgivningsmæssige mål, når dennes beføjelser\ner udløst af behovet for at harmonisere et særligt område. 9. Artikel 95 EF kan ganske vist være grundlaget for en intensivering af lovgivning i tilgift til dereguleringsforanstaltninger.\nDette skal i princippet afgøres af den politiske proces. Ganske vist bestemmer artikel 95, stk. 3, EF særligt, at lovgivning,\nsom den er hjemmel for, skal forfølge et højt sundheds-, sikkerheds-, miljø- og forbrugerbeskyttelsesniveau. Sådanne mål skal\nimidlertid være en del af en overordnet rammelovgivning, hvis mål er det indre markeds oprettelse og funktion ved hjælp af\nindbyrdes tilnærmelse og harmonisering af medlemsstaternes love eller administrativt fastsatte bestemmelser. Med andre ord\nskal fællesskabsforanstaltningen bidrage til markedsintegration, men behøver ikke at være begrænset til det, der er strengt\nnødvendigt for yderligere markedsintegration. Selv om fremme af markedsintegration er en nødvendig betingelse for, at Fællesskabet\nhar kompetence i henhold til artikel 95 EF, skal udøvelsen af dets kompetence ikke begrænses til markedsintegrationsmålet.\nHvis det var tilfældet, ville det rejse tvivl om forfølgelsen af andre tilladte lovgivningsmæssige mål, som medlemsstaterne\nikke længere selv kunne forfølge. 10. Kernen i sagsøgernes anfægtelse af forordningen på grund af dens hjemmel drejer sig herom. Vodafone har anført, at idet FRB\nallerede havde skabt fuldstændig harmonisering af medlemsstaternes regulering af mobiltelefonindustrien, kunne roamingforordningen\nikke have haft det mål at harmonisere medlemsstaternes regler på dette område. Som følge heraf medførte forordningen en uberettiget\nanvendelse af artikel 95 EF med henblik på reguleringen af det indre marked. 11. Som Domstolen gentagne gange har fastslået, er den omstændighed, at fuldstændig harmonisering tidligere er blevet vedtaget\npå et særligt område med hjemmel i artikel 95 EF imidlertid »[…] ingenlunde ensbetydende med, at fællesskabslovgiver ikke\nkan ændre eller tilpasse disse regler og om nødvendigt indføre nye regler for bedre at kunne opfylde [de oprindelige harmoniseringsforanstaltningers]\nformål[…]« (8). Disse formål behøver som nævnt ovenfor ikke at være begrænset til markedsintegration, selv om markedsintegration er nødvendig\nfor at retfærdiggøre udøvelsen af fællesskabskompetence. Enhver anden fortolkning ville føre til en situation, hvor Fællesskabet\nikke ville være i stand til at udbedre mangler i harmoniseringsforanstaltninger med hjemmel i artikel 95 EF. Når fællesskabslovgiver\nhandler på grundlag af artikel 95 EF, vil det blive gjort på en måde, der afspejler særlige politiske valg. Dette indebærer\net valg af et bestemt niveau for f.eks. forbrugerbeskyttelse og at andre muligheder, der fører til højere eller lavere beskyttelsesniveauer,\nafvises. Disse valg kan have uforudsete negative konsekvenser, eller skiftende politiske flertal kan, som det sker i et demokratisk\npolitisk system, mene, at en tidligere vedtagen beslutning foretog en uhensigtsmæssig afvejning af de forskellige berørte\ninteresser. Det ville være absurd og udemokratisk, hvis fællesskabslovgiver ikke havde mulighed for at revurdere tidligere\npolitiske valg, der er truffet i forbindelse med lovgivning vedtaget med hjemmel i artikel 95 EF, for at afspejle ændringer\ni den offentlige mening og ny viden eller for at tage hånd om harmoniseringsforanstaltningernes uforudsete negative konsekvenser.\nSelv når en harmoniseringsforanstaltning som FRB har vist sig at være effektiv til at forhindre konkurrencefordrejning og\nhindringer for den frie bevægelighed og kan anses for at sikre det indre markeds oprettelse og funktion, må fællesskabslovgiver\nvære frit stillet til at vedtage en sådan foranstaltning i overensstemmelse med udviklingen med hensyn til viden eller politiske\npræferencer (9). Indsigelsen mod vedtagelsen af roamingforordningen under henvisning til, at FRB allerede havde harmoniseret det pågældende\nområde, er følgelig ugrundet.\n12. De selskaber, der anfægter roamingforordningens gyldighed, har endvidere anført, at idet forordningen vedtog en fremgangsmåde,\nder væsentligt afveg fra den, der er fastsat i FRB (10), kan forordningen ikke anses for at være en ændring af disse. Den omstændighed, at ændringsforanstaltningen kan være uforenelig\nmed den fremgangsmåde, der er vedtaget i FRB, ændrer ikke den kendsgerning, at det er en ændring. Ændringer kan supplere og\nfuldende en harmoniseringsforanstaltning (11). De kan også ændre den. Ganske vist kan behovet for ændringer netop opstå, fordi en særlig harmoniseringsforanstaltning må\nanses for at fungere utilfredsstillede, og derfor kan en ændring, der er uforenelig med den oprindelige fremgangsmåde, være\npåkrævet (12). Domstolen har klart fastslået, at harmoniserede foranstaltninger kan tilpasses på grundlag af ændrede politiske anskuelser,\nog har med hensyn til ændringer af Fællesskabets harmoniserede ordning for tobaksvarer udtalt, at »[…] fællesskabslovgiver\ni en sådan situation kun [kan] opfylde den opgave, den har til at sikre beskyttelsen af de almene hensyn, der […] er anerkendt\ni traktaten, hvis det er muligt for fællesskabslovgiver at tilpasse den relevante lovgivning til samtlige ændrede omstændigheder\neller ny viden« (13). Ændrede omstændigheder kan kræve ændringer, som adskiller sig fra den tilgang, der blev vedtaget i den oprindelige harmoniseringsforanstaltning.\nDen omstændighed, at der med roamingforordningen blev vedtaget en fremgangsmåde, som var uforenelig med den, der blev fastsat\ni FRB, betyder ikke, at forordningen ikke kan anses for at være en ændring heraf. De utvivlsomme begrænsninger af den kompetence,\nFællesskabet er tildelt ved artikel 95 EF, kan ikke bevirke, at Unionen er forpligtet til en bestemt slags harmonisering,\nselv når en sådan harmonisering ikke længere anses for hensigtsmæssig. 13. På den anden side må fællesskabslovgiver, selv om denne – i form af lovgivningsændringer – frit kan revurdere de politiske\nvalg, der er truffet i harmoniseringsforanstaltninger vedtaget i henhold til artikel 95 EF, ikke tildele sig selv bemyndigelse\ntil at lovgive i forbindelse med områder, der falder uden for artikel 95 EF’s anvendelsesområde, alene ved at beskrive sådanne\nforanstaltninger som ændringer. Lovgivning, der f.eks. angår et område, der adskiller sig fra området for den oprindelige\nharmoniseringsforanstaltning, såsom en ændring af FRB, der indebar oprettelse af f.eks. fiskekvoter, kan ikke anses for at\nvære en gyldig ændring (14). Efter min opfattelse ville dette ligeledes være tilfældet for en fællesskabsretsakt, der for at tage et absurd eksempel\nfuldstændig forbød ydelsen af roamingtjenester (15). Ej heller kan Fællesskabet alene ved at benævne en konkret foranstaltning en ændring gyldigt vedtage lovgivning, der harmoniserer\nområder, som henhører under medlemsstaternes beføjelser, uden at opfylde kravet om, at en sådan lovgivning viser, at den tilsigter\nfjernelsen af forskelle eller mulige forskelle mellem de nationale lovgivninger, »og disse kan indebære indgreb i de grundlæggende\nrettigheder eller skabe konkurrencefordrejninger« (16). Med andre ord behøver ændringen i sig selv ikke at være retfærdiggjort af behovet for at fjerne hindringer for samhandelen\neller konkurrencefordrejninger, men den ændrede foranstaltning skal fortsat opfylde formålene i artikel 95 EF. At påvise,\nhvordan disse principper finder anvendelse i konkrete sager, er imidlertid ikke en let opgave. 14. Efter min opfattelse kræver en sådan påvisning, at Domstolen sammenholder ændringen med den samlede lovgivning for at vurdere,\nom en sådan lovgivning (som ændret) fortsat kan anses for at fremme markedsintegration og dermed opfylder betingelserne for\nat anvende artikel 95 EF. Ændringen kan også være berettiget, såfremt den er nødvendig for at afhjælpe et særligt problem,\nsom den oprindelige harmoniseringsforanstaltning hindrer medlemsstaterne i at håndtere effektivt. 15. I den foreliggende sag ville der kunne findes en hjemmel i artikel 95 EF for den omhandlede lovgivning, som ændret, ved at\nfastslå, at der var en risiko for forskellige nationale priskontrolforanstaltninger. En sådan risiko kan imidlertid ikke vurderes\nhenset til situationen efter vedtagelsen af FRB og de mulige begrænsninger, der herved pålægges vedtagelsen af nationale priskontrolforanstaltninger.\nHvis det var således, ville det være umuligt for fællesskabslovgiver at ændre nogen foranstaltning, der i dens oprindelige\nudgave ville være et effektivt middel til at fjerne hindringer for samhandelen, selv hvis dens påvirkning af andre politiske\nmål måske nu berettiger en anden slags regulering. Dette ville af de årsager, der er redegjort for ovenfor, være uacceptabelt:\nVedtagelsen af foranstaltninger i henhold til artikel 95 EF skal bevare den politiske frihed til at vælge mellem forskellige\npolitiske muligheder ved regulering af markedet. Ved vurderingen, som skal foretages i henhold til artikel 95 EF, skal der\nikke spørges, hvorvidt ændringen er nødvendig i lyset af den ændrede lovgivning for at forhindre hindringer for samhandelen,\nmen hvorvidt den ændrede lovgivning fortsat tjener til at forhindre hindringer for samhandelen. Med henblik herpå skal man\noverveje, hvorledes situationen ville være, såfremt der ikke fandtes nogen fællesskabslovgivning på området. Det er klart,\nat mulige hindringer for samhandelen, der stammer fra nationale priskontrolforanstaltninger (17), kan forhindres enten ved at fastsætte grænser for nationale lovgivninger om priser eller ved at regulere priserne på fællesskabsplan.\nDen omstændighed, at fællesskabslovgiver oprindeligt har valgt den første af disse fremgangsmåder for at forhindre hindringer\nfor samhandelen, bør ikke forhindre, at der senere vedtages en anden fremgangsmåde, hvis andre politiske mål kræver det. Dette\nbetyder ikke, at valget mellem to forskellige måder at beskytte artikel 95 EF’s mål på er fuldstændigt frit for fællesskabslovgiver.\nDet er, henset til andre fællesskabsregler, såsom subsidiaritet og proportionalitet, muligvis ikke tilfældet. Dette er imidlertid\net andet spørgsmål end det, der drejer sig om at vurdere, om den ene eller den anden af disse fremgangsmåder er acceptabel\n(oprindeligt eller som en ændring) i henhold til artikel 95 EF. Denne artikel kræver blot tilstedeværelsen af forskelle i\nde nationale lovgivninger, der kan skabe hindringer for samhandelen eller konkurrencefordrejninger, og at fællesskabsforanstaltningen\nskal tjene til at forhindre dem. Den bestemmer ikke, hvilket særligt lovgivningsmæssigt valg der skal træffes, for at forhindre\n16. Tilbage står i den forbindelse at undersøge, om der i den foreliggende sag i mangel af fællesskabslovgivning var en reel risiko\nfor forskellige nationale priskontrolforanstaltninger, og om de var af en sådan art, at de kunne skabe hindringer for samhandelen\nog berettige vedtagelsen af priskontrolforanstaltninger på fællesskabsplan. Med andre ord: Var der i mangel af FRB en risiko\nfor hindringer for roamingtjenester, der opstod som følge af forskellige nationale priskontrolforanstaltninger? 17. At nationale priskontrolforanstaltninger kan skabe handelshindringer, er fastslået i Domstolens faste praksis. Selv om sådanne\nforanstaltninger »ikke i sig selv er foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner, kan [de] fremkalde\nen sådan virkning, når priserne ligger på et sådant niveau, at de indførte varer bliver stillet ugunstigt i forhold til tilsvarende\nindenlandske varer« (18). I forbindelse med prisordninger, der indeholder maksimumspriser, opstår dette, »når priserne ligger på et [sådant] niveau,\nat afsætningen af importerede varer enten bliver umulig eller vanskeligere end afsætningen af indenlandske varer« (19). Dette vil være tilfældet, når maksimumspriser er fastsat så lavt, at udenlandske udbydere ikke kan opnå en rimelig fortjeneste\n(20), når udenlandske udbydere står over for højere omkostninger, der ikke er taget højde for ved fastsættelsen af maksimumsprisen,\neller hvor prisloftet forhindrer ydelser af højere kvalitet, der leveres af udenlandske udbydere, i at blive korrekt honoreret\n(21). 18. Imidlertid vil ikke alle nationale priskontrolforanstaltninger kunne skabe hindringer for samhandelen, og det skal være sandsynligt,\nat sådanne hindringer vil opstå (22). Efter min opfattelse har fællesskabslovgiver ikke påvist, hverken da den oprindelige foranstaltning eller ændringen blev\nvedtaget, at der var sådan en risiko. Paradoksalt nok kan det stærkeste argument for, at en sådan risiko findes, udledes af\nsagsøgernes argument om, at FRB, som oprindeligt vedtaget af fællesskabslovgiver, ved at kræve, at der konstateredes en »stærk markedsposition« (herefter »SMP«), før regulerende forhåndsindgriben kunne forekomme, begrænsede medlemsstaternes mulighed for at indføre\npriskontrol inden for sektoren for mobilkommunikation. På denne baggrund må man antage, at FRB var en reaktion på en fare\nfor, at medlemsstaternes myndigheders fastsættelse af forskellige maksimums- eller minimumspriser i sektoren for mobilkommunikation\nkunne føre til, at der opstod hindringer og konkurrencefordrejninger i det indre marked. Hvis dette var tilfældet, var det\nvalg, som lovgiver stod over for under udarbejdelsen af FRB, at håndtere denne fare enten ved at begrænse medlemsstaternes\nmulighed for at fastsætte priser i denne sektor eller ved at fastsætte priser for hele EU (vurderingen af, om dette valg overholdt\nproportionalitets- og subsidiaritetsprincippet, er en helt anden sag). Begge løsninger ville effektivt bidrage til det indre\nmarkeds funktion. Ved at kræve, at der konstateredes en SMP, før regulerende forhåndsindgriben kunne forekomme, valgte lovgiver\nden første løsning. Den omstændighed, at denne løsning effektivt forhindrede fremkomsten af hindringer for samhandelen og\nkonkurrencefordrejninger, burde ikke forhindre vedtagelsen af en anden lovgivningsmæssig tilgang, så længe denne anden tilgang\nfortsat ville forhindre hindringer for samhandelen og konkurrencefordrejninger. Imidlertid er realiteten, at FRB’s fastsættelse\naf grænser for medlemsstaternes lovgivningsindgreb blev udtrykt i generelle vendinger og hverken havde som særligt formål\nat forhindre forskelle i national priskontrol eller var baseret på en særlig konklusion om, at der sandsynligvis ville opstå\nhindringer for samhandelen som følge af fremtidig national priskontrol. Som sådan kan jeg ikke se, at risikoen for, at mulige\nfremtidige forskelle i nationale priskontroller vil skabe hindringer for samhandelen, er blevet fastslået i en sådan grad,\nat det kan berettige vedtagelsen af priskontrolforanstaltninger på fællesskabsplan i henhold til artikel 95 EF. 19. Imidlertid er det min opfattelse, at fællesskabslovgiver kunne regulere priserne for roaming i henhold til artikel 95 EF af\nen anden årsag – nemlig for at fjerne hindringer for den frie bevægelighed, der opstår på grund af privates adfærd, som er\ntil ugunst for grænseoverskridende økonomisk aktivitet. Prisforskellen mellem opkald foretaget i en persons egen medlemsstat\nog roamingopkald kan med rimelighed anses for at modvirke anvendelsen af grænseoverskridende tjenesteydelser som roaming (23). Den metode, som lovgiver valgte for at løse problemet med høje roamingtakster, var et prisloft i hele EU. Denne metode skal\nvære berettiget i forhold til artikel 95 EF’s formål. Disse formål, som artiklens ordlyd gør det klart, er »det indre markeds oprettelse og funktion« (24), idet det indre marked er »et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital i overensstemmelse med bestemmelserne\ni denne traktat« (25). Det, at grænseoverskridende aktiviteter stilles mindre gunstigt, kan muligvis – ved at afskrække kunder fra at foretage\ngrænseoverskridende økonomisk aktivitet, såsom at anvende roamingtjenester – hindre oprettelsen af et indre marked, hvor fri\nbevægelighed for varer, tjenesteydelser og kapital er sikret. Der er nok ikke nogen klarere grænseoverskridende aktivitet\ni sektoren for mobil telekommunikation end roaming selv. Fastsættelsen af et prisloft for roamingtjenester kan med rette anses\nfor at tjene oprettelsen af det indre marked ved at fjerne hindringer for grænseoverskridende økonomisk aktivitet. 20. Selv om fastsættelse af et sådan prisloft betød, at EU-lovgivningen blev pålagt private aktører i modsætning til statslige\norganer, giver accept af en sådan foranstaltning ikke Fællesskabet carte blanche til at anvende artikel 95 EF til at regulere\nenhver økonomisk aktivitet. Roamingforordningen bestod i et indgreb fra fællesskabslovgiver, som tilsigtede at håndtere ikke\nkun privates handlinger, som skabte uønskede resultater, men privates handlinger, som direkte stillede en grænseoverskridende\nøkonomisk aktivitet (roaming) mindre gunstigt end en indenstatslig økonomisk aktivitet (indenrigsbrug af mobiltelefonitjenester).\nHandlinger, herunder private aktørers handlinger, der direkte stiller grænseoverskridende økonomiske aktiviteter mindre gunstigt,\nkan lettere beskrives som hindringer for oprettelsen af det indre marked. Selvfølgelig vil de fleste privates handlinger på\nmarkedet ikke have potentiale til at begrænse den frie bevægelighed, og som sådan kan de ikke i sig selv berettige vedtagelsen\naf lovgivning i henhold til artikel 95 EF. Kun når private aktørers handlinger direkte indebærer grænseoverskridende aktivitet,\nog de ville være i stand til effektivt at begrænse denne grænseoverskridende aktivitet og den frie bevægelighed, kan handling\npå fællesskabsplan for et regulere sådanne handlinger støttes på artikel 95 EF. 21. I den forbindelse anmoder jeg ganske enkelt Domstolen om at anvende de logiske følger af den retspraksis om den horisontale\nanvendelse af reglerne om fri bevægelighed på dens undersøgelse af artikel 95 EF. I denne retspraksis har Domstolen anerkendt,\nat privates handlinger under visse omstændigheder kan udgøre hindringer for den frie bevægelighed. Dette var f.eks. tilfældet\ni sagen International Transport Workers’ Federation og Finnish Seamen’s Union (26) samt i sagen Laval un Partneri·(27), som drejede sig om fagforeningers handlinger, der forhindrede en reder i at genflage sit fartøj i et andet land og et byggeselskab\ni at udbyde tjenester i et andet land. Fagforeningernes handlinger greb direkte ind i etableringsfriheden og den frie udveksling\naf tjenesteydelser, og Domstolen fandt, at reglerne om fri bevægelighed fandt direkte anvendelse på fagforeningerne, selv\nom de var private parter. For at komme til denne konklusion henviste Domstolen til tidligere sager, der anerkendte den direkte\nvirkning, som privates protester kan have på varernes frie bevægelighed, når de forhindrer transporten af disse varer (28). Artikel 95 EF giver fællesskabslovgiver en hjemmel til at handle i tilfælde, hvor alene det at sikre, at statslige organer\nikke foretager handlinger, der begrænser de grundlæggende friheder, er utilstrækkeligt for at sikre det indre markeds funktion\n(29). Det er således kun naturligt, at sådanne hindringer for den frie bevægelighed også kan reguleres i henhold til artikel 95\nEF. 22. Domstolen har som bekendt f.eks. fastslået, at visse fodboldforbunds regler, der bl.a. regulerer fodboldspilleres grænseoverskridende\ntransfers, begrænsede arbejdskraftens frie bevægelighed. Det forekommer mig at være klart, at dette ikke kun ville berettige\net fællesskabsforbud mod sådanne regler, men også vedtagelsen af fællesskabsregler i henhold til artikel 95 EF (30). Hvis Fællesskabet kan forbyde visse handlinger foretaget af private, bør det have kompetence til ganske enkelt at regulere\ndenne handling. Dette ville ikke medføre, at Fællesskabet overlades kompetence til at regulere alle handlinger foretaget af\ndisse private. En sådan kompetence ville kun eksistere, når disse handlinger, som nævnt ovenfor og parallelt med den horisontale\nrækkevidde af anvendelsen af reglerne om fri bevægelighed, direkte omhandler grænseoverskridende aktivitet, og de ville være\ni stand til effektivt at begrænse denne grænseoverskridende aktivitet og den frie bevægelighed. Derimod ville foranstaltninger,\nsåsom et forsøg på at regulere priserne på kufferter eller på måltider på en restaurant, ikke dreje sig om at håndtere handlinger,\nsom direkte er til ugunst for grænseoverskridende økonomisk aktivitet, og det ville derfor ikke kunne godtgøres, at den frie\nbevægelighed og oprettelsen af det indre marked blev påvirket i en grad, der nødvendiggjorde, at Fællesskabet havde lovgivningskompetence\ni henhold til artikel 95 EF. 23. På samme måde som betingelserne for anvendelsen af reglerne om fri bevægelighed på private er mere krævende end dem, der finder\nanvendelse på statslige organer, bør fællesskabslovgivning, der er vedtaget i henhold til artikel 95 EF for at regulere privates\nhandlinger, der påvirker oprettelsen af det indre marked, opfylde særlige betingelser. De skal være direkte til skade for\nen grænseoverskridende aktivitet ligesom i den foreliggende sag. Når private aktørers handlinger effektivt begrænser en grænseoverskridende\naktivitet, skal disse handlinger kunne omfattes af fællesskabslovgivning. 24. Måske bliver den opfattelse, som jeg argumenterer for, endnu klarere, hvis den beskrives således, at den også omfatter handlinger\n(eller manglende handling) fra statens side. Det ville være muligt at sige, at det er staternes »accept« af, at deres operatører\nfastsætter diskriminerende priser (31) for roaming i forhold til indenrigsopkald, der begrænser grænseoverskridende mobilkommunikation. På denne baggrund ville\ndet være muligt at retfærdiggøre et EF-indgreb i henhold til artikel 95 EF af den årsag, at nationale regler ikke forhindrede\nden diskriminerende behandling af grænseoverskridende mobilkommunikation. 25. Jeg har yderligere en bemærkning med hensyn til hjemmelsspørgsmålet. Som nævnt ovenfor kan ændringen også være berettiget,\nsåfremt det er nødvendigt at afhjælpe et særligt problem, som den oprindelige harmoniseringsforanstaltning hindrer medlemsstaterne\ni at håndtere effektivt. Som anført i både Vodafones indlæg og betragtning 4 og 9 til roamingforordningen muliggjorde de i\nFRB fastlagte rammebestemmelser kun forhåndsindgriben fra nationale lovgiveres side, såfremt der konstateredes en SMP udøvet\naf visse markedsdeltagere. Hvis en sådan position ikke kunne konstateres, var nationale lovgiveres indgriben følgelig ikke\nmulig i henhold til det bestående system. I betragtning af at Kommissionen (32) og De Europæiske Tilsynsmyndigheders Gruppe (33) havde fastslået, at taksterne for roamingtjenester var for høje – selv på markeder, hvor der ikke var konstateret en SMP\n– var selve FRB en hindring for nationale eller fællesskabslovgiveres mulighed for at fastlægge regler, der ville medføre\nen sænkning af taksterne for roamingtjenester. Når der er fundet markedssvigt og sociale omkostninger i forbindelse med den\nharmoniserede reguleringsordning, og disse forhold faktisk stammer fra denne reguleringsordning, skal fællesskabslovgiver,\naf de årsager, der er nævnt ovenfor og fastslået af Domstolen i Gintec-dommen og dommen i sagen British American Tobacco og\nImperial Tobacco (34), have beføjelse til at håndtere denne situation og tildele beføjelser enten på nationalt eller på fællesskabsplan til at\nændre regler, som denne har fundet ikke virker effektivt. 26. Fællesskabet har derfor beføjelse til at håndtere situationen med de høje priser for roamingtjenester ved at ændre FRB. Ikke\ndesto mindre skal der, som det er nævnt ovenfor, skelnes mellem på den ene side lovgivningsbeføjelsen og på den anden side\nbåde spørgsmålene om reguleringens rækkevidde og det plan, hvorpå en sådan regulering finder sted. Den omstændighed, at lovgivningen\ner vedtaget med hjemmel i artikel 95 EF som en ændring af en tidligere harmoniseringsretsakt, fritager ikke for at skulle\noverholde de begrænsninger af fællesskabskompetencen, der fremgår af denne artikel og af fællesskabsrettens generelle principper.\nEn af begrænsningerne for anvendelsen af artikel 95 EF som hjemmel er kravet om, at den beføjelse, som en sådan lovgivning\ntildeler Fællesskabet, skal udøves på en måde, som står i rimeligt forhold til de mål, den forfølger, og som skal være berettiget\ni henhold til subsidiaritetsprincippet. B – Subsidiaritet\n27. Fællesskabslovgivers beslutning om at fastsætte maksimumspriser i hele Fællesskabet på både engros- og detailniveau rejser\nalvorlige spørgsmål med hensyn til subsidiaritetsprincippet. Hvad angår engrospriser kan det uden vanskeligheder udledes,\nhvorfor handling på fællesskabsplan var påkrævet. Engrospriser opkræves af udbydere uden for kundens medlemsstat. Følgelig\ner den nationale lovgiver i kundens egen medlemsstat ikke i stand til at skride ind over for udbydere i den stat, som kunden\nbesøger, der opkræver for høje priser af kundens hjemmemobilnet. Endvidere har nationale lovgivere intet incitament til at\nkontrollere engrospriser, der bliver opkrævet hos udenlandske udbydere og sådanne udenlandske udbyderes kunder. 28. Reguleringen af detailpriser er noget mere problematisk. Når maksimumsengrospriser allerede var fastsat, og når man havde\nfjernet kravet om konstatering af en SMP før et lovgivningsindgreb, kunne Fællesskabet have bemyndiget nationale lovgivere\ntil at fastsætte maksimumsdetailpriser for roamingtjenester, såfremt de mente, at de detailpriser, der blev opkrævet af udbyderne\ni deres stat, var for høje. I stedet valgte roamingforordningen at fastsætte en maksimumsdetailpris i hele Fællesskabet. En\nsådan beslutning om at regulere et område på fællesskabsplan snarere end på nationalt plan kræver en begrundelse, henset til\nat Fællesskabet skal overholde subsidiaritetsprincippet. Subsidiaritetsprincippet, som det er fastslået i artikel 5 EF, bestemmer,\nat Fællesskabet kun er berettiget til at handle, hvis målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes\naf medlemsstaterne og derfor på grund af den påtænkte handlings omfang eller virkninger bedre kan gennemføres på fællesskabsplan.\nMed andre ord er det nødvendigt at fastslå, at fællesskabslovgiver var bedre i stand til at regulere detailpriserne for roaming\nend den nationale lovgiver. Skønt det i tilfældet med engrospriser er klart, at der var et kollektivt problem, der krævede\nhandling på fællesskabsplan, forekommer dette ikke at være åbenbart på detailprisniveauet (når engrospriser er blevet fastsat\npå fællesskabsplan, kan medlemsstaterne i princippet frit og effektivt fastsætte nationale detailpriser). Kan der være et\nandet problem, der forhindrer medlemsstaterne i at løse problemet med høje roamingpriser på detailniveau? 29. Den primære begrundelse, som fremgår af roamingforordningen, var, at dens formål om at sikre tilstrækkelig forbrugerbeskyttelse\nog sikre, at kunder ikke blev pålagt for høje priser »ikke […] kan opfyldes af medlemsstaterne på en sikker, harmoniseret\nog passende måde og dermed bedre kan opfyldes på fællesskabsplan« (35). 30. Rådet har anført, at subsidiaritetsprincippet i det væsentligste er et subjektivt og politisk princip (36). I forlængelse af dette ræsonnement understreger Rådet fællesskabslovgivers intention, og at det formål, der blev forfulgt,\nvar, som betragtningen til forordningen udtrykker det, at indføre »en fælles tilgang til at sikre, at brugere af jordbaserede\noffentlige mobiltelefonnet under rejse i Fællesskabet ikke betaler for høje takster for roamingtelefonitjenester i Fællesskabet,\nnår de foretager eller modtager talebaserede opkald, hvorved der opnås et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, samtidig med at\nkonkurrencen mellem mobiludbyderne sikres og tilskyndelsen til innovation og forøgelsen af forbrugernes valgmuligheder bevares«\n(37). Efter min opfattelse er hverken det formål, der forfølges af forordningen, eller lovgivers hensigt afgørende for bedømmelsen\naf, om subsidiaritetsprincippet overholdes. For det første vedrører den afgørelse, der skal træffes i henhold til subsidiaritetsprincippet,\nikke det formål, der forfølges, men om forfølgelsen af dette formål kræver handling på fællesskabsplan. Visse fællesskabsformål\n(som i sig selv berettiger, at der findes en fællesskabskompetence) kan måske forfølges bedre af medlemsstaterne (med den\nkonsekvens, at udøvelsen af denne kompetence ikke er berettiget). For det andet er fællesskabslovgivers hensigt ikke tilstrækkelig\ntil at godtgøre, at subsidiaritetsprincippet overholdes. Sidstnævnte kræver, at forslaget om, at der er behov for handling\npå fællesskabsplan, bliver rimeligt begrundet (38). Forslaget skal støttes af mere end blot en fremhævelse af de mulige fordele, der er forbundet med handling på fællesskabsplan.\nDet indebærer også en fastlæggelse af mulige problemer eller omkostninger, der vil opstå ved at overlade problemet til håndtering\ni medlemsstaterne. Ved at stille disse krav sætter Domstolen ikke sin vurdering i stedet for fællesskabslovgivers, men tvinger\nblot denne til at tage subsidiaritet alvorligt. 31. Selv om der som nævnt var en klar kollektiv handling, der berettigede handling på fællesskabsplan på engrosprisniveau, forekommer\nder ikke at være noget direkte tungtvejende argument for harmoniseringen af detailpriser. Tværtimod synes nationale lovgivningsmyndigheder,\nsåledes som sagsøgerne har anført, at være bedre i stand til at træffe beslutning om behovet for priskontrol (og i så fald\ntil hvilken pris) på de forskellige nationale markeder. Kommissionen har imidlertid i sit skriftlige indlæg anført, at det\nville have medført konkurrencefordrejning at overlade dette til medlemsstaterne, fordi forskellige mobilkommunikationsoperatører\ni forskellige medlemsstater i så fald ville være omfattet af forskellige prislofter. Dette argument kan ikke tiltrædes. Prisforskelle\nmellem medlemsstaterne findes på næsten ethvert område. Sådanne prisforskelle vil måske medføre konkurrencemæssige fordele\nfor de økonomiske operatører i nogle medlemsstater. Som på mange andre områder vil det blot betyde, at priser mellem medlemsstater\nvarierer. I den forbindelse synes der ikke at være nogen klar forskel i forhold til markedet for indenrigsopkald, hvor økonomiske\noperatører også kan være omfattet af forskellige prislofter. Endvidere kan ikke alle konkurrencemæssige fordele nødvendigvis\nbetegnes som en konkurrencefordrejning. Fællesskabslovgiver skulle have anført et argument til støtte for denne konklusion,\nhvilket ikke blev gjort (39). 32. På den anden side henset til den omstændighed, at roamingforordningen efter planen skulle udløbe tre år efter dens vedtagelse,\nmå argumentet om, at rettidig pålæggelse af maksimumspriser var nødvendig for at sikre opnåelse af forordningens formål, tillægges\nen vis vægt. Dette er forbundet med et argument om lovgivningsmæssig effektivitet. Henset til behovet for et EF-indgreb på\nengrosprisniveau kan det anføres, at det både ville være mere hensigtsmæssigt og passende samtidigt at regulere detailpriser.\nEngrospriser ville kunne blive fastsat ud fra de påtænkte detailpriser og omvendt, og forbrugerne ville øjeblikkeligt kunne\nse resultaterne af EF-indgrebet. 33. Det afgørende argument bunder imidlertid i det forhold, at den økonomiske aktivitet, der skal reguleres, er grænseoverskridende.\nSelv hvis der ikke forelå et tilstrækkeligt væsentligt problem med kollektiv handling på detailprisniveau, kan man med rette\nanse Fællesskabet for bedre at være i stand til at løse problemet med roamingdetailpriserne end medlemsstaterne. Henset til\nden tværnationale karakter af den omhandlede økonomiske aktivitet (roaming) kan Fællesskabet både være mere villigt til at\nløse problemet og bedre i stand til at afveje alle omkostningerne og fordelene for det indre marked ved den påtænkte handling.\n34. Det er selve den økonomiske aktivitets grænseoverskridende karakter, der gør fællesskabslovgiveren potentielt mere egnet end\nde nationale myndigheder til at regulere denne aktivitet – selv på detailtakstniveauet. I betragtning af at det drejede sig\nom at håndhæve fællesskabsretlige rettigheder, kan fællesskabslovgiver måske med rette have konkluderet, at nationale lovgivningsmyndigheder\nmåske ikke ville have givet den prioritet til disse rettigheder, som fællesskabslovgiver fandt nødvendig. Som det blev forklaret\naf forskellige parter i forskellige dele af de skriftlige indlæg og under retsmødet, fastsættes taksterne for roaming faktisk\nofte af mobilkommunikationsoperatører som en del af en pakke, der inkluderer andre tjenesteydelser, såsom indenrigskommunikation.\nEndvidere er roaming en lille del af disse tjenesteydelser, og efterspørgslen på roaming er mindre end efterspørgslen på indenrigskommunikation\n(40). I forbindelse med reguleringen af dette marked kunne man forvente, at de nationale lovgiveres fokus ville være på omkostningerne\nved og andre aspekter af indenrigskommunikation og ikke på roamingtaksterne. Det er Fællesskabet, der i kraft af roamings\ngrænseoverskridende karakter har en særlig interesse i at beskytte og fremme denne økonomiske aktivitet. Det er præcis i en\nsådan situation, at den demokratiske proces i medlemsstaterne sandsynligvis ikke vil kunne føre til en beskyttelse af den\ngrænseoverskridende aktivitet (41). På denne baggrund kan man forstå, hvorfor fællesskabslovgiver greb ind. 35. Fællesskabslovgiver mener i det væsentlige, at spørgsmålet om detailpriser ikke kunne være blevet overdraget til regulering\npå nationalt plan, da de 27 forskellige nationale lovgivere måske ville have været for længe om at indføre en effektiv kontrol\nmed detailpriser. Selv om det ikke er nævnt i betragtningen til forordningen, kunne man også anlægge den vurdering, at forsinkelsen\nfra de nationale lovgiveres side ville være permanent. Nationale lovgivere ville måske ikke have lagt samme vægt på at håndtere\nroamingpriser som på indenrigskommunikationpriser. I betragtning af at roamingforordningen gør grænseoverskridende aktivitet\nlettere og hjælper det indre markeds funktion ved at sikre en tilstrækkelig lettelse og beskyttelse af den fællesskabsretlige\nret til fri bevægelighed, var det nødvendigt at handle på fællesskabsplan for at sikre, at sådanne rettigheder fik den nødvendige\n36. Endelig giver fastsættelsen af et prisloft, således som Rådet har anført, mulighed for, at nationale forskelle kan tages i\nbetragtning, når man fastlægger priser under dette niveau. På denne måde efterlader fællesskabslovgivningen stadig en vis\nmargin for indgriben fra medlemsstaterne. Henset til det ovenfor anførte kan fællesskabsforordningen ikke siges at tilsidesætte\nC – Proportionalitet\n37. For så vidt angår spørgsmålet om proportionalitet må Domstolen vurdere, hvorvidt lovgivers beslutning om, hvordan problemet\nmed høje roamingtakster skulle løses, var forholdsmæssig både med hensyn til artikel 95 EF’s formål vedrørende oprettelsen\naf det indre marked og det politiske formål om forbrugerbeskyttelse, når den afvejes mod medlemsstaternes tab af autonomi\nog indgrebet i sagsøgernes rettigheder. 38. De parter, der anfægter gyldigheden af roamingforordningen, har anført, at fællesskabslovgiver ved at tilvejebringe et prisloft\ni hele Fællesskabet overskred grænsen for, hvad der var nødvendigt for at nå målet om en nedsættelse af prisen på roamingtjenester,\nog derved uberettiget greb ind i sagsøgernes ejendomsret og deres ret til udøvelse af handel. Som Domstolens praksis ved flere\nlejligheder har gjort det klart, kræves det, at Domstolen, når den vurderer proportionaliteten af de beslutninger, der er\ntruffet af lovgiver, tildeler denne en skønsbeføjelse. Følgelig »må domstolsprøvelsen af udøvelsen af [lovgivers] kompetence[..]\n[i princippet og på disse områder] […] være begrænset til en undersøgelse af, om der foreligger et åbenbart fejlskøn eller\ner begået magtfordrejning, eller om lovgiver klart har overskredet grænserne for sit skøn« (42). Det er rigtigt, at priskontrol er en af de mest påtrængende former for indgreb på markedet og udgør en særlig stærk begrænsning\naf ejendomsretten og friheden til økonomisk initiativ. Beslutningen om at vedtage priskontrol skal derfor ikke tages let af\nlovgiver. Imidlertid fremgår det ikke, at fællesskabslovgiver gjorde dette i det foreliggende tilfælde. 39. For det første synes fællesskabslovgiver at have besluttet at gribe ind som en sidste udvej. Konsekvensanalysen beskriver\nde foranstaltninger, som Kommissionen traf for at forsøge at sænke detailpriserne på roaming, heriblandt konkurrenceretlige\nundersøgelser, initiativer vedrørende gennemsigtighed, regeludstedelse i henhold til de tidligere bestemmelser og politisk\npres (43). Den advarede uden resultat om, at lovgivningstiltag ville følge, hvis priserne ikke »kom væsentligt tættere på et markedsorienteret\nniveau« (44). Den fremlagde også omfattende oplysninger om roamingpriser, der viste, at »detail[roaming]taksterne er meget høje, uden\nat der er klar begrundelse herfor«, at »en høj detailavance« blev opkrævet, og at nedsættelser af engrostaksterne ofte ikke\nblev videregivet til detailkunderne (45). Kommissionen fandt, at operatørerne havde opnået detailavancer på over 200% for opkald foretaget under roaming og på tæt\nved 300% eller 400% for modtagne opkald under roaming (46), og at priserne varierede stærkt på måder, der ikke kunne forklares af underliggende omkostninger. På baggrund af de foreliggende\noplysninger konkluderede Kommissionen, at detailpriserne for roaming »ikke har nogen meningsfuld forbindelse til de underliggende\nomkostninger i forbindelse med at levere tjenesten« (47), og at der ikke var nogen grund til at tro, at et fald i engrospriserne ville føre til et fald i detailpriserne (48). 40. Den lovgivningsmæssige tilgang, der blev vedtaget, forekommer ligeledes ikke at være urimelig, henset til de modstridende\nbeviser, der er blevet fremlagt af parterne i forbindelse med punktet om, hvorvidt den form for indgriben, som blev vedtaget\naf fællesskabslovgiver, var nødvendig. F.eks. henviste de parter, der støtter forordningens gyldighed, til De Europæiske Tilsynsmyndigheders\nGruppes bemærkninger om, at priserne for roaming var for høje, og at detailpriskontrol kunne være nødvendig, hvis markedskræfterne\nskulle vise sig at være utilstrækkelige til at sikre prisnedsættelser (49). Derimod anførte Vodafone, at den samme gruppe anbefalede, at der indledningsvis skulle vedtages en fleksibel tilgang, der\ntog hensyn til nationale omstændigheder (50). Imidlertid kræves det ikke, at fællesskabslovgiver følger alle råd fra sådanne ekspertgrupper. De Europæiske Tilsynsmyndigheders\nGruppe udtalte, at høje detailavancer findes (51), og at det var sandsynligt, at nedsættelser af engrospriser ville blive videregivet til forbrugerne som rabatter ved prisfastsættelsen\naf indenrigsydelser (52) – en løsning der, som nævnt under drøftelsen ovenfor vedrørende muligheden for national regulering, ikke ville håndhæve de\npågældende fællesskabsretlige rettigheder. Grænseoverskridende kommunikation ville fortsat blive »diskrimineret«. Endvidere\nforeslog De Europæiske Tilsynsmyndigheders Gruppe blot, at fællesskabslovgiver afventede, om markedskræfterne ville presse\ndetailpriserne ned. Henset til de mange beviser for, at nedsættelser af engrospriser ikke blev videregivet til detailforbrugerne\n(53), kunne det ikke kræves, at fællesskabslovgiver anlagde en sådan »vent og se«-tilgang. Som Kommissionen anførte, og som De\nEuropæiske Tilsynsmyndigheders Gruppe selv anerkendte, var hurtighed en vigtig faktor, der skulle tages hensyn til, og af\ndenne grund – i tilgift til den klare konklusion, at priserne, der blev opkrævet for roaming, var for høje – faldt beslutningen\nom at regulere detailpriser inden for området af muligheder, der stod rimeligt åbne for lovgiver. 41. Endvidere har fællesskabslovgivers anvendelse af priskontrol ikke til formål at opnå en længerevarende regulering af markedspriser,\nmen er i stedet et forsøg på at sænke priserne (og muligvis udløse effektiv konkurrence på markedet) som svar på priser, der\nvar kunstigt fastsat på grund af et markedssvigt, som konkurrencereglerne ikke var i stand til at løse. Dette er tydeliggjort\naf betragtning 5, 6 og 9 til roamingforordningen, som berører den omstændighed, at De Europæiske Tilsynsmyndigheders Gruppe\nhavde udfoldet store bestræbelser for at håndtere de høje priser gennem de gældende konkurrenceregler, og af betragtning 28,\nsom understreger, at forordningen skal tilskynde til innovative tilbud til roamingkunderne til priser under de tilladte maksimumspriser.\nVed at indskrænke forordningens varighed til tre år begrænsede fællesskabslovgiver også den rækkevidde, som disse kontroller\nville have på markedet, og tillod, at markedet fik »endnu en mulighed« for at rette dette svigt. 42. Mens priskontroller altid skal vurderes forsigtigt, henset til deres ekstreme virkning på markedet, gør den begrænsede varighed\naf disse kontroller og deres formål om at rette et markedssvigt, som konkurrencereglerne ikke var i stand til at løse, dem\nmere acceptable i dette tilfælde. Endvidere formindsker tilstedeværelsen af en udløbsklausul virkningen på de økonomiske operatørers\nrettigheder. Sådanne klausuler sikrer, at fællesskabslovgiver jævnligt vil revidere sit indgreb på områder, såsom roaming,\nder gennemgår hurtige sociale og økonomiske forandringer (54). Hvis fællesskabslovgiver måtte ønske at udvide priskontrollerne eller gøre dem varige, ville denne beslutning også skulle\nvære forholdsmæssig, og yderligere grunde ville skulle anføres for at berettige dette.\n43. Vodafone anførte også, at efter vedtagelsen af forordningen var priserne for roamingtjenester blevet fastsat tæt ved maksimumsgrænsen,\nog vurderede, at dette beviste, at forordningen undertrykte priskonkurrence på dette område. Imidlertid kan fastsættelsen\naf priser på denne måde ligeledes anses for bevis for manglen på priskonkurrence med hensyn til roaming, hvilket støtter den\nkonklusion, at de tidligere højere priser ville være forblevet de samme, hvis ikke lovgiver havde grebet ind. Henset til alle\nde ovenstående betragtninger kan det derfor ikke fastslås, at lovgivers valg var åbenbart fejlagtigt og derfor medførte et\nuberettiget indgreb i sagsøgernes rettigheder. 44. En proportionalitetsvurdering kræver også, at Domstolen vurderer, om Fællesskabets større evne til at nå den pågældende lovgivnings\nmål kan berettige det tab af medlemsstatsautonomi, der er konsekvensen af den af lovgiver valgte tilgang (55). Parternes bemærkninger vedrørende dette punkt var forholdsvis få. Det er klart, at fastsættelse af en maksimumspris i hele\nFællesskabet svækker medlemsstaternes lovgivningsmyndigheders autonomi. Henset til den næsten enstemmige støtte fra de pågældende\nmedlemsstatsinstanser til indførelsen af den omhandlede forordning mister et sådant argument imidlertid noget af dets kraft,\nog henset til de pågældende reglers begrænsede rækkevidde (roamingtjenester), den skønsbeføjelse, som Domstolen indrømmer\nlovgiver på disse områder, og fraværet af ethvert begrundet argument fremført af sagsøgerne for det modsatte synspunkt, kan\nforordningen ikke anses for at være uforholdsmæssig i denne henseende. II – Forslag til afgørelse\n45. På baggrund af det ovenstående foreslår jeg, at Domstolen besvarer de forelagte præjudicielle spørgsmål på følgende måde:\n»Gennemgangen af de af High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) forelagte spørgsmål\nhar intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 717/2007 af 27.\njuni 2007 om roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet og om ændring af direktiv 2002/21/EF.«\n2 –\t»Roaming« henviser til brugen af en mobilforbindelsesudbyders net i en medlemsstat, der ikke er den medlemsstat, hvor brugerens\nmobiltelefonnet hører hjemme.\n3 –\tDom af 10.2.2009, sag C-301/06, Irland mod Parlamentet og Rådet (lagring af data), endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser,\npræmis 63 og 64.\n4 –\tDom af 2.5.2006, sag C-217/04, Det Forenede Kongerige mod Parlamentet og Rådet, Sml. I, s. 3771, præmis 42.\n5 –\tDom af 5.10.2000, sag C-376/98, Tyskland mod Parlamentet og Rådet, Sml. I, s. 8419, præmis 83.\n7 –\tIbidem og generaladvokat Fennellys forslag til afgørelse af 15.6.2000, punkt 85.\n8 –\tDom af 8.11.2007, sag C-374/05, Gintec, Sml. I, s. 9517, præmis 29. 9 –\tDom af 10.12.2002, sag C-491/01, British American Tobacco og Imperial Tobacco, Sml. I, s. 11453, præmis 80, hvor Domstolen\nfastslog, at den videnskabelige udvikling derimod ikke er den eneste grund til, at fællesskabslovgiver kan beslutte at tilpasse\nfællesskabslovgivningen, da det ved udøvelsen af det skøn, den råder over på området, også tilkommer den at tage andre hensyn\ni betragtning, såsom den stigende betydning der på det politiske og sociale plan tillægges tobaksbekæmpelsen.\n10 –\tFRB forudser indgreb fra nationale lovgivere og generelt under omstændigheder, hvor det er godtgjort, at en bestemt aktør\npå markedet besidder en »stærk markedsposition«. Roamingforordningen medfører fastsættelse af priser i hele Fællesskabet selv\nunder omstændigheder, hvor det ikke er godtgjort, at der er tale om en stærk markedsposition.\n11 –\tDommen i sagen Det Forenede Kongerige mod Parlamentet og Rådet, nævnt i fodnote 4.\n12 –\tDommen i sagen British American Tobacco og Imperial Tobacco, nævnt i fodnote 9, præmis 80.\n13 –\tIbidem, præmis 77.\n14 –\tDette gælder ikke i den foreliggende sag. Beføjelsen til at fastsætte maksimumspriser i forbindelse med roamingtjenester\nfalder klart ind under det område, der er dækket af den oprindelige harmoniseringsforanstaltning, som vedrørte elektroniske\nkommunikationstjenester i medlemsstaterne.\n15 –\tDomstolen anerkendte imidlertid i dom af 14.12.2004, sag C-210/03, Swedish Match, Sml. I, s. 11893, at en fællesskabsforanstaltning,\nder fuldstændigt forbød salget af et bestemt produkt, kunne vedtages i henhold til artikel 95 EF, forudsat at der var en risiko\nfor, at forskellige nationale lovgivninger kunne udløse hindringer for salg af dette produkt. Domstolen synes at anerkende,\nat risikoen for hindringer for salg af et sådan produkt kan retfærdiggøre et fællesskabsforbud for alt salg af dette produkt.\nSelv om man kan sætte spørgsmålstegn ved, i hvilket omfang et sådan forbud fortsat opretholder en forbindelse med artikel\n95 EF’s mål (i henhold til artikel 95 EF kan begrænset fri bevægelighed være bedre end ingen fri bevægelighed overhovedet),\nkræver den foreliggende sag ikke, at Domstolen foretager en fornyet behandling af dette emne. Som det vil fremgå af det følgende,\nadvokerer jeg imidlertid for, at vedtagelsen af enhver foranstaltning (herunder den ændrede foranstaltning) ikke kun som udgangspunkt\nkræver, at der er forskelle mellem nationale lovgivninger, som kan medføre hindringer for samhandelen, for at være berettiget\ni henhold til artikel 95 EF. Den skal bidrage til de mål, der forfølges i henhold til artikel 95 EF. Det kræves imidlertid\nikke, at den er begrænset til disse mål.\n16 –\tDommen i sagen Irland mod Parlamentet og Rådet (lagring af data), nævnt i fodnote 3, præmis 63 og 64. 17 –\tJf. f.eks. dom af 5.12.2006, forenede sager C-94/04 og C-202/04, Cipolla m.fl., Sml. I, s. 11421.\n18 –\tDom af 13.11.1986, forenede sager 80/85 og 159/85, Edah, Sml. s. 3359, præmis 11. Jf. også dom af 26.2.1976, sag 65/75,\nTasca, Sml. s. 291, af 24.1.1978, sag 82/77, van Tiggele, Sml. s. 25, og af 7.5.1991, sag C-287/89, Kommissionen mod Belgien,\nSml. I, s. 2233, præmis 17.\n19 –\tDom af 19.3.1991, sag C-249/88, Kommissionen mod Belgien, Sml. I, s. 1275, præmis 15.\n20 –\tDommen af 19.3.1991 i sagen Kommissionen mod Belgien, præmis 17.\n21 –\tJf. punkt 69-75 i mit forslag til afgørelse af 1.2.2006 i sagen Cipolla m.fl., nævnt i fodnote 17.\n22 –\tDom af 12.7.2005, forenede sager C-154/04 og C-155/04, Alliance for Natural Health m.fl., Sml. I, s. 6451, præmis 29, og\naf 12.12.2006, sag C-380/03, Tyskland mod Parlamentet og Rådet, Sml. I, s. 11573, præmis 37, samt dommen i sagen British American\nTobacco og Imperial Tobacco, nævnt i fodnote 9, præmis 61, Swedish Match-dommen, nævnt i fodnote 15, præmis 30, og dommen\ni sagen Irland mod Parlamentet og Rådet (lagring af data), nævnt i fodnote 3, præmis 64.\n23 –\tSom jeg har påpeget i flere forslag til afgørelse, senest af 22.4.2009, sag C-115/08, ČEZ, punkt 12, kan en behandling\naf grænseoverskridende situationer, der er mindre gunstig end behandlingen af rent nationale situationer, udgøre en hindring\nfor retten til fri bevægelighed, som det indre marked afhænger af.\n24 –\tArtikel 95 EF.\n25 –\tArtikel 14 EF.\n26 Dom af 11.12.2007, sag C-438/05, Sml. I, s. 10779.\n27 Dom af 18.12.2007, sag C-341/05, Sml. I, s. 11767.\n28 Jf. også dom af 9.12.1997, sag C-265/95, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 6959, og af 12.6.2003, sag C-112/00, Schmidberger,\nSml. I, s. 5659.\n29 Vedrørende dette punkt jf. Armin von Bogdany og Jürgen Bast, »The Vertical Order of Competences« i Principles of European Constitutional Law, Oxford, Hart Publishing, 2006. Jf. også Alexander Somek, Individualism, Oxford University Press, 2008, s. 128, som ikke ukritisk anfører, at Domstolens seneste retspraksis om artikel 95 EF »anerkender,\nat de grundlæggende friheder og Unionens lovgivningsbeføjelser tjener et og samme mål«. Jf. også Joseph Weiler, »The Constitution\nof the Common Market Place: The Free Movement of Goods« i The Evolution of EU Law, red. Paul Craig og Gráinne de Búrca, Oxford University Press, 1999. Jeg anbefaler imidlertid ikke nødvendigvis en sådan\nnøje parallelitet. Det, jeg fremfører, er, at årsagerne til at anvende reglerne om fri bevægelighed på private i det mindste\ni nogle sager kan udvides til artikel 95 EF.\n30 –\tHvorvidt, på hvilken måde og til hvilket formål en sådan kompetence skulle anvendes, er et andet spørgsmål, som det ikke\nkræves, at Domstolen tager stilling til i denne sag.\n31 –\tBegrebet »diskriminerende priser« skal i denne forbindelse anvendes med forsigtighed af flere årsager – ikke mindst den\nomstændighed, at der faktisk kan være legitime årsager til, at der er en prisforskel mellem roaming og indenrigsopkald. Det\nsynes dog åbenbart, at der ikke er nogen klar begrundelse for de foreliggende prisforskelle, og at dette var grundlaget for\n32 –\tJf. KOM(2006) 382 endelig af 12.7.2006.\n33 –\tETG’s svar på Europa-Kommissionens anmodning om bidrag til dens foreslåede EF-forordning om det internationale roamingmarked,\n22.3.2006. 34 –\tNævnt i henholdsvis fodnote 8 og 9.\n35 –\tBetragtning 38 til roamingforordningen.\n36 –\tJf. på dette område Armin von Bogdany og Jürgen Bast, nævnt i fodnote 29.\n37 –\tBetragtning 16 til roamingforordningen.\n38 –\tParlamentet og Rådet har understreget i deres indlæg, at beslutningen om at regulere på fællesskabsplan blev støttet af\nmedlemsstaterne gennem ETG. Man kan anføre, at jo mere behovet for et EF-indgreb bestrides, jo større er den byrde, der bliver\nlagt på fællesskabslovgiver for at begrunde en sådan handling. På den anden side skal selv enstemmig tilslutning fra alle\nmedlemsstater i Rådet ikke anses for at være afgørende ved bedømmelsen af tilstedeværelsen og udøvelsen af en fællesskabskompetence.\nDet må ikke glemmes, at medlemsstaterne er repræsenteret i Rådet ved deres nationale regeringer. Af denne årsag påvirker udøvelsen\naf en bestemt kompetence på fællesskabsplan den nationale magtbalance i medlemsstaterne og deres mekanismer for politisk ansvar.\nFortolkningen og anvendelsen af kompetencebestemmelser skal også tage hensyn til disse interesser.\n39 –\tDisse betragtninger bør ikke forveksles med den ovenfor nævnte omstændighed, at prislofter kan pålægge hindringer for adgangen\ntil nationale markeder. Argumentet om fordrejet konkurrence henviser til konkurrence på det samme marked under forskellige\nprisregler og ikke til den omstændighed, at pålæggelsen af et vist prisloft på et nationalt marked måske kan forhindre konkurrenter\nfra en anden stat i at konkurrere med held (henset til den højere kvalitet eller lavere priser på de varer eller tjenesteydelser,\nsom de potentielt kunne tilbyde, hvis det ikke var for det omhandlede prisloft).\n40 –\tJf. f.eks. ETG’s fælles holdning vedrørende koordineret analyse af markederne for engros international roaming, juni 2005,\nafsnit 59 (omhandlende efterspørgsel), og ETG’s svar, nævnt i fodnote 33, afsnit 3.10-3.11 (omhandlende muligheden for, at\nbesparelser i engrosroamingpriser vil blive anvendt til at sænke omkostningerne for indenrigstjenesteydelser).\n41 –\tFlere forfattere har anført, at EU delvist udleder sin demokratiske legitimation af sin evne til at beskytte mobile aktører,\nhvis interesser ikke ville være tilstrækkeligt repræsenteret i en demokratisk proces i de enkelte medlemsstater. Jf. senest\nAlexander Somek, The Argument from Transnational Effects I: Representing Outsiders Through Freedom of Movement, U. Iowa Legal\nStudies Research, skrift nr. 09-23, maj 2009.\n42 –\tDom af 2.4.1998, sag C-127/95, Norbrook Laboratories, Sml. I, s. 1531, præmis 89-90.\n43 –\tKonsekvensanalyse af politikvalgene i forbindelse med et kommissionsforslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning\nom roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet, KOM(2006) 382 endelig, 12.7.2006, s. 27.\n44 –\tViviane Redings bemærkninger til De Europæiske Tilsynsmyndigheders Gruppe, Towards a True Internal Market for Electronic Communications, Paris, 8.2.2006, s. 5, jf. også Konsekvensanalyse, nævnt i fodnote 43, s. 12. 45 –\tKonsekvensanalysen, nævnt i fodnote 43, s. 12.\n46 –\tKonsekvensanalysen, nævnt i fodnote 43, s. 6 og 47.\n47 –\tKonsekvensanalysen, nævnt i fodnote 43, s. 17.\n48 –\tKonsekvensanalysen, nævnt i fodnote 43, s. 48.\n49 –\tETG’s svar, nævnt i fodnote 33, s. 1 og 2. 50 –\tIbidem, s. 2.\n51 –\tETG’s svar, nævnt i fodnote 33, afsnit 2.6.\n52 –\tETG’s svar, afsnit 3.10-3.11.\n53 –\tJf. f.eks. konsekvensanalysen nævnt i fodnote 45. GSM har anført, at konsekvensanalysen af lovgivningen ikke tog tilstrækkeligt\nhensyn til nylige nedsættelser af detailpriser. Imidlertid anerkendte konsekvensanalysen, at væsentlige prisfald var blevet\nannonceret, men bemærkede, at Vodafone, T-Mobile, Telefónica O2 og Orange havde annonceret prisfaldene i den sidste uge af\nkonsekvensanalysehøringsperioden, og konkluderede, at prisfaldene fulgte som svar på truslen om regulering snarere end som\nen følge af markedskræfterne (konsekvensanalysen, s. 10 og 27). Endvidere var nedsættelsen af detailpriser lille, når den\nblev set i lyset af detailfortjenester på op til 400%, som det er anført i roamingforordningens betragtning 1. 54 –\tBehovet for jævnlig revision af fællesskabslovgivers valg på dette marked i hastig udvikling er gjort klart i selve rammedirektivet\n(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7.3.2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet\nog ‑tjenester (EFT L 108, s. 33)). Betragtning 27 til rammedirektivet, der behandler ex ante-regulering, og som er vedtaget\nfor at sikre udviklingen af konkurrenceprægede kommunikationsmarkeder, bestemmer, at »Kommissionen […] regelmæssigt [bør]\ntage retningslinjerne op til revision for at sikre, at de til stadighed er hensigtsmæssige på et marked i hastig udvikling«.\n55 –\tSelv om Domstolens seneste domme har drejet sig om fællesskabslovgivnings forholdsmæssighed i lyset af dens grundlæggende\nformål, som i dommen i sagen Swedish Match, nævnt i fodnote 15, skal forholdsmæssigheden også vurderes i lyset af konsekvenserne\nfor medlemsstaternes autonomi. Jf. på dette punkt Mattias Kumm, »Constitutionalising Subsidiarity in Integrated Markets: The\nCase of Tobacco Regulation in the European Union«, European Law Journal, bind 12, nr. 4, juli 2006, s. 522-524. Genereladvokat Fennelly har også, selv om det er på et andet grundlag, anført, at\ni modsætning til formål vedrørende det indre marked kan grundlæggende formål – såsom sundhedsfremme – ikke i sig selv opfylde\nbetingelsen om forholdsmæssighed (forslag til afgørelse af 15.6.2000 i sag C-74/99, Imperial Tobacco m.fl., Sml. I, s. 8599,


Ethereal Kingdoms: Ethereal Kingdoms (EP) ★★☆☆☆☆ - GFR\nHome Seneste Januar 2018 - Nyheder Ethereal Kingdoms: Ethereal Kingdoms (EP) ★★☆☆☆☆\nDanske Ethereal Kingdoms spiller noget lidt udansk symfonisk metal, der dog rummer nogle folkelementer som giver det hele et nordisk skær. Desværre hæmmes det samlede indtryk af manglen på gode numre og en små-fesen produktion.\nDet er ikke direkte håb- eller talentløst det indtryk Ethereal Kingdoms efterlader, efter 4 forholdsvis lange numre, men i sin nuværende, relativt nye (bandet er dannet i 2017) form, er der stadig nogle alvorlige mangler.\nDer spilles kompetent, men samtidig er virkemidlerne også temmelig velkendte for genren. Det er storladent, pompøst og til tider episk, det hører ligesom med når vi har, at gøre med det symfoniske. Samtidig giver de folkede elementer stedvis materialet et let fantasy-, eller helte-, præg. Så armbevægelserne er, helt som det sig hør og bør, store og bombastiske.\nDen del slipper bandet sådan set udmærket fra, men desværre er ingen af de 4 numre bare sådan rigtig medrivende fra start til slut. Der er velfungerende passager, bestemt, men helt overordnet er sangskrivningen i mine ører ikke stærk nok til, at jeg bliver revet med og drager på storslået togt rundt i kongerigerne.\nHer hjælper det heller ikke, at jeg synes produktionen og det samlede lydbillede generelt fremstår en smule “tyndt”. Jeg mangler mere slagkraft og pondus, hvilket måske kunne have kompenseret lidt for fraværet af reelt mindeværdige numre. Det ligger måske også lidt til genren, men der er noget lidt musical-fersk over hele lydbilledet, der gør at man i længden savner noget mere bund og fylde.\nDer åbnes med “Storm”, hvor trommerne, efter en folksy intro, stormer derudaf. Her savner jeg mere kraft, ligesom guitaren lyder lidt spæd. Vokalen fra Sofia Schmidt kunne også bruge noget understøttelse, eller et løft. Hun synger fint, uden at man bliver direkte betaget, eller blæst bagover. Man havde kort sagt forventet mere vindstyrke og ryk i sejlene med den titel. Og så er det som om sangen står lidt i stampe i midterdelen og ikke rigtig får bygget op til afslutningen.\nDen dansksprogede “Fejlens Cirkel” følger op, men her virker idéen med, at synge på dansk, bedre end selve slutresultatet. Vokalen lyder som om den har svært ved at trænge ordentligt igennem, ligesom melodi og opbygning, i min optik, igen halter, så nummeret ender med, at fremstå underligt uforløst.\nDen efterfølgende “Paper Stars” indledes mere tilbageholdende rent musikalsk, mens vokalen befinder sig i et mere højstemt og følelsesladet toneleje. Stemningen og stilen skifter for en stund, der kommer mere fart på, men det bider ikke rigtig, inden der drejes tilbage på et mere atmosfærisk spor. I sidste halvdel dukker noget violin op, inden vokalen kommer helt frem i lydbilledet. For en stund, inden der går bølgende symfonisk metal i den. Lidt en rodet omgang!\n“Sovereign” har mere fart i stængerne, men igen er det som om, at bandet ikke rigtig formår at bruge fremdriften til, at komme et virkelig interessant sted hen. Den mere dystre og fjendtlige tone i musikken er kærkommen, det er brugen af noget dæmonklingende mandevokal, der vist skal forestille at være “uhyggelig”, ikke. Det lyder faktisk temmelig kikset og bliver for karikeret til mig, og i sammenhæng og blanding med kvindevokalen så bliver det temmelig rodet at høre på. Helt galt går det, da Sofia Schmidt slår over i noget der lidt lyder som oplæsning af et gammelt sagn/eventyr. Det kommer simpelthen til, at lyde for teatralsk til min smag, eller som noget fra en gammel Disney film.\nDet er, selvfølgelig, også en del af stilen og præmissen, som man går ind til, at musikken har et teatralsk og på den led også en “overdrevent” dramatisk side. Der går dog for meget musical i den for mig her, og ja, det er muligt, at det er min personlige smag, der går ind og forblænder lidt her – men jeg kan lide Meat Loaf, så det er ikke fordi, jeg slet ikke kan rumme den slags…\nMen jeg synes Ethereal Kingdoms helt grundlæggende mangler sangene, at hænge deres symfoniske udskejelser op på og bære dem i mål. Uden dem, så bliver de 4 numre lidt af en rodebunke, med konturer af noget der fungerer i glimt, men som mangler en helt grundlæggende narrativ, hvis vi skal blive lidt i teatersproget. Dermed ikke sagt, at man nødvendigvis behøver en stram fortælling for, at det kunne fungere, men her synes jeg det hele flyder lidt for meget ud og ender med en stor bunke ingenting.\nSom jeg skrev indledningsvis, så det ikke talentløst det her, og der er masser af håb et sted i den symfoniske suppedas, men der mangler sange af en helt anden kaliber for, at det ikke lyder som tomme tønder og ender med, at fise ud. Og så mangler lyden, og den samlede teatralske pakke, et løft, så kulisserne ikke kommer til, at ligne malet bølgepap.\nPrevious articleSundays – Turn – 29/1 – 2018\nNext articleLive at Tapetown: Hater set to record next session


Køb Udendørs spisebordssæt 7 dele plastik brun fra boligcenter.dk Køb Udendørs spisebordssæt 7 dele plastik brun fra boligcenter.dk\n> Møbler> Havemøbler> Havemøbelsæt>Udendørs spisebordssæt 7 dele plastik brun\nUdendørs spisebordssæt 7 dele plastik brun\nVores udendørs spisebordssæt vil helt sikkert være et fantastisk valg til udendørsmiddage i haven, på terrassen eller campingpladsen. Spisebordssættet til haven er lavet af massivt plastik, hvilket gør det holdbart og stærkt samt vejrbestandigt og let at rengøre. Rattanlook-designet føjer samtidig et strejf af naturlig charme til dit udendørsområde. Havemøbelsættet er også let i vægt og nemt at flytte rundt. Havebordet og -stolene er lette at samle. Pakken indeholder 1 bord og 6 stole.\nSPAR 3.020,- Tilbud!\nVores udendørs spisebordssæt vil helt sikkert være et fantastisk valg til udendørsmiddage i haven, på terrassen eller campingpladsen.\nPakken indeholder 1 bord og 6 stole.\nBord, mål: 150 x 90 x 72 cm (L x B x H)


klar - STILFISK\nForside / Products tagged “klar”\nHouse Doctor Spejl, Walls H: 150 cm\nSmukt og elegant Walls spejl fra House Doctor med en oval form som skaber et moderne udtryk. Spejlet vil give dybde til rummet, og skabe en speciel stemning. Spejlet er det største af de tre en klassiske Walls spejle fra House Doctor.\nBrug spejlet i gangen eller på badeværelset. Du kan også bruge det som en flot detalje på en væg i stuen.\nMateriale: Spejl, MDF\nDimensioner: B: 70 cm, H: 150 cm\nHouse Doctor Spejl, Walls H: 100 cm\nWalls spejlene fra House Doctor er simple og stilfulde. Et spejl giver rummet en speciel stemning, og får det til at virke større ved at give dybde. Spejlet er en klassisk model fra House Doctor, som vil passe ind i alle indretninger.\nDimensioner: B: 50 cm, H: 100 cm\nHouse Doctor Spejl, Walls H: 70 cm\nStilfuldt og klassisk spejl fra House Doctor som giver dit rum et hyggeligt udtryk, og samtidig får rummet til at virke større ved at give dybde. Walls spejlene fra House Doctor er skønne, og vil passe ind i ethvert rum.\nDimensioner: B: 35 cm, H: 70 cm\nHouse Doctor Spejl, Diamond Klar\nDiamond spejl med form som en diamant, fra House Doctor. Det smukke spejl har et enkelt, men på samme tid elegant udtryk, med dens klare skær, og den smukke form. Brug Diamond spejlet i ethvert rum.\nRösle Bagemåtte Sillikone, Klar\nRösles bagemåtte er en praktisk ting at have i køkkenet, som med sin gode størrelse, kan bruges til forberedelse og bagning. Den er fremstillet i silikone, der gør det nemt at gøre rent. Måtten er nem at rulle sammen, og opbevare i køkkenet. Den tåler op til +230 °C.\nDimensioner: L: 68 cm B: 53 cm H: 0,2 cm\nBloomingville Champagne Glas Nr. 1, Klar, H: 15,5\nSmukt og elegant Champagne glas fra Bloomingville, som vil pynte på ethvert bord, med sit smukke design.\nDimensioner: Ø11xH15,5 cm\nBloomingville Champagne Glas Nr. 1, Klar\nLækkert champagne glas i en flot, klar farve, til nydelse af et dejligt glas champagne med venner- eller veninderne.\nDimensioner: Ø7xH25,5 cm\nBloomingville Vin Glas Nr. 1, Klar\nSuper enkelt og lækkert vin glas fra Bloomingville. Perfekt til sammenkomster, middage, og weekendhygge.\nDimensioner: Ø9,5xH22 cm\nLyngby Porcelæn, Karaffel i glas, Klar, 94 cl\nLyngby Porcelæn, Karaffel i glas, Burgundy, 94 cl\nKeramikeren Axel Brüel er manden bag den smukke AB/C Kande i mundblæst glas. Den danske designer havde en stor indflydelse på den funktionelle designretning Lyngby Porcelæn tog i 1950’erne og 60’erne.\nDen smukke kande i den helt nye farve burgundy er den del af et sæt, hvor glasset Tumbler, der passer til, er designet af datteren Charlotte Brüel.\nDenne karaffel findes også i Burgundy glas, samt glassene i samme farve.\nDesign by us Lampe Diamond Cut\nDesign by Us, Diamond Cut\nDiamond Cut lampe fra Design by Us har et elegant og klassisk design. Lampen er håndlavet og mundpustet. Lampen er lavet med smukke guldkanter.\nLampen er med guld kant og fatning.\nLednings længde: 2,5 meter\nHouse Doctor spejl, Walls klar, dia.: 80 cm\nHouse Doctor spejl Walls klar dia 80 cm\nSuper lækkert spejl fra House Doctor som giver dit rum et stilfuldt udtryk, og samtidig får rummet til at virke større. Walls spejlene fra House Doctor er skønne, klassiske spejle med en flot rund form.\nBrug spejlet i gangen eller på badeværelset. Du kan også bruge det som en flot detalje på en væg i stuen. Spejlet giver dybde til rummet og et flot look.\nSendes med fragtmand til privat eller firmaadresse, skriv venligst om spejlet må stilles uden kvittering.\nHvis ikke kontaktes du om ønsket leveringsdag.\nDimension: Dia.: 80 cm\nDesign By Us Sons Of Marble, Krystle Hurricane Clear\nSons Of Marble, Krystle Hurricane Clear fra Design By Us er en smuk og unik lysestage. Bunden af lysestagen er af marmor, derfra kommer dens helt fantastiske udtryk. Lysestagen findes i både klart og røget glas.\nDimensioner: Ø: 9 cm, H: 15,5 cm\nMateriale: Glas og marble stone\nBloomingville Pendel Klar Glas, Ø: 15 cm\nFlot og enkel lampe med et fint mønster i glasset, der med sikkerhed vil skabe en unik belysning i rummet. Pendlen er fremstillet i klar glas, og den er meget stilfuld.\nDimensioner: Ø: 15 cm x H: 30 cm\nBloomingville Pendel Klar Glas, Ø: 14 cm\nSmuk pendel fra Bloomingville i klar glas. Pendlen er en moderne og klassisk lampe, som vil hænge flot over spisebordet, eller andre steder i hjemmet. Mønstret i glasset gør, at lampen giver en unik belysning til rummet.\nDimensioner: Ø: 14 cm x H: 19 cm\nHouse Doctor Spejl, Walls Klar dia.: 50 cm\nSpejl Walls Klar vil give dit hjem karakter og giver et friskt og kreativt pust til indretningen. Passer ikke bare godt ind i entreen og badeværelset men også på en dekorativ hylde med små vaser og dine ynglings billeder.\nDimensioner: dia.: 50 cm\nHouse Doctor Spejl, Walls Klar Dia.: 110 cm. Tilbud 15 %\nHouse Doctor Spejl, Walls Klar Dia.: 110 cm\nSpejl Walls Klar fra House Doctor og er med et tidsløst design som f.eks. på badeværelset eller i entreen. Ser godt ud sammen med andre spejle i forskellige farver og størrelser fra serien Walls. Ser også godt ud på en hylde med en smuk grøn plante er ting du vil vise frem.\nDimensioner: Dia.: 110 cm


Det 4 -stjernet Aqua Hotel Promenade tilbyder en charmerende indkvartering med 172 værelser at bo i. Bosat i en 7-etagers bygning, blev hotellet åbnet i 1992 og renoveret i 2006.\nDen stille beliggenhed giver hurtig adgang til Pinya de Rosa, som er 13 km væk. Gæsterne kan nå til Pineda de Mar bycentrum, som er 1 km derfra.\nDer tilbydes direkte adgang til en sand-strand og de omgivende parker og en botanisk have.\nEjendommen har hyggelige værelser med satellit-tv, trådløst internet, en lænestol, en sofa og telefon med direkte opkaldslinje. Nogle af hotelværelserne omfatter en panorama-udsigt over havet. De omfatter private badeværelser med en bruser, forstørrende spejl og håndklæder.\nMorgenmad tilbydes på cafeen hver morgen. Hotellets lille restaurant serverer et udvalg af vegetariske retter. Hotellets store bar Poolside byder velkommen til gæsterne for forfriskende drikkevarer. Gæsterne kan spise på Ca l'Aureli og Margarita Torras Castell som ligger inden for 5 minutters gang væk.\nGirona-Costa Brava lufthavn ligger 40 minutters kørsel væk fra Aqua Hotel Promenade.\nForretningsrejsende kan benytte sig af konferencefaciliteter, computere og en fotokopimaskine, som tilbydes på stedet.\nBørnepasning, et legerum og videospil tilbydes for gæsterne med børn. Sådanne aktiviteter som mountainbiking, bådsejlads og volleyball forsynes også.\nLusa i Kuta Lombok\nBen Loyal i Tongue\nRural i Casares\nPeacock Holiday i Pushkar\nCommodore i Mildura\nOnehome Inn Apartment Kiyomizudera All2 i Kyoto\nRadisson Flamingos i Mexico By\nSirene Beach i Rhodos


Et langt liv i dyrenes tjeneste | Dansk Veterinærtidsskrift\nEt langt liv i dyrenes tjeneste\nZoo Dyrlæge Erik Eriksen erindringer fortalt til Lise Wied Kirkegaard er et værdifuldt veterinærhistorisk dokument om pionerarbejdet for de første zoodyrlæger.\nFor fire år siden havde jeg fornøjelsen af at interviewe Erik Eriksen og Carsten Grøndal om deres virke som dyrlæger i Københavns Zoo til DVT. Det var derfor også med høje forventninger, at jeg kastede mig over Erik Eriksens netop udkomne erindringer. Og bogen skuffer bestemt ikke: Pennefører Lise Wied Kirkegaard leverer en absolut læseværdig genfortælling af Erik Eriksens begivenhedsrige liv baseret på talrige interviews.\nBogen begynder allerede før Erik Eriksens fødsel, hos bedsteforældrene, og vi skal næsten en femtedel ind i bogen, før vi når frem til studietiden på Landbohøjskolen. Det er måske en lidt lang indledning til det egentlige, men til gengæld venter der her myriader af skarpe og sjove anekdoter, der giver et levende indblik i de mange personligheder, som underviste på veterinærstudiet i 1950’erne. Ja, vi får tilmed anekdoter om undervisere fra før Erik Eriksens egen studietid. Blandt andet da den berømte og excentriske zoologi-professor J.E.V. Boas eksperimenterede med at skære haler af katte for derved at etablere en haleløs katterace som Manx-kattene på Isle of Man. En kollega var noget skeptisk overfor forsøgene, hvortil Boas udbrød, at »Det har professor Sand ingen forstand på«. Denne gav til gensvar: »Næ, det kan være, men jeg ved i hvert fald, at vi har kastreret hingste-plage siden Arilds tid, og vi har aldrig nogensinde fået født en vallak«. Man skal vist ikke tænke nærmere over logikken i denne sammenligning i øvrigt.\nSådanne anekdoter er der mange af i bogen, og jeg vil tro, at vi er en del dyrlæger, der knuselsker dem – ikke mindst fordi, vi alle har gået på den samme veterinærskole og kan genkende meget af ånden fra vores egen studietid. Vi får også i bogen et mere nuanceret billede af professor Eduard Sørensen, end de rædselshistorier, som man plejer at høre om ham ved eksamenerne. Han kunne åbenbart også ind imellem være både sjov og elskværdig, hvem skulle tro det. Det er guld værd at få disse gamle erindringer bevaret for eftertiden, og det skal Lise Wied Kirkegaard have stor ros for.\nKirkegaard LW (2020): »Der skydes, men ikke med skarpt. Dyrlæge Erik Eriksen erindringer. Fortalt til Lise Wied Kirkegaard«. Erindringer. Mellemgaard. 347 sider.\nDet var også under studietiden, at Erik Eriksen for første gang stiftede bekendtskab med Københavns Zoo, idet han sammen med dyrlæge Jørgen Martin Skydsgaard måtte tilse okapien Esayo, som ikke ville tisse. Den sag klarede de ved at åbne for vandhanen, hvorefter såvel Esayo som dyrepasseren tissede. Der skulle dog gå nogen tid, før Erik Eriksen blev havens første fastansatte zoodyrlæge. Efter dyrlægeeksamen i 1957 blev Erik Eriksen først kortvarigt vikar i Sønder Virum, efterfulgt af værnepligt og et par assistent-stillinger. Tilbage på Landbohøjskolens udkørende ambulatoriske klinik begynder han i 1959 at få enkelte opgaver med zoodyr, og herfra gik det ellers slag i slag indtil fastansættelsen i Københavns Zoo i 1982.\nEt arbejdsliv udover det sædvanlige\nVi får i bogen et levende indblik i de mange opgaver, man som zoodyrlæge stod overfor. Det er underholdende læsning. Vi hører om, hvordan en fødende løve transporteres ind på Odense Sygehus for at blive røntgenfotograferet, og hvordan den samme sted får foretaget kejsersnit, ingen Erik Eriksen skynder sig tilbage til Odense Zoo med det vågnende dyr. Der er også den sælsomme historie om et elefanttyveri, hvor elefanten aldrig vender tilbage og måske den dag i dag er i live. Vi får forklaringen på bogens titel, om at der skydes, men ikke med skarpt, idet Erik Eriksen var en tidlig pioner indenfor brug af bedøvelsesgeværer. Dette var nyttigt til indfangning af både kvier og vilde dyr. Arbejdet resulterede i 1978 i en veterinær doktorgrad og det folkelige tilnavn »Dr. Skyd«.\nBogen vidner om et meget spændende og alsidigt arbejdsliv ud over det sædvanlige. Man forstår derfor også udmærket Erik Eriksen, der i slutningen af sin karriere ikke glædede sig til sin pension, som jo betød afsked med et spændende arbejdsliv.\nAlt i alt er det en velskrevet bog i et lækkert format, som Lise Wied Kirkegaard har begået. Og det er samtidig et værdifuldt veterinærhistorisk dokument om pionerarbejdet for de første zoodyrlæger. En skam, at Erik Eriksen ikke selv nåede at se bogen på tryk, idet han døde året forinden. Han førte i sandhed et langt liv i dyrenes tjeneste.


Unibet bokse odds bonus til Rudy Markussens kamp\nKnock out bokse bonus fra Unibet\n10.09.2015, 09:00 - Michael Frandsen\nUnibet er sponsor for bokseren Rudy Markussen som gør comeback lørdag d. 12 september til Nordic Fight Night, hvor han møder Ramazi Gogichashvii fra Georgien. Til boksebraget giver Unibet en række odds bonusser, som kommer alle bokse og betting fans til gode. Se Unibets tre bonusser til boksning herunder.\nKnock out bonus på Rudy sejr\nUnibet tror fuldt og fast på at Rudy Markussen kommer hurtigt ud af startblokken og afgøre kampen i første runde med et knock out. Unibet refunderer alle indsatser op til 100 kr. på Rudy Markussen, hvis han ikke vinder på knock out i 1. runde. Spil for 100 kr. på knock out i første runde, og hvis ikke det er tilfældet, så får du din indsats retur som bonuspenge.\nHusk at tilmelde dig Unibets kampagne online – ellers er ingen af Unibets odds bonusser til boksekampen gældende. Hvis du endnu ikke er kunde kan du også gøre brug af en 1500 kr. Unibet velkomstbonus ved sign-up.\nBoostet odds på knock out\nDer er fuld valuta, hvis Rudy Markussen tager sejren på knock out! Unibet booster nemlig oddset, så du i stedet for 1.06 får odds 3.00 ved en knock out sejr til Rudy Markussen.\nDifferencen mellem det normale odds og det boostede odds udbetales som en odds bonus. Bonussen kommer til udbetaling mandag den 14. September og skal herefter omsættes 5 gange til minimum odds 1.40 før den kan hæves fra din betting konto.\nGratis billetter til boksebraget\nSom en sidste gave til bokse fans udlover Unibet 2 billetter til kampen. For at deltage i lodtrækningen om 2 billetter til Rudy Markussen – Ramazi Gogichashvii skal du have en Unibet konto, og svare på følgende spørgsmål:\nHvad skal der stå på den stiplede linje? Rudy ………………. Markussen\nSend det rigtige svar sammen med dit Unibet brugernavn og mobilnummer til E-mail: kampagne@unibet.com\nOdds hos Betsafe & vind en tur til NFL i London 09.09.2015, 16:47 - Michael Frandsen


DR-vært Kent Nikolajsen er død\n11/1 2019 - 11:00\nHan blev kun 48 år.\nKent Nikolajsen er blandt andet kendt for DR-programmet "Rene Ord For Pengene"\nKent Nikolajsen, der er kendt som værten på ”Rene Ord For Pengene” og DR Sporten er død. Det bekræfter Metronome i en pressemeddelelse.\n”Det er med stor sorg at skulle meddele at vores direktør, nære ven og kære kollega Kent Nikolajsen er død i dag kl 12 i sit hjem i Ringsted omgivet af hele sin familie”, lød pressemeddelelsen fra i går.\nKent Nikolajsen var administrerede direktør for produktionsselskabet Metronome. I sommer blev han sygemeldt, hvor han gennemgik en længere behandling mod kræft i spiserøret.\n”Vi ved, at Kent allerhelst havde fortsat livet, det var nemlig et liv, han elskede meget højt, og hans arbejde her på Metronome var højt prioriteret. Derfor har det også været svært for Kent at give slip på livet, og han har kæmpet hårdt og bravt imod kræften de sidste mange måneder, men desværre havde kræften allerede fået godt fat i Kents krop, inden den blev opdaget i juni måned”.\n23/4 2019 - 11:00\nKent Nikolajsen startede karrieren som nyhedsvært på TV Syd. I 1995 blev han ansat på DR som sportsjournalist. Here blev han senere vært på DR Sporten og i 2001 blev han været på ”Rene Ord For Pengene”. Han efterlader sig sin hustru Linda, samt parrets tre børn; datteren Mira og tvillingerne Jakob og Stine.


Integraton Arkiv - Controel ApS\nCTS, Dataopsamling, IBI, Integraton, Projekter, Underentreprise\nProjektet Carlsberg Byen er ambitionen om at skabe det perfekte byrum, gennem et enormt ambitiøst projekt, hvor et helt kvarter opføres stort set samtidig. Scherfig Hus er et hus, der er inddelt lejligheder på mellem to og fem værelser. Under huset er et lille parkeringsanlæg, ligesom en stor del af de tekniske installationer [...]\nCTS, Integraton, Projekter, Underentreprise\nCTS, Integraton, Underentreprise\nProjektet Kvæsthuspladsen er en enestående plads i København. 25% større end Rådhuspladsen, og helt unik med sin placering midt i Københavns Havn. Under pladsen findes et underjordisk og moderne parkeringsanlæg i verdensklasse til 500 biler. Controel ApS har for Wicotec Kirkebjerg A/S leveret et omfattende CTS anlæg til styring og overvågning af de [...]


Tinder, Bumble, og mere: swiping betød dating i dette årti | CDhistory\nTinder er swipe, og swipe er Tinder. Men som vi lukker dette årti, er det måske på tide at pensionere den swipe, vi engang kendte. Tinder’s introduktion i 2012 indvarslede ikke blot begyndelsen på en æra, hvor tilsyneladende alle dater online, men også begyndelsen på “swipe” som et design- og interaktionskoncept. Et swipe til venstre betyder nej, og et swipe til højre betyder ja – men det vidste du selvfølgelig allerede.\nMens det føles rudimentært at forklare swipe’et, virkede det engang radikalt. Før den fandtes, byggede online-datere profiler på et websted, som det tog timer at perfektionere. OkCupid gav brugerne tilsyneladende endeløse spørgsmål at besvare, og eHarmony fokuserede på personlighedsquizzer, alt sammen i et forsøg på at tildele folk point og tilbyde kompatibilitetstal. Så kom swipe. Det fjernede arbejdet fra online dating og stillede i stedet ét væsentligt spørgsmål: Synes du, at denne person er lækker? Hvis ja, skal du swipe til højre. Hvis nej, swipe til venstre. Let.\nSwipet blev født for kun syv år siden, og i løbet af den tid har det erobret online dating og gjort det til mainstream. Datingapps forventes at overstige 25 millioner brugere i USA i år, og i 2017 sagde 39 procent af heteroseksuelle par i USA, at de havde mødt hinanden online, hvilket er en stigning fra 22 procent i 2009 ifølge en nylig undersøgelse.\nTinder sænkede barriererne for online dating og gamificerede det. Profiler er nøgne, og det er grænseløst tankeløst at vælge folk, du er interesseret i. I stedet for at kræve arbejde på forhånd, downloader datere en app og begynder straks at matche. Endnu mere genialt er det, at Tinder på et tidspunkt krævede, at datere skulle linke deres Facebook-konto og udfylde nogle vigtige profiloplysninger som alder og skole. Tinder var afhængig af telefonernes indbyggede GPS til at bestemme, hvor daterne befandt sig, og udfyldte potentielle matches derfra. Appens enkelhed på et tidspunkt, hvor smartphones var på vej frem, satte Tinder på en opadgående bane.\nDet grundlæggende swipe-koncept har været så værdifuldt for Match, Tinders moderselskab, at det endda kæmper mod patentstridigheder om inkorporering af swipe i andre datingapps – swipe er penge. (Bumble og Tinder har kæmpet om swipe i over et år nu.)\nSwipe-hadere håner det imidlertid som en ond kraft, der har korrumperet os og gjort os til sexdrevne galninge. Hvem er vi som mennesker, hvis vi kan vælge mellem tusindvis af potentielle matches med blot et tryk på en app og et swipe? Betyder det monogamiens endeligt? En Vanity Fair-artikel fra 2015 forbandt Tinder med “datingapokalypse”, en tid, hvor sex er så let tilgængeligt, at frieri ophører med at eksistere. Det ser ikke ud til at være sket endnu, og faktisk er swipe’et begyndt at gå af mode.\nNår vi går ind i 2020, ser det ud til, at appsne er ved at finde ud af, at swipe’et alene ikke længere er tilstrækkeligt. De differentierer sig ved at skabe langsommere oplevelser, der resulterer i rigtige dates med rigtige mennesker, og som formodentlig tager højde for daternes ønsker.\nSelv Tinder eksperimenterer med måder at supplere swipet på og give folk mere kontekst end blot et ja eller nej. Det lancerede Swipe Night, en interaktiv videofunktion, i år, der giver datere mulighed for at swipe på folk, der har truffet lignende beslutninger som dem under oplevelsen. Det viser sig, at du måske gerne vil have noget at tale om ud over swipet. Andre apps, som Hinge, fokuserer på rullende profilsider, der giver datere mere kontekst om den person, som de måske ønsker at date. The League bruger automatiserede, to-minutters videoopkald til at hjælpe datere med at filtrere gennem matches. Og nyere apps, der endnu ikke er kommet helt i gang, som Bounce, koncentrerer sig om den virkelige del af dating ved ikke at give folk plads til at tale og i stedet fokusere på mødet. Appen er kun live på bestemte tidspunkter.\nSwipet satte fart på dating – folk kunne tage så mange mennesker ind, som de ville, så hurtigt de ville. Men efterhånden som samtaler om teknologi, mental sundhed og udbrændthed når en feberhøjde, vil swipe’en sandsynligvis ikke blive hængende for evigt. Det kan forblive den gestus, hvormed vi træffer datingbeslutninger, men det vil kræve mere end et hot-eller-ikke-valg.\nI de syv år siden Tinder’s lancering siger appen, at den tæller over 5 millioner betalende abonnenter, sandsynligvis en lille del af det samlede antal brugere i alt. Flere online datere er i folden end nogensinde før, den mekanik, de bruger til at mødes, har bare brug for en switch-up. Millioner af mennesker rundt om i verden har i dette årti skiftet til højre på online dating, og vi vil sandsynligvis aldrig gå tilbage, vi har bare brug for en lille justering.


Bed and breakfast, overnatning og private værelser i Grenå, Glesborg, Fjellerup, Djursland, Ryomgård og Kolind\nBed and Breakfast Margrethehøj på Djursland\nNår du søger efter Bed and Breakfast, privat værelse eller overnatning i Grenå, Glesborg, Fjellerup, Djursland, Ryomgård og Kolind, kan du enten bruge kortet øverst, eller gå listen igennem til venstre. Du får yderligere information omkring det enkelte Bed and Breakfast ved enten at finde oplysninger i værtens Bed and Breakfast annonce hos os, eller ved at besøge værtens egen hjemmeside.\nTag en Bed and Breakfast Djursland ferie, hvor du kan opleve skøn natur og de 2 største byer, Grenå og Ebeltoft. Djursland Bed and Breakfast giver dig et bredt udvalg af kulturelle tilbud og et stort antal spændende butikker. Vælg overnatning Djursland og evt. i en af de mindre byer, Rønde, Auning eller Allingåbro. Når du vælger Bed and Breakfast Djursland, får du dermed både mulighed for at opleve Ebeltoft og Grenå, men også mange andre spændende mindre byer. Tilbyder du selv Bed and Breakfast Djursland, kan du gratis prøve en annonce her på siden. De første 5 dage er gratis for dit Bed and Breakfast på Djursland, hvorefter du får en billig annonceringsmulighed.\nBook et Bed and Breakfast i Grenaa og oplev byen, som siden 1445 har været købstad. Grene er endvidere Djurslands største by. Vælg en overnatning i Grenå og besøg et stort antal spændende butikker og 4 havnemiljøer. Kombiner et Bed and Breakfast Grenå ophold med et besøg i Kattegatcentret eller Museum Østjylland. Grenå har charme og kan tilbyde en række af smukke velbevarede bindingsværkshuse. Hvis du udlejer privat Bed and Breakfast i Grenå, er mulighederne for udlejning af dine værelser store via vores side. Prøv gratis Bed and Breakfast Grenå annoncering i 5 dage.


Sådan virker det | Skifte elleverandør det er let | NettoPower\nDet er let at skifte elleverandør til NettoPower.\nHer kan du se, hvad der sker, når NettoPower leverer billig el til dig\nVi ønsker at gøre det så let som overhovedet muligt at skifte elleverandør til NettoPower. Er du lige flyttet kan du se en huskeliste til flytning. Har du brug for et pristjek kan du bruge elpris.dk. Vi mener at det skal være en god oplevelse at skifte elleverandør- det er blandt andet derfor, at vi topper Trustpilots liste over de bedste energiselskaber. Nedenfor kan du se, hvordan det virker når man skifter til NettoPower, og har du spørgsmål så sidder vi klar til at besvare dem på telefonen, og på Facebook, Twitter og Google+.\n1. Vores El\nVi har kun ét el-produkt - det er simpelt for dig og os.\nVi leverer el fra NordpoolSPOT.\nDet er den samme el, som de store selskaber sælger - vores honorar er bare markant lavere.\nVores produkt har en variabel elpris, hvilket er billigt og sikkert.\nVi er elleverandør til hele Danmark.\nOgså til dit hus...\nDet tager kun 5 minutter at udfylde vores online tilmeldingsformular.\nDu får en NettoPower-konto, hvorfra du styrer dine betalinger.\nVi holder dig opdateret - så snart vi ved noget om din konto, så ved du det også.\nVores nyhedsbrev fortæller dig om alt, hvad der rører sig i NettoPower, så du ved, hvem vi er, og hvad vi laver.\nNår du er tilmeldt hos os som elleverandør, så behøver du ikke gøre mere - vi klarer resten.\nDet er nemt og simpelt at skifte til NettoPower.\nVi kontakter din tidligere elleverandør og opsiger din aftale hos dem.\nVi sikrer, at din startdato hos os passer med slutdatoen hos din tidligere elleverandør.\nHvis du i forbindelse med skiftet fraflytter din bolig, skal du huske at melde fraflytning hos din tidligere elleverandør.\nDet tager 3 uger (med mindre der er tale om en indflytning) og så er du aktiv kunde hos NettoPower.\nHvis du flytter ind i en ny ejendom, kan det gå endnu hurtigere.\nStrømmen forsvinder på intet tidspunkt når du skifter elselskab.\nDu styrer selv din konto i selvbetjeningen - du er i fuld kontrol.\nDu kan ændre størrelsen på dine indbetalinger.\nDownload regninger og ret betalingsoplysninger.\nSe detaljeret information om dit historiske forbrug.\nHvis du råder over flere ejendomme, så kan du have dem alle på samme konto.\n5. Automatisk, månedlig optankning\nVi beregner dit forventede forbrug hver dag.\nDette forbrug trækker vi fra din NettoPower-konto dagligt.\nNår der ikke er flere penge på kontoen, tanker vi den op med det aftalte beløb.\nDet sker typisk én gang om måneden - afhængigt af elpris og forbrug.\nDu kan selv vælge at betale for en længere periode ad gangen. Det styrer du helt selv.\n6. Hvorfor vælge NettoPower?\nNettoPower har i de seneste fire prissammenligninger fået tre førstepladser og én andenplads i kampen om at være Danmarks billigste elleverandør.\nVi er blandt toppen på Trustpilot.\nDet er let at skifte til NettoPower - og forlade os igen, hvis du fortryder. Du har 14 dages helt almindelig fortrydelsesret, og derefter er der ingen binding - det tager kun 10 dage at skifte væk fra NettoPower igen.\nVores regninger er lette at forstå.\nVi er et danskejet elselskab - vi er uafhængige, og vi er stolte af at være anderledes. For tiden arbejder vi også på at kunne tilbyde alle vores kunder gas - læs mere om det på "Hvad koster en m3 gas"\nVælg os som elleverandør