Catering og lækkert mad til dit bryllup - Madbutler\nCatering og lækkert mad til dit bryllup\nFavoritmenu til dit bryllup!\nNår du, eller en du kender, skal giftes, er der mange forberedelser. Vi ved, at det på denne dag især er vigtigt, at det hele går op i en højere enhed, og alting klapper og går på den måde, du ønsker. Hele set-up’et er vigtigt og maden spiller ved brylluppet en stor rolle. Der er en forventning, både fra gæsternes og din side om, at maden er lækker og at gæsterne går glade fra bordet, og bliver mætte på den “gode” måde. Du har sikkert masser af gode idéer og forslag til, hvordan dagens mad skal blive så vellykket som muligt og hvordan bordet skal pyntes med de bedste lækkerier til dit livs fest.\nUanset hvordan du tænker, at din menu til bryllupsdagen skal sammensættes, så har vi i Madbutler nogle forslag, som vi er sikre på vil falde i din smag, når du skal bestille god mad og catering til dit bryllup, eller måske skal arrangere menuen til et bryllup for en af dine nærmeste. Dine ønsker til maden bliver med Madbutler en realitet og vi har masser af muligheder, når du skal holde fest.\nMed vores feature “Få tre tilbud” eller “Find selv menuen” kan du selv finde den menu, du synes passer dig bedst. Du kan enten vælge at få tre tilbud til din bryllupsmenu fra vores forskellige leverandører - klik dig ind under “Få tre tilbud” og på den måde kan du danne dig et overblik over, hvad du har af muligheder i forhold til helt specifikke ønsker og behov. På denne måde vil du modtage tre tilbud fra vores leverandører, som naturligvis er 100 % uforpligtende og gratis.\nDu kan også få et overblik ved at klikke dig ind under “Find selv menuen” og herudfra undersøge udvalget af vores menuer, og se hvilke retter, du foretrækker til dit bryllup. Valget er dit, og der er mange forskellige menuer at vælge imellem fra de bedste kvalitetskøkkener i Danmark.\nRespekt for råvarer og for naturen\nMadbutler har stor ekspertise i at finde de køkkener, der har de bedste muligheder til dit bryllup. Vi samarbejder med resturationer og cateringfirmaer i hele Danmark, og vi får hele tiden nye samarbejdspartnere, så der konstant bliver flere og flere menuer at vælge imellem. Lige nu har vi over tusinde menuer, og der kommer hele tiden nye til. Vi har eksempelvis etableret et samarbejde med årets cateringfirma 2014, LêLê, der er et vietnamesisk fusionskøkken. Så skal du holde dit bryllup i asiatisk stil, så er dette cateringfirma en perfekt mulighed. Uanset tema, stil og dine præference, så send os en forespørgsel, og vores køkkener sender dig de bedste tilbud.\nMadbutler har håndplukket de bedste til at lave mad, så du kan føle dig i helt trygge hænder, når du bestiller catering til dit bryllup igennem os, og du kan være sikker på, at kvaliteten er i top.\nVi går ikke på kompromis med kravene til vores leverandører. Vi forlanger bl.a. at se leverandørernes smiley-skemaer, som vi kræver skal være fuldt ud tilfredsstillende og samtidig kræver vi topratings på Trustpilot for leverandørerne. Dette er din sikkerhed for, at det hele går som det skal, og at kvaliteten er i orden, når du bestiller igennem Madbutler.\nVores dygtige leverandører har stor erfaring med catering. I køkkenerne bliver der arbejdet med de bedste råvarer, herunder sæsonens frugter og grøntsager, hvilket er helt i tråd med vores filosofi om at passe på naturen og miljøet igennem madlavningen. Frisk frugt og grønt i sæson giver samtidig langt den bedste smagsoplevelse til dig. Vi synes, der er forskel i smagen, når grøntsager har været transporteret milevidt for at nå ud til de steder, hvor maden skal tilberedes, eller om gullerøderne og kartoflerne er blevet dyrket i lokalområdet.\nVi samarbejder alene med de køkkener, der har stor respekt for de råvarer, de arbejder med og som de arbejder med på bedste og mest professionelle vis. Dette lyder måske som en floskel, men vi er i Madbutler helt afhængige af, at vores leverandører leverer fuldt ud tilfredsstillende menuer, og derfor er vi din garant for, at maden er tiptop ved bestilling af catering til dit bryllup gennem Madbutler. Du tænker måske at det så kan blive en dyr fornøjelse at få din mad leveret gennem os, men det er det ikke. Vi har prisgaranti og har derfor de bedste priser på kvalitetsmad - et bryllup er almindeligvis en dyr affære, men selvom det er den bedste mad, er det ikke ensbetydende med, at det også er den dyreste.\nRing endelig til os, hvis du har spørgsmål på telefon + 45 53 54 54 55\nHvad er Madbutler?\nMadbutler er sat i verden for at gøre din oplevelse med catering meget lettere, end den tidligere har været. Vi har savnet et koncept, der samler de forskellige og de bedste cateringleverandører. Det har vi handlet på og i starten af 2014 samlede vi vores idéer til et koncept, hvor du bl.a. kan indhente tre tilbud på ønskemenuen til dit bryllup. Vi ved hvor vigtig dagen er, og hvor stor betydning det er, at maden bliver leveret til tiden. Vi giver dig et bredt udvalg, og har hele tiden fokus på kvalitet og god mad, og med over tusinde menuer at vælge imellem, vil der helt sikkert også være noget, der kan gøre maden ved dit byllup fuldstændig fortryllende.\nVi vil gerne, at processen med at bestille igennem os, er legende let og uden forsrtyrrelser. Vi har derfor valgt, at du højst kan modtage tre tilbud ad gangen på din menu. Skulle det ikke være nok, og kan du - mod forventning - ikke finde din drømmemenu gennem disse tilbud, så kan du altid indhente tre nye tilbud eller give os et kald - vi står klar ved telefonen til at tage imod din forespørgsel.\nDet koster ingenting at indhente tilbud, og først når du accepterer et tilbud, vil du blive sendt en ordrebekræftelse, hvorefter dit tilbud er bindende.


En drøm går i opfyldelse: Thurøs eneste værtshus får ny ejer | faa.dk\nEn drøm går i opfyldelse: Thurøs eneste værtshus får ny ejer\nCharlotte Sørup (tv.) har solgt Thurø Stuen til Camilla Andersen (th.). Det er Camilla Andersens kæreste, Thor Pedersen, i midten, og det var hans forældre, der drev stedet tilbage i 1990'erne. Foto: Katrine Becher Damkjær\nCamilla Andersen har i mange år drømt om at drive Thurø Stuen, og nu får hun muligheden. 1. december overtager hun værtshuset fra Charlotte Sørup, som har mistet lysten til at drive stedet.\n08 nov. 2019 kl. 12:28\nThurø: Den ene har masser af gejst, og det har den anden ikke.\nSå der er god logik i det ejerskifte, der er på vej i Thurø Stuen, som har været drevet af Charlotte Sørup de seneste tre år og nu bliver overtaget af Camilla Andersen.\nSidstnævnte bor på Thurø og fortæller, at netop restaurationen på Bergmannsvej er noget særligt for hende.\n- Mine svigerforældre havde Thurø Stuen i 1990'erne, og det har i mange år været min drøm at drive det, siger Camilla Andersen, som er 34 år og ikke havde licens til at gå på værtshus, da svigerforældrene, Kirsten og Bent Pedersen, trak i hanerne bag disken.\n- Men de har fortalt mig mange gode og positive historier, så det her er en drøm, der går i opfyldelse, siger hun.\nMine svigerforældre havde Thurø Stuen i 1990'erne, og det har i mange år været min drøm at drive det.\nCharlotte er træt\nCharlotte Sørup har det helt fint med at vige pladsen.\n- Jeg har drevet det alene, og det har været for hårdt. Især somrene har været travle og har virkelig trukket tænder ud, og faktisk har jeg det ikke så godt, siger den 52-årige snart forhenværende værtshusholder.\nDet hører også med, at hun har fundet en kæreste, som bor i Sønderjylland, og som hun tilbringer en del tid hos, hvilket er vanskelig foreneligt med at drive virksomhed på Thurø.\nOg så oplyser hun, at hun faktisk har haft en fornuftig forretning.\n- Men jeg tænker, det er klogest at stoppe, før jeg ligger med benene i vejret, siger hun.\nThurø-værtshus blev kørt i sænk\nAlt det ved Camilla Andersen godt, men hun har alligevel mod på opgaven.\n- Jeg kan godt forstå Charlotte (Sørup, red.), for hun har jo kun været sig selv, siger Camilla Andersen og fortæller, at hun selv er bedre stillet, eftersom hendes kæreste, Thor Pedersen, er med i projektet.\n- Han er smed, men skal hjælpe til på Thurø Stuen i sin fritid og hen over højsæsonen, siger hun.\nCamilla Andersen beretter også, at tidspunktet for overtagelsen på mange måder er det rigtige.\nFor hun har lige færdiggjort en uddannelse som laborant, og parrets søn har nået teenagealderen og har derfor udviklet en vis selvstændighed.\nOg Camilla Andersen fortæller, at parret er villige til at investere den tid, der skal til.\n- Ferie er ikke noget, vi går så meget op i. Det her er drømmen, og så må man satse og gå all in, siger hun.\nCamilla Andersen og kæresten Thor Pedersen overtager Thurøstuen 1. december, og dermed går en mangeårig drøm i opfyldelse. Foto: Katrine Becher Damkjær\nThurø Stuens stampublikum behøver ikke frygte for store omvæltninger, fortæller Camilla Andersen.\n- Vi fortsætter med noget smørrebrød og nogle varme retter og mad ud af huset, så det skal så vidt muligt køres, som Charlotte har gjort det, i hvert fald i starten. Men vi har også planer om at satse lidt mere på det yngre publikum og få gang i nogle billard- og dartturneringer, for der er masser af unge herovre, siger Camilla Andersen, der desuden oplyser, at det var et rygte om, at Charlotte Sørup var kørt træt, der fik parret til at henvende sig. Hvorefter tingene altså faldt på plads.\nCamilla Andersen overtager nøglerne til Thurø Stuen 1. december.\nLutter overskud: Erhvervslivet i forbifarten på værtshus, på...\nSalg af Thurø-stuen er en and


Gammel vrede i ny indpakning? | Information\nVrede unge mænd spiller hård, aggressiv og politisk bevidst musik under betegnelsen nu-metal, en af tidens bedst sælgende genrer i Amerika.\nEr det hørt før eller er det musik til et nyt ungdomsoprør?\nUngdommen er den primære målgruppe for musikbranchen, og derfor afspejler og imødekommer den ofte unges behov og lyster. Nye tendenser inden for musikken opstår som regel på det amerikanske marked, Jordens største, der fraset det ældre publikums country i dag domineres af pop, rock og hip-hop. Men en ny er dukket op med et godt tag i det købelystne publikum: Nu-metal er navnet og udøverne hedder bl.a. Limp Bizkit, Soulfly, Slipknot, Coal Chamber, Korn og Rage Against The Machine.\nNu-metalbands ligger permanent på bestsellerlisterne, Limp Bizkits plader langes over disken i millioner, det samme er tilfældet med Soulfly, Slipknot og Korn. Køberne er primært unge, hvide amerikanske mænd, og deres jævnaldrende i Europa følger så småt efter. Almindelige mennesker har også fået ørene i nu-metals maskine, hvis de har set actionfilmen Mission Impossible 2. Her står Limp Bizkit bag titelmelodien, en coverversion af den gamle tv-series kendingsmelodi i nu-metals klæder: tunge guitarer, gyngende rytmer og vred rap.\nMen både rap og heavy er jo ikke nyt, så derfor kan man med rette spørge, hvor meget new, der er i nu-metal.\nHistorisk har nu-metal rødder 15 år tilbage i tiden. I midten af 80erne så de første crossovers mellem to ungdomskulturer, de sortes rap og de hvides metal, dagens lys. Run D.M.C. udsendte i 1986 Aerosmiths klassiker »Walk This Way«, hvor rockguitarer pludselig fik selskab af rap og pladescratch. Året efter fulgte heavy-bandet Anthrax med »I´m The Man«, hvor hårde guitarer og pågående rap hyldede tegneseriefiguren Judge Dredd.\nAnthrax samarbejde siden med de hårdkogte rappere Public Enemy, og sideløbende dukkede de hvide negere Beastie Boys op. Ved indgangen til 90erne tog grupper som Red Hot Chili Peppers og Faith No More rappen ind i deres funkmetal, lydsporet til filmen Judgement Night var en lang crossover mellem rap, rock og heavy, og da Rage Against The Machine debuterede i 1992, manifesterede genren sig yderligere i lytternes bevidsthed.\nMen nu-metal, eller rap-metal, som den hed dengang, blev til dels bremset af grunge-rocken, der fra det nordvestlige USA i starten af 90erne satte dagsordenen så eftertrykkeligt, at al rock ikke var noget uden militærstøvler og skovmandsskjorter.\nGrungens navlepilleri blev dog hurtigt folk for meget og en radikal modreaktion kom prompte, således har musikindustrien de sidste år været præget af poppens mange afskygninger, fra 70er-retro til electronica. Men tendenser har det med at bevæge sig i bølger, og bedst som man dømmer en genre død, kommer den tilbage med uformindsket styrke. Således også rap-metal, som altså nu fremtræder under navnet nu-metal.\nHelt i front ligger Limp Bizkit, der af alle rammer stilen renest med tunge, gyngende guitarriffs og flabet rap. Når forsangeren og genrens selvudråbte talsmand, Fred Durst, på nummeret »Hot Dog« råber »Everybody knows theyre fucked up«, indrammer han gruppens enkle budskab og taler direkte til målgruppen af tatoverede skateboarders. En knap så egofikseret udfordring findes i genrens bedste bud, de stærkt politiske Rage Against The Machine, der støtter alt fra Amnesty International til Frit Tibet.\nSkulle en evt. ungdomsafdeling af ATTAC have en slagsang, kunne den snildt bestilles hos de vrede, unge maskinstormere. Af andre skiller Korn sig ud med en karakteristisk, tung horror-æstetik, Soulfly og Slipknot er ovre i afdelingen for heavythrash, Deftones hælder til introspektiv grunge, mens nytilkommere som Mudvayne og Spineshank svælger i religiøse dommedagsmotiver.\nAttituderne er hårde, fandenivoldske og selvsikre, men alligevel finder man en respektfuld bevidsthed om fortiden.\nI nummeret »Livin It Up« genbruger Limp Bizkit stumper fra Eagles-nummeret »Life In The Fast Lane«, og Rage Against The Machines nyeste udspil, »Renegades«, indeholder coverversioner af gamle protest-sange af bl.a. Bob Dylan, Rolling Stones og MC5.\nKernen i nu-metal er, at den repræsenterer hip-hop, den hårde elektroniske industrial og de nyeste strømninger fra de amerikanske ghetto- og gademiljøer, samtidig med at rødderne er dybt plantet i klassisk rock, punk, metal og grunge.\nNu-metal er dermed et rigtig 90er-barn, der lancerer gammelt indhold i ny form: Heavy-genrens tunge klodser, punkens nihilisme, grungens navlebeskuelse, hip-hoppens forstadsslang, kort sagt storbyens rå og moderne toner.\nVigtigst for nu-metals økonomiske gennemslagskraft, og i sidste ende grunden til, at pladeselskaberne er varme på genren, er, at unge, hvide, købedygtige teenagere er hoppet på bølgen. Hip-hopen, oprindeligt en subkultur blandt unge afroamerikanere, er i dag kolossalt udbredt takket være hvide forstadsamerikaneres lommepenge, og uden dem fandtes ikke en hvid rapper som Eminem.\nSelv om man kan have nok så mange meninger om kæphøje attituder og guitarlir, har nu-metal skabt en form, hvor ingen stilart er hellig eller holdes uden for. Nu-metal er genreanarkister og synes, det er okay at rappe til massive guitarer, rytmesporet kan sagtens være programmerede trommer, og man kan snildt lade sig inspirere af hippie-koryfæer som Dylan og Stones eller sample en god poprille.\nDer er altså fuldt fart på og gang i den for dem, der er til de heftige, guitarbårne rytmer. Men under overfladen findes samtidig en vrede og et ønske om at skabe egne rammer for den kommende tilværelse som voksen. Nu-metal sætter sin musik til rådighed for dem, som behøver luft for ungdommelige, ubestemte frustrationer.\nSåledes er nu-metal-folkets oprør det samme, som rockrebeller siden 50erne har sat toner til.\nDet er et opråb, som er frisk, befriende og en nødvendig forudsætning for, at hver generation kan skabe sin egen identitet. Et opråb, som forældre ikke skal være skræmte af, for er der noget mere forstemmende, end når ungdommen uden sværdslag overtager forældrenes levemåde?\nAerosmithAmnesty InternationalAttacBeastie BoysDeftonesFaith No MoreLimp BizkitThe Rolling StonesRage Against the MachineSlipknot


At være eller at blive (det er spørgsmålet)\n– af Luka Holmegaard\nLuka Holmegaard om det fortryllende og frisættende i de tvetydige roller og erfaringer, som ikke får plads i de snævre definitioner af, hvad der er normalt.\nMan siger, at komedier altid slutter med et bryllup, men hos Shakespeare slutter de lige så ofte med en undskyldning. En skuespiller fra truppen skal træde frem og bede om både klapsalver og forladelse. I En skærsommernats drøm er det alfen Puk, der, efter sidste akts store, tredobbelte bryllupsscene, bliver alene tilbage på scenen og siger:\nHvis vi har skuffet jer, og vi bliver hårdt bedømt\nSå tænk på stykket som en drøm som I har drømt\nEn drøm er meningsløs ligesom teaterstykker\nSå se i nåde til os skuespillerskygger\nStykket foregår i Athen og i en trylleskov. En flok unge fra byen flygter ud i skoven en sommeraften, de er forelskede på kryds og tværs i en tilsyneladende umulig hårknude. Kærligheden er kompliceret, og det hele skal altid blive mere forvirrende, før det bliver godt. I skoven bor alfer og feer, hvis hobby det er at hjælpe og drille de intetanende mennesker. Oberon, alfekongen, beder Puk om at dryppe saft fra en forhekset blomst i athenernes øjne, så deres kærlighedsønsker forbyttes, og de forelsker sig i det første væsen, de ser, når de slår øjnene op. Han siger:\nLille blomst med purpurlød\nDu som Amor vådeskød\nFyld hans blik med elskovsglød\nGør ham veg og gør ham blød\nLad ham nu i liv og død\nElske hvad han før fortrød\nSkoven er fugtig, dugvåd, fuld af dyr og af søer og vandhuller, som man kan falde i, eller som kan spejle den elskedes ansigt. I skoven sover de ugifte sammen, i skoven udøver feerne deres magi, skaber livagtige drømmesyner. Og det er der, man finder Puk, som kan løbe jorden rundt på tre kvarter og give en mand et æselhoved. Puk, som driller og giver gaver, som kan få folk til at elske dem, de ikke troede, at det var muligt at elske. I Shakespeares originaltekst omtales Puk hverken som han eller hun, men har til gengæld det flotte, androgyne ekstranavn Robin. Op gennem teaterhistorien er karakteren blevet spillet af skuespillere af forskellige køn.\nMit eget første møde med Shakespeare var 90’ernes mange filmatiseringer og genfortolkninger. 10 things I hate about you, Shakespeare in Love, Rejsen til Melonia, Romeo + Juliet, En skærsommernats drøm med Stanley Tucci som Puk. Jeg elskede de film, så dem igen og igen uden at tænke så meget på deres fælles tilknytning til London anno 1600.\n90’erne og start-00’erne, mit allerførste årti plus lidt; de glimt og stemninger, jeg husker, er af noget farverigt, frivolt og optimistisk. Det handlede meget om sex, men på en måde hvor man ikke talte så meget om det. Spice Girls og miniskørter, Nik og Jay i en sauna, Christina Aguilera i en mudderbrydekamp, hele fritidshjemmet synger “blow my whistle, baby.”\nNye friheder, som man troede, at man havde vundet én gang for alle, men som man endnu ikke havde særlig meget sprog for. Sådan føltes det i hvert fald. Når jeg ser tilbage på min børnefascination af Shakespearekomedier, er jeg ikke i tvivl om, hvad jeg kastede min kærlighed på. Alferne, der bader i skovsøerne, Gwyneth Paltrow i fuld drag, fortryllelse, forelskelse, forvandling. Det føltes, som om filmene lavede lommer i verden, hvor det var muligt at blive og være.\nLuftånden Ariel vinder sin frihed fra Prospero til sidst, grev Orsino frier til Viola, som stadig er Cesario, klædt som en ung soldat. På en måde virker 90’erne beslægtet med Shakespeares renæssance, i det at queerhed var moderne, eller i hvert fald havde folks interesse, men i populærkulturen vippede mellem tekst og subtekst, mellem det fetischerede og det forbudte.\nFor at være mere direkte, end man åbenbart kunne være det i 90’erne – i hvert fald i popkulturen – kan jeg passende begynde med at fortælle, at jeg skriver denne tekst til jer, kære læsere, som et transkønnet menneske. Trans, det er et ord, jeg bærer rundt på, som et lille stykke koral måske, vokset ud af noget stort og fælles, og nu er det også mit.\nJeg står og vejer det i hånden, når jeg optræder til oplæsninger eller litteraturarrangementer, klar over, hvad det kan bringe op i en spørgerunde. Transkønnet er et forholdsvis nyt ord, det blev første gang brugt på engelsk i 1965. Rundt omkring i Europa har man gennem de seneste århundreder kaldt folk som mig – transkønnede eller andre queers – for andre ord, nogle af dem er efter min mening faktisk ganske smukke: libertinere og hyacinter, mollies, fairies, feer.\nFor mig – som transperson, og måske især som transkønnet kunstner – er der noget både dragende, ubehageligt og først og fremmest genkendeligt ved Shakespeares undskyldende slutmonologer, Puks for eksempel. Det har noget at gøre med, hvad man skal stille op efter at have lavet lidt for meget rav i de etablerede betydningsniveauer. Med at spille og leve. Og med forholdet mellem skoven og slottet, med hvad der kan og ikke kan rummes i det, vi kalder virkeligheden.\nBåde i England og resten af Europa var den førkristne tro på feer meget udbredt. Tidlige kristne gjorde helgener og dæmoner ud af guder, feer, elvere, nisser og underjordiske, måske fordi troen på dem var for stærk til bare at affeje. Jeg har læst om Asmodæus, for eksempel, en dæmon for upraktiske og utilsigtede forelskelser – den unge og den gamle, den rige og den fattige, den adelige og bonden. Desuden var Asmodæus ansvarlig for djævlens garderobe. Jeg synes, den dæmon lyder meget som Puk.\n"De vestlige kristne magter har bogstavelig talt dæmoniseret forskellighed i kønsudtryk over mange århundreder."\nI Transgender Warriors fra 1996 – et forsøg på at spore og fortælle om kønsdiverse menneskers levevilkår på forskellige tidspunkter i verdenshistorien – finder Leslie Feinberg eksempler fra middelalderen og renæssancen på, at det man i dag kalder transkønnede, crossdressed, intersex og queer mennesker af især den kristne kirke er blevet beskyldt for at bedrive hedensk folketro og for at være i ledtog med dæmoner, alfer og feer. De vestlige kristne magter har bogstavelig talt dæmoniseret forskellighed i kønsudtryk over mange århundreder.\nMest berømt er måske Jeanne d’Arc, som talte med feerne ved et træ i sin hjemby, og som blev henrettet i 1447. En del af begrundelsen lød: Du fordømmer dig selv med din uvillighed til at bære dit køns sædvanlige dragt og ved at følge hedenske skikke.\nFeinberg finder mange kristne tekster, spredt over flere århundreder, som forbyder forskellige former for crossdressing, og som knytter det, vi i dag kalder transkønnethed, til “skikke fra gammel tid” eller “hedensk overtro”. Skikke som, ifølge Feinberg, synes at have været særdeles populære, især på landet og blandt bønder. Fra begyndelsen af den moderne europæiske kolonisering af Afrika, Nordamerika og Sydamerika i det 15. århundrede, brugte hvide kolonister oprindelige folkeslags accept af kønsdiversitet som en af begrundelserne for folkemord og udnyttelse. Den spanske kolonialist Alvar Núñez Cabeza de Vaca skrev i 1542 om mødet med kønnet forskellighed og two-spirit-personer blandt oprindelige folk i de områder, som i dag kaldes Florida og Texas: Jeg så noget djævelsk.\nPå omkring den tid, hvor Shakespeare skrev En Skærsommernatsdrøm, blev folk henrettet på grund af beskyldninger om at være hedninge, men også for at bedrive videnskab. For at tro på feer og for at have fundet ud af, at der findes flere sole i universet, som har egne solsystemer og planeter omkring sig. At der findes flere virkeligheder, eller at virkeligheden er større end først antaget.\nInger Christensen skriver om Giordano Bruno i sit essay Jeg tænker, altså er jeg del af labyrinten; han blev henrettet for at fortælle, meget begejstret, om netop den opdagelse.\nChristensen skriver: Hvis han havde kunnet råbe ud til tilskuerne (under henrettelsen), ville han sikkert endnu en gang have prøvet på at begejstre dem for verdensrummet, for tanken om at jorden bevæger sig rundt om solen; og ikke nok med det, han ville indtrængende have talt til dem om fiksstjernerne, som et endeløst antal sole med hver deres planetsystem omkring sig.\nHvem ved, måske kunne det have trøstet disse undertrykte at høre, at de havde lidelsesfæller i fjerne verdener?\nOg hun skriver: Naturen, universet om man vil, havde spillet os et puds ved at være anderledes.\nFiktionen om den ene sol, om et univers som en bred trappe, der snævrer ind mod toppen med Gud og kongen øverst oppe, måtte ikke forstyrres, og dem der forstyrrer måtte slet ikke findes. Jorden gynger under magthaverne, og reaktionen er som altid brutal. Barokken er denne kamp mellem gudernes ret til fiktionen og menneskernes ret til den.\n"Skoven er en drøm, og drømmen er teater."\nDokumentarfilmen Au coeur du bois er filmet i Boulogne-skoven uden for Paris og består af interviews med transkvinder, unge og ældre, folk der er født i Frankrig og folk der er immigreret dertil, alle sammen sexarbejdere. Ind imellem billeder af skoven, blomstrende og grøn eller rødgul og overvældende om efteråret, fortæller kvinderne om deres arbejde i skoven, der i mange år har fungeret som et sted til fester, til sex og somme tider som bolig for mennesker, der ikke kunne være, som de er, andre steder.\nEn kvinde siger: “Hvis en kunde er besværlig eller farlig, kan man råbe ‘Todas!’ Så kommer de andre løbende og hjælper.” Skoven, fuld af træer og buske, der er ikke et punkt, hvorfra man ser det hele, intet samlende princip. Det er det, der gør, at mange synes, at den virker farlig, især om natten, hvor man nemt kan fare vild, hvis man ikke er stedkendt. Og samtidig det, der gør, at den kan være det mindst farlige sted at opholde sig for dem, som bruger den.\nSpørgsmålet om, hvad der hører til i skoven og hvad der hører til i byen, har at gøre med virkelighedens grænser, og hvordan man har draget og omlagt dem gennem historien.\nEfter de mange kærlighedsforvekslinger i skoven i En skærsommernatsdrøm forbarmer alfekongen Oberon sig over menneskene og vil give Lysander – som har været trylleforelsket i Helena til stor ulykke for alle – en modgift mod amorsaften. Vi har tilbragt en nat i skoven og det er næsten morgen. Lysander sover i skovbunden, Oberon beder Puk om at hælde modgift i hans øjne, siger:\nSå blegner al forstillelse og skømt\nDe vågner op og tror, at de har drømt\nForviklingerne løser sig, athenerne drager lykkelige og omtumlede tilbage til byen i par. Der fejres den store bryllupsfest, og vi ender hos Puk, som i slutmonologen fortæller os, at vi i publikum kan tænke, ikke bare på det der skete i skoven, men på hele teaterstykket som en drøm, som I har drømt. Eller rettere, at vi kan tænke på stykket som en drøm, hvis vi var på vej til at give det en hård bedømmelse.\nSkoven er en drøm, og drømmen er teater. Feer er farlige, men ikke hvis de spiller skuespil.\nI denne stykkets sidste scene, da Puk leverer sin monolog, optræder hen også som en form for pedel. Hen taler til publikum og fejer samtidig scenen efter den store bryllupsfejring. Også alferne har holdt en fest i fyrstens hus. Når de bliver lukket ind i huset, giver de deres beskyttelse.\nDe er holdt op med at drille, spolere og forbytte; de velsigner hjemmet, holder spøgelser væk, giver brudeparrene smukke børn, forhindrer sorg, død og sygdom. Hånd i hånd velsigner vi / huset som vi danser i, synger de. Og Puk rydder op efter det hele.\nI sin artikel Why does Puck Sweep? skriver litteraten Wendy Wall om denne sidste scene. Det er et godt spørgsmål, hvorfor Puk, som hele stykket igennem har drillet og vendt alting på hovedet i trylleskoven, pludselig skal med menneskene hjem for at udføre husarbejde.\nFeerne har ikke altid boet i, eller været forvist til, skoven – ifølge Wall har de i tidligere tiders folketro været tæt knyttet til den huslige sfære. De kan gøre mælken sur, stoppe øllets gæring eller trække taburetten væk under en bedstemor, hvis man ikke tror på dem eller giver dem gaver; hvis man gør det, til gengæld, bringer de held. Ligesom nissen har feen også engang boet på loftet og har haft en finger med i spillet, når det gælder husarbejde, og det man i mange sammenhænge har betegnet som den feminine sfære.\n"Ligesom nissen har feen også engang boet på loftet og har haft en finger med i spillet, når det gælder husarbejde"\nMåske er spørgsmålet altså ikke, hvorfor Puk og alferne følger med ind i huset, men nærmere hvorfor de i sin tid har skullet forlade det. Hvorfor denne forvisning til skoven? Wall skriver, at overklassen i 1500- og 1600-tallet, som en del af renæssancens store omforhandling af virkeligheden, trak sig meget bevidst væk fra alt, hvad man definerede som folketro, folkeligt og pøbelagtigt.\nDen berømte hollandske tænker Erasmus af Rotterdam, en af de første humanister, der har lagt navn til både et universitet og til Europas mest omfattende udvekslingsprogram for studerende, advarede i 1529:\n“En dreng lærer en smuk historie fra antikkens poeter eller en mindeværdig fortælling fra verdenshistorien, lige så villigt, som han lærer en dum og vulgær ballade, eller de gamle kvinders elversludder, som børn nu til dags bliver stopfodret med af deres barnepassere og kvindelige tjenere."\nOverklassens drenge skal vokse op og blive generaler, politikere, soldater og embedsmænd. Først og fremmest skal de vokse op og blive mænd i det hele taget. Det er ikke en enkel fordring, fornemmer man på Erasmus’ formaninger; meget kan gå galt i den proces.\nDrengebørnene skal skærmes fra feminin og folkelig indflydelse, fra ballader (altså følelser) og magi. Men det er en stor opgave at skærme dem, for magi og følelser er umådeligt tiltalende. Men hvad sker der, hvis ikke denne skærmen, denne skabelse lykkes?\nDen første Puk, jeg kan huske, optræder i endnu en blockbuster fra slutningen af forrige århundrede, Døde poeters klub fra 1989. Min familie havde filmen på vhs, så jeg så den flere gange. Vi havde mange af de her lidt generiske storfilm på video, nogen må have købt dem, måske var det bare noget, man gjorde.\n"Er teateret et sted, hvor folk forvandles til noget andet, eller et sted, hvor de kan gøre, hvad de i virkeligheden har mest lyst til?"\nDøde poeters klub foregår på en kostskole i 1950’erne et sted på USA's østkyst. Åbningsscenen viser optagelsesceremonien; de yngre drenge har stearinlys i hænderne, som skal tændes med “the light of knowledge”, de ældre rejser sig op, alle på én gang, og råber skolens motto i kor: “Tradition, honor, discipline, excellence.”\nEt flimmer af hvide drenge, ned ad gange og vindeltrapper. De er der for at blive klar til at overtage verdensherredømmet, som deres fædre har bestemt, at de skal arve. De kalder hinanden “Mr. Future banker, Mr. Future lawyer,” det er ikke kun en vittighed. Filmens spørgsmål er, hvad drengene skal stille op med at leve i skolens privilegerede og kvælende virkelighed. Den måske mest kendte karakter, den alt-for-gode heltelærer Mr. Keating, spillet af Robin Williams, foreslår drengene et nyt, beatnik-romantisk motto om at gribe dagen.\nMen hans ambitioner om forandring rækker kun til at ville hjælpe drengene med ikke at blive triste bankmænd, men derimod bankmænd, som læser digte og en gang imellem dufter til en blomst eller til havet.\nNeil, en af drengene, vil ikke være læge, som hans far siger, at han skal. Han vil være skuespiller, han går til optagelsesprøve og får rollen som Puk på et lokalt amatørteater. På kostskolen flirter den udadvendte Neil med sin forsagte, men også nuttede værelseskammerat Todd, spillet af Ethan Hawke. De hygger sig på værelset og trøster hinanden, når de er kede af det. Neils far er stærk modstander af teateret, og af skuespillerdrømmene, selvfølgelig. Han dukker op i sit jakkesæt og sin frakke, siger et stort “nej.”\nModstand mod teateret som kunstform er en forbløffende konsistent figur hos mandlige, vestlige tænkere siden antikken. På Shakespeares tid advarede en mængde konservative kritikere – kaldet antiteaterister – mod teateret, ligesom Erasmus advarede mod barnepigernes folketro. Det er almindeligt kendt, at man i England på det tidspunkt kun tillod mænd – ikke kvinder – at spille skuespil, men det er fortsat uklart, præcis hvorfor det var tilfældet.\nTeaterhistoriker Valerie Billing skriver: “Der var ingen lov mod at kvinder kunne optræde, og kvindelige skuespillere, som rejste til England med trupper fra kontinentet, spillede på engelske scener.” Kvinder arbejdede også i mange andre funktioner i teatret, så deres arbejdskraft var ikke som sådan et problem. Under alle omstændigheder; på grund af den praksis, blev teateret et sted, hvor mænd –eller folk, der blev identificeret som mænd – havde mulighed for at ændre kønsudtryk og offentligt udvise begær efter og kærlighed til hinanden.\nBilling skriver om en række antiteater-tekster udgivet mellem år 1579 og 1645:\nForfatterne frygtede, endnu mere end sodomi, at teateret gjorde både mandlige skuespillere og mandlige publikummer mere feminine. (…) Antiteater-teksterne udtrykker en frygt for, at kønsidentitet er en ustabil størrelse, og at en mand, som ikke udøver sin maskulinitet korrekt – som, for eksempel, nyder at blive underholdt af andre mænd i teateret – vil blive som en kvinde.\nTeateret og folketroen har altså det til fælles, at de kan forandre mennesker indefra. Det handler først og fremmest om nydelse og femininitet, nogle af de – i vestlig kristen optik – allerfarligste og mest utilregnelige fænomener. Teateret kan tydeliggøre eller antænde en lyst eller et begær, som ikke må blive tændt eller tydeligt. Hvad er det farlige?\nHele tiden denne dobbelthed, denne skubben frem og tilbage, mellem det indre og det ydre, mellem forvandling og afsløring. Når jeg læser om antiteateristernes argumenter, er det ikke til at afgøre, hvor denne farlige femininisering begynder. Er der noget, der sker på teateret, eller bor det allerede i folk, når de kommer? Er teateret et sted, hvor folk forvandles til noget andet, eller et sted, hvor de kan gøre, hvad de i virkeligheden har mest lyst til? At være eller at blive (det er spørgsmålet). Når man frygter teateret, er det så virkelig forandringer, man frygter, eller er det ikke nærmere, at nogen finder et fristed?\n"Teateret og folketroen har altså det til fælles, at de kan forandre mennesker indefra."\nNeil spiller Puk alligevel, under premiereforestillingen kommer hans far ind, stiller sig bagerst i salen. Neil står på scenen i sit håbløse amatørkostume. Måske det bedste, eller eneste egentligt gode ved filmen, er de kiksede alfekostumer, sorte, slidte jerseytrøjer og kroner af grene, og den støvede skovkulisse i baggrunden, malet på et lærred, tydeligvis brugt igen og igen i den her provinsielle og sikkert underfinansierede teaterforenings opsætninger. Hvad er faren bange for?\nSom filminstruktør Christopher Cantwell skriver i et essay om filmen: Hvis Neil havde været hetero, havde han spillet Hamlet, og hans far havde været stolt. Faren er uden tvivl bange for, at hans søn skal forandre sig, men præcis hvilken forandring? Det er svært at tro, at det farlige skulle være, at Neil bliver gay, eller mere feminin, det er træk, han har båret gennem hele filmen. Selvfølgelig ved den far godt, hvilket barn han har. De står og ser på hinanden fra hver deres side af rummet, faren i jakkesæt og Neil i sin fjollede grenkrone. Og Neil taler højt og klart, han er holdt op med at stamme, og han er holdt op med at skamme sig.\nEfter stykket følger en række af voldsomme scener; Neil bliver hentet i en bil. Hans far har besluttet, at han skal tilbringe resten af sin skoletid på et militærakademi. Da forældrene er gået i seng, tager han sin grenkrone på, står et øjeblik ved det åbne vindue. Går ned ad trappen, finder en pistol i sin fars skrivebordsskuffe. Ethan Hawke i sneen ved en sø, omgivet af de andre drenge, han græder og råber og kaster op.\nLou Sullivan, en transaktivist og -historiker, som boede i San Fransisco i 1970’erne og 80’erne, skrev i sin dagbog, efter han var begyndt at tage testosteron:\nDet går rigtig godt, må jeg sige. Det er vidunderligt at have det så godt, når jeg vågner om morgenen, når jeg står overfor at skulle tilbringe en weekend eller en aften alene. Jeg føler mig så afslappet, og som om jeg er mig selv nok. Det summer i kroppen hele dagen. Jeg er ladet med elektricitet. Før føltes det, som om min krop ikke var der, som om jeg levede i en drøm, så mig selv på tv; nu er jeg sexet og stærk og levende.\nDet er tiden inden transitionen, der var præget af uvirkelig-hedsfølelse for Sullivan. Det var der, han følte, at han “så sig selv på tv.” Den proces, Sullivan skulle gennemgå for at få adgang til de hormoner, han tog, er ret forskellig fra, men føles alligevel beslægtet med, kostskolen i Døde poeters klub.\nDet var svært for Sullivan at få adgang til medicinsk transition, fordi han over for lægerne var åben omkring sin homoseksualitet og sine feminine sider. Også inden han begynder at tage hormoner, passerer han som mand det meste af tiden, men for at få adgang til det medicinsk-juridiske kompleks og for at få selvbestemmelse over de behandlinger, han ønsker for sin krop, skal han ikke bare være en mand, men en “rigtig” mand. Her er et dagbogsuddrag efter et besøg hos lægen:\nHan stillede også nogle ret dumme spørgsmål, som: “Hvilke typisk ‘maskuline’ ting kan du lide at lave, og hvilke ‘feminine’”? JEG VED DET IKKE! Hvordan pokker skal jeg svare på det? Åh altså, jeg putter sukker og fløde i kaffen, så damet; jeg ser boksekampe på tv, super maskulint; jeg bruger dufteolier i badevandet, det er feminint; og bruger Brut-deodorant, det er maskulint. FOR SATAN. Jeg sagde, at jeg for det meste holder mig til en middelvej og kun laver ting, som de fleste mennesker laver, og at hvis jeg ikke arbejdede som sekretær, ville jeg gerne bruge mere tid på at trykke og lave udgivelser, og at jeg holder af at stå for et nyhedsbrev.\nTog meget modløs derfra. Gik først på bar (maskulint!) og så hjem for at græde (feminint!).\n"Det køn, de faktisk har, er endnu ikke anerkendt af den danske stat."\nFørste gang Lou Sullivan hører om en anden homoseksuel transmand, skriver han i sin dagbog: Så vi findes faktisk!\nJeg mødes på en café med en ven, som bor i Berlin. Han fortæller, at man der kan få udskrevet hormoner på tre uger fra egen praktiserende læge. I Danmark tager det mindst et år og flere udredningssamtaler. “Men hvis man vil opereres,” siger han, “skal man skrive et brev til sundhedsmyndighederne, hvor man fortæller om at have spillet fodbold som barn og alt det.” Vi ved begge to præcis, hvad han mener.\nDer er stadig den samme faustiske handel, man må indgå, hvis man ønsker kropslig autonomi og anerkendelse. I bytte for hormongel, rettigheder, et bogstav i passet der gør det, i hvert fald mere, sikkert at rejse, skal man redigere sin historie, så den passer, eller helt overskrive den med et binært narrativ, som lægerne og systemet kan forstå og genkende. En fortælling der kan passe for nogle og slet ikke for andre. Men det er overskrivningen, der er det uhyggelige, den insisteren på så voldsom en indskrænkning af menneskers virkelighed og oplevelser. En umådeligt omfattende disciplinering.\nEn anden ven fortæller, at de, på grund af en ny lov, som er trådt i kraft nu, i den måned, hvor jeg skriver denne tekst, februar 2022, kan ændre deres navn. “Jeg skal bare lyve om at være en binær transmand,” siger de. Det køn, de faktisk har, er endnu ikke anerkendt af den danske stat. Hvorfor skriver jeg ‘endnu’, som om jeg med overbevisning kan sige, at det kommer til at ændre sig foreløbig.\nKan man kalde det at lyve, hvis man forsøger at udtrykke sig på et sprog, man er skrevet ud af? Som ikke vil anerkende ens eksistens eller kun anerkende de dele af den, som ligger absolut tættest på normen? Systemernes underlige papagtighed, de føles så uvirkelige og er samtidig opretholdt af så meget vold.\nAlt for ofte reduceres fortællingen om transkønnethed til det at være forkert og/eller ufuldstændig. Det er den fortælling, man afkræves, den man bliver påduttet og den man forventes at levere. Liam Konemann skriver i The Appendix – Transmasculine Joy in a transphobic society:\nTrans bodies are often portrayed as sites of horror, trauma and dysphoria, or examples of medical or scientific overreach. I prefer to think of trans bodies as sources of love and desire. (…) I still feel gender euphoria when I place my palm flat in the centre of my chest, or when I catch the angle of my jaw in the mirror. There remains a femininity in my physicality that I wouldn’t trade, and I have been called both slinky and spritelike by other men. My body is ethereal. I had to pass through another realm to get it.\n"Vi skrives ud af historien og skal skrive os selv forfra, igen og igen og igen."\nNår jeg læser Sullivan, Feinberg og andre ældre tekster af transkønnede og nonbinære mennesker, slår det mig, at to motiver går igen ganske konsekvent:\n1. Ønsket om at skrive, så dem som kommer efter, ikke skal føle sig alene. Et ønske om at kunne bekræfte andres eksistens eller afværge det, at de tror, de ikke findes.\n2. En udpegning af det latterlige og umulige i det at blive stillet over for valget mellem to gensidigt udelukkende kønskategorier.\nDe tekster udkommer, men på små forlag, de kommer ikke med i kanon, der findes måske ét eksemplar på biblioteket, eller man må bestille dem hjem i et brugt eksemplar fra et antikvariat i Milwaukee med en måneds leveringstid. Man skal lede længe for at høre den meddelelse, som tidligere generationer af transpersoner og nonbinære gerne ville give videre.\nVi bliver hele tiden skilt fra hinanden og skal finde hinanden igen. Vi skrives ud af historien og skal skrive os selv forfra, igen og igen og igen. De samme erfaringer og livsformer bortforklares gennem århundreder; hekseri, monstrøsitet, sygdom, perversion, overnaturlighed, kriminalitet, underholdning, teater, fiktion, en svær teori, en debat eller et fænomen på sociale medier.\nAlok Vaid-Menon, digter og aktivist, siger, i en samtale med skuespillerinden Laverne Cox: It feels like our job as trans people is to do that historical due dilligence, because cis society has always wanted to erase our culture and position us as new, even though we have been saying these things for literally centuries.\nJeg tænker på skovbrynet, det sted hvor skoven bare standser. Tynder ud og giver sig for det flade landskab, en eng for eksempel, eller hvor engen overtages af vildere, højere vækster. I det moderne landskab er alle den slags overgange vel planlagte. Nogen sår og fælder, graver en grøft langs stien.\nAt gøre noget til fiktion kan både være en magtudøvelse og en overlevelsesstrategi. Puk har brudt alle regler, eller i hvert fald en del, ligesom Shakespeares komedier bryder reglerne; de er fulde af crossdressing og homoerotik, feer og ånder og forbytning og forvandling, og til sidst må man vende sig mod fyrstens loge og sige, at det bare var for sjov, en illusion, og i øvrigt undskyld, hvis nogen tog det ilde op.\nVerden er gammel og meget er hændt, men pyt for nu er spillet endt, synger narren. At præsentere sig selv som ufarlig, måske endda uvirkelig, har holdt Puk i live på scenen, men også indespærret på scenen i 400 år. Der er det enorme pres for ikke at udfordre eller falde uden for det binære kønssystem, og så er der steder, små lommer, helt tæt på magten, som hofteateret, og så langt som muligt væk fra den, som skoven, hvor det alligevel er muligt at træde frem og blive synlig. På visse tidspunkter, på visse betingelser. Skoven, teateret. Man skubber ud, og man bygger. Fængslet, hospitalet.\n"Det er et arbejde, som hele tiden både er i gang og begynder, som ikke slutter foreløbig."\nDet er en umådelig og vigtig opgave for menneskene at blive ved med at undersøge, hvilke dele af det, som bliver gemt væk eller udpeget som fiktivt eller løgn, der i virkeligheden allerede bor i eller burde få plads i det, vi kalder ‘det virkelige’, i vores mange virkeligheder. Og hvilke dele af det, vi kalder virkeligheden, som ikke holder vand. Eller som forsøger at holde mennesker ude, holde mennesker fra at leve deres liv, som de vil. Det er et arbejde, som hele tiden både er i gang og begynder, som ikke slutter foreløbig.\nOg hvad er mere virkeligt end skoven, som man kan dufte til og røre ved, som giver en våde sko, når man går tur i den en efterårsdag. I romanen The Freezer Door skriver Mattilda Bernstein Sycamore om at være transfeminin i et homomiljø i Seattle. Hun bliver ved med at vende tilbage til en cruisingpark, til sex i skoven, hun skriver: Yes, I’m getting fucked again, this time in the cedar grove with winding old trees that have trunks so wide they angle out from the ground like living boats.\nAnderledes uklart bliver det på teateret, hvor sikkerhed forhandles med tvetydighed og dobbeltnegationer. Der er en væsentlig forskel på Puks monolog i originalen og i dansk oversættelse. På dansk er det truppen på scenen, der er blevet til “skuespillerskygger,” men på engelsk er skyggerne publikum:\nPublikum neden for den oplyste scene, siddende eller stående, en for skuespilleren delvis mørklagt masse af mennesker. Det er usikkert, hvem der lusker rundt i udkanten af de andres liv. Puk sværger, ved sin egen troværdighed, at hen nok skal udglatte alle konflikter og sørge for, at folk bliver venner igen.\nHvad har Puk lavet hele stykket, ud over at vende sandheder og følelser på hovedet? Er det en undskyldning og et løfte, man kan tro på? Enhver skygge må for sig selv beslutte, om de vil tage hen på ordet.


Du har ret til at få oplyst, hvilke personoplysninger, vi behandler om dig. Du kan desuden til enhver tid gøre indsigelse mod, at oplysninger anvendes. Du kan også tilbagekalde dit samtykke til, at der bliver behandlet oplysninger om dig. Hvis de oplysninger, der behandles om dig, er forkerte har du ret til at de bliver rettet eller slettet. Henvendelse herom kan ske til: mail@minitsupport.dk Hvis du vil klage over vores behandling af dine personoplysninger, har du også mulighed for at tage kontakt til Datatilsynet.


Amerika .. Dokumenter afslører Trumps forsøg på at presse Justitsministeriet til at annullere valget i 2020 - 1234infos\nDu er ved:Hjem » Amerika .. Dokumenter afslører Trumps forsøg på at presse Justitsministeriet til at annullere valget i 2020\nAmerika .. Dokumenter afslører Trumps forsøg på at presse Justitsministeriet til at annullere valget i 2020\nEn amerikansk repræsentanternes komité sagde tirsdag, at justitsministeriet dokumenterer detaljerede forsøg fra tidligere præsident Donald Trump, hans stabschef og andre allierede for at presse departementet til at udfordre resultaterne af præsidentvalget i 2020.\nHouse Oversight and Reform Committee, der anmodede om optegnelser fra justitsministeriet, identificerede en række forsøg fra Trump, hans øverste medhjælper Mark Meadows og en privat advokat uden for administrationen for at presse departementet til at håndtere den tidligere republikanske præsidents falske beskyldninger valget.\nTrumps repræsentanter kunne ikke nås for kommentar.\nDisse dokumenter kommer på et tidspunkt, hvor amerikanske lovgivere fortsætter med at undersøge angrebet fra Trump -tilhængere på Capitol -bygningen den 6. januar for at forsøge at forhindre ratificeringen af demokraten Joe Bidens sejr ved valget.\ndokumenter viser, at Trump forsøgte at ødelægge det vigtigste retshåndhævende agentur i vores land i et åbenlyst forsøg på at ophæve et valg, han tabte, ”sagde kommissionsformand Caroline Maloney.\nMeddelelsen om dokumenterne kom forud for en komitéhøring senere på tirsdag med FBI-direktør Christopher Wray, der vidnede for et andet husudvalg i denne måned, og med general Charles Flynn, bror til tidligere national sikkerhedsrådgiver Michael Flynn, som også fremmede Trumps sammensværgelse teorier om valget.\nTrump nægtede at indrømme sit nederlag i præsidentvalget og beskyldte demokrater for at stjæle det, og hans tilhængere stormede Capitol-bygningen i et forsøg på at forhindre ratificering af hans rival Joe Bidens sejr.


REJSEGUIDE TIL NORDFLORIDA - ST AUGUSTINE | REJSEGUIDE AF GULD\nREJSEGUIDE TIL FÆRØERNE: ALT DU BØR VIDE (6.869)\nDEN ULTIMATIVE REJSEGUIDE TIL BORNHOLM - natur, seværdigheder og gode tips (1.397)\nREJSEGUIDE TIL KRETA (GRÆKENLAND) - MERE END BARE CHARTERFERIE (1.072)\nREJSEGUIDE TIL NORDFLORIDA - ST AUGUSTINE\nfredag 25. september 2020, 05:00\nNæste stop på ruten efter Orlando var St. Augustine, som dette indlæg vil omhandle. Hvis du søger lidt historie på din tur til Florida, skal du helt sikkert besøge St Augustine. Byen er faktisk USA's ældste (registrerede) by, så alene dette fact gør byen værd at besøge!\nFor at det er nemt for dig som læser, har jeg valgt at opdele alle indlæg om Florida i nord (St. Augustine), syd (The Keys), øst (Miami), vestkysten (Clear Water mm.), midt (Orlando), separat om Everglades, og Florida generelt. Derudover kan du læse om vores rute i Florida her. Dette indlæg kommer til at omhandle St Augustine og Nordflorida.\nHele Nordflorida er faktisk et relativt stort område, som grænser op til Alabama og Georgia. Den by, der ligger længst mod vest er Pensacola, og den by, der ligger længst mod øst er Jacksonville. Jacksonville er den største by i Florida med 900.000 indbyggere, hvor mange (inklusiv mig selv inden rejsen) troede, at Miami var den største. Miami har rent faktisk "kun" 471.000 indbyggere.\nTallahasee er "hovedstaden" i Florida, men har kun 194.000 indbyggere. Oprindelig skiftede man mellem Pensacola og Saint Augustine som hovedbyer, hvor den amerikanske regering skulle mødes. Derfor endte man i 1824 med at bruge Tallahassee som mødested, fordi det ligger halvvejs mellem de to byer. Seværdigheder i området: Alfred Gardens State Park, Tallahassee Museum, Museum of Florida History, Florida Historic Capitol Museum, Leon Sinks Geological Area, Cascades Park, St Marks Lighthouse. Det er også i denne by du finder Florida State University, og Floridas Capitol bygning. Et galleri på oven af det 22-etagers nye Capitol, kan man få en flot udsigt over byen.\nJacksonville er knap så turistet som mange andre byer i Florida, selvom det er den største by. Jacksonville ligger lige over St. Augustine ud mod Atlanterhavet. Seværdigheder: Zoo and Gardens, Cummer Museum of Art & Gardens, MOSH, Little Talbot Island State Park, Kathryn Abbey Hanna Park, Museum of Science and History, St. Johns Town Center, Veterans Memoriall Wall,\nNordflorida er langt mere frodig end Sydflorida, som er mere tørt og med strande. Temperaturen kan være koldere nord på. St Augustine ligger i et fugtigt subtropisk klima. Den varme og våde sæson strækker sig fra maj til oktober - hvor den kølige og tørre sæson strækker sig fra november til april. Om vinteren er der generelt mildt og solrigt vejr, men der kan også blive ret koldt (vi oplevede helt ned til 7 grader!! på grund af kulde fra nord).\nLidt historie om St. Augustine\nSt Augustine er en by, der ligger nord for Orlando/i Nordflorida. I dag bor der omkring 13.000 indbyggere, så det er ikke en stor by, hvilket derfor gør det super hyggeligt og lidt mere autentisk (selvom der er relativt mange turister). St. Augustine er også meget til de historieinteresserede.\n1565: St. Augustine blev grundagt i 1565 af spanierne. De første spanierne i Florida ankom rent faktisk til St Augustine, hvor de slog sig ned. Lederen var spanske Pedro Mendendez de Avilés, som var opdagelsesrejsende og admiral. Han blev i øvrigt første guvernør af Florida, hvor han ledede staten indtil sin død i 1574. Byen fungerede som hovedstad i det spanske Florida.\nSt Augustine og omegn havde skiftende hænder mellem Spanien og Storbritannien - de var i krig med hinanden, og derudover også franskmænd samt angreb fra pirater. Tidligere boede der også indianere i området, som var tvunget til at flygte.\nI 1763 blev Paris-traktaten underskrevet, hvor Storbritannien vandt over Frankrig og Spanien i 7 års krigen. Florida måtte afgive Cuba og Philippinerne. I løbet af en 20 år britisk periode overtog briterne både Castillo de San Marcos og mange andre spanske ting i området.\nI 1783 kom den anden Paris-traktat i spil, hvor Spanien fik Florida tilbage, og gav Bahamas i bytte. Som resultat af dette, vendte nogle af de gamle, spanske borgere tilbage til byen.\n1784-1821 kendetegnes som Anden Spanske Periode, hvor der igen var flere invasioner. I 1821 fandt Adams-Onís traktaten sted, hvor Florida og St. Augustine igen blev en del af USA\n1861 -: Under den amerikanske borgerkrig var byen en del af Konføderationen (som hele Florida også var), og i 1962 overgav de sig til Unionen. Europæerne havde optegnet en stor gæld\n1963: Byen var faktisk også ramme for Martin Luther King Jr's arrestation i 1963 ved Monson Motor Lodge, som dog i dag er revet ned. Demonstrationerne blev ved, og Ku Klux Klan reagerede på protesterne med voldelige angreb. (der findes faktisk billeder af dette rundt omkring på nettet, hvor nogle af de sorte og hvide demonstranter sprang i hotellernes swimmingpools, og hotelchef fik nok og hældte syre i, og ville sætte ild til).\n1965: Fejrede St. Augustine 400-års dagen for sin grundlæggelse.\nHar den smalleste gade i hele USA\nHar de ældste træhus skole\nHar det ældste fort\nBliver også kaldt Old City\nHer boede vi (St. Augustine)\nHotel: Days Inn by Wyndham (Augustine West).\nVærelse: Dobbeltværelse med 2 dobbeltsenge\nDa vi havde brugt ret mange penge i Universal, synes vi, at vi skulle spare lidt i budgettet - og derfor bookede vi dette motel lidt udenfor St. Augustine (Vi havde også bil, hvilket derfor er meget nemmere at overnatte på motel på grund af parkering). Vi havde en enkelt overnatning, og gav 79$, der svarer til lidt under 500 kr (og der kunne faktisk sove 4 personer). Vi bestilte som altid via Booking.com, og du kan se motellet her. Der var ingen morgenmad med i prisen, men lige ved siden af restauranten er der en Ihop (populær amerikansk pandekage-kæde). Jeg ville personligt ikke vælge så mange overnatninger, men til en enkelt er det super fint.\nGratis offentlig parkering på stedet\nSuper fine værelser og store senge\nGratis kaffe og tefaciliteter på værelset\nTv, wifi og aircondition\nPool i midten af komplekset (dog brugte vi den ikke)\nMorgenmad ikke inkluderet, men der er mulighed for morgenmadsrestaurant\n10 km ind til selve St Augustine (men kan dog let nås med bil)\nLydt ved døren/indgangen (der var lås på døren)\nHvis du er til at smage ægte amerikanske pandekager, lidt diner stil samt en ægte amerikansk (STOR!) milkshake, skal du helt sikkert prøve en Ihop. Vi spiste morgenmad her, og pandekagerne på billedet ser jo ikke ud af noget, men jeg tror ikke engang, at vi spiste halvdelen, fordi vi blev SÅ hurtig mætte.\nJesper fik pandekager med jordbær og flødeskum samt en jordbærmilkshake. Jeg fik Originial Buttermilk, hvor der er en klat smør på toppen og så kan man få sirup på. Derudover fik jeg en oreo-milkshake. Vi kom i alt af med 26$, hvilket svarer til 175 kr.\nDa vi boede lidt øde, og ikke gad at køre ind til selve St Augustine by om aftenen, ville vi gerne ud om aftenen efter en øl. Derfor gik vi totalt på afveje. Amerikanerne er ikke kendt for fortov eller cykelstier, så vi endte ude på en kæmpe vej, og dernæst et mega øde sted, hvor det var direkte ubehagelig at gå. Men vi kom levende gennem (haha).\nStedet er meget lokalt, men ret hyggeligt. Det er et bryggeri og en bar, hvilket vi faktisk så flere steder i Florida. Det er en fed bar med adgang direkte til bryggeriet. Der er bordfodbold, billard, mulighed for at spille kort samt andre spil. Derudover er der flere aftenener med eksempelvis poker eller livemusik. Der er 10 haner hvor man kan smage dem alle. Link til deres hjemmeside her.\nHvis der er noget, der er populært i St. Augustine, er der disse trolleys. Vi har hørt, at den bedste måde at opleve byen på, er med byens trolley, som kører forbi de vigtigste seværdigheder samtidig med at det bliver fortalt historier om byen. Vi nåede dog ikke prøve det (eller vi kunne faktisk bare ikke finde det, haha). Du kan finde link til hjemmeside her. Det er live-fortællinger (ikke højtalerlyd, der i forvejen er optaget). Det er en hop-on & off tur, hvor du kan stå af og på lige så mange gange du vil. Med købt billet til trolley, får du også gratis adgang til St. Augustine History Museum. Prisen for 1-days trolley er 27$ online, hvilket svarer til 170 kr.\nStop samt forslag til seværdigheder: Old Jail, Fountain of Youth, Old Senator Tree, Mission of Nombre de Dios, Ripleys Believe It or Not, Potter's Wax Museum, City Gates, Colonial Quarter, Castillo de San Marcos, Bay View, St. George Street, Villa Zorayda Museum, Lightner Museum, Spanish Military Hospital Museum, Oldest House. Der er også steder som Whetstones Chocolate Factory, St. Augustine Distillery samt San Sebastian Winery.\nCastillo de San Marco er det ældste murværk i USA. Det blev bygget i det 17. århundrede for at forhindre angreb fra englændere, franskmænd og indianere. For at vide mere om dette fort, bør du læse historieafsnittet for at få mere indblik i hvordan og hvorfor. Dengang det blev bygget, var fortet bygget med en voldgrav udenom - det var oprindeligt en tør voldgrav. Jeg vil sige, at man kan sagtens kan opleve fortet udefra, hvis man ikke vil betale entre. Her er der stadig adgang til kanoner, vægge med skudhuller og lignende.\nCastillo er helt klart den mest populære seværdighed Saint Augustine. Selve fortet indvendigt viser, hvordan det har været gennem tiden. Der er værelser (hvor soldater og fangere boede), den store indre gårdhave samt tårnet, der giver udsigt over byen og vandet. Flere gange om dagen er der kanonaffyringer, og der er skuespillere iklædt i spanske og britiske soldaters uniformer. Castillo er åbent hele året rundt, pånær til Thanksgiving og juledag.\nByggeriet begyndte i 1672, og varede i hele 23 år år, for det var først færdig i 1695. Fortet blev beskudt for første gang i 1702. Britiske styrker brændte byen, men kunne ikke trænge gennem Castillos stærke mure (De fleste spansk forter er lavet uigennemtrængelig for fjenden og var også brandsikker). Der var også angreb i 1728 og 1740, hvor briterne aldrig var i stand til at kunne overtage byen. I 1763 blev Florida midlertidig en britisk koloni, og så begyndte en periode med engelsk styre. Det betød også, at Castillo blev brugt som et militærfængsel under revolutionskrigen. Ved afslutningen af revolutionskrigen blev Florida igen spansk i 1784, og i 1821 blev det amerikansk. Amerikanerne brugte fortet som fængsel for indianere i slutningen af 1800-tallet. I 1900 blev fortet officielt fjernet fra den aktive liste over befæstninger. Det blev bevaret og anerkendt som monument i 1924.\nPrisen er 15$ for voksne, og under 15 år er det gratis. Personligt synes vi faktisk, at prisen var dyr for at komme ind, så derfor sprang vi over. Der var stadig gratis adgang hele vejen rundt om, på mure med skudhuller, kanoner og lignende. Vi var kun bekendte med, at der var udsigt fra fortets top.\nOldest Wooden school house/ældste træhusskole\nDen ældste træhusskole går tilbage til begyndelsen af 1700-tallet, men ingen ved helt præcist, hvornår det er fra. Man kan komme helt tæt på, hvordan skolelivet var på den tid. Der er stadig originale genstande indvendigt. Originalt blev det bygget af cedertræ og cypress træ. Oprindeligt havde skolen ingen strøm, intet rindende vand, intet køkken og intet badeværelse. Det var i Genoply-familiens besiddelse, hvor manden var skolelærer. Skolelæreren og hans kone boede oven på, over det lille klasseværelse. Prisen er 5$ for voksne, og 4$ for børn under 12 år - og det ligger på St. George Street.\nSt. Augustine's History Museum\nSt. Augustine's History Museum er et museum om St. Augustines historie - det siger måske sig selv. På museet bliver du taget med rundt i århundredes historie, blandt mennesker, steder og ting, der har været med til at danne St Augustine som den ældste by i hele USA. Museet er opdelt i flere gallerier, der hvert fortæller en historie om byen. Prisen for voksne er 6,5$ og 5,3$ for børn under 12 år.\nSt. George Street (den gamle gade)\nSt. George Street er et historisk vartegn, som blev grundlagt i 1565. Det er også en gågade (kun til fods), hvor St. George Street fungerer som absolut centrum. Der er mange butikker, restauranter og attraktioner, så det er helt sikkert et must at besøge denne gade.\nMange af de store, historiske bygninger er opdelt i 11-bloksætkning - og er blevet opdelt i både butikker og kunstgallerier. Mange af bygningerne er gamle - nogle etableret af spanierne, og nogle er briterne under hver deres regeringsperiode. Det er blandt andet også her det ældste træhusskole ligger, samt Pena Peck House og Cathedral Basilica.\nSpanish Street (Den Spanske gade)\nDen Spanske Gade er også et fint besøg, men der sker ikke så meget. Det er dog stadig en fin gade at gå nedaf, for at mærke den spanske stemning. Den spanske gade ligger parallelt med St George Street. Hvis du går ned af St George Street fra den ældste træhusskole, kan du gå til højre ad Cuna Street, og herfra gå tilbage igen af Spanish Street. På denne gade ligger mest private hjem og overnatningssteder.\nI Colonial Quarter kan man opleve St. Augustine på en mere levende måde, fordi der er skuespillere og lignende rundt. Det er også her, at der er udendørs scene med lokale bands og der er flere restauranter langs gaden. (der var i øvrigt julepynt overalt i byen, også selv det var januar/februar måned. Hvis du ved hvorfor, må du endelig gerne give mig besked!).\nSt. Augustine Lighthouse ligger lidt udenfor St. Augustine, og man bør nok have bil for at komme hertil. vi var ikke oppe i selve tårnet, men det siges at have en god udsigt. Tjek evt. Tripadvisor for flere billeder. Fyrtårnet er det ældste fyr i hele USA, og er alene af den grund lidt specielt. Fyrtårnet står i dag, hvor spanske vagttåne stod i det 16. århundrede. Opførelsen af fyret begyndt i 1871 og tog 3 år at gennemføre. Det stod derfor først færdig i 1874. Fyrtårnet sår 165 meter over havets overflade. For at komme til tops skal man nå 219 trappetrin, men derfra er der panoramaudsigt. Prisen for voksen er 13$ og 11$ for børn under 13 år.\nOBS: Vi parkerede i øvrigt hos "The Historic Downtown Parking Facility", hvor vi gav 15$ og man kunne holde her lige så længe man ville. Det svarer til cirka 100 kr.\nUdover seværdighederne i denne gamle by, kan du naturligvis også slappe af på strande i nærheden - lige ud til Atlanterhavet. Strande, der ligger i nærheden er følgende:\nBefolkningstal: ca 13.000\nUSA's ældste by\nDer findes nogle af USA's ældste seværdigheder i byen\nByen blev grundlagt af Pedro Menédez de Avilés i 1565\nOpkaldt efter Saint Augustine of Hippo\nSuptropisk klima - der kan være lidt køligt om vinteren, som kan varierer fra alt mellem 6-19 grader. Det er koldere nord på end syd på i Florida.\nDer er MEGET trafik gennem byen, især omkring broen\nBroen er med til at skabe trafik\nFlere steder er der virkelig dårlig vej\nParkering er også lidt af en opgave\nIngelasresor, mieholse og\nIngelasresor, 25.9.2020 05.42\nSt Augustine är så vackert\nrejseguideafguld, 25.9.2020 08.42\nJa, det er virkelig også en speciel oplevelse at gå i de gamle gader 🥰\njoakimramqvisthallin, 25.9.2020 06.28\nFina bilder och intr inlägg, 👍.. Tänkte fråga om du har ngt inlägg ell erfarenhet fr Latin America och då i synnerhet Costa Rica? Vart där en hel del och tycker mkt om det landet, nu är jag lite inne på mer söderut och då Colombia och Chile.. Trevlig helg, 😊..\nrejseguideafguld, 25.9.2020 08.44\nTusinde tak 😊 Det har jeg desværre ikke. Jeg har ikke været i Sydamerika ☀


Centre Gueliz lejlighed er en vært for gæster i Marrakesh. Der er parkering og en elevator forudsat.\nMarrakech Museum kan man komme på 20 minutter til fods. Gæsterne kan spise et måltid i Le Charlot og Katsura, der ligger omkring 100 meter væk.\nBekvemmeligheder på værelset omfatter klimaanlæg med individuel styring, værdiboks til bærbar pc, et fladskærms-tv, et påklædningsområde og et opholdsområde. Gæsterne kan opfriske sig i marmor-badeværelser, der leveres med bløde badekåber og morgenkåber.\nMarrakesh togstation ligger inden for 20 minutters gåtur derfra.\nLejligheden byder på en privat terrasse.\n/ Avenue Mohamed V, Marrakesh, Marokko / Kontakter\nLejlighedshotel Luxurious Condos Near Universal By Cnd Holiday Homes Feriested Beautiful Near Disney Hotel Mercure Copacabana Vandrerhjem Opera House Bed & Breakfast Quartos Da Cristina Feriested Lucaya By Funquest Vacation Feriehus 4570 Ada Iht Townhouse Gæstehus Garden House Gæstehus Bodeum Tower Hotel Monumental Movieland Hotel Universal's Loews Portofino Bay Feriested Grand Orlando At Celebration Hotel Universal's Hard Rock Hotel Hyatt Regency Hotel Copacabana Rio Feriested Paradise Palms Resort Deluxe Homes Hotel Super 8 West Kro Balboa Hotel Bvilla + Seaside Hotel Wyndham Chicago Downtown Hotel Hotel Sea Beach Plaza Hotel Sand Dollar Hotel Fairmont Miramar & Hotel Dorchester Hotel Paris Hotel Roosevelt Hotel 91


Giver mændene baghjul: Mudderløb for kvinder udsolgt på et døgn | Aabenraa | Ugeavisen.dk\nDu er her: Forside - Aabenraa - Anne Sina trækker sig som folketingskandidat\nDu er her: Forside - Aabenraa - Giver mændene baghjul: Mudderløb for kvinder udsolgt på et døgn\nKvinderne står i kø for at deltage i Ladies Mud Race i Aabenraa. Arkivfoto: Nils Svalebøg\n14. december 2019 kl. 09:00\nLadies Mud Race kommer næste år til Aabenraa for første gang, og tilmeldingerne vælter ind.\nAabenraa: Den første dag i december klokken 12.00 blev de første 675 billetter til løbet Ladies Mud Race i Aabenraa sat til salg. Det var de ikke længe, for i løbet af et døgn var de revet væk, og det kommer noget bag på arrangørerne, da det er første gang, at løbet bliver afviklet i Aabenraa.\n- Det er gået meget stærkt, og vi havde ikke regnet med, at billetterne blev udsolgt så hurtigt, men kvinderne er tydeligvis hurtigere på tasterne end mændene, siger Peter Sølvhøj, der er formand for Aabenraa Firma & Senior Idræt.\nLadies Mud Race i Aabenraa bliver holdt om formiddagen lørdag den 3. oktober næste år, og om eftermiddagen finder løbet Xtreme Mandehørm sted på samme bane men en lidt længere rute. Her er tilmeldingerne ikke strømmet ind i samme tempo.\n- Tilmeldingerne til Xtreme Mandehørm går knap så hurtigt, men det skal nok komme, siger Peter Sølvhøj.\nDet er gået meget stærkt, og vi havde ikke regnet med, at billetterne blev udsolgt så hurtigt.\nPeter Sølvhøj, formand for Aabenraa Firma & Senior Idræt\nLadies Mud Race og Xtreme Mandehørm i Aabenraa bliver arrangeret af Aabenraa Firma & Senior Idræt.Begge løb finder sted lørdag den 3. oktober næste år.\nKvinderne skal løbe omkring otte kilometer, mens mændenes rute er på godt 12 kilometer.\nLadies Mud Race bliver også holdt i Fredericia, Slagelse, Odense, Hillerød, Aarhus og Aalborg.\nStadig pladser at få\nFor de kvinder, der endnu ikke har sikret sig en billet til Ladies Mud Race, er der dog håb forude. Billetterne bliver nemlig solgt efter et koncept, der betyder, at de første 75 procent af billetterne bliver udbudt i december, mens de sidste 25 procent bliver sat til salg den 1. januar klokken 12.00.\nDet betyder, at der stadig er 225 billetter tilbage, da det maksimale deltagerantal er 900.\n- Vi er ret sikre på, at de sidste billetter også bliver solgt, siger Peter Sølvhøj.\nLadies Mud Race er ikke kun et løb med masser af udfordrende forhindringer. Om aftenen er der mulighed for spisning i Sønderjyllandshallen i Aabenraa, og her er tilmeldingerne også væltet ind.\n- På nuværende tidspunkt har vi modtaget 120 tilmeldinger til kvindernes spisning. Det er usædvanligt højt i forhold til andre byer, hvor der også bliver holdt Ladies Mud Race, siger Peter Sølvhøj.\nTil spisningen i Sønderjyllandshallen er der plads til 300 kvinder, men de bliver ikke alene om det hele aftenen. I et andet lokale i Sønderjyllandshallen bliver der nemlig dækket op til nogle af deltagerne fra Xtreme Mandehørm, og omkring klokken 21.30 får de to køn mulighed for at feste sammen.


Blodigt overfald: FCK-fan slået ned og sparket – Ekstra Bladet\n7 minutter siden 85-årig 'Pyrus'-stjerne gør comeback 58 minutter siden Trump smider valgbombe 50 minutter siden Støtter Støjberg: - Det ER gået over gevind 23 minutter siden Rørende tale til afdød datter 16 minutter siden Spytklat sender PSG-argentiner ud i fire kampe 7 minutter siden 85-årig 'Pyrus'-stjerne gør comeback\nMandag d. 22. sep. 2014 - kl. 04:51Opdateret mandag d. 22. sep. 2014 - kl. 04:55\nBlodigt overfald: FCK-fan slået ned og sparket\nOverfaldet sent i aftes i Vejen\nAllerede før kampen blev der varmet godt op i særligt Brøndby-lejren. Her billeder fra Halmtorvet på Vesterbro.\nEn 21-årig FCK-fan fra Vejen nåede godt nok at fejre sejren over Brøndby i aftes. Men efter hjemkomsten med tog til Vejen fik festlighederne dog en brat og blodig afslutning.\nDen 21-årige mand blev overfaldet bagfra af to mænd og slået ned.\n- Mens han lå på gaden i fosterstilling, blev han sparket flere gange, oplyser vagtchef Kjeld Jørgensen, Syd og Sønderjyllands Politi, til Ekstra Bladet.\nPolitiet ved ikke, hvad motivet til overfaldet er.\nHavde fantøj på\n- Der blev ikke sagt noget til offeret. Den 21-årige havde sit FCK-fantøj på. Han så ikke noget overhovedet, da han lå på gaden og dækkede for sit ansigt, mens han blev sparket, siger vagtchefen til Ekstra Bladet.\nPolitiet efterlyser nu - blandt andet via Twitter - vidner til overfaldet. Den 21-årige måtte en tur på skadestuen i Kolding efter overfaldet. Men han er ikke kommet noget alvorligt til.\nOverfaldet skete på hjørnet af Fredensgade og Rolighedsvej i Vejen klokken 23.45.\n- Vi skal naturligvis også have set nærmere på, om de to gerningsmænd kan have været med toget fra København. Den 21-årige siger, at han på ingen måde har været i skænderi med nogen i bussen eller i toget, siger vagtchefen.


Rådhustorvet og støberitorvet i Nykøbing Mors - Landskabsarkitekt - Schønherr\nBygherre/ordregiver: Morsø kommune\nKunstner: Hein Heinsen (han var valgt inden konkurrencen)\nStatus: Realiseret 2010-2011\nAnlægssum landskab: 6.4 mio. DKK (støttes af Realdania)\nProjektet genskaber Algade-Nørregade som byens historiske hovedforløb, hvortil byens pladser kobler sig. Forslaget samler de to torve med chausséstensbelægninger, der spænder fra facade til facade. Belægningen bliver byens gennemgående gulv og vil opleves som et tæppe, der skifter i intensitet og farve i områder med særlig betydning. Således kommer Rådhustorvet igen til at indtage sin vigtige plads i byens forløb, og Støberitorvet bliver en ny og vægtig plads i byen.\nI forslaget genskabes Rådhustorvets runde fontæne, og Hein Heinsens nye mindeskulptur for Frode Jakobsen får medspil fra belægningens lyse sten, der som en tåge af gnister, skubber til skulpturens monumentalitet. Mindesten og statue genplaceres, så disse, sammen med fontæne og skulptur, bliver byrummenes medspillere og pejlemærker. Projektet arbejder med støbejernsdetaljer, bl.a. som trapper og ramper ved indgangen til biblioteket, hvilket er med til at understrege områdets særlige fortid som jernstøberi.\nMed lunde af højstammede træer og stilfærdig møblering, så understreger Rådhustorvet og Støberitorvet byen som grøn og venlig.


10.000 kroner skal på landet - sn.dk - Forsiden - Midt-Sydsjælland - Slagelse\nArtiklen: 10.000 kroner skal på landet\n10.000 kroner skal på landet\nSlagelse - 07. november 2019 kl. 08:22\nOtte projekter i Slagelse Kommunes landområder har i år chancen for at blive hædret med 10.000 kroner, en messingplade med indgraveret titel og årstal og et træ til plantning.\nKommunen har fået otte indstillinger, og vinderen bliver afsløret på landdistrikts-konferencen på Gerlev Idrætshøjskole 26. november.\nKandidaterne til årets pris er Dalmosegruppen v. formand Jens Brandbyge Jørgensen, Omø Traktorbus og dens frivillige chauffører, Agersø Værft, Musik ved Havnen i Bisserup, Stigsnæs Kystbatteri, Boeslunde Lokalråds opførelse af bålhytte og shelterplads, Tårnborg eSport samt Slagelse Provstis »Kunst og Kirker«.\nDet er en dommerkomité bestående af byrådsmedlemmerne Anne Bjergvang (S) og Pernille Ivalo Frandsen (V), formanden for Landudvikling Slagelse, Niels Jørgensen, formand for Frivilligcentret i Slagelse Kommune, Falk Bærentzen, og repræsentant fra Landliv Slagelse, Brian Jørgensen, som afgør, hvem der får årets pris.\nPrisens formål er at skabe opmærksomhed om livet i kommunens landdistrikter og støtte initiativer, der kan forbedre forholdene for borgerne på landet.\nPrisen gives til en fælles indsats præsteret af to eller flere personer for at hylde et fællesskabende initiativ til lokalsamfundenes bedste.\n11:00 Ansat og hans ven tiltalt for fusk med tipskuponer\nBaggesenskolens 7. årgang får som finaletrøst kagedronningen...


interval eller lunte løb? - Page 2 - Konditionstræning - Motion-onlines Forum\nBy L.M, May 19, 2009 in Konditionstræning\nJeg kan altså sagtens føre en samtale med en puls på 150, men det er jo individuelt. Men du har ret i, at det kræver disciplin at lægge langsomt ud. Det kan hjælpe at løbe i en løbe/motionsklub, hvor man er flere sammen og under en træners pisk.\nMen kan du løbe en time eller mere uafbrudt, kan du sikkert løbe langsomt nok! Du har vel ikke 150 /min under hele turen???\n150/min er jo et vidt begreb, med min max puls er 150/min ikk noget vildt, så kan jeg løbe med i lang tid.\nNej max pulsen burde ikke stige, men tror du skal have den testet igen ihvertfald, alternativt er du lidt af et mirakel og burde kunne drive det langt, ved at kunne arbejde så længe ved så høj en puls\nHe he, jeg ved godt at den ikke stiger, men den skal da tests under løb, det kunne jo også være mit nye pulsur der fucker med mig.\nprøv at løbe interval løb og test din max puls der.. f.eks hvor du spurter ALT hvad du kan i 30 sek- 1 min.. og samme antal sek/min pause gør det 3-5 gange og se hvad din puls siger der..\nHar erfaringer med at det er der, min maxpuls har nemmest ved at komme op, eller bakkeløb i højere fart end du normalt løber i.. maxpuls får du svært ved at få når du løber i "normalt" tempo (hvad der er normalt for dig)\nPs. Mollerup, så tror jeg også du er ved at have en god kondition og der skal kæmpes mere for at få den op + holde den oppe, jo bedre form man er i\nJeg har tænkt på djævlebakken, den er pænt hård, jeg har snakket med min trænings makker Rikke om at begynde på Interval træning, så det var også en mulighed.\nDer er da ikke noget ved mig der er normalt men jeg er kun lige over 10 km/t\nHvad fedter du for, men mange tak\nPs undskyld for trådkapring\nog hvis der ikke er tilstrækkelig næring til dette, ja så vil den også tage af fedtdepoterne for at fylde dem?\nDet er noget værre fis! FEDT er FEDT, sådan er det bare.\nHvis du vil læse lidt om fedt, fedttyper m.v. så prøv at læs den artikel her: (http://aktivmotion.dk/?p=209)\nKulhydrat kan derimod godt omdannes til fedt, men modsat går det ikke.\nSå er vi også i noget ketosisdannelse som er meget indviklet, men det er stadigvæk ikke kulhydrat\nPS: På www.aktivmotion.dk kan du læse om kroppen og træning


sulfonsyrer | lex.dk – Den Store Danske\nSulfonsyrer, organiske svovlforbindelser afledt af svovlsyre, fx benzensulfonsyre (jf. sulfonering). Sulfonsyrer er stærke syrer og danner salte, der er letopløselige i vand. Mange syntetiske farvestoffer findes som sulfonsyresalte for at øge deres vandopløselighed.\nAromatiske sulfonsyresalte med lange alkylkæder har været brugt som sæber ("sulfosæber", se sulfo), der ikke giver udfældninger i kalkholdigt vand, eftersom calciumsaltene er letopløselige. Da de er svært nedbrydelige i naturen, søges de erstattet af lettere nedbrydelige sæber, fx uforgrenede alkylsulfonsyresalte. Mange derivater af sulfonsyrer har vigtige medicinske anvendelser, fx sulfonamider.\nVil du citere denne artikel? Kopier denne tekst og indsæt den i din litteraturliste: Dahl, Otto: sulfonsyrer i Den Store Danske på lex.dk. Hentet fra https://denstoredanske.lex.dk/sulfonsyrer\nAllan Simonsen: opdateret af Jørgen Nørby Jensen (lex.dk) for 32 minutter siden


Ingenmandsland: EP – diskant.dk\nPladeanmeldelser 29/11/2010 28/11/2010\nKantet dansk indiepop med potentiale\nDet er et drømmende og tænksomt univers, som danske Ingenmandsland præsenterer på denne EP, der er udkommet på gammeldags vinyl og moderne digital download. Ingenmandsland er Thomas Brenneches eget personlig lydlandskab, der med gammeldags flair for den gode popmelodi, forsøger at kombinere det umiddelbare med et lidt mere kantet udtryk.\nDet bliver aldrig til sange med det helt store bid, men snarere numre, der appellerer til det melankolske og tænksomme i lytteren. Moderniteten eksemplificeres i ”So Long Stockhausen”, der henviser til den moderne komponist, der deler navn med titlen, mens ”27. gang” reelt er en tidløs popsang med masser af enkelhed, men med tekstmæssig frækhed, der modsiger det poppede udtryk.\n”Skibbrud” er afdæmpet og tænksom ligesom ”Fire dråber”, mens afslutteren ”Tiden går med mig” er mere klassisk poppet i sin musikalske tilgang. Vokalharmonierne er pænt sammensatte, og såvel musikalsk som tekstmæssigt føler man sig hele tiden på en let genkendelig hjemmebane, hvor klichéerne i både sang- og tekstskrivning fremstår som en ærlig og integreret del af projektet. Det er ikke mangel på opfindsomhed, der fører til floskler og almindeligheder. Snarere er det en naturlig udløber af, at Brenneche tager udgangspunkt i den gode gammeldags velfungerende melodi.\nJeg kunne godt savne lidt mere overraskelse undervejs. Enkeltvist står numrene som fine små indiepop-perler, der fungerer fint, men som helhed er de instrument-mæssige variationer ikke helt nok til at holde fokus fastrettet mod musikken. Kompositorisk må der gerne være lidt mere bid og lidt mere forandring, hvis Ingenmandsland en dag skulle barsle med et fuldlængde-album.\nDet ændrer dog ikke ved, at denne EP giver en fin forsmag på et projekt, der har potentiale. Det er bestemt værd at stifte bekendtskab med dette Ingenmandsland, der dog gerne må folde sig ud til lidt mere, hvis Ingenmandsland i højere grad skal blive Thomas Brenneches land, og hvis EP en dag skal blive til LP.\nNæste indlægShit Robot: From the Cradle to the Rave


Hellevad Sogn - Hellevad-Ørum Pastorat - Sæby Provsti - Aalborg Stift - Dronninglund Kommune - Nordjyllands Amt\nBredkærsvej 2 A\nKirken er opført i 1150. Den anselige kirke består af romansk kor og skib, sengotisk vesttårn samt våbenhus i syd, vistnok fra 1841. Den romanske bygning, kor og skib er opført af granitkvadre på karnisprofileret sokkel. Syddøren, der er i brug, bryder sokkelen og har glat tympanon, mens den retkantede norddør er tilmuret. I korets nordmur er bevaret ét, i skibets nordmur to rundbuevinduer. I korets omsatte østmur sidder en vinduesoverligger omvendt, og ved våbenhuset står der to små vinduesoverliggere.\nHele kirken med undtagelse af våbenhuset er blytækt.\nDet sengotiske tårn er forneden bygget af udflyttede kvadre, foroven af munkesten. Tårnrummet, der ved en spids tårnbue åbner sig mod skibet, har 8-ribbet hvælv. Det har mod syd et falset, fladrundbuet vindue, svarende til to i skibets og ét i korets mur. Tårnets gavle i øst-vest er glatte med synlig tagfod, og om omfattende skalmuringer med små sten vidner jernankerbogster (PSF DGT 1759) for Peder Stenfeldt til Klavsholm og Dorthea Gundersdatter Thorup.\nKlokke 1552 af Las Klokkestøber.\nVåbenhuset, der efter tagspor på skibets sydside har fortrængt et ældre, er vistnok opført 1841, men er gennemgribende ombygget 1885.\nI det indre er korbuen bevaret med profileret sokkel (hulstav mellem to rundstave) og kragsten (hul-led under platte). Skibet har bjælkeloft, mens der i koret er et sengotisk krydshvælv.\nAltertavlen er en lutheransk fløjtavle fra omkring 1600 med fire spidsgavle og akantusværk om oprindeligt korsfæstelsesmaleri samt bomærker som på alterstagerne. Den er restaureret 1941 af J. Th. Madsen, ved hvilken lejlighed de manglende fløje erstattedes af nye. Et senere altermaleri, kopi efter Carl Bloch Gethsemane, 1893, er ophængt i kirken.\nAlterbordet af granitkvadre med udladende skråkant foroven er sikkert kirkens oprindelige.\nStager 1599 med indskrift Her Jens Jensen i Brekjær og Berete Andersdatter, samt deres bomærker.\nAlterkalken har sengotisk knop, sekspasfod fra 1600-tallet med evangelistmedaljoner og nyere bæger. Disk fra 1700-tallet med bølget rand.\nPrædikestol 1614, karnaptype i renæssance med bomærker for hr. Jens Jensen og Peder Jensen (Mørk).\nRomansk granitfont med to rundstave på kummen og ny fod.\nSydtysk fad omkring 1575 med Bebudelsen, stemplet RS og med indskrift Cordt van Köllen 1619.\nLukket stoleværk i renæssance.\nStort sengotisk korbuekrusifiks med staffering fra 1652.\nKirkens orgel er et Frobenius orgel fra 1968 med 9 stemmer.\nEpitafier 1) Sognepræst Chr. Gertsen Kobberup, † 1665, med godt familieportræt, bruskbarokt snedkerarbejde, vist af Christen Billedsnider; 2) af sandsten over Christian Knudsen Worm, † 1693, fire hustruer og børn.\nGravsten romansk granit ”obiit Tuco nonas aprilis” med kors og sværd.\nI våbenhusets dør ligger en bondegravsten, en anden ligger ved siden af våbenhuset.\nI våbenhuset malet mindetavle over Niels Wadum Rømer, † 1803, og sognepræst Niels Hansen Wacher, † 1847.\n(1999) Tage Pedersen (-)\n(1999) Peter Andersson (-)\nPå kirkegården sten over to medlemmer af familien Worm, omkring 1690.


Kvinde, kend dig selv og find din styrke\nAktuelt: Information ift. Corona virus\nPå baggrund af den aktuelle Coronavirus kommer der mange henvendelser ang. fremtidige samtaler. Da jeg som psykolog hører under sundhedsfaglig personale er jeg i klinikken og tilbyder stadig samtaler med fremmøde.\nHvis du ønsker det, tilbyder jeg også at afholde samtaler over telefonen eller Skype. Det er et frivilligt tilbud, og jeg er som nævnt i klinikken som jeg plejer.\nJeg er meget opmærksomme på hygiejnen i klinikken og anvender naturligvis de retningslinjer og forbehold sundhedsstyrelsen anbefaler. Jeg har altid god tid imellem samtalerne, så der er tid til at få gjort rent, sprittet af og luftet ud.\nLad os huske at passe på os selv og hinanden i denne lidt kaotiske tid.\nTlf: 28225672 mail: info@integrativpsykolog.dk\nKlinikken ligger på Østergade 7a, 1. th. Centralt i Silkeborg\nAutoriseret psykolog i Silkeborg og mindfulness instruktør\nHos mig vil du altid blive mødt med nærvær og jeg gør alt for at skabe et trygt rum. Jeg tager udgangspunkt i netop din problemstilling, og anvender derfor forskellige metoder alt efter problemstilling og personlighed.\nMin passion som psykolog\nMin interesse omkring psykologi startede allerede som 19 årige da jeg selv stod i en livskrise, som jeg havde svært ved at se mig selv ud af. Jeg opsøgte derfor en psykolog. Hun hjalp mig med at komme i kontakt med mig selv og mærke følelser der havde været undertrykt længe.\nEfter få gange hos hende oplevede jeg (måske for første gang) en reel livsglæde og mod på livet.\nOg dette satte tanken i gang; Tænk at kunne få lov til at hjælpe andre mennesker! At arbejde med at fremme glæden og mindske lidelsen hos mennesker. Dette måtte da være det mest privilegerede arbejde i verden.\nOg nu 18 år senere kan jeg erkende, at det er det også.\nJeg brænder derfor for at hjælpe og støtte mennesker i deres vej i livet.\nMit arbejde som psykolog er en evig udviklingsproces, hvor jeg hver dag lærer så meget om vores fælles grundvilkår og udfordringer som mennesker. Det er med en dyb ydmyghed og respekt at jeg giver plads til det sårbare og svære, for det kræver stort mod at åbne sig og mærke alt det vi i dagligdagen oftest gør alt for at undgå.\nHvornår opsøger folk min hjælp\nAlle mennesker er unikke og der kan være mange grunde til at folk oplever et behov for at kontakte en psykolog. Med farer for at reducere mennesker kan jeg dog inddele mine klienter i 3 overordnet grupper.\nAt være menneske i dag er svært. Vi bliver konstant udfordret og vi er mange der føler os presset i en verden hvor tingene skal gå hurtigere og hurtigere. Det kan være svært at navigere i, og de sociale medier kan få os til at tro at vi er de eneste der kan være sårbare og have det svært. Men dette er langt fra sandheden. Typisk vil det starte med stressymptomer med en evt. sygemelding. Og får man det ikke håndteret kan det ofte ende i depression eller angst.\nVi kommer alle ud for forskellige livskriser fx skilsmisse, sygdom, dødsfald, fyringer osv. Og det kan være svært at stå alene med. Her kan det være rart at tale med én udenforstående som ikke har aktier i det og som dermed kan se tingene mere objektivt og neutralt.\nSom nævnt møder vi alle udfordringer i livet. Der er dog også dem som desværre har haft svære vilkår i deres opvækst. Barndomstraumer kan fx være overgreb (fysisk, seksuelt, verbalt), alkoholmisbrug i familien, forældres svære skilsmisse mv. Det er i vores barndom, at vi lærer hvordan verden er, om den er tryg og sikker eller om vi skal være på vagt. Og selvom vi er blevet voksne, har et godt job og evt. familie følger disse mønstre os. De kommer til udtryk i vores relationer med andre. Vi får svære ved at stole på folk, vi kommer måske på overarbejde i et forsøg på at kontrollere.\nHvordan påvirker udfordringer vores hverdagsliv?\nFællesnævneren for alle 3 kategorier er, at de mennesker som kommer hos mig oplever manglende livsglæde, angst, depression, svært ved at mærke sig selv, trækker sig socialt, manglende overskud (både til selvomsorg og andre).\nDette påvirker både én selv, familien, jobbet og hverdagen i det hele taget. Mange beskriver en følelse af utilstrækkelighed og dårlig samvittighed over ikke at kunne være der samt ikke glæde sig over det liv de har.\nLivet kan føles meningsløst og anstrengende. Og det er her psykoterapi kan hjælpe til at finde mening og retning igen samt få redskaber til at håndtere de svære følelser.\nHvordan kan jeg som psykolog hjælpe dig videre?\nHos mig vil du altid blive mødt med nærvær, accept og forståelse og en empatisk tilgang. Det er vigtigt for mig, at du føler dig mødt som den du er.\nVi skal bruge tiden rigtigt, så når du kommer hos mig handler det også om resultater, forstået på den måde at du oplever en løbende fremgang og i sidste ende får det bedre og kommer på den anden side. Derudover har jeg fokus på fastholdelse hvorfor du får redskaber til at håndterer de fremtidelige udfordringer som livet kan komme med.\nDerfor er et terapeutisk forløb hos mig inddelt ind i 3 faser:\nAfklaring. Her optegner jeg et genogram (tegning over livshistorie). Dette sikre, at vi får hele billedet af dig med og dermed en hurtigere forståelse af din situation og livsmønstre. Her fastsætter vi også fælles mål/ønsker for forløbet\nFokus og handling. Når ovenstående er afklaret, er det vigtigt at fastholde et fokus på de områder der udfordre dit liv, hvis terapien skal være effektivt. Dette betyder blandt andet, at du vil få opgaver mellem vores sessioner, da det er gennem handling i hverdagen at vi virkelig kan skabe forandring.\nFastholdelse. Vaner er svære at ændre og for at de gamle vaner ikke skal tage over, afsluttes forløbet typisk med redskaber du selv kan anvende i fremtiden. Dette kan fx være øvelser, guidede meditationer mv.\nSå hvad gør du herfra?\nDet kan være svært at tage det første skidt til at søge hjælp. For nogle er det helt normalt at opsøge en psykolog. For andre er det forbundet med en vis flovhed og tanker om at det jo kun er ”rigtig syge mennesker” der har brug for en psykolog. Hvilket er langt fra sandt.\nLivet er værdifuldt og der er ingen grund til at gå lidelsesfuldt igennem det, når der er mulighed for at få hjælp.\nØstergade 7A, 1.th. (Trivselshuset)