Un any més, la setmana a Formentera (de Frumentaria, illa del blat). La gran notícia és que no hi ha notícies, que tot és plàcid, calmat i alegre, que l'aigua és càlida i que es dorm molt bé. La doble insularitat –avió i ferri– provoquen encara més una agradable sensació de distància. El rellotge no existeix. Els dies són de bon passar.\nSegurament, la notícia de la setmana a casa nostra no és la que ha ocupat més grans titulars. La Generalitat de Catalunya, amb els pressupostos prorrogats des de 2017, ha acordat el tancament de caixa, que vol dir que d'aquí a finals d'any només es podrà gastar en despesa ordinària –nòmines, serveis permanents....– i no es podrà licitar nova obra pública. S'ha dit de forma més elegant anunciant una reducció del 15 per cent de la disponibilitat de despesa dels departaments.\nRetinguin aquest nom: Josep Vicent Boira. Durant anys i anys va lluitar per la construcció del corredor ferroviari mediterrani des de la universitat i el món acadèmic. Home vinculat als sectors valencianistes del Bloc i després de Compromís, va passar de la teoria a la pràctica com a secretari –viceconseller– en l'anterior govern valencià. L'arribada dels socialistes al Govern central el van convertir en el coordinador el corredor mediterrani en àmbit estatal. Vaja, el comissionat. Fa un any que portem un ritme de licitació d'obres del corredor mediterrani que veuran els seus fruits en uns mesos o en un any i mig. És bo també parlar de les bones notícies.


ILP EDUCACIÓ. RECOLLIDA DE SIGNATURES. CAMPANYA DE DIFUSIÓ | Per un Ensenyament Públic de Qualitat\n← ASSEMBLEA SOS ESCOLA PÚBLICA REUS I BAIX CAMP. COMENÇA LA RECOLLIDA DE SIGNATURES ILP EDUCACIÓ CATALUNYA\nNous pressupostos Generalitat de Catalunya 2015 →\nDes del passat dia 13 d’octubre s´ han començat a recollir signatures d’una ILP ( Iniciativa Legislativa Popular ) per un nou sistema educatiu a Catalunya. A Catalunya calen 50.000 signatures en quatre mesos per tal de debatre-la al Parlament.\nAquesta proposició de llei estableix uns principis bàsics :\nDret a l’educació universal i gratuïta des de les llar d’infants fins a la universitat.\nÚnica xarxa pública de centres i serveis educatius. Desconcertar les escoles privades en deu anys.\nGestió democràtica dels centres educatius i de la universitat. Claustres i consells escolars vinculants. La direcció s’ ha d’ escollir en aquests espais.\nEl català llengua vehicular i es garantirà tot el model d’immersió lingüística.\nFinançament de la xarxa pública d’educació ha de ser d’un mínim del 6% del PIB.\nÉs una bona proposta per debatre l’aplicació de la LEC així com lluitar contra el seu desplegament a partir dels diferents decrets, el de direccions, d’autonomia de centres i de plantilles. Cal començar a revertir aquestes polítiques que atenten contra els drets dels treballadors, la gestió democràtica als centres públics i la qualitat educativa.\nDes de l’assemblea de docents, espai adherit a la ILP, us convidem a signar-la ja sigui en alguns dels plecs que trobaràs al centre o repartits a les zones així com organitzar una xerrada informativa.\nTrobareu tota la informació a la web així com les adreces dels fedataris per posar-te en contacte.\nAprofitem per convidar-te el proper dia 20 Novembre a les 18:30 hs a l’acte central que es realitzarà a la UB ( Aula 111 Edifici plaça Universitat). A més us adjuntem el text final de la ILP així com un tríptic per fer difusió.\nTambé podeu visualitzar aquí el vídeo de la ilpeducació que metromuster, de manera desinteressada, ens ha fet:\nAssemblea docents i altres treballadors públics de l´ensenyament ( CCOO, USTEC-STEs, CGT)


Obiols Penelas, Isabel, (tr.)\nÉs la màxima autoritat en el tema de la mort, el procés de morir i les cures paliatives; també és l'autoritat més respectada i estimada. La seva tasca ha estat reconeguda amb 28 doctorats Honoris Causa.\nAmb llibres com La mort: una aurora (també en castellà), Morir es de vital importancia, Vivir hasta despedirnos, Carta para un niño con cáncer, Recuerda el secreto i Los niños y la muerte, Lecciones de vida (tots ells publicats a Luciérnaga) Sobre la muerte y los moribundos (Mondadori) i la seva biografia La rueda de la vida (Ediciones B) entre d'altres, amb els centenars de conferències què va fer al llarg de la seva vida i fonamentalment amb els anys que va dedicar a l'atenció a persones en fase terminal, Elisabeth Kübler-Ross ha brindat consol i comprensió a milions de persones enfrontades amb la seva pròpia mort o amb d'alguna persona estimada.\nElisabeth Kübler-Ross va morir l'any 2004 als setanta-vuit anys, desprès d'un llarg procés d'acomiadament. Els seus llibres han estat traduïts a 27 llengües.\nDirigeix la Unitat de Cures Paliatives de l'Hospital Citrus Valley de Los Ángeles i és periodista. Juntament amb Elisabeth Kübler-Ross va escriure Lecciones de vida (Luciérnaga). Així mateix és autor del llibre Las necesidades de morir, un èxit editorial que ha estat traduït a 11 llengües i que va rebre elogis de la Mare Teresa de Calcuta.\nPoc abans de morir, Elisabeth Kübler-Ross completava, amb la inestimable col·laboració de David Kessler, l'obra que ara teniu a les mans, el seu darrer llibre. Sobre el dol i el dolor és el llegat final d'Elisabeth Kübler-Ross\nEl procés de dol te 5 fases o estats: la negació, la ira, la negociació, la depressió i l'acceptació. Sobre el dol i el dolor analitza cada una d'aquestes fases a través de les experiències professionals i personals d'Elisabeth Kübler-Ross i David Kessler.\nInclou històries curtes i il·lustratives sobre temes diversos i capítols sobre la tristesa, els records, els somnis, el procés d'acceptació, l'aïllament i, fins i tot, sobre el sexe durant el procés de dol.\n“Elisabeth Kübler-Ross ens ha deixat un últim regal, i és una obra mestra. Després d'haver-nos il·luminat sobre el tema de la mort, ara ens il·lumina sobre el tema del dol. Ella i l'expert en processos de dol, David Kessler, han escrit un clàssic modern, un llibre que tots nosaltres voldrem tenir a les nostres prestatgeries perquè sabem que parla a la part més profunda dels nostres cors.” Marianne Williamson\n“Elisabeth Kübler-Ross es mereix ser recordada perquè la seva vida i la seva obra han fet del món un lloc millor. Sobre el dol i el dolor és un tribut molt sentit a tots els que hem perdut algun ésser estimat de part d'una dona que ens va canviar la vida a través de canviar les nostres relacions amb la mort i com morir. Quina meravella de llibre han escrit Elisabeth i David.” Caroline Myss, autora de Sida: puerta de transformación\nAutres livres Collection de Sagarmata :\nEl Poder D"escollir O El Principi De La Responsabilitat\nCómo Aprendí A Ser Feliz


Emili Casademont i Comas: de setembre 2011\nEl pare de la Xirgu\nA la diada de Sant Miquel arcàngel, el 29 de setembre, l’Església hi adjuntà, no fa pas gaires anys, les dels altres dos arcàngels, sant Rafael i sant Gabriel, que cadascú tenia una data pròpia al calendari. Sant Rafael i sant Gabriel, per tant, anaren a fer companyia a l’important sant Miquel, el cabdill de les forces celestials i de les corts d’àngels que lluiten contra el dimoni. Per aquesta raó, la iconografia presenta l’arcàngel sant Miquel vestit de soldat ben cuirassat i brandant una espasa. I cal remarcar que els exèrcits carolingis tenien sant Miquel per patró, juntament amb sant Martí, i que les tropes franques, que ajudaren els catalans a la reconquesta, procediren a aixecar-los una enorme quantitat de capelles i ermites a les muntanyes. D’altra banda, l’arcàngel sant Miquel és, des de temps molt llunyans, patró de nombrosos pobles de Catalunya (Setcases, Castellar de N’Hug, etcètera), com també de lles Illes Balears, del País Valencià, de la Catalunya Nord i del Principat d’’Andorra, els quals, en ocasió de la seva diada, celebren la festa major.\nI entre els pobles de Catalunya que tenen sant Miquel per patró hi ha el de Palau-sacosta, convertit, fa cap a mig segle, en un barri més de Girona, igual que succeí amb diversos municipis veïns d’aquesta ciutat, com els de Santa Eugènia de Ter i Sant Daniel, per exemple, sense oblidar el de Salt, que aconseguí, però, recuperar després la seva independència. Però parlem del cas curiós de Palau-sacosta. En certa manera, aquest era el meu poble. I dic això, perquè es donava la circumstància que un petit sector del seu terme (el constituït, al nord, per un tram de la carretera de Barcelona i una colla de carrers, com el de la Universitat de Montpeller, el de Sant Ignasi, al final del qual hi havia la masia anomenada Can Montiel, rodejada de camps de conreu, etc.) era mig gironí i mig palauenc. Dit d’una altra manera, per qüestions d’ajuntament depenia de Girona, mentre que, per qüestions d’església, de Palau-sacosta. Així, jo que hi vaig néixer, vaig ser batejat al temple parroquial palauenc dedicat a sant Miquel arcàngel, al costat del qual encara existeix avui el cementiri de l’antic poble, on dormen el son etern els meus avis materns i els meus pares. Un indret abans envoltat de magnífics boscos i, actualment, ple d’instal·lacions esportives, com l’estadi de Montilivi, que ha fet desaparèixer la popular i concorreguda font de l’Abella, diversos centres docents i alguns moderns habitatges que s’han «cruspit» moltes velles cases de pagès.\nUn fet força desconegut, però digne de ser destacat, és que a Palau-sacosta (possiblement, en aquell sector on els que hi habitàvem gaudíem d’una doble «nacionalitat»), hi residí, de petita, Margarida Xirgu, la futura i cèlebre actriu teatral. El seu pare, Pere Xirgu, muntador de màquines, poc després que ella obrís els ulls a la vida a Molins de Rei el 1888, s’hi traslladà, juntament amb la seva dona -Pepita Subirà, natural de Breda- i la seva filla, en ser contractat per una empresa de Girona. I no fou pas una casualitat que s’instal·lés a Palau, ja que, talment com l’autor dels seus dies -l’avi patern de Margarida-, hi havia nascut. Segons l’escriptor Tomàs Roig i Llop, la Xirgu sempre recordà aquells sis anys que passà a Palau-sacosta, tot fent-ne grans elogis. El 1892, la família tornà a traslladar-se, aquest cop a Barcelona, on nasqué el germà de Margarida, i visqué en una modesta casa del barri antic. Cinc anys més tard, per cert, començaren les primeres reivindicacions polítiques que demanaven llibertat i que la llengua catalana s’utilitzés igual que el castellà, reivindicacions en les quals l’obrer i republicà Pere Xirgu prengué part molt activa.\nMargarida Xirgu no trigà a debutar en un teatre d’aficionats. I, demostrant unes aptituds realment extraordinàries per l’Art de Talia, ben aviat començà a brillar-hi com a professional, representant les millors obres del moment, escrites pels més prestigiosos autors, com Federico García Lorca, de qui estrenà, a Barcelona, Mariana Pineda, amb decorats de Salvador Dalí, l’any 1927. Val a dir que la Xirgu fou l’actriu predilecta del poeta granadí, l’assassinat del qual pels franquistes, en els inicis de la Guerra Civil, la sorprengué a Amèrica, on es trobava de gira, i l’afectà profundament. Mai més Margarida Xirgu no volgué tornar d’allà, atès que era demòcrata, republicana i catalana de soca-rel, a part que el govern de Franco tampoc no li hauria permès, tot i tractar-se d’una figura de l’escena de renom universal. Morí el 25 d’abril de l’any 1969 a Montevideo (Urugai), on rebé sepultura, embolcallat el seu taüt amb la senyera i enmig de grans honors.\nLa repatrició de les despulles de la Xirgu, per tal que reposessin al cementiri de Molins de Rei, no fou possible fins al 1988, gràcies a les gestions dutes a terme pel Govern de la Generalitat, presidit per Jordi Pujol. El conseller de Benestar Social, el meu cosí germà Antoni Comas i Baldellou (part de la família del qual, com em passa a mi, és enterrada a Palau-sacosta), tingué cura de materialitzar el trasllat a Catalunya de les cendres de la mig palauenca Margarida Xirgu…\nPublicat per Emili Casademont i Comas a les 16:08 Cap comentari:\nSanta Eulàlia, la "roja-separatista"\nEl dia 3 d’agost de l’any 1218, segons la llegenda, la Mare de Déu visità, de forma simultània, el rei Jaume I, el seu conseller i confessor sant Pere Nolasc, i un canonge de la catedral barcelonina, sant Ramon de Penyafort, i els manifestà que desitjava que fundessin un orde de monjos cavallers, per tal que tingués cura de redimir els cristians, fets presoners pels sarraïns, que eren cruelment tractats.\nEls tres personatges, que se sentiren molt honorats amb la gran «mercè» d’aquella visita, no dubtaren a fer-ho. I fou d’aquesta manera, segons la mateixa llegenda, com nasqué l’Orde de la Mercè. Segles més tard, el Sant Pare declarà la Mare de Déu de la Mercè patrona de Barcelona, per haver-la protegit d’una mortífera plaga de llagostes, tot començant llavors, l’any 1688, encara que tímidament, la devoció a aquesta Verge, anomenada popularment la Mare de Déu llagostera. I, a partir d’aquell moment, la capital catalana començà també a celebrar la seva festa major per la Mare de Déu de la Mercè, enlloc de per Santa Eulàlia, el 12 de febrer, santa a la qual, per mirar d’evitar que els seus nombrosos «fans» protestessin fort, les autoritats barcelonines donaren el títol de copatrona de la ciutat.\nLes commocions polítiques, però, propiciaren que la diada de la Mercè restés «adormida» fins al 1871, any en què, sota l’impuls de l’alcalde Rius i Taulet, l’home de l’Exposició Universal del 1888, es «despertés» i arribés a assolir certa importància, ja que abans el dia sempre havia estat aprofitat pels barcelonins per reposar, com si es tractés d’una jornada festiva més del calendari. D’altra banda, cal indicar que, tot primer, la diada de la Verge de la Mercè se celebrà el 3 d’agost, data que, posteriorment, es traslladà al 24 de setembre. Un aspecte curiós d’aquelles festes mercedàries fou el concurs d’auques narratives i descriptives dels actes que s’hi feien, cosa que motivà que se’n publiquessin diverses, d’auques, les quals permeten seguir, actualment, els diferents programes anuals. La imatgeria barcelonina, per cert, en féu una que cada any s’exposava, pels voltants de la diada, per les parades de fil i canya i per les botiguetes que venien imatgeria, auca que la gent adquiria per curiositat. Això coincidia amb el dia en què el de la Mercè era l’últim que les persones es passejaven al vespre per la Rambla, passeig que, l’endemà, començava a tenir lloc al carrer d’En Ferran i sota els porxos de la plaça Reial. En aquella època, la climatologia era d’allò més seriosa i, en conseqüència, els primers freds tardorals es deixaven ja sentir molt i tothom, tret de les hores de sol del migdia, solia portar roba força gruixuda.\nLa gran perjudicada pel canvi de patronatge de Barcelona fou, insisteixo, santa Eulàlia, coneguda també per Laia. Una santa nascuda, en els llunyans temps de l’emperador romà Dioclecià, al poble veí de Sarrià (pàtria de l’eximi poeta Josep Vicenç Foix, que hi tenia una pastisseria), annexionat, des de fa un segle, a la Ciutat Comtal. A santa Eulàlia se li atribueixen molts miracles. Entre ells, el de convertir un terreny on hi havia, en un racó, quatre escarransits plataners, anomenat popularment «el desert de Sarrià», en un immens bosc de majestuoses palmeres, que han estat les primeres que, segons la tradició, hi ha hagut a casa nostra. El meu enyorat amic, el músic Josep Maria Tarridas, el compositor d’Islas Canarias i de Nits d’Andorra, dedicà a aquest desert, per cert, una bella peça sardanística.\nAltrament, convé esmentar que Barcelona guarda moltíssims records de l’estada a la ciutat de santa Eulàlia, que, als tretze anys d’edat, lliurà la seva ànima al Pare, després de patir un total també de tretze martiris, en negar-se a abandonar el cristianisme i a adorar déus falsos. Així, per exemple, en un d’ells fou tancada en una bóta plena de vidres i llançada des de dalt de tot d’un carrer que feia baixada -sense, però, que allò li causés cap dany-, motiu pel qual aquell carrer barceloní prengué el nom, que encara avui conserva, de Baixada de Santa Eulàlia.\nI hi ha quelcom que contribuí al fet que santa Eulàlia arribés a ser del tot arraconada i oblidada oficialment. I és que «intervingué» en la defensa del Cap i Casal, l’11 de setembre del 1714, en enarborar Rafael Casanova la seva senyera per combatre les forces borbòniques que, al cap d’una colla de mesos de setge, aconseguiren entrar a la Ciutat Comtal. Per això, alguns polítics de Barcelona, al servei del govern de l’Estat espanyol, han arribat, en determinats moments de la història, a titllar santa Eulàlia de «roja-separatista». I fins a una època bastant recent, l’Ajuntament barceloní no procedí a organitzar diversos actes en honor d’ella, com a copatrona de la ciutat, pel febrer.\nAlguns diuen que les gotes de pluja, caigudes sovint damunt Barcelona el dia de la Mercè, són unes llàgrimes que hi vessa santa Eulàlia per haver estat tan oblidada, mentre que d’altres diuen, per la seva banda, que són unes llàgrimes de venjança de santa Eulàlia, la qual, adolorida perquè se la desposeí injustament del títol de patrona de la Ciutat Comtal, pretén fer la guitza a les festes de la Mercè. Ambdues coses -per què no?- podrien ser certes.\nLa Mare de Déu de la Merçè\nPublicat per Emili Casademont i Comas a les 15:56 1 comentari:\nRafael Casanova (i no Rafael de Casanova, com sovint veiem escrit), conseller en cap de la ciutat de Barcelona, que esdevingué la màxima autoritat militar i política de casa nostra, durant el setge borbònic a què fou sotmesa la capital catalana, iniciat a finals del 1713 i acabat l’11 de setembre del 1714, nasqué a Moià el 1660 i morí, a Sant Boi de Llobregat, el 1743. Fill d’una família pagesa benestant, estudià al Cap i Casal, on es doctorà en Dret.\nCasanova, partidari de l’arxiduc Carles d’Àustria, ha originat opinions molt contradictòries entre els historiadors. Així, mentre uns l’eleven a la categoria d’heroi, d’altres fan tot el contrari, a part d’assegurar que fou elegit conseller en cap de forma irregular. Convertit, però, en un referent catalanista, els barcelonins, el 1863, dedicaren un carrer a Rafael Casanova i, un quart de segle després, li erigiren un monument, davant el qual se li reteren homenatges florals cada 11 de setembre, igual que avui dia, homenatges que les dictadures de Primo de Rivera i de Franco prohibiren, a més de fer retirar, aquest últim, l’estàtua que hi havia, que restà amagada, fins que, el 1977, aparegué de nou, un cop traspassat el Generalísimo, i es col·locà a la Ronda de Sant Pere, lloc on Casanova resultà ferit de bala en una cuixa, enarborant la bandera de Santa Eulàlia.\nEl conseller en cap de Barcelona, malgrat el que alguns creuen, no morí pas com a conseqüència d’aquella ferida. Fou traslladat a un hospital de la ciutat perquè li practiquessin una primera cura, hospital del qual fugí (hi ha qui afirma que disfressat de frare) i anà a refugiar-se a casa del seu fill, resident a Sant Boi de Llobregat, després d’haver ordenat que fossin cremats tots els seus papers. I els familiars de Rafael Casanova pogueren aconseguir, no se sap ben bé com, que els lliuressin un certificat de defunció a nom d’ell. Els béns del conseller en cap foren embargats pels borbons, guanyadors de la comtesa bèl·lica. Però Casanova, el 1719, obtingué el perdó i, amb tota tranquil·litat, retornà a la capital catalana, on continuà exercint com a advocat fins al 1737, any en què es retirà, tot exhalant, repeteixo, el darrer sospir a Sant Boi. Ernest Lluch, per cert, quan fou covardament assassinat per la banda terrorista ETA, estava investigant alguns aspectes de la vida de Rafael Casanova (entre ells, el de la seva «connexió» amb els «austricians»), tasca que, lamentablement, restà inconclusa. Potser, d’haver-la pogut continuar, hi hagués trobat alguna cosa important relativa al sorprenent i ràpid perdó, per part dels borbons, del cèlebre personatge.\nCasanova mantingué greus disputes amb els seus subordinats més directes sobre la forma de combatre les forces de Felip V, que assetjaren al llarg d’una colla de mesos Barcelona, asfixiant la ciutat i ocasionant la mort de molta gent a causa de la fam. I el duc de Pòpoli, el 30 de novembre del 1713, que comandava les citades forces borbòniques, exigí als defensors barcelonins que es rendissin, exigència que ells rebutjaren, tot i que els enemics havien obert alguns forats a les muralles. Un dels fets més criticats per determinats historiadors fou que Rafael Casanova, en el seu últim i desesperat ban, ordenés que els vailets de 14 anys, sense excusa ni excepció, se sumessin a la lluita. O sigui, quelcom molt pitjor del que passaria posteriorment, al final de la Guerra Civil del 1936 al 1939, atès que l’anomenada «lleva del biberó» estava integrada per joves de 17 o 18 anys.\nUn il·lustre català, Enric Prat de la Riba, president de la Mancomunitat de Catalunya, mai no es mostrà partidari que es retessin homenatges pòstums a Rafael Casanova. I el mateix succeirïa més tard amb Jordi Pujol, president de la Generalitat. Però, molt abans, Francesc Macià, en retornar de l’exili i proclamar la República Catalana, que durà tres dies, havia lloat l’antic conseller en cap de Barcelona, tot ressaltant l’heroica defensa que féu de les llibertats de Catalunya, un exemple que recomanà que fos imitat per tots els catalans. I també el seu successor en la presidència de la Generalitat, Lluís Companys, s’afegí a aquella recomanació.\nSempre hi ha hagut, malgrat que s’ha mirat d’ocultar, molta discussió a l’entorn de Rafael Casanova i de la seva forma d’«actuar» durant el setge de la ciutat de Barcelona duta a terme pels borbons, setge que finalitzà amb una dolorosa derrota dels catalans, a més de deixar-hi moltíssims la pell. Una derrota que es traduí després en el decret de Nova Planta, en virtut del qual es prohibí l’ús de la llengua catalana. O sigui, un intent d’eliminar-la totalment, com el que ara protagonitzen, ben units, el Partit Popular (PP) i el Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), ja que per a ells només, com en els temps «gloriosos» d’en Franco, tan sols hauria d’existir una España grande y libre i, òbviament, un idioma únic, el castellà.\nQuan es declarà l’11 de setembre com la Diada Nacional de Catalunya (i no per Sant Jordi), molts ja digueren que, celebrant derrotes, no aniríem enlloc. I els fets, en tots els sentits, estan demostrant que, per desgràcia, tenien raó…\nPublicat per Emili Casademont i Comas a les 13:26 Cap comentari:


La\tsearch engine optimization nostra escola té un compromís amb la formació dels amants del mar. És per això que ens esforcem a realitzar unes pràctiques que realment us ajudin a adquirir les habilitats que la navegació en alta mar exigeix.\nPer a CAPITÀ\tinternet marketing services DE IOT A MOTOR. Embarcacions d’esbarjo fins a 24 metres d’eslora, vaixells d’esbarjo, sense limitació geogràfica i govern de motos nàutiques. Des de 1125€ (*)\nLLICÈNCIA\tunsecured loans with bad credit DE NAVEGACIÓ\nSi\tbook hotels ja posseeixen el titulín, hauran de fer 4 hores de pràctiques bàsiques de seguretat i navegació per a obtenir la nova llicència de navegació. Preu: 150€\ni\tyork hotels de les possibilitats que ens ofereix!


El pessebre – El Sentit de la Paraula\nCaganer enorme, obra de l’artista britànic Antony Gormley. Fotografia: Koen Van Weel-EPA. Lelystad, Països Baixos, 2010.\n«Aquesta figura era obligada en els pessebres vuitcentistes, car la gent deia que amb la seva deposició femava la terra del pessebre, que esdevenia fecunda i assegurava el pessebre per a l’any següent i amb ell la salut i la tranquil·litat de cos i d’ànima que cal per a fer el pessebre, amb el goig i l’alegria que comporta el Nadal vora la llar.\n»Fer figurar aquest homenet en el pessebre portava sort i alegria i no fer-ho comportava desventura. Era obligat que el personatge portés barretina i fumés amb pipa, feta d’una engruna de filferro que simulava el broquet i d’una miqueta de fang, que volia ésser el buc amb el tabac.»\nJoan Amades, El pessebre. Tradició popular i art pessebrista (1959).\n20 Desembre 2010 elsentitdelaparaula\tDeixa un comentari


Les xarxes informàtica\nGuia familias septiembre_2013_cas1 by CENTRE SUPORT 6000 views\nDom4pas (11Mayo) by escmauxi 262 views\nAnamnesis 1 3 by andres_felipe09 298 views\nArxius 2.0 by Montserrat Peñarroya 2048 views\nGimp Manual Del Curs by XPLAI LaFundació 1213 views\nPresentació de llibres by biblioteca Moller... 1705 views\n1. 2014 La Salle Girona Héctor Moncada Romero LINK DEL BLOG : http://lesxarxesinfo.blogspot.com/ Les Xarxes Página 0\n2. ÍNDEX Les Xarxes d’àrea local .................................................................................................................. 1 PER FER UNA XARXA NECESSITEM: ............................................................................................... 1 AVANTATGES: ................................................................................................................................ 1 TIPUS DE XARXES SEGONS L’ABAST: ............................................................................................. 1 TIPUS DE TOPOLOGIA:................................................................................................................... 1 CONSTRUCCIÓ I PLANIFICAIÓ D’UNA XARXA: ............................................................................... 2 CABLES DE CONNEXIÓ DE XARXA: ................................................................................................. 2 ELS ADAPTADORS DE XARXA ......................................................................................................... 1 MÒDULS DE CONNEXIÓ: ............................................................................................................... 1 CONFIGURACIÓ D’UNA XARXA (TCP/IP) ....................................................................................... 1 L’ADREÇA MAC ...................................................................................................................... 1 IDENTIFICACIÓ D’EQUIPS D’ADRECES : IP ............................................................................. 1 COM ES FA LA TRANSMISSIÓ D’INFORMACIÓA TRAVES DEL PROTOCOL TCP/IP? ...................... 1 Les Xarxes Página 0\n3. Les Xarxes d’àrea local Xarxa : Conjunt d’ordinadors interconnectats entre sí per tal de compartir recursos : informació, impressores... Les persones que utilitzen aquesta xarxa s’anomenen usuaris. PER FER UNA XARXA NECESSITEM: Maquinari : cable, adaptadors, mòdems, hub . Programari : protocols de comunicació ... AVANTATGES: I. Compartir impressores. II. Compartir carpetes. III. Tenir un disc dur gran on es poden desar les coses. IV. Accés a internet mitjançant un router o mòdem. V. Controlar l’accés a aquets recursos. VI. Compartir informació. TIPUS DE XARXES SEGONS L’ABAST: - LAN Està a l’abast d’un edifici . - MAN Es una xarxa que te l’abast d’una ciutat/poble . - WAN Es una xarxa que te l’abast de connectar un país amb un altre , ciutat amb ciutat ... TIPUS DE TOPOLOGIA: Topologia en forma d’anell : sistema obsolet , la informació nomes circula en un sentit . La informació enviada passa per tots i cada un dels ordinadors. L’avantatge es quan es té molta informació va be. El problema es quan un ordinador està apagat la informació ja no passa.\n4. Topologia en estrella : les dades arriben des del servidor a les estacions a traves un element concentrador. Topologia en bus : fàcil de posar i és fàcil de modificar. Topologia en arbre: quan la xarxa va creixent es necessita més d’un concentrador , es connecta un concentrador amb un concentrador per poder connectar mes servidors . Tipologia Cel·lular: són sense fils . CONSTRUCCIÓ I PLANIFICAIÓ D’UNA XARXA: Per poder construir un xarxa necessitem terminals, els cables de connexió i per cada terminal necessitem un adaptador. CABLES DE CONNEXIÓ DE XARXA: Coaxial cable de coure que podia transmetre informació fins 10MBps. Era molt robust enfront interferències però l’atenuació d’aquet tipus de cable. fotografia 1 Fibra òptica cable construït amb dues capes de polímer plàstic d’extremada transparència que transmet la informació en forma de llum . Per tal cosa l’adaptador ha de traduir la informació amb llum làser que anirà a una estació a una altre . fotografia 2\n5. Parell trenat es el cable de coure mes utilitzat . Esta format per 4 parells trenats , el que li dona immunitat enfront el soroll que es pugui colar. Pot ser que porti a mes una pantalla o ni STP o UTP. El connector amb que acaben son els RJ45. Per fabricar un cable RJ45 necessitem una eina que es diu crimpadora. fotografia 3 WIFI mitja sense fils , la informació viatjarà per ones. En aquest tipus de xarxes BLUETOOTH de curt abast poca velocitat i molt estàndard. S’utilitza per descarregar de manera fàcil cançons... INFRAROJOS tecnologia semblant al comandament a distància, de curt abast, poca velocitat de transmissió. Va ser la primera tecnologia inalàmbrica per transmetre dades, WLAN amb tecnologia semblant al comandament a distancia de curt abast poca velocitat de transmissió i poc fiable. Va . ELS ADAPTADORS DE XARXA Són els elements que ens permeten l’accés a les xarxes , dialoguen amb els altres terminals la informació . El llenguatge que utilitzen s’anomena ETHERNET i aquest protocol s’encarrega de enviar els uns i els zeros de manera que l’ordinador ho sàpiga interpretar. Segons la tecnologia del bus on es connecta aquest adaptador el tipus de targeta de xarxa serà : - integrada a la placa base l’opció mes habitual donada les necessitats dels connectors actuals. - PCI són les mes antigues però son molt freqüents. Necessiten d’un slot lliure han de ser inserides obrint la torre del PC. No s’utilitzen en portàtils per raons físiques. - PCMCIA utilitza en portàtils .\n6. - USB utilitzat en el bus poden dotar de prestacions inalànbriques inserint un dispositiu en forma de pendrive extraible. MÒDULS DE CONNEXIÓ: Hub o concentrador s’encarrega d’enviar els paquets que li arriben per una de les seves entrades , a tots els terminals. fotografia 4 SWITCH s’encarrega d’enviar els paques que li arriben als terminals corresponents. fotografia 5 ROUTER Comunica la xarxa amb una altre xarxa .Permet que la informació es filtri depenent de la xarxa on vingui . Ens permet controlar la informació que enviem o rebem. Alguns Routers es configuren com a Firewall que es un element “tallafoc” per donar seguretat a la xarxa. Spyobt fotografia 6\n7. GATEWAY es com un router ,te la capacitat de connectar dues xarxes que no tinguin el mateix protocol. fotografia 7 Access Point es un hub amb xarxes inalàmbriques i a mes permet passar de una xarxa de cable a un segment sense cable. fotografia 8 Servidor d’impressió permet connectar una impressora a la xarxa de manera que es pugui imprimir des de qualsevol equip a la impressora , que tindrà un receptor inalàmbric per rebre la informació imprimir. fotografia 9 Repetidor de senyal Normalment una xarxa no excedeix de 200m d’extern, ja que el senyal arribaria degradat . fotografia 10\n8. CONFIGURACIÓ D’UNA XARXA (TCP/IP) 1- La primera capa s’encarrega de detalls com el tipus de cables, com ha de ser el senyal que s’hi transmet amb quina freqüència , com es codifiquen i es transformen en electricitat. 2- La segona capa s’encarrega de regular el procés el que un ordinador pot transmetre informació i es escoltat pels seus companys de xarxa. També cal tenir en compte que transmeten molts bits i es 3- La tercera capa s’encarrega de la transmissió de dades fora de la LAM. Aquesta capa assegura que les dades trobin el camí a treves de les diferents xarxes per les que passen. 4- La quarta capa rep les dades de les aplicacions que està utilitzant l’usuari , les fragmenta les posa en ordre i assegura el seu enviament 5- La cinquena capa fa referencia a tots els programes que processen dades que son enviades. TELNET permet la connexió remota al nostre ordinador des de un altre ordinador , i poder veure que té i com està configurat , instal.la coses , esborra coses ...) cada capa necessita una certa informació addicional per poder complir amb la seva tasca . Aquesta informació es troba l’encapçalament de cada paquet. Cada capa afegeix , un petit bloc de dades. El paquet que queda encapsulat com una matrioshka. fotografia 11 L’ADREÇA MAC Les targetes de Ethernet disposen d’un nombre únic que ve predeterminat de fabrica que s’anomena adreça MAC. És un nombre de 43 bits que\n9. actua com a matricula identificativa del dispositiu. Podem observar que l’adreça de la nostra targeta es quelcom semblant a 00-13-8F IDENTIFICACIÓ D’EQUIPS D’ADRECES : IP Per identificar cada ordinador dins i fora de la carca i poder enviar informació necessito un nombre que l’identifiqui internacionalment, el nom és l’adreça IP. La IP té dues parts : l’adreça de xarxa i l’adreça de màquina. COM ES FA LA TRANSMISSIÓ D’INFORMACIÓA TRAVES DEL PROTOCOL TCP/IP? 1. El missatge inicial es fragmenta en paquets amb la seva capçalera on hi ha l’adreça origen i l’adreça de destí. 2. La informació en paquets arriba de l’origen al pel camí mes ràpid podent anar inclús per camins que no son sempre el mateix . 3. Les paquets arriben al destí a on son recol·lectats comprovats i posats en l’ordre que van . Ja que Internet ha crescut tant en els darrers temps es necessari que a mes de l’adreça Internet tinguem una mascara de xarxa.\nFitxa xerrada pautesnormeslimits\nAnamnesis 1 3\nGimp Manual Del Curs


Proposem un pla integral de millora pel barri del Clot\nmarç 10, 2017 1 comentariMarta Puigarnau\nEl grup municipal del PDeCAt i Unió presentarà la setmana vinent, en el marc de la Comissió Informativa per les Polítiques de Gestió i Promoció de la Ciutat i la Sostenibilitat, una proposta de resolució per dur a terme un pla integral de millora del barri. Actualment la plaça de la Constitució presenta un estat d’abandó preocupant, tan des del punt de vista de la neteja i el manteniment, com en la falta d’il·luminació i problemes de civisme.\nEl president del grup, Toni Postius, s’ha reunit aquest matí amb un grup de veïns de la zona, que també han expressat la seva preocupació amb el servi de recollida de les escombraries. “Cal solucionar el problema que hi ha amb la ubicació dels contenidors” ha dit Postius, “especialment en el cas dels contenidors soterrats que causen problemes importants pel descans dels veïns, pel trànsit rodat i pels comerciants”. Aquests contenidors, situats al carrer Taquígraf Martí, estan en un lloc amb un sol carril de circulació que fa que es talli el trànsit quan treballa el camió de recollida, i ocasiona molèsties greus al descans dels veïns pel soroll. “Hi ha prou espai per trobar una solució alternativa que permeti tapar aquests contenidors, ubicar-los en un altre lloc i que tothom hi surti guanyant”.\nPostius ha volgut remarcar que “el Clot és un barri important per a la ciutat i demanem que l’ajuntament hi destini recursos de manera prioritària”. “De la mateixa manera que es paguen impostos de primera, els serveis també han de ser de primera”.\nEls mitjans de comunicació que han assistit al contacte informatiu han pogut comprovar en primera persona la brutícia i l’abandó d’aquest espai emblemàtic de la ciutat.\nmarç 11, 2017 1:44 pm\nSoc del barri….\nMes actuació pero fer del barri del CLOT i els seus voltans mes dignes i propets per als veins i veines.


La MACMA integra oficialment dins les seues competències l’Esport i l’Educació - MACMA\nEl ple de la Mancomunitat Cultural de la Marina Alta aprovà ahir per unanimitat els pressupostos per a 2020 xifrats en 192.000€\n“Promoció, participació i cooperació en la prestació de les competències educatives municipals, així com en les esportives i d’atenció a les persones per a tota la població de la Marina Alta, així com en aquells altres serveis públics que contribueixen a satisfer les necessitats i aspiracions de la comunitat veïnal de la Marina i que la Mancomunitat puga assumir en l’àmbit de les seves competències”. A través d’aquest paràgraf, ahir s’aprovava definitivament i per unanimitat del ple de la MACMA la modificació de l’Article 3 j. per mitjà de la qual la Mancomunitat integra ja de manera oficial les competències d’Esport i Educació. Es tracta d’una modificació que s’inicià per petició de les regidories d’Esports de la comarca ja fa dos anys, tot coincidint amb la proposta de dissolució del CEMA –Consorci Esportiu de la Marina Alta– i la necessitat comarcal de donar continuïtat als serveis que coordinava i prestava l’entitat. Tal com introduí el president de la MACMA, José Ramiro, “a partir de la modificació definitiva dels estatuts posarem en marxa una comissió integrada pels tècnics i tècniques d’Esports, així com pels regidors i regidores de l’àrea, per tal de definir un reglament i establir les bases de la nova xarxa esportiva comarcal”.\nAixí mateix, Ramiro realitzà un repàs del creixement competencial de la MACMA, la qual integrà el 2015 el Turisme i el 2016 la Joventut abans de traçar el camí de futurs àmbits com els que es referendaren ahir dijous 21 de novembre per part dels ajuntaments de la comarca. Importants ampliacions que es debateren a l’Ajuntament de Sagra en la darrera sessió plenària extraordinària de l’exercici. Una sessió fonamentada en abordar l’aprovació dels pressupostos de 2020, els quals foren votats per unanimitat i que ascendeixen a 192.000 euros, un total que augmenta respecte al pressupost anterior i que abraça principalment el capítol de personal. No debades, la incorporació d’una tècnica de Joventut en el darrer exercici com a coordinadora de la Xarxa Jove demostra que la MACMA creix en xifres i serveis.\nDe fet, en el tram final de la sessió, el gerent de l’organisme Jovi Seser repassà en línies generals l’esborrany de projectes de la legislatura 2019-2023: un gruix de propostes que es consensuarà per mitjà de les entrevistes i reunions que des de la MACMA es mantindran amb els responsables polítics per tal de censar les necessitats i opinions dels ajuntaments que conformen la Mancomunitat. Ja en la part dels informes de gerència, Seser abordà projectes imminents com la publicació del Calendari dels Brillants 2020 –editat per la MACMA amb la col·laboració dels ajuntaments de la comarca– o l’inici de les gestions per certificar la seu de la Mancomunitat Cultural com a Oficina Comarcal de Promoció del Valencià: un servei de normalització lingüística que pretén oficialitzar una tasca que la MACMA ha desenvolupat ininterrompudament des de la seua constitució el 1997. No debades, una de les cites fonamentals dins el calendari de la legislatura seran dues efemèrides de gran transcendència per a l’entitat: per una part, el 25é aniversari de la guia comarcal el 2020 i, d’altra banda, el 25é aniversari de la Mancomunitat el 2022; celebracions que aniran acompanyades d’una sèrie d’activitats i esdeveniments commemoratius.


El Pla de Competitivitat Turística invertirà 300.000€ en la comarca abans de desembre – TV Digital Ontinyent\nHome>General>El Pla de Competitivitat Turística invertirà 300.000€ en la comarca abans de desembre\nTVDigitalOntinyent 12/07/2016\tGeneral Comentaris tancats a El Pla de Competitivitat Turística invertirà 300.000€ en la comarca abans de desembre\nEl ple de la Mancomunitat va aprovar ahir per unanimitat el Pla de Competitivitat Turística que invertirà 300.000 euros en la Vall d’Albaida abans de desembre. Un pla finançat a parts iguals per l’Agència Valenciana de Turisme de la Generalitat, el Patronat de Turisme de la Diputació i la Mancomunitat, que va aprovar les modificacions pressupostàries pertinents per a fer efectiva la seua part. Com assenyala el president de la Mancomunitat, Vicent Gomar «el consens és la millor manera d’encetar un pla tan ambiciós i que suposa una inversió tan important per a la Vall d’Albaida en matèria turística». Un pla que beneficiarà al turisme del conjunt de la comarca a partir d’un projecte en el qual es treballa des de fa temps i que la participació de Diputació i Generalitat permetran realitzar.\nEl pla de competitivitat turística naix amb l’objectiu d’augmentar la qualitat dels serveis turístics del territori; millorar el medi urbà i natural; eixamplar i millorar els espais d’ús públic; augmentar, diversificar i millorar l’oferta complementària; posar en valor els recursos turístics; crear nous productes i, finalment, sensibilitzar i implicar la població i els agents locals en una cultura de qualitat. Com indica Gomar, que ha assumit en presidència les competències en matèria de turisme, «el pla actuarà sobre diversos eixos en una mateixa direcció: dotar a la Vall d’Albaida d’una personalitat turística clara que aprofite el seu potencial i millore les mancances».\nEtiquetesAlbaida CES mancomunitat turisme Valencia vall Vicent Gomar\nAnterior L’Ermita de Sant Esteve d’Ontinyent estrena el seu nou accés adaptat\nSegüent Ontinyent espera més de 1.500 participants i 10.000 espectadors a les 24 hores esportives


L'espectacle 'Una poma, un pomer' omplirà el Convent de les Arts de música, dibuixos i titelles\nL'espectacle 'Una poma, un pomer', de la Cia. De Paper, està recomanat a partir d'un any.\nLa representació tindrà lloc aquest diumenge 28 d’abril a les 17h\nActualitzada 26/04/2019 a les 09:44\nEl Convent de les Arts d'Alcover serà l'escenari, diumenge 28 d'abril a les 17h, de l'espectacle de música, dibuixos i titelles Una poma, un pomer de la Cia. De Paper. Aquest és un espectacle recomanat a partir d'un any.\nLa proposta ens descobreix l’Aran que ha clavat queixalada a una poma i a dins hi ha trobat un petit tresor; una llavoreta espavilada que, amb l’ajuda de la terra i la pluja, ha aconseguit fer treure el cap a un parell de fulles tendres. Les fulles, juganeres, després d’un llarg camí d’aventures, es convertiran en un preciós pomer amb pomes boníssimes.\nUna poma, un pomer, és un espectacle fet de papers, cartrons, dibuixos, llibretes i cançons populars. Ens acosta al cicle de la vida i a l’increïble món de les plantes, ple de sensibilitat i intel·ligència vegetal. Pintat i arranjat amb delicadesa i sense presses, per fer gaudir als infants dels petits detalls i de la poesia de les coses senzilles. Compta amb la música en directe de la Núria Lozano, els titelles i la manipulació del dibuixant Joan Alfred Mengual i la direcció del vallenc Eudald Ferré.\nLes entrades es poden comprar anticipadament a la Casa de Cultura Ca Cosme d’Alcover, a través del web www.conventarts.cat i a la taquilla del Convent de les Arts des d’una hora abans de l’inici del concert. El preu és de 6 euros en l’entrada general i de 4 euros si es disposa del Carnet del Convent de les Arts. L’espectacle forma part dels abonaments Petits & Grans i General.\nComenta el contingut : L'espectacle 'Una poma, un pomer' omplirà el Convent de les Arts de música, dibuixos i titelles


Nou format a l'Eurolliga femenina d'hoquei - Canal Taronja Osona i Moianès\nIniciNotíciesEsportsNou format a l’Eurolliga femenina d’hoquei\nNou format a l’Eurolliga femenina d’hoquei\nLa lliga europea d’hoquei patins ha anunciat canvis de cara a la propera temporada. El Club Patí Manlleu, com a campió de lliga, i el Club Patí Voltregà, que hi va entrar amb la quarta posició assolida al final de la lliga esquinçada per la Covid-19, seran presents en una competició que últimament ha anat canviant de formats per buscar l’èxit. Aquest any, el darrer canvi implica una fase preliminar en forma de vuitens de final. És a dir, setze equips jugaran una eliminatòria a doble partit, amb anada i tornada, per assegurar-se un lloc entre els 8 millors equips del continent. Els conjunts que superin aquestes primeres eliminatòries quedaran dividits en dos grups de quatre. Dins de cada grup, cada equip jugarà un partit contra els altres tres en una pista encara per definir i les classificacions es faran en format de lligueta. Els dos primers de cada grup es trobaran en una Final Four, un format que sí que ha tingut l’èxit garantit en aquesta competició.\nLa idea de la World Skate Europe Rink Hockey, organisme que organitza les competicions continentals, és que els equips hagin de fer menys viatges en una situació com la de la pandèmia. Així doncs, cada equip farà només un viatge a la fase preliminar, un altre a la fase de grups, i un tercer en cas de classificar-se per a la Final-Four. Els clubs osonencs entenen que aquest format és exclusiu per aquest any degut a la situació de pandèmia. A és, el proper dia 2 d’agost, el comitè europeu es reunirà amb els clubs a través de videoconferència per rebre tota la informació sobre la competició continental d’aquest any.


Els motius del tancament de Canal Nord TV - El Gerió Digital\nEls motius del tancament de Canal Nord TV\nDivendres, 16 de desembre de 2011 02:00h\nTanca un altre mitjà de comunicació. Aquesta vegada li ha tocat el torn a Cana Nord TV, una cadena que tenia la seva seu a Figueres i va passar de ser "la nineta dels ulls" dels figuerencs (quan encara portava el nom de la ciutat) a convertir-se en "l'aneguet lleig" de l'Alt Empordà. És cert que la crisi escanya a tots els empresaris, siguin del sector que siguin, i el món del periodisme no s'escapa però s'ha de reconèixer que en el cas de Canal Nord les coses s'han fet molt malament.\nL'11 de setembre de 2002 es va iniciar el projecte i un servidor hi va entrar a treballar al mes de març de 2004. Aleshores la nau estava capitanejada per Josep Maria Baixauli a la direcció i Carles Bonmatí de cap d'informatius. Un dels màxims accionistes era Màrius Puntonet, cap de comunicació de Miquel Alimentació el qual ha destacat sempre per ser un home hàbil, intel·ligent i disciplinat. Precisament va ser ell el que hi va posar més obstinació en que la cadena tirés endavant però va cometre diversos errors que, a la llarga, l'han sentenciat.\nEn primer lloc l'objectiu principal de Canal Nord era provocar un canvi de govern a l'Ajuntament de Figueres, que aleshores comptava amb Joan Armangué (PSC) d'alcalde. El que potser no sabia Puntonet és que la teoria de Harold Laswell de "l'agulla hipodèrmica" apareguda a final dels anys 20 no era eficaç. Aquesta teoria explicava que els mitjans de comunicació eren capaços de manipular el pensament de la societat a través de missatges vehiculats o el que avui es coneix com a propaganda. Si bé és cert que durant la I Guerra Mundial podia ser útil perquè les societats es trobaven molt aïllades també ho és assegurar que actualment no és el cas i, per tant, tal teoria no és aplicable.\nEl segon error de Puntonet va ser confiar el control del vaixell a Baixauli i Bonmatí. Cap d'ells es trobava suficientment preparat per encapçalar un projecte d'aquella magnitud i les seves carències eren vistes fins i tot pels mateixos treballadors de la casa. Aquest però, va ser un error que el mateix cap de comunicació de Miquel Alimentació va resoldre el juny de 2004 quan els va despatxar als dos. Mica en mica, però, les marxes voluntàries i d'altres motivades de grans professionals com Vicenç Asensio, Marta Puigsegur, Anna Vert, Jordi Santos, Albert González, Lali Giner, Martí Paola i Arturo López van afeblir encara més el projecte.\nEl tercer error va ser intentar crear, pels voltants de 2005, una cadena temàtica que girés entorn de la natura, el coneixement i l'aprenentatge. Aquesta va ser una aposta arriscada que encara va reduir més el target d'espectadors i va ser rebut com una "marcianada".\nI, finalment, el quart i últim error: voler deixar de ser una televisió local per esdevenir una televisió supracomarcal. No disposaven dels recursos tècnics ni tampoc humans per donar una cobertura decent arreu del territori. Jo mateix recordo quan anava a Olot i Banyoles a fer temes per a l'informatiu de les vuit del vespre quan, aleshores, la senyal només es podia veure a l'Alt Empordà i Girona ciutat amb molta dificultat. Tot plegat era un despropòsit que va alienar al públic potencial: els veïns de Figueres i rodalies.\nTots aquests errors van intentar ser resolts el setembre de 2009 quan TV Girona va passar a gestionar-ho. La seva aposta fou la més sensata dels darrers vuits anys; retornar a Canal Nord el segell de televisió de proximitat i fer-la, novament, una cadena local i oberta al ciutadà. Sang nova es va posar al capdavant del projecte però, malauradament, aquest ja estava tocat de mort. L'anterior etapa va servir perquè els ciutadans de la comarca prescindissin de Canal Nord i apostessin per Empordà TV amb seu a Roses. La qualitat d'aquesta última destaca per ser gairebé inexistent tant a nivell tècnic com periodístic però jugaven amb una carta al seu favor i aquesta era que feien (i fan) continguts de proximitat.\nPer tot això, sumat a l'aparició de Tramuntana Televisió, una valenta aposta per crear continguts a la carta a través d'Internet de la mà de Carles Pujol, s'ha arribat al tancament de Canal Nord TV que dirà adéu definitivament aquest mes de desembre. Ahir ja es van donar per finalitzats els espais de producció pròpia i el dia 31 s'apagarà la senyal.\nEl més trist de tot plegat són els drames personals de tots els seus treballadors (grans professionals) que, dia a dia, s'hi han deixat la pell intentant reflotar un canal que li ha passat una desgràcia comparable a la del Titànic.\nCanal Nord, descansa en pau.


La FES acull unes jornades sobre els beneficis i les aplicacions de l'artteràpia - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a La FES acull unes jornades sobre els beneficis i les aplicacions de l’artteràpia\nL’artteràpia és un mètode que desenvolupa el potencial humà, la inclusió social, i que té efectes psicoterapèutics notables. Per aquest motiu s’organitzen a Olot les terceres jornades d’artteràpia, que tindran lloc a la seu de la Fundació d’Estudis Superiors.\nAquest esdeveniment compta amb tallers i conferències sobre el mètode de l’artteràpia, que s’impartiran entre demà divendres i dissabte. Les jornades són organitzades per l’Associació d’Artteràpia d’Olot ‘Altrart’, i l’Associació professional d’artterapeutes ‘Gregart’.\nOberta la vacunació de la tercera dosi de la vacuna contra la COVID-19 per als majors de 50 anys\nLes persones majors de 50 anys ja poden vacunar-se amb la tercera dosi de la vacuna contra la covid-19. Des d’ahir ja poden demanar hora les persones majors de 55 anys i a partir d’avui ja poden demanar cita les persones de 50 a 54 anys. Per vacunar-se amb…


Cita "on line" amb el cooperativisme i l'economia social durant tot el mes - Diari de Terrassa\nEl programa "TerrassaCooperativa" es desenvolupa al llarg de tot el mes amb més de 50 activitats.\nCita "on line" amb el cooperativisme i l'economia social durant tot el mes\nAl llarg d'aquest mes, l'Ajuntament organitza conjuntament amb prop de 90 empreses d'economia social, entitats i cooperatives de Terrassa una nova edició de la "TerrassaCooperativa". Es tracta d'un programa amb més de 50 activitats per a tota la ciutadania amb l'objectiu de donar a conèixer altres formes d'economia més equitatives, sostenibles i inclusives que millorin la vida de la gent. Enguany, amb l'aparició de la pandèmia de la Covid-19 i la postcrisi social i econòmica, la Terrassa Cooperativa s'ha reconvertit en una edició especial que es desenvoluparà "on line".\nAixí, durant aquest mes de novembre, Terrassa esdevé un lloc de trobada entre la ciutadania i el teixit de l'economia social de la ciutat. Les entitats i les empreses s'apropen a la ciutadania i al món educatiu, obrint les seves activitats i mostrant a què es dediquen i com poden cobrir les necessitats quotidianes i bàsiques de tothom: habitatge, alimentació, educació, comunicació, lleure, etc.\nOrganitzat pel Servei d'Emprenedoria i Economia Social de l'àrea de Promoció Econòmica de l'Ajuntament de Terrassa, enguany la "TerrassaCooperativa" es divideix en quatre itineraris.\nEl primer d'ells és de consum i producció responsable. Explica l'Ajuntament en la presentació que durant els mesos de confinament hem vist com les cadenes globals de producció són febles i ens hem adonat que produir més a prop de casa, en temps de crisi i sempre, comporta seguretats en el consum però també en l'estabilitat laboral. Per això, el consum de proximitat, sostenible i just és possible a una ciutat com Terrassa, explica el Consistori.\nEl segon itinerari fa referència a les economies feministes i de les cures i es presenta dient que durant la crisi de la Covid-19 s'ha pogut comprovar la gran divisió que s'ha creat entre les cures (dels infants, de la gent gran, de les persones amb malaltia...) i la feina. Són dos mons oposats i dividits amb rols de gènere moltes vegades. Per aquest motiu, l'economia feminista vol repensar el model i plantejar alternatives per posar la vida al centre.\nLa cultura i l'economia social centren el tercer itinerari, on es defensa que l'economia social i solidària pot ser un impuls per al sector cultural, generant un ecosistema local cooperatiu basat en l'intercooperació entre projectes que generen cultura viva, i en una economia cultural transformadora, que garanteixi unes condicions laborals dignes i la sostenibilitat dels projectes dins del sector.\nHi ha, per últim, un últim itinerari sobre jornades professionals, que pretén ser un punt de trobada, de reflexió, d'intercooperació perquè empreses i entitats trobin eines i recursos per enfortir-se a través d'activitats adreçades a professionals. I tot això en un moment en què les empreses necessiten més suport i més eines que mai per fer front a la situació creada per la pandèmia.\nA la web terrassacooperativa.cat es poden trobar totes les activitats, els horaris i les passes a fer per inscriure's.\nReflexions amb motiu de la pandèmia . Economía


Subvencions per a la realització de projectes, activitats i serveis de districte i de ciutat per a l’any 2014\nby VERN · 21 gener 2014\nL’Ajuntament de Barcelona, dins els límits establerts en els pressupostos municipals, ha aprovat, per a l’any 2014, la concessió de subvencions a les entitats o particulars que duen a terme activitats a Barcelona.\nAquests ajuts econòmics tenen per objectiu subvencionar activitats d’interès públic o social que tenen com a finalitat millorar la cohesió social de la ciutat; promoure l’associacionisme que potencia serveis d’interès general per a la col·lectivitat; fomentar valors socials i culturals i noves formes de participació; afavorir la cooperació entre el sector públic i el privat; possibilitar el creixement cultural de la ciutat; promoure un desenvolupament més sostenible de la ciutat; fomentar els valors del civisme i la convivència, i millorar la convivència i el civisme de la ciutadania.\nDisposeu de 15 dies hàbils (els dies hàbils són de dilluns a dissabte) per presentar els vostres projectes. Per tant, aquest any el període de presentació de sol·licituds és del dimarts 21 de gener al dijous 6 de febrer de 2014.\nAquí teniu l’enllaç a la web de l’Ajuntament amb tota la informació i documentació: http://goo.gl/PweKNB\nSi voleu també podeu consultar-nos!\nFestival d’spots sobre la reutilització i el reciclatge\nNext story Docufòrum: #Oligopoly 2\nPrevious story Hort Comunitari en Xarxa – PEP Sant Martí


Il Bottaccio Casa di Campagna Campiglia Marittima Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Del Bottaccio 16, Campiglia Marittima, Campiglia Marittima, Itàlia, 57021 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Campiglia Marittima, no busqui més enllà de Il Bottaccio Casa di Campagna. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Il Bottaccio Casa di Campagna asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Campiglia Marittima, el Il Bottaccio Casa di Campagna és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (90) Parelles (53) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (17) Famílies amb infants grans (11) Grups (9)


El Premi FAD Sebastià Gasch 2016 reconeix Tena Busquets pel seu treball "dinàmic"\nEl Premi FAD Sebastià Gasch 2016 reconeix Tena Busquets pel seu treball “dinàmic”\nLa ballarina Asunción Aguadé s'emporta el Premi d'Honor per la seva trajectòria\nLa ballarina Asunción Aguadé s’emporta el Premi d’Honor per la seva trajectòria\nEl Premi FAD Sebastià Gasch 2016, que distingeix la innovació en el món de l’espectacle, ha recaigut en la 40a edició en la gestora cultural Tena Busquets “pel seu constant, dinàmic, coherent i seriós treball en pro de la contemporaneïtat en les arts escèniques a Catalunya”, ha explicat Foment de les Arts i el Disseny (FAD) aquest dimecres en un comunicat.\nLa cerimònia de lliurament tindrà lloc el 3 d’octubre a l’Auditori del Disseny Hub Barcelona, oberta al públic prèvia inscripció, i tindrà els actors Jordi Oriol i Carles Pedragosa i el periodista Joaquim Noguero com a conductors, a més d’un fragment de l’obra ‘L’empestat’, amb direcció de Xavier Albertí.\nEl jurat –compost periodistes, crítics, gestors i personalitats del sector teatral– ha destacat Busquets per la seva “aposta clara per la descentralització de les arts del país establint amb continuïtat ponts de relació intensa entre creadors i públic”.\nBusquets és membre fundadora de l’Associació de Professionals de la Gestió Cultural de Catalunya, i forma part de diverses associacions culturals, mentre que ha treballat en sectors de la cultura com el patrimoni, les arts visuals, el sector editorial i l’acadèmic, i han estat el seu últim projecte liderat el festival de dansa Sismògraf.\nFAD D’HONOR I APLAUDIMENTS\nEl Premi FAD d’Honor ha reconegut aquest any la trajectòria de la ballarina Asunción Aguadé per la seva “capacitat fàcil i desacomplexada de barrejar, en la mateixa cassola, gastronomia, pensament i arts en viu”, ha valorat el jurat, que ha alabat les seves propostes transdisciplinars.\nEls premis Aplaudiment han reconegut també l’Associació Cultural Nyam Nyam –Aplaudiment Sebastià Gasch–; l’actriu Carla Rovira –en la categoria de Creació Emergent–, i l’espectacle ‘Le Vide’ –amb l’Aplaudiment internacional Joan German Shroeder–.


31 IMATGES INQUIETANTS DE LLOCS ABANDONATS QUE US DONARAN LA PELL DE GALLINA | PANDA AVORRIT - ARQUITECTURA\nDiuen que l’única cosa permanent del món és el canvi. Els llibres d’història són una manera d’entendre el pas del temps, però també hi ha alguns monuments de la vida real que parlen del passat a la seva manera. Tot i que alguns d’aquests marcadors del passat estan ben cuidats i protegits, aquells que són parcialment o fins i tot totalment deteriorats sovint són els més interessants i, sincerament, els fa bonics imatges esgarrifoses .\nAquí teniu una selecció d’alguns dels llocs més fantasmalment abandonats de tot el món, cadascun dels quals té el seu encant especial. Sota tota la pols, l’òxid i les esquerdes, hi ha històries de persones que solien viure, resar o fer els seus viatges diaris allà, i quan intentes imaginar aquestes persones i les seves vides, cada imatge té una aura especial de nostàlgia i toc de sensació de casa encantada. És com si la gent d’aquests edificis abandonats acabés de recollir i marxar.\nD’altra banda, també és fascinant veure com algunes coses que abans pertanyien a les persones s’estan recuperant lentament per la natura. Potser també recordeu el fotògraf finès Kai Fagerström i les seves imatges de com animals salvatges prenien cases de por abandonades als boscos de Finlàndia. Aquest és només el cercle natural de la vida i de l’existència, i segur que fa unes fotos fantàstiques.\nAquests llocs encantats no us donen la pell de gallina?\n1. I.M. Cooling Tower, Bèlgica\nCrèdits de la imatge: vista trencada\nCrèdits de la imatge: Pippa Killi Nova\nEs tracta de parts d’una torre de refrigeració d’una antiga central elèctrica de Monceau, Bèlgica. L'estructura semblant a una trompeta al mig d'aquest lloc abandonat va introduir aigua calenta a l'estructura, on es va refredar mentre degotava centenars de petits abeuradors i llistons de formigó.\nCrèdits de la imatge: Chris Gray\nKolmanskop va ser un petit assentament a Namíbia que va experimentar un auge a principis de la dècada de 1900 quan els colons alemanys es van adonar que la zona era rica en diamants. L'augment de la riquesa es va produir després de la Primera Guerra Mundial, però, quan el camp de diamants va començar a esgotar-se. A la dècada de 1950, la ciutat estava completament deserta i ara les cases encantades són visitades per fotògrafs i turistes.\n3. Bosc flotant de 102 anys a Sydney, Austràlia\nCrèdits de la imatge: Bruce Hood\nAquest és el casc del SS Ayrfield, un gran vaixell de vapor condemnat al desmantellament a Homebush Bay, Austràlia després de la Segona Guerra Mundial. Quan es va tancar el pati de desmantellament, però, ell i diversos altres vaixells van romandre allà on eren. Ara, és un bosc flotant preciós i inquietant que serveix d’exemple de la capacitat de supervivència de la natura.\n4. Els Forts Marins de Maunsell, Anglaterra\nCrèdits de la imatge: gelatines\nEls Forts Marítims de Maunsell es van erigir a prop del riu Tàmesi i Mersey a Gran Bretanya per ajudar a defensar-se de possibles incursions aèries o navals alemanyes durant la Segona Guerra Mundial. Després de ser desmantellats el 1950, els edificis abandonats han estat habitats per diversos nous inquilins, inclosos els operadors de ràdio pirata i pel Principat de Selanda, que afirma ser un estat sobirà independent.\n5. Last House a Holland Island, EUA\nCrèdits de la imatge: baldeaglebluff\nAquesta por aterradora formava part del que va ser una petita colònia insular força reeixida a la badia de Chesapeake, als Estats Units. La ràpida erosió de la costa de fang i llim de l’illa, però, significava que cada vegada hi havia menys espai per viure a l’illa. Aquest edifici abandonat va ser l'últim que va quedar a l'illa d'Holanda abans que el 2010 també es va esfondrar.\n6. Pripyat, Ucraïna\nCrèdits de la imatge: Barry Mangham\nCrèdits de la imatge: castlemaineindependent.org\nPripyat es va establir el 4 de febrer de 1970 a Ucraïna, prop de la frontera de Bielorússia, com a ciutat nuclear soviètica. Va ser la llar de molts dels treballadors que treballaven a la propera central nuclear de Txernòbil, que es va fondre desastrosament en el desastre de Txernòbil del 1986. Després d’haver estat evacuat, Pripyat continua sent una ciutat fantasma radioactiva que només es pot visitar mitjançant visites guiades.\n7. Casa del Partit Comunista Búlgar, Bulgària\nCrèdits de la imatge: Dimitar kilkoff\nLes antigues seus del Partit Comunista de Bulgària són tan misterioses per fora com per dins. L’edifici semblant a un plat volador, tot i que probablement era una meravella durant el seu ús des del 1981 fins al 1991, es va deteriorar poc després de la caiguda de la Unió Soviètica. Ara és un fantasma del seu antic jo, tot i que s’està pensant en restaurar-lo.\n8. Nara Dreamland, Japó\nCrèdits de la imatge: ments sospitoses\nEl parc Nara Dreamland, inspirat en Disneyland, es va inaugurar el 1961. Tanmateix, el 2006 es va tancar. Ara és un destí popular per als exploradors urbans, tot i que els guàrdies de seguretat encara patrullen ocasionalment el recinte i imposen multes.\n9. Illa deshabitada al sud-oest de Florida, EUA\nAquestes petites estructures amb cúpula es van construir el 1981 al cap Romano, a la costa de Florida, als Estats Units. Van ser la casa d’estiueig del productor de petroli Bob Lee abans de caure en mal estat. Quina serà la seva sort avui encara és incerta.\n10. Molí abandonat, Itàlia\nCrèdits de la imatge: Dóna-li Tennyson\nAquest molí a la vall dels molins a Sorrento, Itàlia, va ser abandonat el 1866. Aquest molí molia blat i una serradora que també funcionaven a prop. El molí va quedar aïllat del mar per la construcció de la plaça Tasso, que va elevar la humitat de la zona i va provocar l’abandonament.\n11. Estació central de Michigan a Detroit, EUA\nCrèdits de la imatge: Chris Luckhardt\nCrèdits de la imatge: El nou número 2\nL'estació central de Michigan es va construir el 1913 a Detroit per crear un nou centre de transport públic. Diversos desencerts i errors de planificació, però, van provocar la seva decadència gradual i el seu tancament el 1988. El destí de l'edifici encara s'està decidint, però mentrestant, l'emissora ha aparegut en diverses pel·lícules i vídeos, inclosa la pel·lícula '8 Mile' d'Eminem i ' Preciós ”videoclip.\n12. Iot enfonsat, Antàrtida\nCrèdits de la imatge: ruschili.35photo.ru\nAquest misteriós vaixell fantasma és el Mar Sem Fim, un iot brasiler que va naufragar a prop de Ardley Cove, a l’Antàrtida. Una tripulació brasilera l'havia portat a filmar un documental, però els forts vents i els mars tempestuosos van obligar la tripulació a abandonar el vaixell. L’aigua que es va rentar sobre el vaixell es va congelar i va trencar el casc i va enfonsar el iot, però des de llavors s’ha recuperat.\n13. The Haunting New Bedford Orpheum, EUA\nCrèdits de la imatge: Frank Grace\nEl New Bedford Orpheum és un antic edifici de teatre i entreteniment situat a Massachusetts als Estats Units. Es va inaugurar el 1912 i va tancar el 1959; des de llavors, ha emmagatzemat tabac i ha servit de supermercat. Ara, l’organització sense ànim de lucre Orph Inc. intenta recaptar diners per revitalitzar l’edifici.\n14. Estació de tren abandonada, Abkhàzia, Geòrgia\nCrèdits de la imatge: Ilya Varlamov\nAquesta estació de tren de Sukhumi (Abjasia) va ser abandonada durant la Guerra d'Abjasia el 1992 i el 1993. La disputa entre Geòrgia i Rússia sobre la regió ha aïllat la regió, però l'estació en descomposició conserva part de la seva antiga glòria en forma de treballs de guix complicats. i mobles de caoba.\n15. Cases de fusta abandonades, Rússia\nCrèdits de la imatge: Andrew Qzmn\nAquests bells edificis, decorats de manera intrincada, es troben profundament als boscos russos, on el seu aïllament els ha ajudat a mantenir-se relativament intactes.\n16. Ciutat submarina a Shicheng, Xina\nCrèdits de la imatge: china.org.cn\nAquesta increïble ciutat submarina, atrapada en el temps, té 1341 anys. Shicheng, o Lion City, es troba a la província de Zhejiang, a l'est de la Xina. Es va submergir el 1959 durant la construcció de la central hidroelèctrica del riu Xin’an. L’aigua protegeix la ciutat de l’erosió del vent i la pluja, de manera que ha romàs segellada sota l’aigua en relativament bones condicions.\n17. La parada de metro de l’Ajuntament abandonat a Nova York, EUA\nCrèdits de la imatge: John Paul Palescandolo & Eric Kazmirek\nAquesta estació de metro de bonic disseny es troba sota l’Ajuntament de la ciutat de Nova York. A causa de la seva ubicació, es va prestar molta atenció al seu disseny, però les estacions properes van assegurar que aquesta no rebés mai una quantitat important de trànsit i el seu traçat corbat el feia insegur per al seu ús amb trens més nous i llargs. L'estació es va tancar el 1945 i, per qüestions de seguretat, generalment roman tancada, excepte excursions exclusives ocasionals.\n18. Salt Hotel, Colòmbia\nCrèdits de la imatge: astrofísicistkev\nL'hotel De Salto es va inaugurar el 1928 a prop de les cascades de Tequendama, a Colòmbia, per atendre els turistes que van venir a meravellar-se de la cascada de 157 metres d'alçada. Es va tancar a principis dels 90 després de l'interès per la caiguda de la cascada. El 2012, però, el lloc es va convertir en museu.\n19. Túnel del metro abandonat a Kíev, Ucraïna\nCrèdits de la imatge: general-kosmosa.livejournal.com\nAquesta imatge d'un túnel de metro abandonat es va capturar al sistema de metro sota Kíev, Ucraïna. Molts dels túnels estan parcialment inundats i les estalactites pengen dels sostres.\n20. Base submarina abandonada a Balaklava, Ucraïna\nCrèdits de la imatge: Thomas Alboth\nTot i que aquest vell moll submarí a Ucraïna no està totalment abandonat, el lloc que abans era secret secret, a prop de Balaklava, encara és impressionant. Fins al seu desmantellament el 1993, el lloc era un dels llocs més secrets de la Unió Soviètica i es deia que va poder resistir una vaga nuclear directa a causa de la seva construcció subterrània. Avui és un museu naval nacional.\n21. Hospital militar abandonat a Beelitz, Alemanya\nCrèdits de la imatge: M imatges d’ichis\nCrèdits de la imatge: degoteig.\nAquestes misterioses imatges formen part del complex hospitalari Beelitz-Heilstätten de Beelitz, Alemanya. El gran complex es va construir a finals del 1800 i va ajudar a Adolf Hitler a recuperar-se d'una ferida a la cama soferta a la batalla de Somme el 1916. Parts del complex segueixen en funcionament, però la majoria van ser abandonades després que els soviètics es retiressin de l'hospital el 1995 .\n22. Illa Hashima, Japó\nCrèdits de la imatge: hashima-island.com\nL'illa Hashima al Japó té una àmplia gamma de sobrenoms, incloent Battleship Island (per la seva forma) i Ghost Island. Des de finals del 1800 fins a finals del 1900, l'illa es va poblar a causa de l'accés que va concedir a les mines de carbó submarí. No obstant això, a mesura que el Japó va passar gradualment del carbó al petroli, les mines (i els edificis que van sorgir al seu voltant per donar suport als seus treballadors) es van tancar, deixant una ciutat fantasma aïllada que recorda a alguns d'un cuirassat de formigó fantasmal.\nCrèdits de la imatge: picc.it\nAquestes cases d’aspecte estranger a Sanzhi inicialment estaven destinades a servir com a destinació de vacances, especialment per als oficials militars nord-americans que tornaven de les seves posicions a Àsia. La inversió perduda i els desafortunats accidents de trànsit, però, van obligar a tancar el lloc el 1980, poc temps després de la seva construcció. Malauradament, els edificis van ser enderrocats el 2010.\n24. Església abandonada a la neu, Canadà\nCrèdits de la imatge: Kevin McElheran\nquè hi ha amb el meme del gat blanc\ncoses agradables per dir al vostre professor en una carta


SENDERISME PER CATALUNYA: Salts de Canaletes\nAccés: S'ha d'arribar al poble de Canaletes. accessible fàcilment des de Vilafranca del Penedès o des d'Igualada. Comença al bell mig del poble.\nNotes: Per anar fins alguns dels salts d'aigua, s'ha de baixar a baix de la llera del torrent per un tram força empinat i equipat amb una corda.\nLa llera del torrent és ombrívola i frondosa i en alguns casos s'ha d'anar amb compte de no perdre el camí. Aquest camí en algun tram passa per dins la riera, així que si a plogut molt recentment aneu ben equipats o us mullareu els peus.\nCamí ben arreglat i ben senyalitzat\nSi decidiu anar fins el Salt del Rector, penseu que hi han uns 2,5 km entre anar i tornar i el corriol no està força tapat. Aquest no està ben arreglat com els altres.\nEnllaç Wikiloc per anar fins el Salt del Rector\nGorg dels Capellans\nSortiu del poble i aneu a buscar el carrer que baixa en direcció cap a l'urbanització de Can Ros, que passa pel costat d'unes instal·lacions esportives. Més amunt i seguint indicacions abandoneu aquesta carretera i agafeu una pista a mà esquerra, seguiu-la fins arribar a una petita esplanada. Aquí seguiu indicaions i arribeu al Salt dels Capellans, uns metres més avall teniu el Gorg dels Capellans. No us deixeu de visitar, just al costat del salt, el naixement de la Font dels Capellans, a dins d'una cova d'on cau aigua per tot arreu.\nUn cop vist torneu enrere fins la clariana i agafeu el camí de la dreta. Traspasseu un petit torrent i poc més endavant sortiu al costat d'una vinya, seguiu pel camí fins a sortir a la carretera que porta a Sant Jaume Sesoliveres. Aquí i seguint indicacions cap al Salt de la Mala Dona, agafeu el camí de la dreta, pel costat d'un solitari arbre. Més endavant deixeu un camí a la dreta i continueu per la pista principal. Aneu seguint aquesta pista, que més endavant baixa de valent. Traspasseu un petit torrent i desprès de passar pel costat d'un camp de conreu arribeu al Salt de la Mala Dona.\nUn cop al salt podeu agafar el corriol que baixa fins a baix, un cop vist torneu a la part superior i traspasseu el torrent que alimenta el salt, continueu per un corriol fins a sortir a un camí més ample, seguiu-lo a l'esquerra. Una estona més enllà veureu un altre pal indicador, aquí aneu a l'esquerra en direcció als altres salts d'aigua. Si voleu podeu agafar un corriol força tapat a mà esquerra per anar a veure el Salt del Cargol des de dalt, si no aneu a la dreta per una forta baixada. La baixada fins el torrent és força empinada i humida, l'ajuda d'unes cordes facilita aquesta baixada fins baix la llera del torrent.\nUn cop al torrent aneu seguint indicacions cap el Salt del Cargol. Depenent de l'aigua que baixi us costarà més o menys avançar per dins el torrent, i no descarteu mullar-vos bé els peus. Desprès d'un corriol entretingut arribeu al Salt del Cargol.\nUn cop vist torneu enrere fins al torrent, i aneu a l'esquerra, pel ben mig del torrent. seguiu indicacions cap el Salt dels Cucs.\nUn cop vist torneu enrere fins al torrent, aquí teniu el corriol que puja amunt de valent, per un tram de cordes fixes que ajuden a fer més fàcil la pujada. Un cop a dalt continueu per un camí força planer fins a sortir a una pista, aquí aneu a l'esquerra en direcció cap a Canaletes.\nAra us ve un tram d'uns 4 quilòmetres per aquesta pista, pràcticament sense abandonar-la. Passeu pel costat de varis masos abandonats i camps d'oliveres fins a sortir a la carretera d'accés al mas de Can Feixes, uns dels masos més importants de la comarca. Un cop a la carretera només us queda seguir-la avall, passar per sota la C-15 i arribar un altre cop al poble de Canaletes.\n***Si heu voleu anar fins el Salt del Rector, heu de seguir per la carretera asfaltada direcció Sant Jaume Sesoliveres fins que al cap de 500 metres des del trencall de la Font dels Capellans, veureu el pal indicador cap al Salt del Rector. Heu de seguir el camí que baixa fins a la llera del torrent uns 20 minuts fins arribar al salt.***\nPublicado por Rai Romagosa en 18:41\nUnknown 9 de febrer de 2018 a les 18:53\naquest dissabte mateix ho farem,\nmoltes gracies Raimon