Presentem tres textos sobre creació col·lectiva i apropiació tecnològica escrits pel col·lectiu artístic TAG Taller d’Intangibles entre 2006 i 2012. Els recuperem com a aportacions que conviden a la reflexió i el debat sobre la tecnologia, la creació artística col·lectiva, l’autoritat de l’autoria i l’apropiació tecnològica i creativa.\nEl TAG Taller d’Intangibles és un col·lectiu artístic creat l’any 1996 i que, especialment en el període esmentat, va combinar la pràctica artística amb la recerca, la reflexió sobre la pròpia pràctica i la producció escrita.\nEl context sociopolític d’aquests textos és el de la crisi del 2008, les primaveres àrabs i els moviments del 15M i Occupy; és posterior al moviment contra les guerres del Golf, a les primeres onades del net.art experimental, l’emergència dels sistemes wiki, la web 2.0 i les plataformes «col·laboratives».\nAquest tercer text connecta algunes reflexions sobre la creació col·lectiva amb l’apropiació tecnològica. Explora les característiques fixades en el disseny dels artefactes i la seva apropiació i redefinició en les pràctiques d’ús. Reprèn les reflexions d’Argila per situar la creació tecnològica en un procés on mai es parteix de zero i on sempre és possible hackejar a partir de coneixements parcials.\nJaume Ferrer Rosera i David Gómez Fontanills. Maig 2012. TAG Taller d’Intangibles · enlloc.net.\nVersion 1.2 – 2021 · Llicència: Creative Commons 3.0 Atribució Compartir Igual\nPublicat originàriament al llibre resultant de les V Jornadas Internacionales «Innovaciones Artísticas y Nuevos Medios: Conservación, Redes y Tecnociencia» que van tenir lloc el maig de 2012 a la Universitat de Barcelona organitzades pel Grup de Recerca «Art, Arquitectura i Societat Digital»\nUn bloc d’argila es manté humit sobre una taula. Algunes persones que passen s’avenen a enfangar-se i a modelar-la. Passen altres persones que es miren i interpreten el que aquestes han modelat, algunes ho comenten. Algunes d’elles també s’enfanguen les mans modelant el bloc d’argila. L’escultura canvia amb la successió d’intervencions. Flueix també la diversitat d’interpretacions, compartides o no.\nUna peça d’acer manufacturada: una llanda per la roda d’un cotxe. Una peça perfeccionada en dècades d’enginyeria i disseny industrial. Ara està fixada a la paret d’un jardí on sosté enrotllada la mànega d’aigua. L’objecte dissenyat per subjectar el neumàtic té la forma adequada per deixar la mànega endreçada després de regar. Algunes persones se’n van adonar, van reinterpretar l’objecte i el van reapropiar per un ús diferent. I la pràctica d’enrotllar mànegues en llandes de cotxe s’ha estès fins a fer-se habitual.\nDesprés d’haver estat estudiant i treballant en diferents projectes a internet orientats a la creació de continguts entre múltiples participants (Gómez, 2004; Ferrer, 2004; ; Gómez, 2006; Ferrer, 2006; Gómez, 2007), des del col·lectiu TAG Taller d’Intangibles vàrem desplaçar i ampliar el nostre interès cap a les formes de reutilització i reapropiació de la tecnologia en un sentit ampli, ja fos en xarxa, de forma digital o analògica. Ens fascina especialment la promesa d’empoderament que plantegen les diverses modalitats de hacking que podem observar. La capacitat de la gent de reinventar les coses, de transgredir el seu dictat i finalitats originals, i de contribuir així a l’emergència de nous ordres co-construïts entre els qui han modelat les característiques d’un artefacte fins a posar-lo en circulació i aquells que l’han transformat a partir del seu ús .\nIl·lustracions: Roger Ballabrera 2011 – CC-BY-SA 3.0-es\nAl món físic sembla fàcil reutilitzar i modificar objectes, reinventar eines. Els artefactes tangibles estan a l’abast, els seus límits venen imposats només per la física dels materials i pels principis de la mecànica. Simplement aprofitant-ne les característiques podem donar un ús diferent a un objecte, com és el cas de la llanda de cotxe. I tothom amb les seves mans, algunes eines bàsiques de propòsit general i unes quantes nocions de bricolatge pot fer un hack i convertir una ampolla en un embut o en un llum, per exemple. Algú que hagi après a soldar pot reconvertir la llanda de cotxe en una barbacoa, afegint-hi alguns ferros que facin de peu i de graella. A través del projecte “HKp Hacks arreu” hem documentat diversos exemples per mostrar aquesta capacitat que tenim d’apropiar-nos creativament de les coses i que la dinàmica del consum passiu sovint ens la fa passar per alt. Potser les coses es compliquen amb els artefactes de mecànica complexa o electrònics. I es compliquen almenys per dos motius: en primer lloc calen coneixements i habilitats per entendre’ls, manipular-los i modificar-los; en segon lloc sovint els fabricants els dissenyen de forma que el seu funcionament sigui opac, dificultant-ne l’eventual manipulació o posant normes i advertències per impedir-la.\nPassa quelcom molt similar amb els “artefactes de software”. Sovint ens hem trobat que les persones participants en les diverses experiències de creació col·lectiva en xarxa que observàvem es limitaven a treballar en la capa d’ús, de creació de continguts, però deixaven intacta la capa de software que sustentava l’experiència. Aquesta capa feia possible l’experiència en un doble sentit: proporcionava l’entorn de treball i al mateix temps, i precisament per això, fixava els límits de les formes admissibles d’ús, de treball i de col·laboració. En comparació amb les possibilitats de modificació que ofereixen alguns artefactes físics, semblava que aquesta mena d’entorns en xarxa es resistien a ser reapropiats creativament i limitaven el fenomen de la creació col·lectiva als continguts creats més que no pas al mateix sistema de regles de creació de continguts. Les regles del joc, més enllà d’una convenció compartida per les jugadores, estarien inscrites en la tecnologia que el fa possible.\nIl·lustració: Roger Ballabrera 2011 – CC-BY-SA 3.0-es\nNo és una qüestió trivial. El fet que la creació en xarxa es doni dins d’uns entorns de treball tecnològicament mediats planteja l’existència d’una finalitat i d’unes condicions que són prèvies a l’experiència estètica de les participants. Això dibuixa un model lineal segons el qual primer la persona amb el rol d’autora (artista, programadora, dissenyadora…) defineix les condicions d’experiència i després les persones participants interaccionen sota aquestes condicions. Tot i que la interacció entre les participants pot fer emergir propietats del sistema no previstes per l’autora, l’experiència es desenvolupa en línies generals segons els límits fixats pel mateix disseny, el qual defineix el que en termes de complexitat de sistemes Kauffman anomena “allò adjacentment possible” (Kauffman, 2000). És a dir, restringeix les possibilitats de creació a un conjunt finit. En el camp de la creació artística la decisió sobre la delimitació d’aquest conjunt sol recaure en la persona o equip artístic que impulsa i dinamitza el projecte de producció de l’entorn de creació. La mateixa anàlisi i desenvolupament de l’entorn consisteixen en la delimitació del conjunt d’usos possibles. En aquest sentit el podem equiparar al procés oulipià1 de definició d’unes regles prèvies que limiten i estimulen alhora l’experiència d’escriptura creativa. Aquests entorns segueixen un procés lineal en el sentit que impliquen un abans i un després, i aquesta linealitat es tradueix en una capacitat de control desigual sobre l’experiència d’ús posterior. Les participants no podran mai escapar totalment a aquest control, per més que inventin usos no previstos. Com a molt podran condicionar els canvis que les dissenyadores introdueixin en futures versions.\nCertament el software lliure permet la replicació i reprogramació. També el hardware lliure i l’enginyeria oberta permeten conèixer i modificar els artefactes tecnològics. Això fa desaparèixer una de les traves a l’apropiació creativa que hem citat més amunt. Però es manté la dificultat que totes les persones participants puguin adquirir uns coneixements i habilitats suficients per fer modificacions. La major part són creadores de continguts, no pas programadores, i no disposen dels coneixements necessaris ni de la disponibilitat per fer un hack. També trobem altres traves relacionades amb com s’està proporcionant la infraestructura tecnològica, en primer lloc replicar un entorn en un altre servidor no modifica l’experiència que se segueix proporcionant des del servidor original, que sovint inclou una base de dades amb l’acumulat de continguts generats durant l’ús. I en segon lloc reprogramar implica deixar d’usar per poder tenir accés i alterar parts crítiques del sistema, tasca que pot estar reservada només a les administradores, i que, en tot cas, pot comportar el perill de fer inservible el sistema o d’interrompre l’experiència per un error que, en lloc d’alterar el funcionament, l’impedeixi.\n“Argila” va néixer com una proposta teòrica i alhora com un experiment de literalitat (Gómez i Ferrer, 2006). Preteníem formular una pregunta ingènua que ajudés a evidenciar que la capa tecnològica juga un paper clau en l’experiència de creació col·lectiva en xarxa. Bàsicament vàrem preguntar-nos si seria possible dissenyar un entorn de treball multiusuari online que les participants poguessin reprogramar durant el seu ús, és a dir, si seria possible l’existència d’una eina dissenyada de manera que les seves usuàries habituals en poguessin alterar completament la finalitat i les regles, no només el producte resultant. Quines característiques hauria de tenir aquest entorn de treball? En primer lloc, com ja hem dit, que fos reprogramable mentre fos usat, i també que la programació fos fàcil per a qualsevol participant, que fos robust malgrat els canvis i que fos distribuït per garantir un control descentralitzat.\nQuan intentàvem imaginar com podria ser aquest entorn sovint usàvem la metàfora de l’argila. Comparat amb un entorn basat en software, un bloc d’argila proporciona una extraordinària robustesa i simplicitat que el fan enormement modelable, prou com perquè cada participant pugui transformar-lo sotmetre’s a regles o finalitats concretes, i prou com perquè qui vingui al darrere decideixi si contribueix a allò que ja està construït o bé ho refaci tot de cap i de nou, sense necessitat d’administració, ni manteniment, ni coneixements experts més enllà de tenir cura de conservar l’argila humida, de no disgregar-la, de no contaminar-la amb càrregues que la facin no modelable o de no coure-la dins d’un forn. Fins i tot encara que passi anys oblidada criant pols, l’argila no esdevé obsoleta, n’hi ha prou amb submergir-la en aigua perquè torni a ser modelable.\nReivindicant la nostra trajectòria híbrida de recerca artística i teòrica, i sent fidels al nostre interès per la tecnologia més enllà de la distinció entre món analògic i digital, amb “Argila-entre-mans” vàrem decidir reproduir la metàfora literalment, exposant diversos dies seguits un bloc d’argila a la manipulació anònima en dos esdeveniments: un festival artístic i un hackmeeting. Ambdues experiències ens van ajudar a entendre millor què és un entorn de creació col·lectiva, quins són els seus límits, febleses i fortaleses. I que cada proposta té les seves característiques concretes que influeixen en la dinàmica que es genera. En el cas d’“Argila-entre-mans” podríem considerar que és una obra oberta en el sentit que tothom hi pot participar, que és una obra en procés perquè no hi ha un resultat definitiu i que aquest procés és obert perquè en tot moment és públic per a tothom (a diferència d’altres propostes de creació col·lectiva, com pot ser el cadàver exquisit surrealista, que precisament es basen en no conèixer la intervenció dels altres fins que s’obté un resultat final sorprenent on encaixen totes les contribucions). Les persones que ja han decidit enfangar-se els dits s’enfronten al que ja hi ha fet i, d’una manera o altra, ho tenen en compte, sigui per modelar seguint una línia (formal, temàtica) que algú ha obert abans, sigui per desfer-ho tot i donar-li una orientació diferent completament nova. Hi ha, doncs, una dinàmica de diàleg/controvèrsia entre les intervencions successives i un condicionant “històric” sobre l’evolució de l’obra. La plasticitat de l’argila és la base mínima que delimita el que es pot fer.\nFotos: TAG Taller d’Intangibles 2006. Maçart i Hackiluro. – CC-BY-SA 3.0-es\nLa proposta teòrica “Argila” d’un sistema tecnològic amb una robustesa similar al bloc d’argila remarca el paper que juga la capa del software com a fixadora de regles implícites, i a conseqüència d’això revela l’existència d’una jerarquia de realitats i de persones. Simplificant, podríem dir que en molts casos qui dissenya/programa l’entorn és una creadora de baix nivell, amb prou poder per determinar les possibilitats del sistema, creadora que sovint resulta legitimada en l’àmbit artístic com a ‘autora’ de l’experiència creativa en tant que ‘autora’ (amb nom propi, trajectòria artística i discurs) de la proposta d’entorn. En canvi, qui usa aportant/modificant continguts és una creadora d’alt nivell, sovint anònima i per tant sense reconeixement artístic, amb un passat limitat al seu paper com a membre d’una comunitat. Mentre que les programadores/dissenyadores gaudeixen d’una identitat humana i del dret a obtenir reconeixement en la vida que existeix més enllà de l’entorn, les simples usuàries de l’entorn, per contra, sovint com a molt arriben a construir una identitat limitada a la vida dins del mateix entorn. Els particulars mecanismes per obtenir legitimitat dins del món de l’art, amb la seva preferència per les històries amb noms propis, juguen aquí un paper clau, però també la forma com es construeix el relat de la cultura en general, que tendeix a relegar en l’anonimat l’esforç col·lectiu i a explicar i classificar el món en termes d’iniciatives particulars.\n“Argila” ens ajuda a qüestionar aquest model. Una forma d’entendre el problema és considerar la qüestió de la plasticitat. En certa manera podríem dir que un bloc d’argila té molta més plasticitat que una eina basada en software, i que aquesta plasticitat contamina a les persones que s’hi relacionen, impregnant de retruc les seves relacions socials. Amb “Argila” vàrem proposar dues formes de millorar la plasticitat en un sistema basat en software, que vàrem anomenar “aproximació conservadora” i “aproximació radical”. L’aproximació conservadora consistiria a construir l’entorn dins d’un entorn més gran de caràcter més general, seguint el concepte de sorral. Aquest sorral actuaria com a capa d’ús i reprogramació inicialment orientada a un conjunt concret dels possibles, per sota de la qual una segona capa de propòsit més general asseguraria que, malgrat els canvis, es mantinguessin unes característiques bàsiques de funcionalitat que permetessin seguir usant/reprogramant de forma col·lectiva. L’aproximació radical, en canvi, implicaria que les usuàries gaudissin d’accés a la totalitat de l’entorn, de manera que potencialment es podrien introduir prou canvis perquè fins i tot deixés de ser un entorn de creació col·lectiva reprogramable per l’ús (i això planteja la qüestió de la relació entre l’acció individual i l’acció col·lectiva, si una pot impedir l’altra). Fins a quin punt ambdues aproximacions són factibles o no és quelcom que deixem obert per debatre.\nUna altra forma d’entendre el problema seria considerar la mateixa naturalesa del software. Quina és aquesta cosa màgica, subtil i alhora poderosa, que fa possible l’existència de les eines digitals? I perquè no té equivalent en el món físic? Programar és una alquímia prodigiosa amb la qual podem animar objectes i dotar-los d’interactivitat (Turkle, 1995), que és practicada només per les coneixedores de l’art del codi. Les persones iniciades tenen accés a parts del misteri que estan vetades a la resta de mortals no-alfabetitzats en la programació. Saber programar estableix una barrera evident, però amb el coneixement no és suficient, a més cal intencionalitat i oportunitat. Per més que es conegui un llenguatge i que es tingui accés al codi font, cal disposar del temps necessari per estudiar-lo i això està condicionat per la forma com establim prioritats en la nostra agenda, per com organitzem la nostra vida més enllà del codi. A més, el mateix marc tecnològic i conceptual en què té lloc el desenvolupament existeix i funciona gràcies a l’existència prèvia d’altres capes més profundes en les quals han estat treballant comunitats de desenvolupadores i artistes prèviament, que s’estén a través del corpus de coneixement i de les propostes artístiques i tecnològiques desenvolupades amb anterioritat o bé, segons el cas, que van creixent de forma paral·lela. Responent a la pregunta “què és un entorn de creació col·lectiva?” potser arribaríem a la mateixa resposta que va donar Ingold quan es va preguntar “què és un arbre?”. Podríem afirmar que no és un objecte concret i delimitat sinó un nus format per fils que s’estenen més enllà i que s’enreden formant altres nusos (Ingold, 2008). En certa manera les autores d’aquests entorns no serien res més que usuàries d’una capa de més baix nivell i més extensa que hauria possibilitat les seves propostes artístiques i les seves solucions tecnològiques. Usuàries amb capacitat per modificar. Si emmarquem la mirada en aquesta capa potser sí que hi podem veure un procés d’apropiacions i re-apropiacions creatives similars al que podem observar en la modificació d’artefactes quotidians: persones que no coneixen a fons el funcionament d’una cosa, però que coneixen prou per canviar-li l’ús. Coneixements parcials, però que possibiliten intervenir, trastejar, fer un hack.\nQuan vàrem formular “Argila” partíem de dues constatacions que salten a la vista per poc que observem el nostre món, la primera és que és molt difícil viure experiències no mediades en major o menor mesura per la tecnologia. Com una capa de film per embolicar aliments, la tecnologia, i especialment el software són arreu, embolcallant-nos, interposant-se entre nosaltres i la resta del món, i de tan embolicada com està constitueix l’essència de moltes de les coses que ens envolten (Manovich, 2008). La segona és que no és possible crear o viure experiències de forma 100% individual. Les persones som així, percebem, entenem i sentim a través del que han percebut, entès i sentit altres persones abans que nosaltres i ho fem compartint-ho amb altres persones que ho fan al mateix temps que nosaltres i que també ens influeixen. Potser sí que, com va escriure Joseph Conrad, “vivim igual que somiem, sols”, però en tot cas somiem i vivim a través dels somnis i de les vides de les altres persones. És per això que les implicacions conceptuals d’“Argila” van molt més enllà dels entorns de creació col·lectiva en xarxa i apunten a una revisió més profunda de què entenem per ‘creació’, que entenem per ‘col·lectiva’ i què entenem per ‘en xarxa’. I que les reflexions que planteja “Argila” s’enriqueixen si les posem en intersecció amb les que planteja l’observació de diversos exemples d’apropiació creativa dels usuaris. Perquè fan més nítid que el disseny (de l’artefacte o de la proposta participativa) condiciona i posa límits (al seu ús o experiència); que així i tot poden sortir propietats emergents no previstes; que els coneixements i habilitats (encara que siguin parcials) de les usuàries o participants incrementen les possibilitats d’intervenció; i que el mateix disseny “inicial” no és quelcom que va partir de zero sinó que estava condicionat per altres capes i estrats tecnològics i/o culturals anteriors i paral·lels.\nDebat sobre aquest text a la categoria\n“Artec” de l’Àgora de CommonsCloud\n(Per participar al debat registra’t abans)\nAquest text es publica simulàniament a les webs de les cooperatives\nfemProcomuns i Col·lectivaT\nSi vols republicar-los en qualsevol de les llengües en que està o traduir-lo a altres llengües, posa't en contacte.\nFerrer, J., 2004, “Sistemes cooperatius i de creació col.lectiva en xarxa: conflicte, competència i cooperació entre persones, eines automatitzades i agents de software”\nGómez, D., 2004, “Sistemes de creació col.lectiva en xarxa: cooperació i conflicte; regles formals i informals”\nGómez, D., 2006 “Traços CCCX. Una aproximació etnogràfica a les pràctiques de creació col·lectiva i la cooperació en xarxa”. Tesina DEA-UOC\nFerrer, J., 2006 “Editcool i Glyphiti: Una aproximació etnogràfica a la creació col·laborativa en xarxa” Tesina DEA-UOC\nIngold, T., 2008, “Bringing things to life: Creative entanglements in a world of materials”, University of Aberdeen\nManovich, L., 2008, “Software takes command”\nTurckle, S., 1995, “Life on the screen”, Simon and Schuster, New York\nKauffman, S., 2000, “Investigations”, Oxford University Press, Oxford\nIl·lustracions: Roger Ballabrera “Didal Koniek” 2011 per HKp. Creative Commons Reconeixement Compartir Igual 3.0-es\nFotografia: David Gómez. HackIluro/Hackmeeting 2006. Creative Commons Reconeixement Compartir Igual 3.0-es\nArticles anteriors de la sèrie “Argila, llavors i codi font”:\nCreació col·lectiva: una panaròmica\nArgila, una invitació a enfangar-se\nL’any 1960 Raymond Queneau i Françoise le Lyonnais creen l’OULIPO (Ouvroir de Littérature Potentielle, o Obrador de Literatura Potencial) com un grup d’escriptors interessats a explorar el potencial de la creació literària a través de l’auto-imposició de constriccions que obren portes a la imaginació. Web oficial de l’OULIPO:: http://www.oulipo.net ↩


Artà Empresarial i l’Ajuntament expliquen la campanya #ThinkingArtà – Rellevant.cat\nFa un temps que es va llançar una campanya que va consistir en difondre que a Artà s’obriria un nou centre comercial anomenat #ThinkingArtà.\nAmb aquesta campanya, en què l’Ajuntament hi ha col·laborat des del seu inici i l’empresa Sok Art n’ha fet la imatge, l’associació volia despertar la curiositat dels artanencs, palpar el sentir del poble davant l’expectativa d’un gran centre comercial i, sobretot, posar en valor el teixit empresarial del municipi.\nLa campanya volia fer una reflexió de l’impacte de la manufactura barata i la rigidesa en el tracte de les grans superfícies, de com se sentiria el poble en veure com aquells negocis de tota la vida s’apaguen i es perd la proximitat i part de la identitat.\nThinkingArtà vol dir fer poble, comprar els productes i emprar els serveis que ofereixen les nostres empreses i participar de la vida del municipi de forma activa.\nCom expliquen des d’Artà Empresarial, “a Artà, s’hi poden trobar una gran varietat de productes i serveis, ideals per regalar a tota la família: des de peces de joieria, electrònica, perfums o productes de benestar, a estades en hotels amb encant, sopars a restaurants excel·lents, fotografies per recordar moments màgics i moltes coses més. És per això que les empreses d’Artà sempre hem estat el teu centre comercial”.\nL’Ajuntament comparteix la idea que els empresaris manifesten, i és que comprar o emprar serveis d’Artà o de la Colònia de Sant Pere comporta beneficis directes no sols econòmics, sinó també socials i culturals. Fa que es generi més ocupació i moviment, que la gent recorri els carrers, que participi en les activitats organitzades en ocasions especials i que gaudeixi de tot el que Artà ofereix:\nper qualitat i qualificació,\nper tots els “bons dies” amb un somriure,\nper tots aquells “t’ho endús i t’ho emproves” i els “ja m’ho pagaràs”,\nper preservar els negocis de tota la vida,\nper posar en valor la feina ben feta dels nostres professionals,\nperquè tenim tot el que necessites sense sortir del poble,\nperquè recórrer els comerços de la localitat per fer la compra és molt més reconfortant que voltar un gran centre comercial,\nperquè tenim un entorn privilegiat que val la pena gaudir,\nperquè som art, cultura, gastronomia…\nMés informació a ThinkingArtà\n4 de desembre de 2017 Rellevant Empresa Deixa un comentari


Jorquera: de la gespa a la sala de recuperació | FCBarcelona.cat\nJorquera: de la gespa a la sala de recuperació\nHa canviat el Camp Nou per la sala de recuperació. Per a Albert Jorquera, el final de l'any passat ha marcat l'inici d'aquest 2008, on ha de conviure amb la part menys visible i gratificant d'un esportista, les lesions.\nAlbert Jorquera es troba a la primera fase de recuperació de la lesió que va patir al genoll dret. El porter blaugrana ha començat a treballar de valent per tal de superar aquest sotrac i tornar a estar a punt al més aviat possible. El 29 de desembre passat va patir una lesió fortuïta en el partit amistós entre Catalunya i Euskadi. Pocs dies després es confirmaven les sospites inicials i se li diagnosticava un trencament del lligament encreuat i del menisc extern del genoll dret. Sis mesos de recuperació.\nJa ha passat un mes i nou dies des de l'operació quirúrgica i el porter blaugrana es troba en ple procés de recuperació. El mateix Albert Jorquera ha explicat a Barça TV i www.fcbarcelona.cat com es troba i com és el seu dia a dia: “El genoll me’l sento bé, però encara estic fluix. Després de l'operació es perd tota la musculatura i encara estic a la fase de recuperar-la i d’augmentar-ne el volum. Ara mateix em sento la cama una mica dèbil, no només pel genoll en si, sinó també pel que ha suposat l’operació.”\nPrimera fase de recuperació\nEl de Bescanó va començar a treballar pocs dies després de l'operació i actualment encara està duent a terme la recuperació mèdica en què es treballa principalment la mobilitat i la musculació: “El genoll va seguint la seva evolució, estem encara en una fase molt inicial. Ara portem un mes i una setmana i la veritat és que em trobo bé. El que passa és que acabem de començar i encara em queda molt.”\nAlbert Jorquera ha confessat que va patir “una crisi” al principi d'aquest procés i és que, per a un esportista, patir una baixa tant llarga és un cop dur a superar: “Em sembla que l’he superada molt bé, la crisi, i en aquest sentit em sento una persona bastant optimista i positiva”.\nEl dia a dia d’Albert Jorquera\nEn aquestes primeres setmanes, Albert Jorquera ha canviat el Camp Nou per les fredes sales de recuperació, on s'hi està matí i tarda: "Estic dues hores i mitja més o menys al matí i dues hores i mitja a la tarda. El que faig són els exercicis típics de la fase en què em trobo. He substituït l’entrenament per aquests exercicis, que són més avorrits i més metòdics."És el que em toca ara mateix”, diu amb resignació.\nSense perdre el somriure el porter blaugrana treballa intensament dia a dia amb l’objectiu d’estar recuperat com abans millor: “Suposo que em començaré a entrenar al camp d’aquí a un parell de mesos, més o menys, i pel que fa a jugar, espero que la temporada vinent em pugueu ja veure des d’un bon començament.”\nSense perdre l’equip de vista\nTot i estar centrat en la seva recuperació, Albert Jorquera no perd de vista la marxa de l'equip, que, segons diu, està “millor que mai”: “Jo crec que vam passar una ratxa una mica negativa abans del Nadal però aquest mes de gener crec que l’equip està aconseguint coses molt bones i està donant bones sensacions. Estem a semifinals de la Copa del Rei, la Lliga està encara per decidir, queden encara moltes jornades i ara comença la Champions , en què l’equip té moltes ganes de començar amb aquesta fase final.”\nDe porter a porter\nEl de Bescanó ha parlat de la feina del seu company Víctor Valdés, que està tenint un paper decisiu en els últims partits: “Crec que està en un moment espectacular." Amb tot, recorda: "Ja porta 3 o 4 anys jugant a aquest nivell, i no només aquesta última temporada”. Sobre el bon moment de Valdés, que actualment encapçala el premi Zamora, Jorquera destaca també el bon joc defensiu de tot l’equip.


Teià prohibeix l’accés al medi natural i fa una crida a la ciutadania a evitar les conductes de risc | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nPublicat el 11/08/2021\nEs prega a la població en general que eviti sortir a la muntanya i circular pels camins i pistes forestals, tant si és a peu, en bicicleta o en vehicle a motor\nCom ja va fer setmanes enrere coincidint amb episodis d’altes temperatures, l’Ajuntament de Teia dictarà demà dimecres un ban de l’Alcaldia en què prohibirà l’accés a la muntanya i a les pistes forestals que hi accedeixen a totes les persones que no resideixin en l’àmbit del Parc de la Serralada Litoral.\nLa mesura entrarà en vigor des de demà a les 12h i fins al final de l’onada de calor, que s’estima que no remetrà fins dilluns vinent, dia 16.\nDurant aquests dies, es prega a la població en general que eviti sortir a la muntanya i circular pels camins i pistes forestals, tant si és a peu, en bicicleta o en vehicle a motor. Aquesta limitació té com a objectiu reduir al màxim el risc que es pugui produir un incendi com a conseqüència de l’activitat humana al bosc, com evitar el perill per a la integritat física de les persones si s’hi troben envoltades pel foc.\nCom Teià, és previst que la resta de municipis del Maresme i del Vallès Oriental adoptin restriccions similars.\nRecomanació dels Agents Rurals\nL’Ajuntament adopta aquesta decisió després de l’anunci fet per Protecció Civil i el Servei Meteoròlogic de Catalunya de l’arribada d’una onada de calor agreujada pels vents que arriben de la Mediterrània oriental i que portaran una quantitat important de cendra en suspensió a causa dels importants incendis que estan afectant Sicília, Grècia i Turquia.\nOrganismes con la Xarxa de Parcs de Diputació, a la qual pertany el Parc de la Serralada Litoral, i el mateix cos d’Agents Rurals s’han posat en contacte amb els ajuntaments perquè recomanin als seus veïns i veïnes la màxima prudència.\nSegons la Generalitat, el país s’enfrontarà aquests dies a la situació de risc al medi natural més perillosa dels darrers 18 anys. El pic més fort l’esperem per dijous i divendres, quan s’esperen altes temperatures que poder superar els 40 graus i una baixada de les humitats relatives, amb poca recuperació nocturna.\nL’Ajuntament recorda que està totalment prohibit fer foc en zones forestals i el seu entorn, i demana que s’evitin totes les activitats que puguin suposar el mínim risc al medi natural.\nEn aquest sentit, fa una crida a no fer servir serres radials, bufadors, desbrossadores i altres eines assimilables en un radi de 500 metres del bosc, ja que el 90% dels incendis són conseqüència de l’activitat humana, ja sigui per imprudències o per accidents.\nRisc molt alt\nDes d’aquesta mitjanit, Teià es trobarà inclòs en la llista de 279 municipis catalans que es troben en el nivell 3 del Pla Alfa. Aquesta classificació considera “molt alt” el risc d’incendi.\nEn paral·lel, Proteccio Civil manté en alerta el pla PROCICAT per onada de calor i en prealerta el pla INFOCAT pel risc d’incendi.\nSi veieu foc o una columna de fum, truqueu immediatament al 112.\nL’Ajuntament de Teià demana col·laboració ciutadana per controlar el mosquit tigre\nConcurs Internacional de Música Maria Canals a Teià\nDetecten la presència de vespes asiàtiques a Teià


la diputació de valència ajuda amb 230.000 euros a totes les comissi\nL'objectiu d'esta assignació global de 1,1 milions d'euros és oferir cobertura econòmica a les comissions\nLa Diputació de València ajudarà amb 230.000 euros a prop d'un miler de comissions falleres de València i de municipis de la província. Totes elles disposaran de 30 dies, a partir de la convocatòria en el BOP, per a sol·licitar els 250 euros que podran destinar a despeses relacionades amb l'activitat fallera.\nL'objectiu d'esta assignació global de 1,1 milions d'euros és oferir cobertura econòmica, dins de les possibilitats de la institució, a les comissions i als projectes que proposen els gremis tradicionals per a reactivar el sector en un moment complicat per la greu crisi sanitària.\nTotes les comissions falleres de la província tindran la possibilitat de rebre l'ajuda de la Diputació amb vista a les Falles de 2021, que es celebraran al setembre.\nLes comissions poden sol·licitar l'ajuda económica sense que resulte imprescindible plantar monument durant la setmana fallera.


L’expansió i el ritme com a estratègia per llegir el passat, comprendre el present i imaginar el futur.\nLímits i dOCUMENTA (13)\ndOCUMENTA (13) s’expandeix en localitzacions, ritmes i objectius. La proposta busca incidir, des de l’art, en la definició crítica del món. Sense un fil conceptual clar, sense paraules clau, amb un grau de complexitat alt. Quan l’objectiu és descomunal, el camí no pot ser bufar i fer ampolles\ndOCUMENTA (13) Documenta és un dels esdeveniments estrella per antonomàsia del món de l’art contemporani, una cita imprescindible que es coneix per les seves propostes suposadament allunyades del mercat i els seus ritmes. Aquesta edició, comissariada per Carolyn Christov-Bakargiev, i amb l’espanyola Chus Martínez com a segona de bord, es caracteritza per l’amplitud del projecte en tots els sentits. Les obres es despleguen, a més de a les seus habituals com el Fridericianum, la Documenta-Halle, o la Neue Galerie, per diferents espais de la ciutat: la Hauptbahnhof (estació de tren central de la ciutat), el Karlsaue Park, l´Ottoneum , La Orangerie, i una infinitat de llocs de tota mena disseminats per la ciutat: antigues cases i fàbriques, búnquers, parcs i cinemes. dOCUMENTA (13) també viatja més enllà de Kassel, establint seus a Alexandria/el Caire (Egipte), Kabul (Afganistan) i Banff (Canadà).\nPerò el projecte no s’expandeix només en la geografia. Al llarg de tots aquests espais podem trobar, a més de les obres d’un bon nombre d’artistes internacionals, la presència de pensadors no relacionats a priori amb el món artístic: filòsofs, matemàtics, psicòlegs o escriptors. Aquests pensadors han jugat també un paper destacat en la concepció del projecte d’aquesta edició. El programa expositiu es complementa amb una ingent quantitat d’activitats paral·leles com xerrades, conferències, performances o taules rodones. Així mateix, les activitats de dOCUMENTA (13) van començar molt abans de la cita prevista amb activitats en diferents parts del món, o la publicació de la col·lecció editorial en format notebook "100 Notes - 100 Thoughts".\nA priori, aquesta expansió geogràfica, temporal, conceptual i de format està molt vinculada a la voluntat i els objectius del projecte: dOCUMENTA (13) està dedicada a la investigació artística i formes d’imaginació en connexió amb la teoria. Apunta a l’aliança entre la recerca artística i científica amb altres camps del coneixement, amb un plantejament holístic i no logo-cèntric. El plantejament per descomptat no sorgeix del no-res. En els últims anys no són pocs els artistes que s’han endinsat en diferents camps del coneixement, les ciències socials i empíriques, prenent prestades algunes de les seves formes d’acció i les seves metodologies de treball, col·laborant amb professionals d’altres àmbits. La possibilitat d’obrir les pràctiques artístiques a aquests camps sens dubte enriqueix el radi d’acció. D’aquesta manera l’art s’insereix en processos socials que van més enllà del propi museu, generant un espai de pensament, reflexió i comprensió. I oferint eines molt valuoses per poder imaginar possibilitats de futur.\nLes nombroses ressenyes que han anat apareixent a la premsa internacional ja han ofert diversos recorreguts per la mostra, que per descomptat podrien ser molts i variats. No hi ha una direcció predeterminada. Ara bé, si es vol veure tot i acudir a les activitats paral·leles, cal temps. En aquest sentit es necessita un ritme pausat a l’hora de llegir la mostra. Per a què la visita obtingui els seus fruits, ens hem d’oblidar d´aquesta pressa contemporània que tenim tan adquirida, i jugar amb la lectura tranquil · la, la qual cosa fa necessaris diversos dies disponibles. O potser un recorregut amb diferents visites al llarg dels 100 aconseguirien l’objectiu. (Afortunat aquell que pugui ...).\nEm detindré només en algunes zones del recorregut de forma puntual. És destacable el paper que té l’arquitectura en l’itinerari. Les peces s’articulen amb molt sentit segons el lloc que ocupen, responent a la diversitat d’espais: des dels edificis burgesos i nobles, fins a construccions del període industrial de la ciutat. Cal apuntar la zona de l’estació central (Hauptbahnhof), amb una sèrie d’intervencions site-specific perfectament adaptades a l’entorn. Assenyalar el treball de Haris Epaminonda i Daniel Gustav Cramer, que articulen una exposició en un antic edifici d’oficines al costat de l’estació, creant una mena de recorregut laberíntic amb parts inaccessibles a base de material fotogràfic, imatges oposades i objectes. També la magnífica video-instal·lació de William Kentridge, "The Refusal of time", una relectura sobre la mesura del temps o la instal · lació de Lara Favaretto "Monumentary Monument IV", construïda a Kassel i Kabul a partir de residus industrials.\nA la zona de Friedrichsstrasse trobem també aportacions molt aconseguides, com la intervenció de Theaser Gates a la Huguenot House, destruïda en la II Guerra Mundial. L’artista ha posat en marxa un laboratori d’idees, performances, objectes, xerrades, sopars i instal·lacions, activant l’espai. És imperdible, al mateix carrer, el sublim treball de Tino Shegal, una nova situació construïda que no deixa indiferent.\nL’immens Karlsaue Park alberga en aquesta edició part de la mostra, amb intervencions escampades pel mateix parc en plena natura, o en petites casetes de fusta construïdes expressament. Per citar un parell d’elles: ens rep a l’entrada el subtil esquadró de xiprers de Maria Loboda, que cada dia s’acosta més a l’edifici principal. I és imprescindible la inquietant intervenció de Pierre Huyghe. L’artista francès ha aconseguit transformar l’ordenada naturalesa del parc en una mena d’espai en procés de construcció / destrucció detingut, amb elements vius i inanimats. Un enorme treball que transmet desassossec.\nSi ens aturem en la llista d’artistes seleccionats podem destacar una gran quantitat de noms no occidentals, utilitzats potser d’una forma un tant política. Apareix aquí un conflicte habitual, en constatar que la majoria s’han format a Europa o USA, o és on desenvolupen les seves carreres. Una situació que ocorre en molts àmbits, exposicions i biennals i que torna a succeir aquí. El sistema de l’art funciona de tal manera que un artista de l’Orient Mitjà ha de passar per certs llocs de validació per poder inserir-se al circuit professional. En aquest sentit, resulta interessant, al mateix temps que complicada, la selecció d’altres seus de dOCUMENTA (13): Banff Canadà, però sobretot Alexandria / el Caire i Kabul. Egipte i Afganistan. Sens dubte, no són llocs mancats d’un backround complex a dia d’avui. Per exemple, a Kabul, una ciutat sumida en la guerra, s’han dut a terme una sèrie de trobades i seminaris amb estudiants, artistes i filòsofs afganesos i internacionals; diferents artistes com Francis Alÿs, Lara Favaretto o Tacita Dean han desenvolupat allí els seus projectes. A més, artistes afganesos en la diàspora com Mariam Ghani o Kadim Ali han treballat amb altres que viuen al país com Raharaw Omarzad. Mario García Torres va posar en marxa el One Hotel, en el qual es va allotjar Alighiero Boetti en els 70, durant l’època d’or de Kabul, activant una sèrie de dinàmiques que recuperen aquell període.\nEs poden traçar, mitjançant aquests recorreguts, moviments i dinàmiques que trenquin una mica el ben engreixat circuit internacional de l’art contemporani? O acabarà dOCUMENTA (13) funcionant com un ovni en aquestes ciutats, sense acabar de germinar algun encreuament amb la realitat del seu context? M’encantaria poder visitar in situ aquestes seus, però, donada la seva llunyania, em complauré preguntant a coneguts en aquestes ciutats pel seu funcionament i recepció. Més enllà de la dificultat que veig en l’acció, em sembla necessari provocar aquests desplaçaments lluny als habituals cercles de presentació. De nou, s’intenta ampliar el radi d’acció.\nÉs destacable també el dens programa de Programes Públics i Educatius d’aquesta Documenta. Al llarg dels 100 dies d’exposició es succeeixen congressos, lectures i seminaris que busquen establir un sentit de simultaneïtat entre les obres d’art i la producció de coneixement. En aquests programes es demostra la voluntat ferma de que el transvasament entre art i altres esferes del coneixement es produeixi, provocant un espai de pensament crític.\nEn aquest sentit, i tornant al principi, en aquestes trobades amb altres disciplines, en aquesta amplitud i expansió en allò geogràfic, allò temporal o allò conceptual és on l’art pot jugar un paper com a motor de canvi i agent actiu en el moment actual en què es troba sumida la societat contemporània. Vivim un temps en el qual hi ha una dificultat d’imaginar futurs possibles, més enllà de les visions apocalíptiques de fi d’una era, o fins i tot de la fi del món. I aquesta Documenta tracta d’estructurar una mena de construcció utòpica d’un món per venir, prenent l’art com a punt de partida però estenent les seves xarxes a altres àmbits del coneixement. Un dels recursos possibles d’acció pot ser utilitzar la llibertat que ofereix l’art per elucubrar, reflexionar i imaginar futurs.\nEs pot pensar que a primera vista l’expansió és excessiva i aclaparadora, que es pretén abastar molt, que no hi ha un fil conceptual clar i fàcil de seguir, i que la presentació del projecte i els seus objectius tenen un punt ambiciós. Però l’intent és oportú. La qüestió és canviar la durada i l’ordre de lectura a què estem acostumats per un ritme i una intensitat que provoquin estranyesa per inventar un altre tipus de pensament crític.\nDocumenta demana més A*DESK\n/ Tot el temps. Tota la vida JAVIER HONTORIA\n/ Metadocumenta MONTSE BADIA\n/ Documenta & dis-placedness MAITE GARBAYO MAEZTU\n/ L’expansió i el ritme com a estratègia per llegir el passat, comprendre el present i imaginar el futur. JUAN CANELA\n/ Qui? Què? Com? On? Quan? Per a qui? Quant? ANDREAS M. KAUFMANN


El solista internacional de trompa natural Javier Bonet oferí un concert amb l’Orquestra de la Unió Musical de Llíria – Les Bandes de Música\nDins del cicle de Concerts d’Estiu que ha programat la Unió per a les seues agrupacions, el passat dissabte 25 de juliol se celebrà el de l’Orquestra Simfònica dirigida pel seu titular Pascual Cabanes. Era el primer concert públic que celebrava després del confinament i d’haver obtingut el Primer Premi en el Concurs Bankia el passat 2 de febrer, en el qual va obtindre la màxima puntuació aconseguida durant les quatre edicions d’este concurs.\nEn el concert del passat dissabte l’Orquestra Simfònica hagué d’adaptar-se a l’actual situació de pandèmia. S’han adoptat totes les mesures sanitàries i d’higiene necessàries, les distàncies convenients ocupant tot l’escenari i mascareta per a tots els músics de corda. Per tal motiu l’Orquestra Simfònica es presentà amb una plantilla reduïda de 42 músics, majoritàriament de corda, els quals oferiren un repertori clàssic amb obres de Mozart.\nEn este concert mozartià es comptà amb la participació excepcional d’un dels grans solistes internacionals de trompa natural, el virtuós concertista Javier Bonet, un destacat referent mundial tant amb la trompa moderna com amb la trompa natural i vinculat a la Unió Musical a través de la seua esposa, la professora de viola Remei Silvestre, qui junt a la filla d’ambdós formen part de la nostra Orquestra Simfònica. Javier és a més un investigador inquiet i és aclamat a nivell mundial com un referent en la interpretació amb instruments històrics. Ha oferit concerts en nombrosos països i ha fet més de 15 gravacions discogràfiques. També cal destacar la seua vessant pedagògica, impartint cursos en nombrosos conservatoris nacionals i estrangers.\nAbans de començar el concert, Javier Bonet dirigí unes paraules al públic fent una explicació didàctica sobre el funcionament de la trompa natural i com es tocava en l’època de Mozart. A continuació interpretà el “Concert núm. 4 K.495 per a trompa i orquestra” amb els seus tres moviments. Possiblement és la primera vegada a Espanya que s’interpreta este concert amb la trompa natural. El públic que assistí a este concert era conscient que estava davant d’un esdeveniment excepcional i es bolcà amb el solista oferint-li uns intensos aplaudiments.\nJavier també es dirigí al públic dient que este concert el dedicava a la memòria del seu jove fill Javier que ens deixà en desembre de 2018.\nEl seu fill era violinista i a més escrivia poesia en castellà, valencià i anglés i ja havia publicat varios llibres amb el seudònim de Miguel Ox. Per tal motiu, la seua mare Remei i la filla Mar llegiren una bella poesia en valencià que havia dedicat a Llíria. A continuació Javier interpretà magistralment el “Cant del Ocells” dedicat a la memòria del seu fill. Foren moments de molta emotivitat que seran recordats per temps pel públic assistent, el qual mostrà la seua solidaritat i estima amb la família Bonet-Silvestre oferint uns llargs aplaudiments. Cal recordar que Javier (fill) també era alumne dels cursos que la Unió organitza anualment dins de la Quinzena Musical Manuel Enguídanos.\nL’altra peça que interpretà l’Orquestra Simfònica era la coneguda “Simfonia núm. 40” de Mozart” amb els seus quatre moviments que també fou molt aplaudida pel públic. Cal destacar la magnífica interpretació d’esta obra amb l’esforç afegit per part de músics i director malgrat les circumstàncies amb tanta distància entre músics i fent ús de la mascareta. Un comportament admirable dels nostres músics per tal de poder continuar amb la música i oferir-nos de nou un gran concert.\nActuació a la plaça de bous\nDesprés de 17 anys la Banda Simfònica Unió Musical de Llíria torna a actuar amb molta emoció a l’emblemàtic escenari de la Plaça de Bous de València. Serà el pròxim dissabte 1 d’agost a les 19:30 h. Cal recordar que l’última vegada que s’utilitzà la Plaça de Bous per a acollir a les bandes que participaven en el Certamen de València fou en el 2009.\nLa Banda Simfònica Unió Musical té l’immens honor de ser la primera banda en tornar a este espai tan estimat i d’inaugurar amb este concert el nou programa, “Excel·lent Bandes de Música”, que la Diputació de València ha posat en marxa per a ajudar a les societats musicals.\nLa Unió Musical s’ha bolcat amb molta il·lusió i treball per tal d’organitzar i oferir este concert. I ho fa en una situació i condicions difícils, amb totes les mesures de seguretat sanitària i amb l’esperança d’oferir un missatge positiu a la societat valenciana, als músics i a les entitats musicals. Perquè la vida ha de continuar en esta nova “normalitat” tan atípica i la música sempre serà una eina fonamental per al benestar de les persones.\nEls músics unioners, amb el seu director titular Pablo Marqués al front, ja començaren a treballar de valent des del passat 20 de maig quan es recuperaren els assajos presencials de la Banda Simfònica. En esta ocasió ens oferiran un programa integrat exclusivament per música valenciana, la música dels nostres compositors als quals també volem rendir un homenatge des de la Plaça de Bous del cap i casal on tantes vegades han sonat les seues obres.\nL’entrada al concert serà gratuïta però l’aforament és limitat per la qual cosa caldrà fer la reserva a la secretaria de la Unió Musical de Llíria en horari de 9-13 h. (telèfon: 96 278 02 54).\nAmb este concert finalitzarà el cicle de Concerts d’Estiu organitzats per la nostra societat en els quals recordem que han participat: la Banda Simfònica, l’Orquestra Simfònica, la Banda Juvenil, l’Orquestra Jove i la Colla Pastrana de Tabal i Dolçaina de la Unió Musical.


TORNA "EQUILIBRADA-MENT" | Coordinadora d'Entitats del Poble-sec Coordinadora d'Entitats del Poble-sec\nEl Pla Comunitari presenta el nou cicle de tallers “EquilibradaMENT. Eines per viure millor” que començarà el mes d’octubre fins al desembre.\nDavant l’observació de com molts dels problemes de salut mental (ansietat, estrès, insomni, depressió..) s’han anat aguditzant en els últims anys arrel de la crisi, la Comissió de Salut del Pla Comunitari va posar en marxa “EquilibradaMENT”. Aquest projecte vol posar a l’abast dels veïns i veïnes eïnes i teràpies per millorar la seva salut psicològica i emocional i sensibilitzar sobre la necessitat de tenir cura de la nostra salut d’una manera global.\nAquests tallers que porten persones voluntàries ens ajuden a obtenir més eines personals per afrontar els problemes del nostre dia a dia. Per això, oferim tallers en coordinació amb el CAP Les Hortes i el CAP Manso, així com també amb altres entitats del barri com El Mirall o Psicòlegs sense Fronteres.\nAl programa podreu trobar tallers com: respiració i relaxació, dansa oriental, ioga i moviment, consciencia corporal i moviments saludables, entre d’altres.\nEn l’edició d’enguany hem incorporat també tallers i conferències sobre educació conscient i comunicació, aspectes clau per millorar habilitats personal adreçades a aconseguir benestar emocional.\nAquest, és un projecte que vol reforçar la xarxa veïnal del Poble-sec. Per això, volem seguir amb la filosofia inicial del projecte, el qual vàrem engegar juntament amb TROCASEC i la xarxa d’intercanvi XIC. Per tant, el fet de participar als tallers suposa el compromís per realitzar un intercanvi de coneixements o de participació al barri o en algun dels projectes del Pla Comunitari.\nPer a inscripcions i més informació, podeu posar-vos en contacte en:\nCoordinadora d’Entitats de Poble-sec. C. Elkano 24.\nDocument: pdf tríptic (1.21 MB)


Torró pujarà impostos i acomiadarà a 60 treballadors per a pagar els seus capricis | Socialistes / Socialistas de Gandia. PSPV-PSOE\nTorró pujarà impostos i acomiadarà a 60 treballadors per a pagar els seus capricis\nHomeNotíciesTorró pujarà impostos i acomiadarà a 60 treballadors per a pagar els seus capricis\nLa regidora del Grup Municipal Socialista en l’Ajuntament de Gandia, Ana Garcia, ha valorat hui amb més detall els pressupostos que el govern del PP ha presentat per a 2012 assegurant que la pujada d’impostos i l’acomiadament de fins a 60 treballadors municipals servirà “per a pagar els capricis de Torró com la compra de la Citroën, del centre comercial del hotel de la platja, canviar moreres per palmeres o pagar a les televisions privades dels seus amics”.\nGarcia ha criticat durament que, en temps de crisi, el govern augmente el pressupost en 8 milions d’euros. Un augment que no es veu traduït , “incomprensiblement”, en el manteniment dels impostos ni dels treballadors municipals. I és que, en matèria impositiva, hi haurà un increment “desorbitat” de l’IBI, que creixerà fins a un 37% en 2015, mentre que l’impost de vehicles creixerà un 25%. Pel que fa als acomiadaments, més de 60 treballadors municipals engreixaran les llistes de l’atur amb les mesures de Torró.\nSegons ha explicat Garcia, altres mesures que es prendran seran la pujada de taxes i preus públics, així com la supressió de bonificacions d’algunes taxes com el fem. A més, el govern té previst estudiar noves taxes per a aplicar a la ciutadania en aquesta legislatura. Garcia ha explicat que els pressupostos de Torró contemplen també ingressos en concepte de cànon, tan criticats per Torró en l’anterior legislatura.\nPer als socialistes, aquestes xifres suposen un perjudici “molt greu” per a les butxaques dels gandians, que no només veuran incrementat el pagament d’impostos, també veuran, segons Garcia, “com es carreguen els serveis públics de la ciutat com les escoletes infantils o el transport públic”.\nGarcia ha assegurant que aquestes dades són la màxima demostració del fet que Torró té diners per al que vol, i ha dit que “mentre ofega les butxaques dels gandians gasta a mans plenes en concerts, televisions privades o compres d’edificis milionaris”. Uns fets que, per als socialistes, suposen la confirmació de la gran mentida de l’eslògan del PP: “más empleo, menos impuestos”, que s’ha convertit en “más paro, más impuestos”.\nPer als socialistes, es tracta d’una qüestió de prioritats que hauran d’explicar els membres del govern de Torró, que no té diners per a mantenir a tota la plantilla de la Policia Local però sí per a fer un retén multimilionari. A més, els socialistes es pregunten en què beneficia a les butxaques dels gandians la pujada d’impostos, la compra de la Citroën o de la bolera de la platja.\nNefastes formes en la gestió dels pressupostos\nEl regidor socialista Vicent Mascarell ha criticat les formes del govern de Torró a l’hora de gestionar els pressupostos. Segons ha explicat Mascarell, la convocatoria de la comissió de hui es va enviar divendres passat passades les 15 hores, i a la vesprada Guillermo Barber va denegar l’accés als pressupostos als membres de l’oposició.\nEl regidor socialista ha criticat que l’actitud del govern suposa “un despreci a la democràcia i a l’oposició per part de d’una corporació que ha demostrat que no té cap voluntat d’arribar a acords”.\nEls socialistes només han pogut accedir als pressupostos escassament una hora abans de la comissió, per la qual cosa “no podem encara valorar amb detall cada partida pressupostària”. No obstant, Ana Garcia ja ha reparat en algunes qüestions com l’increment en despesa de publicitat, que passa de 130.000 a 385.000 euros o la partida per a òrgans de govern, que passa de 55.000 a 402.000 euros.\nPer tot això, Mascarell ha assegurat que els socialistes demanaran que els pressupostos es queden sobre la taula per tal que l’oposició i col·lectius socials tinguen temps per a analitzar-los, treballar-los i presentar les seues propostes, perquè consideren abusiu l’increment en matèria impositiva i l’acomiadament de personal de l’Ajuntament de Gandia.


Sistemes d'Oficina del Vallès, SA informa tot seguit de la seva política de privacitat, aplicada a les dades personals. D'aquesta manera, totes les dades personals que atengui sota la seva responsabilitat seran tractades d 'acord amb la Llei Orgànica 15/1999, 13 de Desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, i es guardaran les degudes mesures de seguretat i confidencialitat de les mateixes.\nLa visita del lloc web cbcvalles.cat no implica que l'usuari hagi subministrar cap informació respecte a la seva identitat, no podent ser associada a un usuari concret per l'empresa. En el supòsit que es subministri dades de caràcter de personal, aquestes dades seran recollides i utilitzades d'acord amb les limitacions i els Drets recollits en l'esmentada norma de protecció de dades.\nLa recollida de dades de caràcter personal es podrà realitzar a través dels formularis que es publiquen al lloc web i dels correus electrònics que els usuaris puguin remetre a Sistemes d'Oficina del Vallès, SA, que seran incloses en un fitxer automatitzat.\nEls fitxers titularitat de Sistemes d'Oficina del Vallès, SA, figuren inscrits en el Registre General de l'Agència Espanyola de Protecció de Dades, al qual podrà accedir l'usuari o visitant per comprovar la situació d'aquells.\nSistemes d'Oficina del Vallès, SA conservarà les seves dades un cop finalitzada la relació amb l'usuari per a complir les obligacions legals necessàries. Al seu torn, procedirà a la cancel·lació de les dades recollides quan deixin de ser necessàries per a la finalitat per a la qual vas ser recollides.\nSistemes d'Oficina del Vallès, SA ha desenvolupat tots els sistemes i mesures tècniques i organitzatives al seu abast, previstes en la normativa de protecció de dades de caràcter personal, per evitar la pèrdua, mal ús, alteració, accés no autoritzat i sostracció de les dades de caràcter personal facilitades pel usuari o visitant.\nNo obstant això, l'usuari o visitant hauria de ser conscient que les mesures de seguretat a Internet no són inexpugnables.\n3. Confidencialitat i Secret professional\nLes comunicacions privades que poguesin donar-se entre el personal de Sistemes d'Oficina del Vallès, SA i els usuaris o visitants seran considerades com confidencials. L'accés a aquesta informació està restringit mitjançant eines tecnològiques i mitjançant estrictes controls interns.\n4. Enllaços amb altres llocs web\nEl present lloc web pot contenir enllaços o links a altres llocs. S'informa que Sistemes d'Oficina del Vallès, SA no disposa de cap control ni té cap responsabilitat sobre les polítiques o mesures de protecció de dades d' altres pàgines web.\nL'usuari podrà exercir, respecte a les dades obtingudes en la forma prevista, els drets reconeguts per la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de Desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, i en particular els drets d'accés, rectificacions o cancel·lació de dades i oposició, si resultés pertinent.\nEls drets de cancel·lació, oposició i revocació del consentiment per a la cessió podran ser exercitats per l'usuari, i en seu cas qui el representi, mitjançant sol·licitud remesa per correu ordinari, signada i acompanyat de fotocòpia del DNI, a l'adreça fiscal de Sistemes de Oficina del Vallès, SA, a dalt indicada.\nSistemes d'Oficina del Vallès, SA informa que les dades personals obtingudes, quan hagin deixat de ser necessàries o pertinents per a la finalitat per a la qual van ser recollides, seran cancel·lats conforme estableix la normativa de protecció de dades de caràcter personal.


Estas veient: febrer 2009\n28/02/2009: Setmana del 2 al 6 de març\nCategoria: Blog de Nit\nAquests són alguns dels temes que tenim previstos pels pròxims dies.\n- Reportatge sobre el llibre “Conversaciones con Antoni Ros Marbà”, d’Antonio Madigan, que s’acaba de presentar.\n“Clàssica 2.0” amb Miquel Jarque. L’Any Albèniz i altres històries d’internet.\n- Reportatge sobre el cicle “Nous Sons 09”, que comença diumenge.\n- Victòria Llort ens parla del nou auditori que París tindrà l’any 2012.\n- Reportatge sobre l’obra “La maternitat d’Elna”, que es pot veure al Teatre Club Capitol de Barcelona.\n- “La música des de dins”, amb Anna Jover. 50 anys de l’Esbart Ciutat Comtal.\n- Reportatge sobre la Cantada Popular que cada any s’organitza a Rubí.\n- Jaume Radigales comenta l’òpera “Tristany i Isolda”, que ha pogut veure a Milà.\n- Vicent Alberola ens presenta el nou “Atlas de trompeta” en dos volums, que s’ha publicat fa poc.\n- “La música de Clio”, música i història amb Xavier Cazeneuve.\n- Propostes televisives pel cap de setmana.\nI si voleu recuperar tot el que va sonar la setmana passada al nostre programa i en dies anteriors, www.catmusica.cat/blogdenit.\n26/02/2009: Clàssica: concerts del març\n'Clàssica' és l'espai de concerts clàssics de Televisió de Catalunya. S'emet els diumenges pels volts de les 9 del matí al Canal 33 digital (TDT) i es repeteix la matinada de dissabte a diumenge, cap a quarts de dues, tant al 33 digital com a l'analògic.\nL’ESPERIT POLONÈS (1a part)\nDES DEL PHILHARMONIC HALL DE BYDGOSZCZ DE POLÒNIA\nOrquestra de Cambra Polonesa\nJacek Kaspszyk, director\nNigel Kennedy, violí\nMieczyslaw Karlowicz (1876 - 1909)\nConcert per a violí i orquestra en La Major, op. 8\nPreludi de la Partita per a violí sol núm. 3, en Mi Major, BWV 1006\nL’ORQUESTRA SIMFÒNICA DE L’ESMUC\nDES DE LA SALA PAU CASALS DE L’AUDITORI DE BARCELONA\nÍgor Stravinski (1882 – 1971)\nL’ocell de foc (versió 1945)\nHAROLD A ITÀLIA\nDES DE LA SALA PLEYEL DE PARÍS\nLA "RENANA" DE SCHUMANN\nDES DE LA BERLINER PHILHARMONIE DE BERLÍN\nOrquestra Simfònica Alemanya de Berlín\nSimfonia núm. 3 en Mi b major, op. 97 "Renana"\nJove Orquestra Simón Bolívar de Veneçuela\nVenezuela Brass Ensemble\nAlexis Cárdenas i Ensemble\nGiancarlo Castro (1980)\nFélix Mendoza (1983)\nGuerra de secciones\nRomero Aldemaro (1928 – 2007)\nAstor Piazzola (1921 - 1992)\nPérez Prado (1916 - 1989)\nMambo de "West Side Story"\n25/02/2009: Bach, protagonista del Musika-Música 2009\nCategoria: Cicles i concerts\n"Bach is back" ("Bach torna") és el títol que el Festival Musika-Música de Bilbao ha escollit per a l'edició del 2009. Enguany arriben a la vuitena edició i es farà entre el 5 i el 8 de març. Gairebé 70 actuacions ompliran de música els diferents espais del Palau d'Euskalduna.\nDe tot plegat en parlarem aquest dimecres amb Begoña Salinas, la directora.\nSi en voleu més informació, feu clic AQUÍ!\nPrograma de concerts del Musika-Música 2009\n24/02/2009: Us convidem a tastar Spotify!\nSpotify és un gran arxiu de música que es pot sentir per internet. No permet descarregar-nos àudios però sí sentir una base de dades enorme de músiques de tots els estils (també de clàssica!). En vam parlar a la secció "Clàssica 2.0" del Miquel Jarque d'ahir.\nPer poder utilitzar Spotify cal que ens hi convidin.\nI nosaltres, us hi convidem: Feu clic AQUÍ!\nTambé podeu recuperar sencera la secció "Clàssica 2.0" que va sonar ahir, on parlàvem d'aquest tema i també del blog dels músics de l'OBC, de la Simfònica del YouTube i de la campanya Save La Petite Bande.\nPer sentir-la, feu clic AQUÍ!\n22/02/2009: Setmana del 23 al 27 de febrer\n- L’ESMUC a l’abast: l’actualitat de l’Escola Superior de Música de Catalunya, amb Rut Martínez.\n- “Clàssica 2.0” amb Miquel Jarque. Internet i noves tecnologies.\n- Salvador Brotons ens comenta el concert que la Banda Municipal de Barcelona farà diumenge a L’Auditori per celebrar els 10 anys d’aquest equipament musical.\n- Diana Negre, des de Washington, ens parla del 125è aniversari del Metropolitan Opera House de Nova York.\n- Parlem del Festival Musika-Música 2009 de Bilbao, que es dedica a Johann Sebastian Bach, amb Begoña Salinas, la directora.\n- “La música des de dins”, amb Anna Jover. 'Pagagnini' al Teatre Romea.\n- Entrevista a Daniel Mestre a propòsit del concert “La família Mendelssohn” que dirigirà al Cor de Cambra del Palau de la Música el pròxim 5 de març.\n- Xavier Cester ens comenta l’òpera “Faust” de Gounod, que ha pogut veure al Palau de les Arts de València.\n- Manel Garcia Morante ens parla de la seva participació al cicle “Celebracions” de la Fundació Caixa Catalunya on estrenarà dues obres.\n17/02/2009: L'Aida del Liceu als cinemes anglesos\nEn parlàvem ahir a la secció "Clàssica 2.0", amb el Miquel Jarque. Aquest diumenge diverses sales de cinema del Regne Unit projectaran la producció amb decorats de Mestres Cabanes de l'òpera "Aida", de Giuseppe Verdi, que s'ha pogut veure aquestes últimes temporades a l'escenari del Gran Teatre del Liceu.\nPer recuperar la secció, feu clic AQUÍ!\n16/02/2009: Setmana del 16 al 20 de febrer\n- Entrevista al violoncel·lista Lluís Claret a propòsit del concert que fa al costat del pianista Josep Colom a la Sala Oriol Martorell de L'Auditori de Barcelona.\n- "Clàssica 2.0" amb Miquel Jarque. Internet i noves tecnologies.\n- Núria Ballester, conservadora del Museu Pau Casals del Vendrell, ens comenta les exposicions que es poden veure a Madrid, a Tarragona i a Puerto Rico.\n- Gemma Casadevall, des de Berlín, ens parla de l'Any Haendel a la ciutat de Halle.\n- Reportatge sobre el disc de música orquestral de Ferran Sor que ha gravat l'Orquestra de Cadaqués, dirigida per Neville Marriner.\n- "La música des de dins", amb Anna Jover. El Concert Astronòmic de l'Orquestra Simfònica Sant Cugat.\n- Entrevista a Núria Oller, responsable del Departament de Música de l'Obra Social la Caixa, per parlar dels "Carmina Burana participatius".\n- Domènec González de la Rubia ens comenta el llibre "La música religiosa a Catalunya en el segle XX", que s'acaba de presentar.\n- Xavier Cester comenta alguna de les òperes que ha vist últimament.\n- "La música de Clio", música i història amb Xavier Cazeneuve. El saxofon (2).\n10/02/2009: L'orquestra del Reich\nSi ahir us vau perdre el documental "The Reichorchester", a l'espai "Segle XX" del Canal 33, ara teniu l'oportunitat de recuperar-lo sencer gràcies al servei "A la carta" de Televisió de Catalunya.\nCliqueu AQUÍ per veure el documental.\nEl film, de gairebé una hora de durada, analitza la relació de l'Orquestra Filharmònica de Berlín amb el nazisme, amb el testimoni de músics de l'orquestra i els seus familiars.\nD'aquest tema en vam parlar fa alguns mesos al nostre programa:\nCrònica d'Oriol Serra, a propòsit de l'estrena als cinemes alemanys\nSecció "El violí vermell", de Xavier Cazeneuve, dedicada al documental\n09/02/2009: Setmana del 9 al 13 de febrer\n- Entrevista al pianista Josep Garcia a propòsit dels concerts que fa al costat de l’Orquestra Simfònica del Vallès, interpretant el concert de Schumann.\n- L’Aula de Música. “UAP. Una cantata per la pau”.\n- “Clàssica 2.0”, amb Miquel Jarque. Victòria dels Àngels a la xarxa.\nAtenció! Emissió només per internet per transmissió operística.\n- Xavier Romero, des de Londres, ens parlarà de l’Orquestra de l’Edat de la Il•lustració.\n- Lleonard Balada comenta l’òpera “Faust Bal” que estrena divendres al Teatro Real de Madrid.\n- “La música des de dins”, amb Anna Jover. L’Observatori per a la prevenció auditiva.\n- Entrevista a José Luis Basso, director del Cor del Liceu (foto), a propòsit dels dos concerts que han de fer aviat interpretant el “Rèquiem” de Dvorák.\n- Entrevista al violista Roberto Díaz, que aquest cap de setmana actua al costat de l’OBC.\n- Xavier Cester comenta les òperes que ha pogut veure a Alemanya.\n03/02/2009: 200 anys del naixement de Mendelssohn\nJustament el 3 de febrer de l'any 1809, neixia a Hamburg Felix Mendelssohn. Amb aquest motiu, Catalunya Música dedica avui una programació especial a aquest autor, amb l'audició de moltes de les seves obres.\nNosaltres vam parlar fa uns dies amb la Gemma Casadevall, la corresponsal del "Blog de nit" a Berlín, sobre els diferents actes i concerts previstos aquests dies per celebrar el "Bicentenari Mendelssohn". Si voleu recuperar aquella crònica, feu clic AQUÍ!\nJasha Heifetz (violí), Arthur Rubinstein (piano) i Gregor Piatigorsky (violoncel) interpreten el començament del "Trio en re menor", opus 49.\nLa violinista Sara Chang, l'Orquestra Filharmònica de Nova York i Kurt Masur, en el segon moviment del "Concert per a violí i orquestra en mi menor", opus 64.\n02/02/2009: "L'incoronazione di Poppea" arriba al Liceu\nPer primera vegada l'òpera de Monteverdi "L'incoronazione di Poppea" es podrà veure a l'escenari del Gran Teatre del Liceu. L'òpera es va estrenar l'any 1643 a Venècia, i aquest nou muntatge està coproduït amb els teatres d'òpera de Munic i de Cardiff.\nAquí teniu informació sobre les representacions que es faran entre el 3 i el 15 de febrer.\nBiografies dels diversos intèrprets\nFull informatiu núm. 80\nCatalunya Música oferirà en directe la funció del 10 de febrer, amb els comentaris de Jaume Radigales i Jordi Abelló.\n02/02/2009: Setmana del 2 al 6 de febrer\n- Reportatge sobre l’òpera “L’incoronazione di Poppea” que s’estrena al Liceu.\n- El baríton Enric Martínez Castignani ens parlarà del recital que farà a L’Auditori.\n- “Clàssica 2.0”, amb Miquel Jarque. Aprendre música a internet.\nAtenció! Començarem cap a dos quarts d’onze.\n- Victòria Llort Llopart, des de París, ens parlarà del Teatre del Châtelet.\n- Xavier Cester comenta les òperes que ha pogut veure a París.\n- “La música des de dins”, amb Anna Jover. La Contrabaixada 2009.\n- Entrevista a Montserrat Cadevall, presidenta de la FCEC.\n- Reportatge sobre el cicle “Cobla, cor i dansa al Palau” que comença dissabte.\n- Luis Suñén ens presenta el llibre “1.001 discos que hay que escuchar antes de morir”.\n< febrer 2009 >


L'horari del Mercat Central de Tarragona no variarà després d'una jornada de votació\n98% de participació en el procés participatiu sobre l'horari del Mercat Central de Tarragona\nImatge de l'interior del Mercat Central de Tarragona.\nAquest dilluns s'ha dut a terme una jornada de votació que manté l'horari actual del mercat però estableix franges d'obertura voluntària\nActualitzada 04/04/2022 a les 22:42\nAquest dilluns s'ha dut a terme la jornada de votació del procés participatiu en relació a la proposta de canvi d'horari del Mercat Central. Amb una participació del 98% dels paradistes i concessionaris del mercat, la opció més votada ha rebut el 74% dels vots i contempla mantenir l'horari d'obertura actual del mercat de 8.30 a 21.00h de dilluns a dissabte però estableix franges d'obertura voluntària: de 8.30 a 9.00h, de 15.00 a 17.00h i de 20.00 a 21.00h.\nTambé contempla que la tarda de dissabte sigui voluntària i que les parades de peix puguin tancar el dilluns. Cal destacar que el 100% dels paradistes de la planta mercat han participat en la jornada de votació. Com que el resultat del procés participatiu ha estat majoritari i amb una participació quasi total, el resultat es considera vinculant.\nA continuació, aquest resultat haurà de ser ratificat en primer lloc pel Consell d'Administració de l'empresa de Mercats i posteriorment ser traslladat al plenari municipal per tal que aquest aprovi la modificació puntual del reglament de mercats.\nEl president de l'empresa de Mercats i conseller de Comerç de l'Ajuntament, Dídac Nadal, s'ha mostrat molt satisfet per l'alta participació i ha destacat que «des de l'inici hem pretès que els paradistes es fessin seu aquest procés participatiu i hem escoltat en tot moment les seves propostes. El 98% de participació i el 74% de vots favorables de l'opció majoritària demostren que el consens aconseguit és molt important».\nLa segona proposta que ha rebut més vots (un 21%) contemplava les mateixes franges horàries que la opció guanyadora però allargant l'horari de tancament fins les 22.00h.\nL'impuls d'un procés participatiu en relació a l'horari del Mercat Central va néixer arran d'una petició dels representants de la Comissió Mixta, formada per representants dels paradistes i l'empresa de Mercats, amb la voluntat d'adaptar l'horari del mercat a les necessitats actuals i als canvis socials i comercials dels darrers anys. Després de realitzar reunions informatives sectorials amb totes les parades del mercat, al procés participatiu s'ha votat finalment entre quatre propostes diferents d'horaris d'obertura.\nComenta el contingut : L'horari del Mercat Central de Tarragona no variarà després d'una jornada de votació


inici : qui som : enfocament de treball\nTreballem per ajudar-li a fer que la seva empresa o projecte sigui més eficaç. Estem a la seva disposició per crear més valor, reduir costos, millorar la forma en la qual opera i aportar un punt de vista innovador i rigorós.\nEn aquest sentit, la nostra filosofia de treball es basa en la prestació de serveis d'alta qualitat, amb l'agilitat i l'enfocament pràctic i multidisciplinari que exigeixen les diferents situacions i la dinàmica actual de l'activitat empresarial.\nEns caracteritzem per l'excel·lència, rigor, confidencialitat i independència en la prestació dels nostres serveis, així com per la claredat, solidesa i professionalitat dels nostres informes. Per a això, el nostre enfocament de treball es fonamenta a obtenir un profund coneixement del negoci de cada client per així aportar un servei integral i un màxim valor afegit.\nTreballem mà a mà amb els nostres clients i aportem solucions personalitzades.


Els pares exigeixen que s'habilitin més escoletes municipals a la ciutat\n11 maig 2021 03:55\nL'associació 0 a 3 va fer balanç dels seus dos anys d'existència en una recent assemblea\nJosep Maria Sastre | 21 febrer 2008\nUn moment de l'assemblea realitzada recentment per l'associació.\nL'Associació de pares i mares de petits de 0 a 3 anys de Manacor reclama més escoletes municipals a la localitat. Consideren que l'actual escoleta municipal és del tot insuficient per un terme municipal de més de 40.000 habitants, ja que la seva capacitat és d'unes 50 places.En aquesta línia, l'entitat "que integren 250 associats" sol·licita la creació d'un pla integral per als petits usuaris que ells representen i defensen, que prevegi una millora de les escoletes ja existents, dels espais públics dels quals fan ús els al·lots i una millora de la mobilitat a la ciutat.Amb motiu del segon aniversari de la seva constitució, l'associació 0 a 3 anys va celebrar una assemblea, a la qual va fer balanç dels assoliments i de les necessitats futures del col·lectiu.\nEntre d'altres coses, l'associació vol llançar una campanya de captació de socis «per complir un paper molt més ideològic i, per aquest motiu, necessitam ser molts més per tenir més força moral davant de l'Administració pública». Els integrants de l'associació volen potenciar el paper de les escoletes «en la nostra societat, ja que aquests llocs formen una part molt important en la vida i en el record dels nostres fills i filles».\nD'altra banda, quant a reclamacions directes a les administracions, l'associació demana que es realitzi un estudi de materials i espais adequats, on es pugui desenvolupar la psicomotricitat a Manacor. Així mateix, demanen que es realitzin activitats per als associats, com ara debats de lleis, conferències o préstec de material de biblioteca i de psicomotricitat, entre d'altres coses.\nEntre els assoliments d'aquests dos anys d'existència, l'associació destaca la introducció de jocs apropiats per als més petits al parc municipal i l'objectiu final que això s'estengui a tots els parcs del terme municipal. A més , posen èmfasi en les més de 20 activitats dirigides als més petits i als seus familiars, com tallers, jocs o col·loquis entre famílies.Pel que fa a la seva eficàcia com a associació, apunten que el seu objectiu és arribar a tenir vot en el consell escolar municipal, on a hores d'ara només tenen veu.\nLa finalitat d'aquesta associació quan va néixer era la de donar continuïtat a un seguit d'activitats que es varen organitzar en coordinació amb l'Ajuntament de Manacor. L'associació és present en el departament de Joventut de la Sala, a l'esmentat Consell Escolar i també ha participat activament en l'Agenda Local 21. També, han col·laborat i assessorat en la celebració o organització d'actes i activitats, com ara la pista d'aventures del Nadal del 2007, la Rueta i el Sant Antoni d'enguany. L'associació espera que el seu nombre d'associats s'ampliï amb totes les persones interessades a participar dels actes que organitza i a lluitar pels drets dels més petits.


A més, Euskaltel informa de la facultat que l’usuari té en qualsevol moment d’exercir els drets d’accés, rectificació, oposició i cancel·lació d’acord amb el que s’estableix en la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal i altra normativa aplicable a aquest efecte. Amb aquesta finalitat cal adreçar-se a EUSKALTEL, mitjançant escrit enviat per correu, indicant la sol·licitud realitzada i acompanyant fotocòpia del DNI, a l’adreça següent d’EUSKALTEL: Apartat de correus, 3, FD 48160 Derio (Bizkaia) o bé trucant al telèfon d’atenció al client 1717 (o el número que si s’escau el substitueixi) o enviant un correu electrònic a info@euskaltel.com.\nConsulteu aquí la Política de privacitat d’Euskaltel.\nConsulteu aquí la Política de cookies d’Euskaltel.\n14. CANAL ÈTIC.\nEl Grup Euskaltel posa a la disposició dels seus clients, proveïdors i tercers aquest Canal Ètic perquè qualsevol d’ells, presidit per la bona fe:\n• pugui comunicar, amb garanties de seguretat i confidencialitat, presumptes fets o accions que considerin que puguin transgredir la normativa d’actuació aplicable al Grup. Aquesta normativa pot ser tant externa (legislació i/o regulació) com interna (normativa a la qual el Grup s’ha sotmès voluntàriament, com ara Polítiques pròpies, Codi ètic, Instruccions de conducta o altres).\n• pugui sol·licitar informació, consultar o aclarir qualsevol qüestió relativa a la normativa referida en el paràgraf anterior en relació amb l’activitat exercida pel Grup Euskaltel.\nAquest canal no atendrà qüestions, dubtes o reclamacions derivats del subministrament de productes i/o de la prestació de serveis per part de cada una de les societats del Grup, ni qüestions relatives al Servei d’Atenció al Client.\nEn l’enllaç al document "Canal Ètic" es detalla el procediment que cal seguir per realitzar qualsevol de les accions referides anteriorment.\nAccés al formulari del Canal ètic del Grupo Euskaltel.


El dret a la desconnexió: debat a NY City | La Fàbrica del Sol | Ajuntament de Barcelona\nEl dret a la desconnexió: debat a NY City\nTreball. Al marge de la necessitat o no d’una llei que garanteixi el dret a la desconnexió, els experts reafirmen la necessitat de desenvolupar una cultura del treball no invasiva amb els espais i temps de no treball de les persones.\nLa necessitat de legislar o no sobre el dret a la desconnexió de les persones treballadores per a protegir la seva vida privada de les exigències laborals fora de l’horari oficial de treball ha centrat el debat polític a la ciutat de New York (EUA) aquest passat mes d’abril de 2018, arrel de la proposta formulada per un dels seus consellers.\nLa prestigiosa psicòloga i coach de la Universitat de Virgina (EUA), Camille Preston, ha aportat la seva visió al debat en aquest article publicat a “Fast Company”. Afirma que legislar a favor de la desconnexió (com ja s’ha fet a França, per exemple) no introduirà canvis profunds en l’arrelada cultura del treball que anomenem “24/24” o “7/7” segons la qual és imprescindible estar disponibles per als nostres clients sempre que aquests ho necessitin, sense restriccions.\nPreston opina que la manera de garantir el dret a la desconnexió és educar-nos en nous hàbits i noves habilitats de treball, i proposa quatre pautes per aconseguir-ho a dins l’empresa:\nReduir el mode “gestió de crisis” al moments en què sigui estrictament necessari: no treballar sempre com si estiguéssim resolent crisis.\nSer autocrítics en com i quan ens comuniquem amb els companys de feina: el que tu facis autoritza als altres a fer-ho amb tu (emails fora d’hores, consultes urgents fora dels espais de treball).\nSer disciplinats en l’ús d’unes pautes raonables de comunicació i ús de les tecnologies perquè aquestes s’incorporin a la cultura corporativa. I que sobretot siguin respectuoses amb el temps personal de les persones treballadores.\nOptimitzar el temps de treball amb mesures que afavoreixin la concentració i la productivitat: espai físic, gestió de les reunions, etc.\nEn definitiva, conclou Preston, la legislació només és una distracció a l’aprenentatge que tothom hauríem de fer: adquirir hàbits i disciplina de desconnexió en un món cada vegada més connectat.


Ona Gal·làctica: Festa sorpresa al Club Privat\nTransmissió de: Ona a 15:58\nJordi Guàrdia 18 de desembre de 2012 a les 14:32\nL'Ona serà moltes coses, però l'ànima de la festa no! jajaja\nUna història que ja va guanyant cos i força. Felicitats perquè encara mantens l'essència inicial!!\nOna 18 de desembre de 2012 a les 14:40\nGràcies! Espero que continuis pensant el mateix amb la resta de capítols. ^^


Trump nomena un fiscal especial que investigarà la connexió russa\nL'exdirector de l'FBI Robert Mueller supervisarà el suposats vincles de Trump amb Moscou, després de les pressions perquè una figura independent assumís la investigació\nRedacció 18/05/2017 - 06.32 Actualitzat 18/05/2017 - 10.05\nRobert Mueller, l'home que haurà d'aclarir la connexió russa de Trump (Reuters)\nDonald Trump ha nomenat un supervisor especial per a la investigació sobre el suposats vincles del mandatari nord-americà amb Moscou durant la campanya presidencial. Es tracta de Robert Mueller, un exdirector de l'FBI, considerat independent. El nomenament pretén rebaixar la pressió contra Trump. El Departament de Justícia ha designat aquest home "fiscal especial" per a la trama russa.\nMueller va ser director de l'FBI amb George W. Bush i Obama. Se'l defineix com un home amb credencials impecables. I és respectat pels demòcrates, que demanaven a crits un fiscal especial i independent des que Trump va destituir el director de l'FBI, James Comey.\nSegons Trump, aquesta investigació determinarà que no va existir cap conspiració amb el Kremlin. El president dels Estats Units s'ha vist obligat a prendre aquesta mesura extraordinària. La irritació per la falta de credibilitat de la Casa Blanca i les revelacions de la premsa feien entrebancar diàriament el president. Fins i tot Wall Street registrava la pitjor caiguda en vuit mesos. I la paraula "impeachment" tornava a ressonar. I és que "The New York Times" apuntava que Trump d'havia intentat obstruir la justícia en la qüestió russa i "The Washington Post" que havia revelat informació compromesa al ministre d'Afers Exteriors rus, Serguei Lavrov.


Magistrals / Premi Setba – Fundació SETBA\nProjecte de formació artística adreçat a entitats que treballen amb persones amb discapacitat intel·lectual de Catalunya\nEducadors socials i usuaris d’entitats de discapacitat intel·lectual\nEl 2021 la Fundació Setba va posar en marxa un nou projecte de formació artística a càrrec de l’artista Jaime Súnico adreçat a entitats que treballen amb persones amb discapacitat intel·lectual. A través d’unes càpsules de vídeo, Súnico dona alguns consells sobre quins materials són els més adequats per utilitzar en els tallers d’art i va animar als participants a perdre la por al full en blanc.\nDurant el 2020 i 2021, “Magistrals” es va visibilitzar a través d’una exposició itinerant per Catalunya (Barcelona, Vic, Manresa i Tàrrega). Una mostra de les obres guanyadores dels deu anys del “Premi Setba”. Els artistes que hi van participar van ser: Anna Giralt, de CIPO; Erik Nitsch i Rubén Izquierdo, de la Fundació Catalana Síndrome de Down; Mònica López, de la Fundació Estimia; Josep Maria Teixidó, d’Acudam; José María Escobar, de la Fundació Asproseat; Raúl Sánchez, del Centre Ocupacional Les Corts; Joel García, del Grup Alba, i Gerard Pujol, de la Fundació Sant Tomàs.\nDurant el 2022 es continuarà la formació en format presencial per part de Jaime Súnico i es farà una nova càpsula de vídeo formativa, però a càrrec de la dissenyadora i il·lustradora Laura Klamburg. L’objectiu és avaluar l’impacte de la formació en el Premi Setba 2022. A més, s’adaptarà aquest projecte a Xile per a poder presentar-lo a la segona edició del premi LOS COLORES DE MI ALMA de la Fundación Setba Chile.\nLaura Klamburg, dissenyadora gràfica i il·lustradora de Barcelona, va estudiar disseny gràfic a l’escola Eina on va tenir de mestres als grans professionals dels 80’s. En acabar els seus estudis va marxar a Nova York per a ampliar els seus coneixements professionals i es va enamorar de la ciutat i el seu mètode de treball. Va acabar quedant-se a Amèrica del Nord 11 anys, entre Nova York, Los Angeles i Toronto, especialitzant-se en direcció d’art i disseny editorial. Durant aquesta època va guanyar una beca de la Generalitat de Catalunya per a estudis a l’estranger i un Creativity88 Award com Associate Art Director.\nEn el 2000 va tornar a Barcelona per a reconnectar amb la família, ciutat i cultura i va afegir al seu currículum la docència, fent classes de disseny en Eina, Idep i Bau durant 15 anys. En Bau va impartir durant 8 anys el Postgrau de Disseny Editorial.\nHa col·laborat i és autora de diversos llibres il·lustrats, publicats per editorials com a RBA, Edebé, Random House Mondadori i Edicions Bellaterra.\nLa seva inquietud en tots dos mons, la il·lustració i el disseny gràfic, l’ha portat a participar tant en projectes de disseny en la Primavera Fotogràfica, Arts Santa Mónica o el Hub, com en mercats d’il·lustració en Utopia Market i el Flic Festival.\nÉs membre de APIC, Associació Professional d’ il·lustradors de Catalunya i ha estat membre del jurat dels “Premis Nacionals d’Il·lustració”.\nEl seu amor per la naturalesa l’ha portat a viure per Collserola, les muntanyes de Barcelona. Actualment compagina disseny gràfic i il·lustració, amb tallers d’il·lustració i dibuix de naturalesa o ruralsketching.\nJaime Súnico és un artista de reconegut prestigi. Les seves obres estan a col·leccions com el Museu de Montserrat, la Fundació Kaminsky, la Col·lecció Testimoni de la Fundació La Caixa, la Fundació Vila Casas i ha exposat a galeries nacionals com Senda a Barcelona i Galerie von Braunbehrens de Munich o la Galeria Marwan Hoss de Paris entre d’altres. I si això no fos suficient, porta més de 30 anys donant classes a artistes amb discapacitat intel·lectual.\nRECONEIXEMENT DEL TALENT DELS ARTISTES AMB DID\nCertamen anual de pintura per artistes amb discapacitat intel·lectual més ben dotat de l’Estat espanyol\nJurat categoria artística de 2022\nGloria Andreu, Marcel·lí Antúnez, Josep Manuel Jaurena, Mònica Ramon i Cristina Sampere\nArtistes residents a Catalunya, majors d’edat i en disposició del certificat intel·lectual mínima del 33%\nCertamen anual de pintura dirigit a artistes amb discapacitat intel·lectual i del desenvolupament. Actualment es tracta del premi més ben dotat de l’Estat Espanyol, que reuneix professionals del món de l’art, alumnes de Belles Arts, entitats i fundacions amb un mateix objectiu: detectar i reconèixer el talent d’aquests artistes.\nEn la dotzena edició, el jurat professional està format per Gloria Andreu, Responsable del projecte Art for Change de la Fundació “la Caixa”; Marcel·lí Antúnez, artista multidisciplinari i col·laborador directe de molts dels projectes de la Fundació; Josep Manuel Jaurena, gerent d’Art Mir; Mònica Ramon, galerista i presidenta de Galeries d’Art de Catalunya (GAC) i Cristina Sampere, directora de la Fundació Setba.\nAdquireix el calendari Premi Setba 2022\nObres presentades en total\nObres premiades en total\nEl Museu del FC Barcelona\nÚltimes notícies de Magistrals\n7 juny a les 15:05\nLa dotzena convocatòria als Premis Setba 2022 tanca amb èxit d’inscripcions\n30 maig a les 09:33\nLa il·lustradora i dissenyadora Laura Klamburg serà l’encarregada de dirigir la nova edició del projecte de formació artística audiovisual Magistrals.\n24 març a les 10:58


La demanda residencial s'allunya del centre de Barcelona - Immo Diari\nInici Edicions Barcelona La demanda residencial s’allunya del centre de Barcelona\nEl catedràtic d’Economia de la Universitat Pompeu Fabra (UPF) José Garcia Montalvo admet que “ara, els ciutadans volen pisos més grans i fins i tot cases amb espai i jardí”. Aquest és un dels motius que expliquen el gir que està experimentant la demanda d’habitatge a la província de Barcelona, que està desplaçant-se del centre a la perifèria de la ciutat.\nGarcia Montalvo creu que “el moviment es produirà entre persones que busquen una casa més gran prop d’on resideixen”. En aquest sentit, fora d’una ciutat com Barcelona, el catedràtic entreveu “més metres quadrats i més barats”. Així mateix, Garcia Montalvo augura que la sortida dels ciutadans cap a l’àrea metropolitana estarà molt vinculada al preu del petroli, pels desplaçaments en cotxe, i a el reforç d’una xarxa de transport eficient.\nEls pobles en un radi de 30 quilòmetres al voltant de Barcelona, són les poblacions en què més ha crescut la demanda de pisos de lloguer després del confinament. La dada, extreta d’un informe sobre contactes i recerques de el portal Fotocasa, anticipa l’inici d’una tendència que ha portat la pandèmia: optar pel lloguer en lloc de la compra pel context econòmic i pel seu caràcter d’immediatesa. En aquest escenari, mudar-se a les ciutats perifèriques de l’àrea metropolitana de la capital catalana es converteix en una alternativa per la major oferta i la menor demanda.\nPer exemple a Sant Feliu de Llobregat, a 10 quilòmetres de Barcelona, l’increment de recerques d’habitatge de lloguer després del confinament s’ha disparat un 183%. Aquest interès ha anat seguit d’un augment d’onze punts en la preferència d’arrendar respecte a la compra. ¿Fins a quin punt aquest trasllat de la demanda és una acció puntual o es correspon amb un punt d’inflexió d’un nou cicle?\nDe moment, el confinament ha accelerat fenòmens com el teletreball i el comerç electrònic, el que obre un ventall de possibilitats i serveis per a fugir de les grans ciutats.\nOferta i rendibilitat\nA mesura que la situació econòmica empitjori “és esperable que també es produeixi una caiguda en la demanda de lloguer”, pronostica Garcia- López. En la seva anàlisi de mercat, adverteix el comportament oposat en l’oferta habitatge en venda i en lloguer. La primera ha baixat considerablement per l’aturada de l’activitat i la segona s’ha beneficiat de la reducció de la compra i dels canvis en els pisos turístics, que s’han reconvertit en arrendaments de llarg termini.\nCaiguda de preus?\nDavant d’aquesta conjuntura, Garcia-López presagia que la menor demanda de lloguer, acompanyada inevitablement d’una major oferta, generarà una baixada de preus. “L’impacte pot variar segons la magnitud de mercat, ja que no és el mateix Barcelona que un poble de Montseny”. De fet, en alguns portals immobiliaris ja es pot observar com els preus dels lloguers han baixat. Aquesta situació s’explica per les obligacions que imposa la llei de regulació de preus de la Generalitat, que estableix que el valor dels arrendaments no pot superar la mitjana de la zona.\nTot i aquest panorama, Garcia-López insisteix que la caiguda de la demanda de lloguer es traduirà, en el supòsit que les autoritats els permetin, en un augment dels desnonaments. A més, la configuració del mercat immobiliari dificulta l’accés dels més joves als pisos de lloguer. Així ho confirma la “Radiografia de joves inquilines i el dret a l’habitatge”, elaborada per l’Observatori DESC i el Consell Nacional de la Joventut de Catalunya. En l’estudi, s’alerta que des de 2008, moment en què va esclatar l’anterior crisi econòmica, el percentatge de joves amb recursos per emancipar ha passat de l’33 a l’24%.\nPer combatre aquest fenomen, la directora de l’Observatori DESC, Irene Escorihuela, demana fomentar les polítiques públiques que afavoreixin aquesta possibilitat i anar més enllà de la regulació de preus. Durant la presentació de la radiografia, Escorihuela va denunciar les situacions de discriminació en els contractes que pateixen els joves per accedir a un habitatge de lloguer. “Perquè fos viable, necessitaríem sous dignes i preus assequibles i no es donen cap de les dues coses”. En el col·lectiu dels joves, els arrendaments han augmentat un 45% i la taxa d’atur un 19 durant l’última dècada.\nL’estudi de l’Observatori DESC indica que un jove hauria de dedicar un 120% del seu sou per pagar un pis, quan l’ONU aconsella que el percentatge no hauria de superar el 30. Si aspira a fer-ho amb la seva nòmina, l’habitatge que li correspondria segons el valor de mercat seria de 20 metres quadrats. “Ens hem trobat que sis de cada deu joves denuncien abusos en el contracte de lloguer amb les fiances o les obres, el que els genera incertesa”, detalla Escorihuela. Així, convergeixen dues circumstàncies: una demanda que es trasllada a l’àrea metropolitana i un col·lectiu de joves, en què més d’un 75% no pot viure al barri o a la ciutat que desitjaria pels preus de lloguer i són expulsats del seu entorn.\nArticle anteriorCatalunya aprovarà una deducció en l’IRPF per a les rendes més baixes i amb més d’un pagador\nArticle següentEl preu de l’habitatge usat baixa un 1,7% interanual, tot i el lleu repunt d’octubre


Puig destaca l'estabilitat del Botànic com un referent nacional en el seu missatge nadalenc | Valencia Extra\nPuig destaca l'estabilitat del Botànic com un referent nacional en el seu missatge nadalenc\nEl President advoca per renovar el contracte social valencià amb la meta de crear ocupació, igualtat d’oportunitats i democràcia\n31/12/2018 - Europa Press\nEl missatge de Cap d’any del president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, que com és tradicional es difon el dia de Nit de cap d’any, s’ha realitzat en aquesta ocasió des del seu despatx del Palau i amb una escenografia que inclou sobre la taula deEl president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, ha defensat en el seu discurs de Cap d’any que la societat valenciana és ara, després de tres anys del govern del Botànic, un “espai d’honradesa, diàleg i estabilitat”, qualitat que considera un “actiu” que “enfront del que ocorre per desgràcia en altres territoris, ens converteix en referència”.\nAixí mateix, ha advertit que la història ha ensenyat que la democràcia “no és irreversible” i del “fàcil” que és “caure en la temptació d’acudir a respostes tan simples com equivocades”, entre les quals ha citat aquelles que “menyspreen” l’autonomia política o “menyspreen el feminisme”; les que van “contra la igualtat real de la dona” i “ignoren el terrorisme masclista, que és sens dubte el gran combat social del nostre temps”, sense citar expressament a cap opció política.\n“Davant la violència de gènere no cal retrocedir ni un pas”, reclama, i manté que la solució als problemes “no vindrà de l’enfrontament ni de buscar culpables”. Puig ha defensat parlar amb persones “que no pensen com nosaltres” i també utilitzar les xarxes socials “com a lloc de trobada plural i no com a trinxeres de la intolerància” per a construir d’aquesta forma la convivència.\nAixí ho ha assegurat en el text amb el qual el ‘president’ posa fi a un any en què ha subratllat el “simbolisme” de la coincidència del 600 aniversari de la Generalitat amb els 40 anys de la Constitució, i en el qual s’ha declarat defensor de la possibilitat d’entendre la política “com a discrepància i acord sense crispació”.\nPuig, que ha dirigit les seues primeres paraules d'”ànim i suport” a les “moltes persones” que “passen per serioses dificultats”, les que no troben treball i els costa arribar a fi de mes i als qui ha dit que la Generalitat “treballa per a ajudar-los”, ha expressat que les “credencials” del que millor representa a la Comunitat són una “identitat valenciana integradora” i els “valors democràtics”.\n“Amb aqueixa força compartida hem recuperat el respecte a Espanya i el respecte per nosaltres mateixos”, ha recalcat el ‘president’, per a qui després d'”alçar la hipoteca reputacional, bandejar la corrupció i la crispació”, ara la societat valenciana és “espai d’honradesa, diàleg i estabilitat”. Com a exemple, ha destacat l’aprovació fa una setmana en Les Corts dels Pressupostos “per quarta vegada dins del termini i en la forma escaient” quan “només tres comunitats ho han fet” i, a més, “en un clima d’enteniment i fraternitat”.\n“EXEMPLE DE CONCÒRDIA”\nEn aquesta línia, ha agraït a tots els polítics “que hàgem aconseguit ser un exemple de concòrdia des del respecte a les diferències” i ha enumerat assoliments del seu govern com l’eliminació dels copagaments, la recuperació de la sanitat universal, finançament dels tractaments per a malalts d’hepatitis C o la gratuïtat dels llibres de text.\nA més, ha sostingut que en aquests anys l’economia valenciana “ha enlairat i creat més de 200.000 ocupacions, en un context de seguretat jurídica i concertació entre empresaris i sindicats”, un fet que creu que s’està aconseguint amb “personalitat pròpia”, creixement econòmic i justícia social”. “Hem recuperat el sentit que significa la democràcia”, ha subratllat.\nNo obstant això, Puig manté que queda “molt per fer”, per la falta d’oportunitats que mereixen “massa joves” o per la “incertesa” en sectors com el citrícola o l’automòbil”. Davant aquestes incerteses, el cap del Consell ha demanat no tindre “dubtes” perquè el govern valencià “estarà on ha d’estar, al seu costat, independentment de qualsevol altra consideració”.\nTant en aquestes qüestions com en unes altres que ha qualificat d'”irrenunciables” i que són el “canvi del model de finançament o les inversions justes de l’Estat, perquè per fi l’hem blindat en el nostre Estatut”.\nEn aquest context, ha apuntat que a la Comunitat Valenciana se li presenta la “gran oportunitat” de convertir-se en “una de les regions innovadores, pròsperes i dinàmiques d’Europa”, tot això “sense fantasies, sense estridències i sense dreceres” i creu que aconseguir aquest objectiu “està a les nostres mans”.\nEl ‘president’ ha proposat renovar el contracte social valencià, que tinga com a meta “la creació d’ocupació, la igualtat d’oportunitats i la democràcia”, encara que no és un “camí fàcil”.\nPer a Puig, qui sosté que el Nadal “és valencià” perquè cap autonomia té tants productes associats a aquestes dates”, la qual cosa “més orgullós” li fa sentir com a valencià és la solidaritat del territori, de “gent anònima que no busca cap benefici personal”, com en el cas de l’arribada de l’Aquarius arribat al Port de València al juny amb 630 immigrants, o el del pesquer de Santa Pola La nostra Mare de Loreto, que va rescatar també a migrants prop de les aigües de Líbia.\n“Són exemple del llegat de la nostra gent de València, Alacant i Castelló”, ha fet notar, i ha conclòs amb una cita del poeta Miguel Hernández, amb la qual demana mirar les coses com són per a veure l’aconseguit fins hui.\nSanitat implementa tràmits telemàtics per a reduir les consultes presencials i el risc de contagi


Studio apartment Pestelya Saint Petersburg Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUlitsa Pestelya 5, Districte de Tsentralny, Saint Petersburg, Rússia, 191028 - Veure al mapa\n"Everything was really nice - excellent and easy to find loca..."\nSituat a Districte de Tsentralny, Studio Apartment Pestelya és el lloc perfecte per gaudir de Saint Petersburg i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Studio Apartment Pestelya, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Studio Apartment Pestelya la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Saint Petersburg.\nTots els tipus de viatgers (64) Parelles (10) Viatgers en solitari (3) Famílies amb infants petits (27) Famílies amb infants grans (13) Grups (11)