1919, un any de conflictes socials (2) | La Teiera\n← 1919, un any de conflictes socials (1)\nComenço l’any amb mal peu →\nPosted on 6 Desembre 2019\tby spalomar\nContra la força creixent del sindicalisme, la patronal va optar pel locaut —de l’anglès lock-out—, la clausura de les fàbriques o dels centres de treball, com a mesura davant els conflictes. El 1919 s’emprà el locaut en conflictes de diversos sectors fins a la convocatòria general exigint la dissolució dels sindicats, la implantació dels contactes individuals i la llibertat d’acomiadament. Del 26 al 29 d’octubre va tenir lloc el congrés de la Federació Patronal,que va declarar un tancament parcial a partir del 3 de novembre. Aquest va esdevenir total a començaments de desembre i es va perllongar, a Barcelona, fins al 26 de gener i va afectar moltes altres poblacions. A Reus, en una reunió celebrada a començaments de desembre, la patronal local va decidir no seguir el tancament que proposava la federació barcelonina, «que se acordaría si las circunstancias lo exigiesen». La ciutat ja havia viscut un locaut el 1915, arran del conflicte que es va iniciar al Vapor Nou amb les treballadores del tèxtil i que acabà en una vaga general amb pocs resultats positius per al moviment obrer local.\nEl tancament patronal situava en condicions desesperades moltes famílies obreres. En algunes ciutats es van haver de repartir entre la població vals de pa i de carn. La premsa reusenca reflectia la gravetat de la situació amb una paràlisi que s’estenia com una taca d’oli, tot i l’afectació indirecta a la indústria i el comerç local, amb consideracions alarmants:\n«Por el moment0, el lock-out determinará una alza terrible en el precio de los artículos más indispensables como consecuencia de la escasez provocada por la paralización de las fábricas […]. De las consecuencias remotas que el lock-aout puede tener, no hay que hablar. Es preferible callarse para no sembrar más inquietudes en el ánimo público.»\nEn un manifest que reprodueix el Diario de Reus, el 23 de desembre, la patronal nega que el locaut tingués com a finalitat «rendir por miseria y por hambre a los trabajadores»; al contrari, afirma, «son las masas obreras las primeras que debieran bendecir este movimiento […] librándose así de los lazos que hoy las atan a organizaciones que constituyen un engendro de tiranía y de crimen», en referència als sindicats.\nEn el rerefons del conflicte hi havia la possibilitat de revolució social que l’experiència russa podia propiciar. Per això la patronal amenaçava: «Si los obreros se deciden a interpretar nuestro propósito, pronto vendrán la normalidad y el acuerdo, quedando frente a los Sindicatos, convencidos que su finalidad exclusiva es imitar a Rusia.»\nD’aquell moment ens ha arribat un testimoni oral, una poesia de combat que recitava Joan Tarragó March, de Garcia, una població de la Ribera d’Ebre a tocar del Priorat. En desconeixem l’autoria, però de ben segur que va ser recitada en qualsevol acte obrerista en aquell moment a les nostres comarques:\n«Volem demostrar al públic\ni a tothom en general\nque’l locaut és una infàmia\ni un acte molt fatal.\n»Tots el que en tenen la culpa\nde tal vil resolució\nno tenen cor ni entranyes,\nni una mica de raó.\n»El procediment que empleien\nés perquè el treballador\nsucumbeixi de misèria\ni així demani perdó.\nNo volen de cap manera\nreconèixer el sindicat,\ni en canvi tots els burgesos\nprocuren estar associats.\nEs valen de tots els medis\nper desfer la nostra unió,\nper después poguer explotar-nos\nen més gran satisfacció.\nI per més coses que facin,\nno’ls hi darà resultat,\nperquè els pobres ja fa dies\nque són tots majors d’edat.\n»Quan se prepara una huelga\no bé un paro general,\na les juntes les agafen\ni es sellen els seus locals.\n»No podem repartir fulles,\nno podem fer reunions,\namb alguns veureu que els buscan\nhasta per tots los racons.\n»Si el govern ne fos prou recte\ni complís la obligació,\nja anirien alguns burgesos\ntancats dins de la presó.\n»Ells ne fan coses mal fetes\ni, com que van al segur,\ntenen reunions secretes\ni no els hi diu res ningú.\n»I encara tenen la barra,\nde dir en un tono modern:\n“Lo que ens falta a nosaltres\nés l’apoio del govern”.\n»Dels arguments dels burgesos,\nno n’hi ha cap que busqui pau,\nben clarament ens demostren\nque d’ells hem de ser uns esclaus;\nperò els pobrets no comprenen\nque, com més apretaran,\nels pobres, un dia o altre,\nmolt més se’n recordaran.\n»Per més que tenen la forsa,\nel apoio i els calés,\nels pobres tenen els braços,\ni sense braços no es fa res.\n»Mireu que sembla mentida\ni hasta mi fa esgarrifar\nque l’obrer que produeixi\nsempre hagi de dejunar.\n»Es fan rics els burgesos\namb la suor dels pobres\ni, per més que s’ho mereixin,\nno’ls hi volen donar res.\nElls lo que voldrien veure\nés a l’obrer desorientat,\nper pega’l així garrotades\nquan voldrien alsar el cap.\n»Van fer un congrés els burgesos\nper arreglar la qüestió\ni que hi hagués harmonia\nentre l’obrer i el patró.\nVan proposar moltes coses,\nvan prometre qui sap què,\ni el congrés es va acabar-se\nsense haver quedat en res.\nAl contrari, que els burgesos,\nmireu si van obrar brut,\nque en ves d’arreglar el conflicte\nens van declarar el locaut.\n»Per solucionar el conflicte\nvan formar una comissió,\nja sabeu que es componia\nde amos i treballadors,\ni el govern va fer unes fulles\nque uns i altres van firmar,\nperò després els burgesos,\nla firma van trepitjar.\nVan interpretar una base,\ntan mal i sense raó,\nque van tenir la gran barra\nde triar al treballador.\n»En la tàctica que empleen\nestos de la patronal\nnos buscan la ruina\nde tothom en general.\n»Si no canviem de rumbo\na l’últim vindrà el tropell\ni quan voldran arreglar-ho\npotser no hi haurà remei.\n»I podria ser molt fàcil\ni ells s’ho haurien buscat,\nque ens passés com a la Rússia,\nque el burgès n’ha caducat.»\nAgraeixo a l’Albert Margalef haver-me facilitat el testimoni del seu besavi Joan Tarragó March, de ca la Candela (1900-1979).\nAquesta entrada s'ha publicat en memòria i etiquetada amb moviments socials. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


“Maleïts siguin els controladors” | Mireia Rourera | Barcelona | Societat | El Punt Avui\n“Maleïts siguin els controladors” “Maleïts siguin els controladors” “Maleïts siguin els controladors” “Maleïts siguin els controladors” + “Maleïts siguin els controladors” E-mail\nMolta gent es quedarà sense els dies de descans\nNingú sabia què fer, si marxar o esperar-se a l'aeroport\nDiversos moments de l'espera al Prat i també a Barajas. A sota, tres noies a les quals s' havia cancel·lat el vol a l'aeroport de Vilobí d'Onyar\nUna mare canviant els bolquers del seu fill damunt el taulell de facturació del Prat, enmig d'un munt de cues ROBERT RAMOS/ MANEL LLADÓ/ FERNANDO ALVARADO/EFE ROBERT RAMOS.\n“Maleïts siguin els controladors” “Maleïts siguin els controladors” “Maleïts siguin els controladors” “Maleïts siguin els controladors” “Maleïts siguin els controladors” E-mail\n“La companyia ja m'hadit que no ens tornen els diners, que no és culpa seva”, es queixa un noi\nSón uns fills de puta. Quina vergonya. No hi ha dret. Són uns miserables. La gent que més cobra d'Espanya! Són uns malparits...”. No s'escoltava res més. Els insults als controladors aeris van ser un clam unànime ahir entre els passatgers que havien d'agafar un avió per anar a passar fora el pont de la Puríssima i a última hora van veure com, per culpa d'una vaga encoberta, s'havien de quedar sense vacances, sense poder fer el pont més llarg dels últims anys.\nLa notícia de “les baixes per malaltia” en massa dels controladors va agafar de sorpresa milers de persones, que ahir es van trobar, a la cua per embarcar, que els tancaven el vol. “A les vuit havíem d'agafar un vol a Oviedo amb Spanair i ens acaben de dir que, de moment, res de res”, es lamentava en Manuel Barba, que estava el primer de la cua d'embarcament amb la seva dona, la Maria, i els seus fills. “De moment ens esperem. Jo no vull perdre els diners”, deia ferma la Maria. Al seu costat, una jove, la Patrícia, marxava de la cua perquè ja es veia passant la nit dormint sobre la maleta i se n'anava a veure si podia agafar un tren. “Me'n vaig a l'estació perquè des d'aquí els telèfons de Renfe estan col·lapsats”.\n“Me'n vaig amb tren”\n“Estudio disseny a Barcelona i fa dos mesos que no veig la meva família. Ara mateix els diners em són igual, ja els reclamaré després, el que vull és marxar i veure els meus”.\nLa Marisol, a la mateixa cua, deia el mateix que la Maria: “De moment, m'espero. Encara tinc esperances”.\nEntre els qui no es van esperar a veure què passava hi havia moltes famílies que anaven amb nens petits. Com l'Ariadna i el seu marit, que pretenien anar a passar aquests dies a Sevilla, on tenen la família. Els seus dos fills, un nen de tres anys i un altre de sis mesos, s'entretenien sobre una manteta carbassa marranejant un llibre quan ella i el seu marit ja havien decidit marxar.\n“Ja hem trucat perquè ens vinguin a buscar. No ens podem quedar aquí a veure què passa, amb els nens no, és massa complicat. Han de sopar, se'ls ha de canviar... massa merder. Res, hem decidit quedar-nos sense les vacances”. La mateixa Adriana hi afegia: “Jo no dic que aquesta gent no tingui dret a reclamar una cosa si ho creuen necessari, però les coses no es fan així, sense avisar. No hi ha dret, ens deixen a tots penjats”, va criticar\nTambé van optar per marxar la Sílvia i el seu marit, que lideraven una comitiva familiar de set persones, entre les quals hi havia les seves nenes de tres i quatre anys. La seva destinació era Palma, un dels primers aeroports que van quedar tancats. “Això és horrorós. Perdem l'hotel, el tenien reservat de fa temps a Llucmajor, i un viatge familiar pensat de fa molt temps”, es lamentaven.\nL'àvia de la família, la Fermina, era la més afectada. “Estic molt però que molt enrabiada. Em sap molt greu per les nenes, perquè els feia molta il·lusió”, deia. “No hi ha dret. Aquesta gent no té cap mena de dignitat ni pensa en els altres. Només pensen en ells i en els seus beneficis”, es va queixar. “Sabeu quin merder és organitzar un viatge amb nens petits... i ara això! Una autèntica vergonya!”.\n“No ens tornen els diners”\nEl marit de la Sílvia va confirmar que al mostrador de la companyia ja li havien dit que no s'esperés per cobrar el retorn dels diners. “Ja m'han dit que no me'ls tornaran perquè això no és culpa seva; que, si vull, que ho reclami a Aena”, es va queixar. Aquesta família havia tret els bitllets per internet i no sabia a qui reclamar.\n“Això és igual. Jo he comprat el bitllet a l'agència de viatges de la meva tia i ella m'ha dit que tampoc no hi pot fer res”, explicava un noi mallorquí que també es va quedar sense poder embarcar-se cap a Palma. A aquest noi, que també havia anat a preguntar al mostrador de Vueling, ja li havien dit que tampoc li podien canviar el bitllet. “Si el meu vol no surt, tots els altres dels altres dies els tenen plens”.\nMentre la gent mirava i remirava les pantalles, trucava pels mòbils i maleïa els causants de tot l'embolic, pels megàfons avisaven que, per culpa de “l'abandonament massiu dels llocs de treball dels controladors aeris”, es recomanava “consultar les seves companyies”. Tot i les indicacions dels megàfons, als punts d'informació també s'acumulava molta gent.\nLes hostesses, que de fa temps duen unes americanes verd poma molt cridaneres, no donaven a l'abast per, de fet, no poder dir res de res. “Ho sento senyora, jo no sé res. Només li puc dir que vagi al mostrador de la seva companyia”. “Però senyoreta, fan vaga o no fan vaga els controladors?”. “Miri, no ho sé. Nosaltres no sabem res”.\nEl personal de terra de l'aeroport del Prat estava sincerament molt molest amb els seus companys vaguistes. “Els de la torre han decidit no treballar avui... quina barra, i tots els problemes, per a nosaltres”, li deia una hostessa a una altra. El malestar era més que evident. Ja se sap que quan les coses van mal dades les úniques persones visibles, en aquest cas les hostesses d'informació, eren les que pagaven els plats trencats i la ira de la gent.\nQue no es vagi a l'aeroport!\nTot i que el ministre Blanco havia recomanat a la ciutadania que no anés als aeroports (a les set del vespre ja hi havia tancats tots els de les Illes Balears i les Canàries i Madrid, entre d'altres) la gent continuava arribant al Prat. Molts no sabien què passava i ho descobrien en veure les cues formades davant dels mostradors de les companyies.\nEntre els mes sorpresos hi havia un munt d'estrangers. Perquè la gent d'aquí més o menys ja està al corrent de la força dels controladors i de les seves anteriors mobilitzacions, però els estrangers no hi entenien res.\nCaos per recollir l'equipatge\nEl caos més gran va començar quan, a partir de les nou de la nit, Aena va confirmar que també l'espai aeri de Barcelona estava tancat. Automàticament van quedar cancel·lats tots els vols. Aleshores, tal com va explicar un dels passatgers, en Toni, “van començar les cues de totes les persones que havíem embarcat els equipatges, per poder recuperar les maletes”. En Toni, la seva dona, la Montse, i els seus fills, havien embarcat a les set de la tarda i a dos quarts de deu feien cua per poder tornar a agafar les seves maletes. “Per la gentada que hi ha, calculo que en tinc per dues hores”.\nEls únics que abans de les nou de la nit feien bona cara i esbufegaven d'alleugeriment perquè semblava que pujarien a un avió per arribar a la destinació eren “els afortunats” que volaven a, per exemple, Brussel·les o Ginebra. Amb el pas de les hores es va veure que tota aquesta gent va acabar igual que la resta perquè tan bon punt a les 21:00 es va tancar l'espai aeri els seus vols també van quedar cancel·lats. Aleshores es va haver de fer baixar tothom, retornar a les sales d'embarcament i posar-se a la cua per recuperar l'equipatge. Una odissea.\nEls passatgers frustrats es queixaven que no se'ls va donar cap alternativa. Ni alternativa, ni l'opció d'anar a un hotel a dormir ni, tan sols, un entrepà de consolació.\nQuan passades les deu de la nit es va dir que no sortiria cap avió, les cues van començar a dissoldre's perquè la majoria de gent va decidir marxar. No tots, però. Les cues, aleshores, es van començar a formar a la parada dels taxis, a les de l'autobús i a fora on arribaven cotxes a recollir els indemnitzats.\nA Girona, calma tensa\nA l'aeroport de Girona, unes sis-centes persones que havien de sortir en quatre vols diferents van resultar afectades per la vaga dels controladors. Un dels vols anava a Madrid a les vuit i va ser cancel·lat de seguida, mentre que els altres tres, amb destinacions a Londres, Glasgow i , Estocolm van ser retardats fins avui al matí. El Jordi, la seva parella i un grup d'amics van decidir anar a passar la nit a la segona residència que uns familiars tenen a Lloret de Mar, amb el desig que avui pugin volar cap a la capital de Suècia, on havien programat passar el pont i visitar una amiga que estudia allà. “Hem estat molta estona esperant per pujar a l'avió, finalment ens hem embarcat i quan no feia una hora que estaven a dins de l'aparell, ens han fet baixar i recollir les maletes”, explicava, amb relativa tranquil·litat, aquest jove de Terrassa.\nTampoc va arribar a Girona un vol procedent de Madrid i, a l'hora de tancar aquesta edició no estava clar si ho farien dos vols que havien d'arribar de Gotëborg i Venècia. Molts dels passatgers afectats van optar per tornar als seus domicilis i, per tant, l'ambient a les instal·lacions era d'una relativa calma, això sí, viscuda amb tensió pels que es van quedar.\nes va anunciar a l'aeroport del Prat que es tancava l'espai aeri de Barcelona i es cancel·laven tots els vols.\nEl pont, enlaire\nEl Punt. Barcelonès Nord 04-12-2010, Pàgina 34\nEl Punt. Barcelona 04-12-2010, Pàgina 34\nEl Punt. Camp de Tarragona 04-12-2010, Pàgina 34\nEl Punt. Comarques Gironines 04-12-2010, Pàgina 38\nEl Punt. Penedès 04-12-2010, Pàgina 34\nEl Punt. Maresme 04-12-2010, Pàgina 34\nEl Punt. Vallès Occidental 04-12-2010, Pàgina 34\nAvui 04-12-2010, Pàgina 26


Sala, R. - Search Results - UAB Digital Repository of Documents\nHome > Search Results: Sala, R.\nA refined cocktailing of pro-apoptotic nanoparticles boosts anti-tumor activity / Sánchez, Laura (Institut de Biotecnologia i de Biomedicina "Vicent Villar Palasí") ; Sala, Rita (Institut d'Investigació Biomèdica Sant Pau)) ; Serna, Naroa (Institut de Biotecnologia i de Biomedicina "Vicent Villar Palasí") ; Álamo, Patricia (Centro de Investigación Biomédica en Red en Bioingeniería, Biomateriales y Nanomedicina) ; Parladé Molist, Eloi (Institut de Biotecnologia i de Biomedicina "Vicent Villar Palasí") ; Alba Castellón, Lorena (Institut d'Investigació Biomèdica Sant Pau) ; Voltà-Durán, Eric (Institut de Biotecnologia i de Biomedicina "Vicent Villar Palasí") ; Sánchez Chardi, Alejandro (Universitat Autònoma de Barcelona. Servei de Microscòpia) ; Unzueta Elorza, Ugutz (Institut d'Investigació Biomèdica Sant Pau) ; Vázquez Gómez, Esther (Institut de Biotecnologia i de Biomedicina "Vicent Villar Palasí") ; Mangues, Ramon (Institut d'Investigació Biomèdica Sant Pau) ; Villaverde Corrales, Antonio (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Genètica i de Microbiologia)\nCollaborative membrane activity and receptor-dependent tumor cell targeting for precise nanoparticle delivery in CXCR4+ colorectal cancer / Sala, Rita (Institut d'Investigació Biomèdica Sant Pau) ; Sánchez, Laura (Institut de Biotecnologia i de Biomedicina "Vicent Villar Palasí") ; Serna, Naroa (Institut de Biotecnologia i de Biomedicina "Vicent Villar Palasí") ; Céspedes, María Virtudes (Institut d'Investigació Biomèdica Sant Pau) ; Casanova Rigat, Isolda (Institut d'Investigació Biomèdica Sant Pau) ; Roldán, Mònica (Institut de Recerca Sant Joan de Déu) ; Sánchez Chardi, Alejandro (Universitat de Barcelona. Departament de Biologia Evolutiva, Ecologia i Ciències Ambientals) ; Unzueta Elorza, Ugutz (Institut d'Investigació Biomèdica Sant Pau) ; Vázquez Gómez, Esther (Institut de Biotecnologia i de Biomedicina "Vicent Villar Palasí") ; Mangues, Ramon (Institut d'Investigació Biomèdica Sant Pau) ; Villaverde Corrales, Antonio (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Genètica i de Microbiologia)\n5 Sala, Rita


jim belushi mostra una gran varietat de marihuana inspirada en la granja de potes & apos; snl & apos; -->\nJim Belushi mostra un impressionant conreu de marihuana inspirada en 'SNL' a Pot Farm\nJim Belushi continua mantenint una de les tradicions més llargues de 'Dissabte nit en directe' en fer créixer el cep de marihuana que alguns afirmen és el responsable dels esbossos més grans de tots els temps.\nBelushi gestiona una granja de cànnabis legal de 93 acres a Oregon, Belush Farms, i ha estat refinant mètodes de cultiu per a la seva olla de gran grau durant els últims anys.\nDissabte al matí, l'estrella 'Segons Jim' va revelar un cultiu amb aspecte saludable d'una de les seves soques de signatura, el capità Jack.\nAmb mostres de fila i fila de plantes de marihuana madures, les plantes de Belushi semblen estar a prop de la seva data de collita, que per a plantes exteriors a Oregon, té lloc generalment a l'octubre.\n'L'olor de la SNL del nostre capità Jack sembla molt saludable'. Belushi ha subtitulat el seu vídeo.\nEl capità Jack és realment una persona real, i durant els anys 70 va ser el tipus més famós en el darrere escenari a 'SNL', mentre que les estrelles com Chevy Chase i I Aykroyd va cuinar l’or comèdia davant les càmeres.\nEn aquell moment, el capità Jack va viatjar a l'Orient Mitjà i va fer amistat amb els agricultors de marihuana a l'Afganistan.\nVa aprendre a conrear la seva preuada soca, Gulzar Afghanica, o 'Jardí d'Afgangica'.\nEl capità Jack va tornar l’olla als Estats Units i la va presentar als seus famosos amics, que de seguida es van enamorar.\nEl pot era tan popular com a escena, que es va fer conegut com 'L'olor de SNL'.\nBelushi escriu al seu lloc web,\n'També no podem dir amb certesa si hi hauria The Coneheads, Samurai de John Belushi, o fins i tot The Blues Brothers, si no fos pel capità Jack. Però podem dir-ho: 30 Rockefeller Plaza es va omplir amb l'aroma de les famoses mercaderies del capità Jack i els poders, que podrien deixar que el fum dolç girava '.\nBebe Rexha no deixa res a la imaginació en honor del 30è aniversari


SorroBloc: Hospital de Sant Pau, restaurat...!!\nAvui ens hem decidit a anar a visitar el nou Hospital de Sant Pau un cop restaurat.\nPoques paraules cal emprar per explicar aquesta meravella de l'arquitectura modernista de principis de segle XX, obra d'en Lluís Domènech i Montaner.\nDeixar-nos anar per damunt de les imatges és la millor manera de gaudir d'aquesta joia modernista.\nA la mateixa entrada trobem el bust d'en Pau Gil i Serra, en homenatge a l'home que va donar una fortuna per la construcció d'aquest complex.\n(Pau Gil i Serra, nascut a Barcelona el 1816 i establert a París des dels 17 anys, era un home de negocis de gran prestigi entre la burgesia parisenca que havia heretat una flota de vaixells de transport del seu pare i la «Banca Gil» del seu germà Pere. Pau Gil havia fet créixer la seva fortuna amb activitats comercials en mineria i ferrocarrils, moltes d'elles a Espanya. Solter i sense descendència, als 76 anys decideix fer un testament on deixa la meitat de la seva fortuna als fills del seu germà Leopold i l'altra per a la construcció d'un hospital a Barcelona).\nPavelló central de Sant Cosme i Sant Damià\nPavelló de Sant Rafael\nAltres pavellons exteriors...\nEl Pavelló de Montserrat\nVeiem ara, més detalls externs...\n(Les inicials del mecenes Pau Gil són per tot arreu)\nAcabada la visita, encara ens entretenim força estona al vestíbul on es recull bona part de la simbologia relativa a la història de l'hospital. Es una gran sala formada per nou voltes.\nLes petxines de les voltes contenen un conjunt d'emblemes, alguns amb un missatge iconogràfic i d'altres d'heràldics. En total hi ha 36 petxines que combinen onze símbols diferents... (Vegeu-ne alguns)\nAbandonem Sant Pau, embadalits de tanta bellesa...!!!\nNo us perdeu la visita...\nPublicat per Salvador a les 22:07\nEtiquetes: Hospital de Sant Pau, modernisme\nEl Modernisme sempre ens impressiona. Em fa difícil d'entendre com al principi del desenvolupament d'aquest estil fos tan vituperat.\n15 de març, 2014 12:46


Sóc la Gemma, una mestra que vaig acabar la carrera i vaig estar treballant a una escola de Primària fins que, ara fa 30 anys, vaig tenir l'oportunitat de trobar-me amb aquesta meravellosa escola. Com m'agraden els reptes, m'hi vaig "llençar de cap" i em vaig atrevir a agafar el timó del Pam i Pipa. Aquella escoleta petita ha anat creixent i poc a poc ens hem anat fent un espai al barri. Al principi compaginava la meva feina d'educadora amb la direcció fins que em vaig adonar que totes dues tasques requereixen molta dedicació i temps per a que tot pugui rutllar bé. Així és que finalment em vaig dedicar més a les tasques de despatx que és el que faig a l'actualitat. Afortunadament he tingut la gran sort de poder compartir les meves inquietuds amb grans professionals i amb moltes famílies que, al llarg de tots aquests anys, han confiat en nosaltres. Per a mi cada dia és una nova aventura i el més important és, després de tants anys, poder seguir gaudint del que faig. Gràcies nens i nenes perquè vosaltres sou la peça més important d'aquest Projecte i doneu sentit a tot el que fem!!!\nEDUCADORES / NIU 0-1\nSóc la Julia la tutora dels Ossets. Vaig arribar al Pam i Pipa l’any 2003 per fer les pràctiques d’educació infantil I m’hi vaig quedar. Des del primer moment he estat amb els nadons treballant en equip amb la Eva al Niu. Entre bibes i farinetes gaudeixo de les seves primeres descobertes que fan que cada dia sigui únic i especial.\nEDUCADORES / GRANS 2-3\nSóc la Rosi i formo part de l’equip docent del Pam i Pipa. L'any 2006 vaig iniciar el camí en el camp de l’educació infantil. És un món enriquidor i ple de satisfaccions. Durant molts anys he fet de tutora dels Conillets, mitjans 1-2 anys. El curs 2020-21 vaig fer de tutora dels Esquirols, grans 2-3 anys i actualment segueixo desenvolupant la mateixa tasca amb molta il•lusió! Aquesta professió m’aporta molts valors i m'omple com a persona. El component vocacional resulta determinant per desenvolupar la meva feina amb il•lusió i satisfacció. Com a mare que sóc, tinc molt present com m'agradaria que el meu fill fos cuidat i educat, especialment a tant curta edat. Estic molt satisfeta de les tasques que desenvolupo. La millor recompensa que puc rebre cada dia és el somriure i l'estima dels infants. Es per això que em comprometo a posar tot el meu esforç i dedicació per tal que les vostres criatures vagin fent uns “petits-GRANS” passos endavant!\nEDUCADORES / MITJANS 1-2\nHola sóc la Carme la tutora dels Conillets. Fa ja molt temps que estic al Pam i Pipa. Aquí cada dia és diferent i irrepetible. Compartir amb els nens i nenes emocions , oferir-los nous aprenentatges i viure junts grans fites, dóna sentit a la meva feina alhora que va omplint una bonica maleta d'experiències inoblidables.\nSóc l’Eva la tutora dels Ratolins. Quan va néixer la meva filla vaig triar el Pam i Pipa per iniciar aquesta etapa escolar i l’any següent la Gemma em va proposar formar part d’aquest projecte. Desprès d’un primer curs amb els més grans, vaig començar a treballar en equip amb la Julia al Niu acompanyant als petits en aquesta etapa plena de descobertes i grans canvis.\nSóc l'Anabel. Formo part de l'equip de Pam i Pipa des del curs 2007-2008. Durant els últims anys he portat el grup de Pollets (mitjans 1-2) i actualment estic de baixa per la meva propera maternitat. Fins aviat Pam i Pipa!!!!\nSoc la Lourdes, la tutora de les Tortugues. Estic molt contenta de formar part de l'equip del Pam i Pipa! Fa una bona pila d'anys que tinc la sort de dedicar-me a aquesta feina que m'apassiona i m'ensenya coses noves cada dia. Per mi, una llar d'infants ha de ser... doncs això, una llar! Espero que amb mi els més menuts i les seves famílies us hi sentiu com a casa!\nSUPORT / MITJANS 1-2\nHola!!! Sóc l’Ana i porto més de 3 anys en el món de l’educació, perquè és la meva passió, m’omple molt com a persona i m’ensenya coses noves cada dia. Fa poc he començat al Pam i Pipa i estic molt agraïda de formar part de l’equip, ja que puc continuar omplint la meva motxilla de l’educació amb nous aprenentatges. A més, m’ho passo molt bé amb els nens i nenes i és molt satisfactori veure que estan feliços, que aquí es troben com a casa. Des de el primer dia que vaig entrar al Pam i Pipa em vaig sentir molt bé, el personal és molt proper i tenen molta dedicació amb els nens, creant un entorn de treball molt agradable on es respira tot aquest amor que les criatures reben a l’hora que aprenen moltíssimes coses d’una manera divertida. Espero seguir creixent com a educadora i persona al Pam i Pipa donant amor i confiança als més petit@s a més d’ajudar-l@s a créixer per tal que es sentin com a casa.\nHola! Jo soc la Laura, estic d'educadora de suport als grups de 1 - 2 anys (Pollets i Conillets). Tinc estudis i més de 10 anys d’experiència en Educació Infantil en el meu país d'origen. A més, a Catalunya, he treballat sempre amb infants i he fet un grau mig d'Educació Infantil He tingut l'oportunitat de fer les pràctiques al Pam i Pipa (2019) i per a mi és molt gratificant formar part d'aquest gran equip que dia a dia es compromet amb la feina acompanyant i compartint amb els nens i nenes noves experiències.\nSUPORT / ENGLISH ASSISTANT (NIU 0-1 i MITJANS 1-2)\nHola famílies, soc la Irene. Quan vaig acabar els estudis vaig estudiar Turisme vaig anar a viure a l'estranger. Tenia moltes ganes d'explorar món i conèixer noves cultures. Després vaig tornar i vaig ser mare, i em va agradar tant l'experiència que vaig estudiar educació infantil. Volia estar sempre envoltada de nens. El Pam i Pipa em dóna l'oportunitat de treballar amb les meves dues passions, conèixer pares i mares i cuidar els vostres infants. Ho faré en anglès, jugant i cantant, i procuraré que ens ho passem molt bé junts!\nSUPORT / ENGLISH ASSISTANT (GRANS 2-3)\nHola famílies, Soc la Marta, la nova English Assistant. Sóc educadora als grups dels GRANS (Tortugues i Esquirolos) Acabo d'aterrar al Pam i Pipa i estic molt contenta de formar part d'aquest gran equip de professionals. Aquí cada dia és una nova experiència, cada dia s’aprenen coses noves. Fa set anys que soc educadora i des de sempre he tingut clar al que em volia dedicar. Quan era petita ja deia que de gran seria professora. És la meva vocació, m'encanta treballar amb els més petits, acompanyar-los i poder oferir-los totes les eines possibles per afavorir el seu desenvolupament i la seva autonomia. Al Pam i Pipa parlo sempre en anglès. La millor manera d'adquirir un nou idioma és escoltant-lo, jugant, cantant i gaudint molt. M'agrada molt viatjar i conèixer diferents cultures. Gràcies a això he pogut anar practicant i millorant el meu coneixement d’aquesta llengua. Vinc disposada a passar-m’ho superbé amb els vost@s petit@s, segur que junt@s aprendrem moltíssim!!!!\nSERVEIS / NETEJA\nSóc la Bellin i m'encarrego de la neteja de l'escola. Em sento molt contenta de tenir l'oportunitat de formar part d'aquest gran grup perquè és acollidor i et fan sentir bé. També perquè puc ajudar a que els nens tinguin la seva escola neta i en puguin gaudir.\nSERVEIS / CUINA\nHola, soc la Sílvia, la nova cuinera dels nostres petits. Aporto més de vint anys d'experiència al mon de la cuina i assumeixo aquest nou repte amb molta il·lusió i ganes. Com a mare recent que soc, estic molt concienciada en fer un tipus de cuina totalment saludable i variada per que els nostres fills creixin sans i que el menjar per ells sigui també un aprenentatge. Sense dubte el millor regal de la meva feina és veure'ls feliços quan arriba l'hora de dinar.\nMÚSICA / MÚXICS\nSóc la Marta, violinista i professora de llarga trajectòria pedagògica, entusiasta i formada en el mètode E. Gordón. La música flueix en mi i la comparteixo, em sento transmissora d'emocions sonores, de contes sense lletra i de melodies que venen d'algun lloc i porto al present. Com a guia de les sessions ofereixo material musical divers amb el que jugo i @ls nen@s s'uneixen en un ambient de confiança, respecte i joc aprenent, sense saber-ho, la màgia que la música ens ofereix. Els instruments de petita percussió i el material no musical (mocadors, teles, paracaigudes, fulles, plomes, pilotes…) ens ajuden a entendre visual, corporal i sensitivament els ingredients de la música. Amb les sessions de música potenciem la psicomotricitat, l’atenció i l’escolta, fomentem la socialització, el respecte pels altres i pels materials, l’empatia i l’expressió de les emocions al mateix temps que nodrim els cors del@s petit@s amb experiències musicals.


Habitatge singular dins d’un edifici cantoner estil clàssic i senyorial molt ben rehabilitat – Tecson Fincas\nHabitatge singular dins d’un edifici cantoner estil clàssic i senyorial molt ben rehabilitat\nHabitatge singular dins d’un edifici cantoner estil clàssic i senyorial molt ben rehabilitat. Situat al millor preu de la zona, just davant de l’Port Vell, de manera que les vistes que es gaudeixen són el mar i els vaixells. L’habitatge, amb una superfície de 85m2 està distribuïda amb una sala d’estar gran i espaiós amb tres balconades a una plaça i a la mar d’uns 45m aprox. saló molt diàfan amb moltíssima llum i sol tot el dia. La cuina, totalment equipada amb tots els electrodomèstics, és americana. hi ha també un petit safareig amb armaris. Les dues habitacions són dobles tipus suite,, amb unes grans balconeres a la plaça i als al mar. , Les dues amb grans armaris encastats i un bany complet cadascuna. El terra de tota la casa és de parquet de fusta natural. Calefacció i AA amb bomba d’aire fred i calent. Els dos banys són amplis té radiadors de tovalloles. Molts armaris encastats molt complets. Els sostres amb bigues de fusta. L’habitatge es troba en perfecte estat.\nEs tracta d’un habitatge exclusiva tant per l’estat i estil de l’habitatge a si com pel seu enclavament. Aquesta a 2 minuts de la plaça Palau, envoltada de restaurants, comerços, zones esportives, zones verd, escoles ….. Molt ben comunicada amb transports públics de tota mena Metros, Bus …\nPerfecte pis en un dels barris mes expansió de Barcelona\nIdeal per a una persona


Terradelfoc: El Substrat ibèric del País Valencià i la història de Catalunya (3 de 12), Castella, Catalunya i llur expansió\nEl Substrat ibèric del País Valencià i la història de Catalunya (3 de 12), Castella, Catalunya i llur expansió\nRegnes d'Hispània (Viquipèdia)\nL'expansió catalana per l'antiga Ibèria ha estat força menystinguda i relativitzada. Se'ls ha criticat sovint l'afany de patrimonialitzar l'expansió de la Corona cap al sud. S'ha dit que en el cas valencià hi tingueren molt a vore Aragó i els seu nobles. Que la repoblació també fou aragonesa, o que hi participaren provençals, castellans i altres mercenaris de diferent procedència, de forma tal que, hom, acaba pensant que la conquesta de València i la formació del seu regne fou un retruc històric en el qual, casualment, participaren catalans. També s'ha dit que així com Castella s'expandí com a tal cap al sud, en el cas català, es crearen nous regnes, que ja no eren part de Catalunya, ni, per tant, catalans. Aquesta visió és injusta i interessada i no s'aplica en igual proporció a Castella. Així, sempre recordem que Catalunya no era sols Catalunya, sinó Catalunya i Aragó, però en canvi sempre oblidem que Castella no era sols Castella, sinó Castella i Lleó. També posem l'emfasi en el Regne de València, per evidenciar que tot no esdevingué Catalunya. Però no fem el mateix amb Castella i el Regne de Granada (tot i que aquest va romandre com a entitat diferenciada fins el 1833, cent anys després dels Decrets de Nova Planta que abolien els Estats Catalans!).\nAquesta visió, desigual i desequilibrada, és inexplicable sinó és com a resultat de la força de les armes i dels interessos posteriors per mantindre-la. Per aconseguir-ho, s'ha requerit un pensament que annulara Catalunya com a subjecte històric. L'absència així generada dóna carta de "naturalesa històrica" a Castella: és el que hi ha, no hi ha hagut mai altra cosa.\nPublicat per Refel a 10/08/2013 02:19:00 p. m.


zarita - 21 de febrero de 2010 - 19:32 - Top Private\nzarita - 01 de enero de 2010 - 14:25 - Top Private\nzarita - 30 de diciembre de 2009 - 09:23 - Top Private\nzarita - 02 de diciembre de 2009 - 22:38 - Top Private\nzarita - 16 de noviembre de 2009 - 22:29 - Tarraco Life\nzarita - 27 de septiembre de 2009 - 19:18 - Top Private\nEm prenc un descans de la marató de Tècniques Artístiques que m'estic fent aquesta tarda (el resultat de la meva ja anunciada matrícula a primer d'Història de l'Art, a l'UNED, a l'arxiconegut ritme acabi-la-carrera-quan-es-jubili) per treure el nas per aquí i oferir-vos la segona entrega de la sèrie d'Estrès immobiliari. Una afecció, però, que aquest cap de setmana ha perdut les dues primeres lletres per quedar-se senzillament en "mobiliari".\nA veure, he dit repetides vegades que m'encanta anar a la botiga Ikea. Que adoro les seves línies de disseny i que no em fa sentir gens petita tenir uns mobles que serien deu cops més barats que els d'aquells que se'n van a la Sènia a buscar la última moda (hauríeu de veure la de revistes de decoració que fan servir mobles Ikea!). Però el passat dissabte reconec que hem batut un nou rècord: vam passar sis hores i mitja de passadissos, metro, referències, noms en suec i llapissets d'aquests marrons que es perden per les butxaques. I fins i tot jo en vaig acabar farta.\nPerquè, senyores i senyors, aquest dissabte hem començat a donar color (en sentit figurat, encara no pintem) al que, si no passa res, serà la nostra nova casa. I tot i que em costa allò de treure'm la sensació de "alguna cosa haurà d'anar malament", puc anar dient que s'acosta el moment de deixar la vida mini-pis per la d'un habitatge que sí que compleixi les normes actuals d'habitabilitat. I enmig d'aquesta voràgine, he descobert (o se m'han fet més presents que mai) els defectes de la gran cadena sueca.\nPrimer de tot, la gent. Des de les onze fins quarts de sis de la tarda que allò era un riu de gent interminable. No sé si érem sempre els mateixos o anaven canviant la resta, però era un no parar. A l'exposició, a l'autoservei, al restaurant (per cert, que bones estan les mandonguilles sueques!), al lavabo, a les caixes i allà on sigui!\nSegon: mai trobaràs escrites les mides d'allò que busques. Les tindràs d'aquells mobles que no vols i hauràs de mesurar a mà (amb aquell metro de paper d'aspecte poc fiable) les que per tu són bàsiques. I quan les trobis hi veuràs una successió de números tan interminable que ja no sabràs què és alçada, què és fons ni amplada... I sempre quedarà la incògnita d'aquella darrera dimensió que manté oculta misteriosament la seva funció.\nTercer: mai tindràs el moble que busques disponible en el color que vols. Així que visca la combinatòria de colors (que, per molta carrera d'Història de l'Art, no és el meu fort). Tampoc mai seràs capaç de localitzar el preu d'aquell moble que més t'interessa (si us plau, algú em pot dir quant costen els llits tipus canapè a l'Ikea?!).\nQuart: avançar i retrocedir per l'exposició de l'Ikea és un esport d'alt risc!\nPerò en fi, en vam sortir vius i amb una llista interminable dels mobles que volem i que sumen unes xifres a les que últimament ens estem acostumant. Qui m'anava a dir a mi que veuria bitllets de 500 i 200 euros per casa... Si és que d'alguna cosa ha de servir convertir-se en especuladora immobiliària!!\nzarita - 06 de septiembre de 2009 - 19:11 - Top Private


Les victòries sindicals existeixen. – CNT Cornellà i comarca\nLes victòries sindicals existeixen.\nPublicat per Premsa el 16/06/2022 16/06/2022\nEntre tanta desgràcia és difícil trobar notícies positives: hem col·leccionat 2 victòries sindicals i 1 nova secció, de CNT!\nNova secció sindical a Apple Passeig de Gràcia. Comencen fort i podeu seguir la seva lluita al seu Instagram: @cntapplepdg\nVictòria Sindical, frenant la contractació per ETT. La Secció Sindical a “Construcciones y Tubos Metálicos RELEM” de CNT Vallès Oriental han aconseguit que que el personal eventual subcontractat passés a formar part de la plantilla.\nUna altra victòria contra les ETT! CNT València ha aconseguit que 150 riders de Just Eat València passin a ser plantilla indefinida.\nQuè podem aprendre d’això? Que la victòria és possible i real, però cal estar al sindicat i fer força col·lectiva!\nVa, vaig a afiliar-me.\nArriben les Festes de Cornellà!\nAquest dissabte la muntarem grossa al nostre xiringuito per la Festa Major de Cornellà a la Plaça de les dones (literalment al costat de Pl Catalunya)! Ens acompanyaran Dispel DJ i Cris Appletree, per gaudir Saber més…\nConvocatoria de Asamblea para la creación de una Cooperativa de Viviendas en Cornellà de Llobregat\nDesde la asamblea del sindicato de Cornellà y comarca, llevamos años viviendo una especulación inmobiliaria muy agresiva, con precios abusivos de la vivienda, tanto para alquiler como para compra. Debido a esto, y a nuestra Saber més…\n1 de maig 2022. El Baix Llobregat Combatiu passem a l’ofensiva!\nPrimer de maig al Baix Llobregat. Un any més, afrontem una Diada Internacional de la classe treballadora patint els efectes d’una crisi sistèmica que es tradueix en un atac a les nostres condicions materials de Saber més…


Esports – Web Isabel de Villena\nAquesta setmana 3r de primària ha començat les seves pròpies olimpíades. Hem après molt durant tot el trimestre per poder organitzar-les, hem preparat les diferents proves, hem dissenyat el nostre logo i la nostra mascota olímpica i hem preparat el discurs i les actuacions per la inauguració, us deixem un petit recull de fotografies de […]\nPublished on 31/03/2022 05/04/2022 By Dani Ponsico\nTastet de gimnàstica\nL’alumnat de 2n de Primària vam passar un matí a Les Moreres. Ens van rebre el Dani i la Maria i ens van fer un tastet d’exercicis i activitats d’acrobàcia i gimnàstica artística. Les instal·lacions i el material són increïbles!! Ens vam quedar amb les ganes de tornar-hi ben aviat.\nPublished on 31/05/2021 31/05/2021 By Dani Ponsico


Segona Divisió Femenina (Grup 2). Jornada 11 AECS L’HOSPITALET – FS ASSESSORIA PEAR CASTELLDEFELS: 4-4 Empat agredolç | Fútbol Sala Castelldefels\nSegona Divisió Femenina (Grup 2). Jornada 11 AECS L’HOSPITALET – FS ASSESSORIA PEAR CASTELLDEFELS: 4-4 Empat agredolç\nEl Sènior Femení groc, el FS ASSESSORIA PEAR CASTELLDEFELS va obrir el 2018 sumant dissabte el seu tercer empat del curs, en aquest cas a la pista de l’AECS L’Hospitalet. Partit irregular i amb alternatives que les de Rubén Jaén i Iván Jiménez van tenir controlat al marcador fins a la recta final, però en què malauradament es van haver de conformar amb una decebedora igualada per culpa de dos gols amfitrions a les acaballes. Les grogues ‘estrenaran’ el nou parquet del Pavelló de Can Roca el proper cap de setmana, concretament el dissabte 20 de gener (18h) contra el Cervera.\nEls tècnics grocs ens deien que «no ha estat un bon partit. Hem començat malament, tot i que després ens hem refet i hem estat capaces de posar-nos pel davant. Tanmateix, i després de capgirar el tempteig, no hem tancat la victòria malgrat disposar d’opcions i elles ho han aprofitat. No es pot dir que sigui un empat injust, però sempre dol perdre punts al final».\nFormació FS ASSESSORIA PEAR: Marina, Carla, Espi, Patri, Paula, Maria Rius, Rocío, Leire, Noe i Alba Sánchez\nGols: NOE, LEIRE, PATRI i pròpia porta\nImatge: Leire, una de les golejadores grogues al Pavelló Mpal.Sanfeliu de L’Hospitalet


CaixaBank deixarà de presidir la Xarxa Espanyola del Pacte Mundial després d'ampliar el seu rol en els ODS\nPublicat 6/7/2020 10:55:54 +02:00CET\nRED ESPAÑOLA DEL PACTO MUNDIAL - Archivo\nLa XEPM gairebé ha triplicat els seus socis durant aquests 8 anys i s'ha digitalitzat\nCaixaBank deixarà de presidir aquest dimecres la Xarxa Espanyola del Pacte Mundial (XEPM) després de vuit anys en els quals s'ha consolidat com la promotora de l'Agenda del Desenvolupament Sostenible a Espanya, i en què gairebé s'han triplicat els seus socis i s'ha impulsat la digitalització i la professionalització de l'entitat.\nEl president de la XEPM des del 2012, Ángel Pes (sotsdirector general de CaixaBank), s'ha mostrat satisfet per haver impulsat projectes i aliances per fomentar els 10 principis del pacte mundial i els objectius de desenvolupament sostenible (ODS), informa el banc aquest dilluns en un comunicat.\nAquest acostament ha implicat organitzacions del sector social i empresarial, com la Ceoe, Cepyme, el Consell General d'Economistes, cambres de comerç, i successius governs centrals i autonòmics.\nPer Ángel Pes, els anys que CaixaBank ha presidit la Xarxa han servit per convertir-la en un "referent per a les empreses espanyoles compromeses amb la responsabilitat social".\nJORNADA AMB BAN KI-MOON\nEl 2015 (any d'aprovació de l'Agenda 2030), la Xarxa Espanyola es va convertir en l'única de les 68 existents que ha organitzat una trobada amb el secretari general de l'ONU, Ban Ki-moon, al Caixaforum Madrid a la qual van assistir els ceos d'empreses espanyoles signatàries del pacte mundial.\nLa XEPM també ha treballat internacionalment aquests anys, durant els quals la iniciativa mundial ha anat acostant les xarxes locals i ha reforçat la seva imatge de marca amb el nom One Global Compact: entre aquestes xarxes, l'espanyola és la que ha sumat més signatàries "i la més destacada en la seva gestió, posició de lideratge que s'ha mantingut".\nAixò va possibilitar que Ángel Pes fos l'únic representant d'una xarxa local d'UN Global Compact Board, des del juny del 2012 fins el setembre del 2015.\nLa Junta Directiva del Pacte Mundial de les Nacions Unides és un òrgan format per una trentena de membres de tot el món, encapçalats pel secretari general de l'ONU.\nInternament, CaixaBank va promoure al començament de la seva presidència digitalitzar la XEPM, per gestionar la informació i processos que gestiona, i per millorar els recursos i serveis adreçats als socis.\nI la mateixa digitalització ha permès afrontar l'augment de socis des del 2012: des de 256 llavors fins als 722 a tancament de maig, la qual cosa suposa un creixement del 182%.


La Lleganya: NZ 29 - RSA 32\nNZ 29 - RSA 32\nEls springboks es van proclamar disabte campions de l'edició d'enguany del TriNations després de derrotar per un ajustat i dramàtic 29 a 32 els All Blacks a Hamilton. Els boks van aguantar un sprint final dels locals que van completar un matx excel·lent, però del tot insuficient per derrotar una selecció sudafricana que ha volat molt alt.\nTot i necessitar només un punt de bons, el XV sudafricà va sortir decidit a aixecar el campionat amb orgull i gràcies a una victòria. I ho aconseguiren. Gràcies al peu dels dos Steyn, François i Morne, i gràcies també als assajos de Fourie du Preez i Jean De Villiers, els visitants van aconseguir posar-se per davant en el marcador amb suficient marge. Tot i la batalla plantejada pels neozelandesos, al minut cinquanta de joc el marcador reflectia un 12 a 29 de difícil digestió pel públic local. Però els locals són un equip que juga vuitanta minuts, com bé se sap, i a la recta final dos assajos, de la mà de Sivivatu i McCaw, van posar la dosi justa d'emoció a l'encontre, que no al campionat. Amb el xiulet final, la resolució del torneig era un fet. L'entrenador sudafricà, Peter de Villiers, no va restar mèrit al contrari, ni elogis: vèncer Nova Zelanda a casa seva és un honor brutal.\nPS. Sembla confirmar-se, definitivament, el fitxatge de l'australià Lote Tuqiri per un club del Top 14. Concretament, es parla de Baiona. Els rumors d'aquesta setmana, però, se centren en un altre jugador, però: Byron Kelleher. Segons sembla, la nit de dijous a divedres de la setmana passada hauria estat retingut per la gendarmeria per conduir begut i haver protagonitzat diversos incidents amb d'altres conductors. Una taca considerable en l'expedient d'aquest gran, immens jugador.\nEtiquetes de comentaris: TriNations


Agafem un chela ... i l’herba del veí és més bonica | medi ambient 2021\nAgafem un chela ... i l’herba del veí és més bonica\nAgafem un chela … i l’herba del veí és més bonica\nEl cranc salvatge defensa el territori, però no només els seus … Els resultats d’un estudi australià.\nEl cranc salvatge ajuda el veí quan és amenaçat per un desconegut: l'altruisme o elecció estratègica?\n"Aquesta és la meva casa: fora o … jo crido el veí!": Sembla citar el cranc de bestiar (Uca mjoebergi) amb l'enorme garra alçada contra l'intrús que s'apropava. No és el més destacat d’un conte de fades per als nens: és el que passa, un cranc parlant per separat, si un invasor intenta entrar al cap d’aquest crustaci, anomenat violinista per la presència en el mascle d’un chela molt més gran que l’altre. . El veí, en aquests casos, corre en ajuda dels desgraciats.\nSi em donessis una chela … Per descobrir aquest mecanisme van poder comptar amb els investigadors de la Universitat Nacional de Canberra (Austràlia), que van observar com un propietari, custodiant la seva denega i amenaçat per un altre cranc. ajuda del veí Tanmateix, els investigadors expliquen que no es tracta d’altruisme, perquè l’aliat sempre és més gran que l’amo de la balma en perill, sinó d’una forma de mutualisme. És millor mantenir un veí estable i poc bel·ligerant i lluitar al seu costat que no pas haver d'acceptar un veí nou que en canvi pugui ser una amenaça.\nL’arma infal·lible d’aquests invertebrats és la chela altament desenvolupada, sovint desproporcionada a la resta del cos i de color evident, amb una doble funció: utilitzada per impressionar les dones, és útil per llançar atacs contra les invasores.\nInstruccions d’ús a casa del veí. Tot i això, aquests crancs no són els únics que es beneficien de l’ajuda dels veïns. De fet, diversos estudis han demostrat que molts animals provenen de suggeriments sobre la seva conducta i supervivència a partir d’una mena de coneixement públic.\nOn es pot trobar el millor menjar? Quines són les característiques del soci ideal? On buscar-lo? No es dóna cap guia a l’animal jove que s’enfronta a la vida: l’única estratègia és mirar al seu voltant i imitar el comportament dels altres.\nEntre els molts estudis citats per un article recent publicat a la revista Science, que demostraria l’ús d’un patrimoni de coneixement públic i compartit, n’hi ha el referent als petits peixos guppins (Poecilia reticolata). Les femelles d’aquesta espècie poden canviar els gustos sexuals només mirant altres femelles i deixant-se influenciar per aquestes: si primer els agradava a una parella de colors clars, després d’espiar els companys d’altres amb subjectes més foscos, la preferència passava al mascle de color gris fosc.\n(Notícies actualitzades el 28 de juliol de 2004)


Bases del Certamen – Petit Món\nMalgrat l’aturada cultural a què ens sotmet el confinament, animem a coreògrafes, ballarines i amants de la dansa a continuar endavant amb les seves creacions, perquè la dansa és un mitjà per expressar emocions, per comprendre i explicar el món i per reivindicar una millor manera de viure.\nLes peces seleccionades es presentaran al teatre de l’Estruch el dia 3 d’octubre de 2020, a partir de les 19 h.\nCarles Sales, coreògraf i docent a l’Institut del Teatre de Vic\nHector Puigdomènech, ballarí i president de l’Associació Contemporània\nConstanza Brnčić, cap d’Estudis del Conservatori de Dansa de l’Institut del Teatre de Barcelona\n1r premi: 2.000 €, residència d’un mes a l’Estruch i la possibilitat de presentar la peça dins la programació de la temporada següent a l’Estruch.\nPremi Institut del Teatre de Vic: residència de creació de 3 mesos al Teatre Laboratori de l’Institut del Teatre de Vic.\nEs valoraran tots els treballs, però es tindrà molt en compte les coreografies inèdites de nova creació.\nUn cop seleccionades les peces pels organitzadors del Certamen, s’informarà als participants seleccionats via correu electrònic i també es publicarà al web de l’Estruch.\nLes 6 peces es presentaran en format d’espectacle el dissabte 3 d’octubre de 2020, al Teatre de l’Estruch, a les 19h.\nEl divendres 2 d’octubre cada companyia disposarà del temps necessari per realitzar un petit assaig amb la il·luminació de la peça. Comptaran amb la coordinació i suport del personal tècnic de l’Estruch\nEl jurat professional atorgarà el 1r, el 2n premi i el públic assistent podrà escollir el premi popular (3r premi). Els altres premis seran atorgats per un representat en cada cas.\nCap premi podrà quedar desert\nEl jurat durant la deliberació el dia del certamen el jurat podrà acordar i resoldre qualsevol qüestió relacionada amb els premis.\nEl cost de l’estança per assistir al certamen el dia 3 d’octubre és a càrrec dels concursants. En el cas de companyies que provinguin de l’estat espanyol o de l’estranger, s’allotjarà els participants als habitatges de l’Estruch, sempre i quan aquests es trobin disponibles.\nPodeu veure resums d’altres edicions del Certamen aquí:


Joana Xicota nova jugadora del Cerdanyola C.H. – SECCIÓ D'HOQUEI PATINS DEL CERDANYOLA CH\nJoana Xicota nova jugadora del Cerdanyola C.H.\njunio 27, 2017 julio 13, 2017 Redaccio\nEl Cerdanyola CH femení incorpora a Joana Xicota del Mataró.\nXicota formava part de l’equip fem 16 i juga de davantera. Carles Marín continua treballar per incorporar una portera amb experiència contrastada.\nEl primer equip femení del Cerdanyola Club d’Hoquei ha confirmat la incorporació de Joana Xicota davantera del Mataró que formava part de l’equip fem 16 i que ha participat amb el primer equip durant la darrera temporada.\nAmb l’incoporació de Joana Xicota l’equip està pràcticament tancat en quant a jugadores de pista. El tècnic del Cerdanyola continua treballant en la incorporació d’una portera que acompanyi sota els pals a Mariona Surós.\nEl planter queda format per Mariona Surós i les jugadores de pista Vanessa García, Laia Pera, Paula García,Noelí Paredes, Laura Manzanares, Andrea Massons i les dues incorporacions Gemma Solé (Manlleu) i Joana Xicota (Mataró).\nEn el capítol de baixes estan confirmades les de Mireia Cabestany, Sílvia Montoro (Sant Cugat) i Alba Ambrós(Vilanova).\nAhir van dur a terme el darrer entrenament de la temporada i tornaran als entrenaments el divendres 1 de setembre per començar la preparació de la propera temporada.\nEl Prebenjamí A es proclama sots campió de Catalunya\nFlora Michoud-Godard s’incorpora a l’equip d’OkLliga Femení!


Agro.- Demetrio Carceller (Damm) compra accions d'Ebro Foods per 200.000 euros - Europa Press - VilaWeb\nAgro.- Demetrio Carceller (Damm) compra accions d'Ebro Foods per 200.000 euros\nEl president de Damm, Demetrio Carceller, ha invertit 199.800 euros en la compra d'un paquet de 13.500 accions del grup alimentari Ebro Foods, segons consta en els registres de la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV).\nL'operació es va realitzar el mes de gener passat al mercat continu a través de la societat Inversions Las Parras de Castellote, controlada per Carceller, a un preu de 14,8 euros per títol.\nLes accions d'Ebro Foods s'intercanviaven a les 17.15 hores a 14,53 euros, amb un descens de l'1,92%.\nAmb aquesta adquisició, l'empresari declara una participació del 0,009% en la companyia, de la qual és conseller en representació de la cervesera Damm.\nEl febrer passat Demetrio Carceller també es va fer amb 250.000 accions de la cervesera que presideix per 1,57 milions d'euros, i va destinar més de 750.000 euros a la compra de títols de Sacyr Vallehermoso.\nL'empresari té en aquesta companyia una participació del 15,9%, que inclou el 2,7% del grup Satocán, amb el qual ha sindicat la seva participació en l'empresa.[FIN]


TOT PASSEJANT: de setembre 2010\nCampanar del Monestir.\nMonestir de Sant Benet del Bages. Sant Fruitós del Bages. Barcelona\nEn el marc d'un monestir romànic del segle X i consagrat, segons ens detalla l'acta de la mateixa, el dia 3 de desembre de l'any 972, trobem en l'actualitat un espai d'aires modernistes. Amb el pas dels segles, com és natural, el conjunt històric ha patit tot tipus d'actuacions en els seus murs i en interiors, tanmateix els seus habitants han estat de lo més divers, tant en els seus hàbits, pensaments religiosos o classes socials. Amb tot això ens emplacem a principis del segle XX, concretament el 1907, quan la mare del pintor Ramon Casas Carbó, un dels integrants del moviment modernista, va compra El Monestir. Va ser a partir d'aquesta data que l'esmentat monestir va patir una històrica remodelació a càrrec del seu bon amic l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch. Sent aquest un gran coneixedor del Romànic i com no, del modernisme, va deixar la seva empremta de tot això en el conjunt arquitectònic. La petjada més modernista la deixar al sobreclaustre, que no és altre que el que va acollir els habitacles del pintor en les seves estades al Monestir. Van ser dissenyades i moblades amb tota classe de luxes, no oblidem que tot i ser un bohemi, la seva família pertanyia, igual que ell, volgués o no, a l'alta burgesia catalana. L'ornamentació en mobles, objectes, ceràmiques i col.leccions, als quals eren molt aficionats, les van comprar, segons sembla, amb perseverança i minuciositat a antiquaris de la zona. No va ser fins el 1924 quan van poder gaudir de la seva remodelada residéncia. Morts els pares del pintor, passar a ser de la seva propietat i així es van succeir diverses generacions de Casas fins l'any 2000, que el conjunt del Monestir va ser comprat per la Caixa Manresa a els últims propietaris i descendents del pintor.\nCaixa Manresa va fer una minuciosa rehabilitació i va crear l'anomenat Mont Sant Benet, que malgrat la seva curta existència pot presumir ja, d'una fama a nivell mundial. Cal reconèixer que la institució social de Caixa Manresa, ha fet, i fa, una tasca digna de tota aprovació.\nRamón Casas. Biografia\nRamon Casas i Carbó (Barcelona 5 de enero de 1866 - 29 de febrero de 1932) fue un pintor catalán célebre por sus retratos, caricaturas y pinturas de la élite social, intelectual, económica y política de Barcelona, Madrid y París. También se hizo famoso por sus pinturas sobre revueltas, como el cuadro sobre la represión de una manifestación en las calles de Barcelona. Fue diseñador gráfico y sus carteles y postales sirvieron para definir el movimiento artístico catalán conocido como modernismo.\nCasas y Rusiñol viajaron por Cataluña en 1889 y colaboraron en el libro Por Cataluña (desde mi carro), con textos de Rusiñol e ilustraciones de Casas. Regresaron juntos a París donde se alojaron en el Moulin de la Galette en Montmatre junto con el crítico de arte y pintor Miquel Utrillo y el dibujante Ramon Canudas. Rusiñol realizó una serie de crónicas para el periódico La Vanguardia con el título Desde el Molino que contaron también con las ilustraciones de Casas. Casas se convirtió en miembro de la Societé d'artistes françaises lo que le permitió participar en dos exhibiciones anuales sin tener que pasar por un jurado previo.\nJoven decadente, óleo sobre lienzo, 46,5 × 56 cm, París, Museo de Montserrat, 1899.\nBalcó que dona a les estançes del pintor Ramón Casas\nMolt aficionat a la col.lecció de les arts decoratives.\nEl pare i la mare del pintor Ramón Casas Carbó.\nEn el retrat del pare podem veure una tela col-locada al inrevés, el pintor va volgué expressar així, amb rebeldia, la negativa del pare per la seva dedicació a la pintura.\nLlar de foc amb un retaule que pertenyia a l'església del recinte.\nAlguns dibuixos originals del pintor. Podem obsevar, els seus pares, a ell mateix i al seu gran amic Santiago Rusinyol\nPiano a una estança cultural\nRetrat del Sr. Rocamora, casat amb una neboda de Casas\nUn dormitori purament barroc\nRUTA MODERNISTA. ELEMENT 78\nCasa Terrades o de Les Punxes. Al fons la Sagrada Familia\nAvinguda Diagonal 416-420. Barcelona.\nRosa, Pepeta i Àgueda, les tres filles de l'industrial Bartomeu Terrades i Brotau, van encarregar a l'arquitecte Puig i Cadafalch la unificacio de les sevess tres cases d'habitatges aprofitant un gran solar de propietat a l'eixample barceloní. L'arquitecte aprofità l'espai en tota la seva expansió per donar-li una esplendor grandiloqüent amb aires medievals. Les seves cinc torres acabades en punxe i el cimbori, les seves grans façanes de maó vermell adornades amb tribunes corregudes en vertical treballades en pedra amb exquisit mestratge li donen aparença d'un gran castell medieval que resplendeix i sobresurt, immers, en un món futurista i fora de la seva època.\nDurant molts anys aquest edifici va provocar reaccions polítiques contràries a la catalanitat de l'arquitecte, que en aquest cas, deixant al marge qualsevol subtilesa, va plasmà potentment en els panells que adornen el coronament d'aquest. En especial i en el més gran es llegeix: "Sant Patró de Catalunya torneu-nos la llibertat",acompanyat amb una imatge de Sant Jordi i el drac. El llavors polític Alejandro Lerroux va dir; "Este edificio es un crimen contra la nación española". Algun historiador qualificà aquest polític de "professional de la demagògia ".\nCol.laboradors de Puig i Cadafalch van ser: Alfons Juyol que va realitzar les escultures en pedra, Eudald Amigó les vidrieres, Enric Monserdà que va dissenyar la decoració interior i Manuel Ballarin que treballà la forja.\nEl penell de la discordia politica diu: "Sant Patró de Catalunya torneu-nos la llibertat". Puig i Cadafalch sempre es permetia deixar petjada del seu compromis amb Catalunya.\nEl cimbori i les tribunes corregudes en vertical.\nAlfons Jujol va ser l'autor dels treballs fins i delicats amb pedra\nSostre d'una de les tres entrades al gran edifici\nPlanta baixa en pedra i la resta de mahó vermell. Detall d'un sota tribuna\nFanals dels vestibuls.\nEudald Amigó, l'autor de les vidreres. Enric Monserdà els interiors i el mestre Ballarin la forja.\nColonial pacta la venta de la Casa Terrades a un empresario catalán\nFecha: 14/9/2010 Fuente : Admin EFE\nBarcelona, 14 sep (EFECOM).- Inmobiliaria Colonial ha cerrado un acuerdo para la venta de la Casa Terrades a un empresario catalán con negocios en el sector inmobiliario, por un precio de unos 25 millones de euros.\nSegún han confirmado a Efe fuentes de Colonial, el acuerdo es el primer paso para vender uno de los edificios modernistas más conocidos de Barcelona, la Casa Terrades, conocida popularmente como "la Casa de les Punxes".\nEl diario Expansión adelanta hoy que el precio de la venta es de unos 25 millones de euros, que fue el precio al que el edificio se puso a la venta, y que el comprador es un empresario de naves industriales en Cataluña de apellido Vidal.\nLa operación está supeditada a la posibilidad de que la Generalitat ejerza el derecho de tanteo, o sea, que iguale la oferta del comprador y se quede con el edificio por su valor histórico-artístico.\nAl passeig de Sant Joan, 108 i trobarem la Casa Macaya\nRUTA MODERNISTA. ELEMENT 80.\nAvinguda Diagonal, 332. Barcelona\nEn un solar de petites dimensions amb el problema afeigit de la cantonada, l'arquitecte Josep Maria Jujol i Gibert el va resoldre magistralment potenciant la linia corba en la plenitut de la façana, embellida amb persianes de fusta, testimoniant una vegada més, la seva inspiració lliure, deixant al marge les corrents artistiques contemporànies o no.\nLlastimosament, i desconec el motiu, en aquesta cantonada de pur disseny, no ha arribat la "Barcelona Posa't Guapa".\nLa corve dignifica aquest edifici\nSi poséssim aquest edifici dins del modernisme, seria l'últim d'aquest moviment, llevant d'aquest títol la casa Sayrach.\nEn el seu interior, la forja te un paper ornamental molt important.\nUna vegada vista aquesta casa, visitarem La Sagrada Familia\nRUTA MODERNISTA. ELEMENT 76\nAvinguda Diagonal 373. Barcelona\nEl Palau del Baró de Quadras, és un edifici modernista, realitzat per l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch l'any 1904.\nVa ser un encàrrec del baró Manuel de Quadras a Puig i Cadafalch després d'haver-li rehabilitat la residència que posseïa entre les poblacions d'Hostalric i Maçanet de la Selva.\nL'edifici va ser una gran reforma sobre un altre anterior. Disposa de dues façanes, ja que està situat entre la Diagonal i el carrer Rosselló.\nLa façana posterior, (carrer Rosselló, 279) té uns esgrafiats florals de policromia amb una tribuna en tota la seva primera planta de la qual la seva part central segueix verticalment per les quatre plantes amb un estil Secessió de Viena. El forjador Manuel Ballarín va realitzar la porta de forja.\nPer la part de la Diagonal, té la seva façana principal de dotze metres d'ample, tota ella està llaurada profusament, semblant d'inspiració plateresca. De l'ornamentació es van encarregar l'escultor Eusebi Arnau juntament amb Alfons Jujol amb grans ornaments heràldics, garlandes i bustos de personatges. La tribuna correguda és la que crida més l'atenció, està composta per una galeria d'arcs escarsers tallada completament, a la cantonada de l'esquerra es pot veure la figura de Sant Jordi en lluita amb el drac d'Eusebi Arnau, amb una composició de exagerada verticalitat , pràcticament una figura sobre l'altra, pel condicionament de l'espai on estan col.locades.\nA la segona planta hi ha quatre finestres d'estil gòtic, en el següent pis hi ha una galeria correguda d'arcs i l'última planta té un ràfec amb gran inclinació i mansardes amb gablet de fusta i ceràmica vidriada.\nLa porta està realitzada com la de la façana posterior per Manuel Ballarín de ferro forjat amb vidre.\nEn l'actualitat és la seu barcelonina de Casa Àsia.\nFaçana posterior. Carrer Roselló 279.\nTribuna correguda d'un cert aire plateresc, protagonista de la façana principal, obra escultural de Eusebi Arnau i Alfons Jujol.\nVestibul que ens permet admirar arrambadors, fanals, estucats i vidrieres d'un gust exquisit.\nElegant escala que accedeix al pis principal en pedra treballada.\nSant Jordi i el drac. L'escultor modernista Eusebi Arnau i Mascort aprofitava qualsevol espai en la sevas obras per deixar constància d'aquella lluita llegendària.\nEspai que ens dona la benvinguda.\nPorta al pis principal\nEl mestre forjador Manuel Ballarin es va lluir amb aquesta artística realització.\nFanal dels vestíbuls d'ambdues entrades.\nEsgrafiats florals policromats, personalitzen la façana del carrer Roselló.\nLa casa Terrades i La Sagrada Familia vistes des del terrat.\nJust devant veurem la Casa Comalat


2022: Escoltarem el silenci?, por Toni Aira\nVet aquí dues frases pronunciades en contextos ben diferents i de personatges ben contrastats, amb un nexe, el silenci. L’actor Lluís Soler, ficat en la pell del pintor Mark Rothko, exclama en la genial obra Red, ara al Teatre Akadèmia: “El silenci és tan exacte!”. A la tele, la cantant Alaska defensava fa pocs dies que el secret de la seva longeva relació artística amb Nacho Canut ha estat “el silenci, no dir-nos a la cara les coses que no ens agraden de l’altre”. Va ser sentir-los i pensar en l’article del director d’aquest diari, Jordi Juan, que dimecres alertava de la “xaranga electoral” que ens acompanyarà el 2022.\nI això només es podrà suportar amb l’efecte de certs silencis. Seran clau aquest 2022 per a PSOE, Esquerra i una taula de diàleg que caldria que per fi fos de negociació i donés fruits.\nD’un temps ençà, arrela la percepció d’una Esquerra atrapada per un PSOE que, altre cop, ara amb l’espantall de Vox i amb l’excusa de la pandèmia, troba que tampoc no és el moment de resoldre “el problema català”. Altre cop els socialistes defensen que hi ha coses més urgents que ajornen accions necessàries per mirar de resoldre un conflicte Catalunya-Espanya que bàsicament assumeixen de paraula.\nAls anys vuitanta era la transició a la democràcia i el soroll de sabres al fons. Als noranta, el clima polític de crispació, la crisi econòmica i la integració a l’euro. Després va venir la guerra contra el terror. I així sempre. Catalunya només va ser urgència el 2017, i s’hi va respondre amb el bastó, amb la promoció de fugida d’empreses i amb la suspensió de l’autonomia.\nPerò PSOE i ERC defensen que ara lideren els respectius governs perquè la gent va votar distensió i solucions. Aquest 2022, doncs, amb la perspectiva d’un 2023 en què hauran de rendir comptes amb els electors, caldrà que s’enviïn menys missatges de dissensió en públic i que avancin amb fets tangibles en la seva aposta estrella: la taula de diàleg. Que el PSOE s’hi juga molt si la cosa sembla que va bé i que ERC pateix si pinta que anirà malament? Doncs els caldrà abstraure’s del soroll, contribuir-hi menys i demostrar que ells sí que creuen en aquesta taula, i no com la cua que queda del procés sinó com una eina per parir solucions necessàries i urgents. Que hi posin silenci i, com deia aquell, que s’escolti. Que es noti, vaja.\nAra triomfa als cinemes amb El buen patrón, però l’any 2016 Fernando León de Aranoa va dirigir un film documental que va titular Política, manual de instrucciones. Bona cinta i bon concepte, el de la caixa d’eines que hi exposa. Perquè en calen unes quantes, per moure’s amb unes mínimes garanties en l’eixordadora era de l’enfrontament. El silenci pot ser una eina imprescindible per sumar exactitud a debats massa confusos que així mai no avancen. I també pot ajudar a estalviar en focs artificials entre companys de viatge, que només acaben beneficiant causes que diuen no defensar. El silenci, ja ho veuen, com a alguna cosa més que un bon propòsit de Cap d’Any.


Andreu Merino, Barcelona\t| Actualitzat el 28 Novembre 2017 a les 10:06\nEls motius que porten cada dona a involucrar-s’hi són diferents. “En el meu cas vaig viure un any fora i al tornar vaig notar molts més comportaments masclistes que abans. Homes que no paren de mirar-te, ocupen el teu espai, et toquen... Mai abans no havia pensat en el feminisme, fins que el masclisme em va afectar directament”, recorda Tria. “Jo havia tingut diverses relacions que em feien sentir molt incòmode però no sabia trobar el perquè”, apunta Panyella.\nAquest 25 de novembre el món ha tornat a commemorar el Dia Internacional contra la violència envers les dones. Mentrestant, a l’Estat espanyol 90 dones han estat assassinades per homes durant aquest 2017 (a la pàgina web feminicidio.net es poden consultar tots els casos).


Energia per ser més lliures - Diario de Mallorca\nEnergia per ser més lliures\naurora ribot lacosta 11.07.2018 | 20:44\nQuan parlam de democratització energètica, parlam d'accés a l'energia, un accés universal que ens allunyi de la pobresa energètica. Aquesta és una realitat que per desgràcia està molt present als nostres dies, i s'ha endurit durant les crisis-estafa, afectant greument a les llars amb menys poder adquisitiu. Entre les conseqüències més terribles de la pobresa energètica, ens trobam que escurça la vida de la gent gran i disminueix les possibilitats de nenes i nens que han d'estudiar en habitacions fosques, sense llum. Parlam també de distribució, d'una distribució pública, com a alternativa per assegurar no es talli la llum a ningú per raons de pobresa, que permeti reduccions en les tarifes i que obligui a les empreses comercialitzadores a fer-ho a un preu just, com la iniciativa Barcelona Energia, una comercialitzadora pública d'energia 100% municipal. Però sobretot parlam de democratitzar la producció. Aquesta és l'única manera que la ciutadania estigui empoderada enèrgicament i que com a societat deixem de dependre de l'oligopoli actual per cobrir les nostres necessitats energètiques. A més, és l'única via per tal que tots siguem conscients del que costa produir energia i l'emprem amb la consegüent mesura.\nEl consum energètic que suporten actualment les nostres Illes està molt lluny de l'auto consum i del que podríem considerar sostenible; a més, any rere any l'augmentem. En aquest context de creixement exponencial de la demanda, tot està encarrilat perquè el canvi del model actual d'oligopoli basat en combustibles fòssils sigui cap a un nou oligopoli on les mateixes empreses generin energies renovables. Si això succeeix, haurem perdut la possibilitat de democratitzar l'energia.\nÉs el moment de definir un camí que, un cop encetat, serà molt difícil de revertir, i per això cal fer-ho considerant tots els factors i amb una visió àmplia de futur. La llei autonòmica de canvi climàtic i transició energètica ha de ser una eina en aquest sentit que no es pot desaprofitar. L'avantprojecte ja està en exposició, però cal que sigui molt més valent, hem d'apostar fermament per la democratització energètica i fet tota la feina necessària perquè aquesta llei surti del parlament com una llei forta i valenta que doni eines a la ciutadania per empoderar-se i ser agents actius contra el canvi climàtic.\nAra, però, som a temps. Si cada persona, cada llar, cada edific, es responsabilitza de bona part de la producció, produint l'energia que necessita i disminuint, al mateix temps, les necessitats de consum amb mesures d'eficiència energètica, serem més lliures. Si de forma comunitària, o amb petites cooperatives, fins i tot mitjançant empreses municipals, la ciutadania s'empodera i s'organitza per a produir la seva pròpia energia, no només serem més justos, deixant de contribuir a l'espoli dels recursos naturals del planeta, sinó que serem més lliures.\n* Consellera i portaveu del Grup Polític Podem al Consell de Mallorca


El Cerdanyola FC es retroba amb la victòria a Fontetes – Cerdanyola FC\nEl Cerdanyola FC es retroba amb la victòria a Fontetes\nCerdanyola FC 1 – FC Vilafranca 0\nEl Cerdanyola FC s’ha retrobat amb la victòria a Fontetes amb un gol del capità Dani Martí, i es consolida en l’onzena posició amb 46 punts.\nPrimera part igualada i amb poques ocasions. La més clara l’ha protagonitzada Javi López amb una potent rematada de cap a la sortida d’un córner que ha obligat a intervenir de manera providencial a Miguel Ramos. Cerdanyola i Vilafranca han ofert bons minuts de futbol, però sense profunditat en el seu atac. Oribe, en dues ocasions, ha buscat obrir el marcador però Del Rio ha blocat amb seguretat. Amb el resultat inicial arribàvem al descans.\nA la represa, els del Penedès han avisat amb un cop de cap de Josep Diez que ha sortit fregant el pal. I en el 54′, Dani Martí trencava la sequera golejadora verda amb una rematada de cap imparable a la sortida d’un servei de cantonada servit per Aliaga. El gol ha donat força al conjunt de Toni Carrillo que ha pogut fer el segon en una triple arribada, però els xuts de Cano, Albert López i Aliaga els ha desviat la defensa i el porter. Un Miguel Ramos que també evita el gol local en un mà a mà davant Cano, que intentava sense encert passar la pilota per sobre del porter. En el 80’, els vallesans es quedaven amb 10 homes per l’expulsió per doble groga d’Alex Torres. En el tram final, el Vilafranca ha pressionat amb força però el treball defensiu i les bones aturades de Del Rio han certificat la victòria, que hauria pogut ser més amplia si Cano hagués finalitzat un mà a mà amb Miquel Ramos, que un cop més ha salvat el seu equip.\nEl Cerdanyola tornarà a jugar a Fontetes diumenge vinent davant el Castelldefels, a les 12h.\nCerdanyola FC: Del Rio, Alex Torres, Dani Martí, David López, Guille Torres, Ruben, Aliaga (Iván Méndez, 88’), Pitu, Cano, Javi López (Wilber, 82) i Albert López\nFC Vilafranca: Miguel Ramos, Oscar, Sergi, Fontanils, Josep Diez, Boira, Oribe, Gestí (Rosillo, 58’), Luca (Braima, 81’), Vía i Balboa (Sardà, 64’).\nGols: 1-0 Dani Martí, 54’.\nÀrbitre: Carrillo Vílchez ha amonestat a Alex Torres (2,81’) i Ruben pels locals, i Josep Diez, Boira i Braima pels visitants.\nAmateur APrimer equip31/03/2019


En aquest sentit, els professionals del sector hem d'estar permanentment en alerta, i estar al corrent del que està succeint i quin és el context en què operem per tal de comptar amb una visió fidel a la realitat i transversal que ens permeti dissenyar i executar estratègies comunicatives efectives en un entorn certament canviant i complex. Això implica estar familiaritzat en tot moment amb les noves eines d'anàlisi, de planificació i de mesurament que tenim al nostre abast; mostrar una gran curiositat sobre com evoluciona el comportament dels usuaris en general i del nostre target en particular, i ser els primers a conèixer les plataformes i novetats tecnològiques més rellevants, anticipant-nos fins i tot a la seva implantació sempre que sigui possible. I no ens podem oblidar del contingut, la part més creativa d'aquesta equació que uneix ciència, tecnologia i art.\nUna perspectiva que pot resultar, sens dubte, aclaparadora. Per tant, coneixedores de la complexitat i del context canviant del sector comunicatiu en línia, nombroses són les institucions i empreses del sector (consultores, agències de mitjans, agències de màrqueting digital, Google, Facebook i Amazon, entre d'altres) que, tant a escala nacional com internacional, regularment publiquen informes sobre les tendències més rellevants del sector per tal d'apropar-les a les diferents parts involucrades.\nAquest article és fruit d'un debat realitzat en les diferents aules de l'assignatura Comunicació digital i reputació online. Hi hem compilat i desenvolupat algunes de les tendències més rellevants de l'any en curs i, si bé no hi són totes les que són, sí que ens permeten mostrar una panoràmica de cap a on es dirigeix el sector.\nSegons IAB en el seu III Estudio de Audio Online, més del 40 % dels professionals relacionats amb el màrqueting digital a Espanya ja considera l'àudio en línia en les seves estratègies per connectar amb els consumidors. Un percentatge que seguirà creixent, com ho està fent el consum de podcasts, i més tenint en compte també que sistemes com Amazon Echo i Google Home; els assistents com Siri, Alexa o Google Now; el recent Live Audio de Facebook, o l'Amazon Music per competir amb el ja consolidat Spotify ja són aquí!\nEn relació a l'anterior punt, els usuaris recorren cada vegada més a la funció de veu des dels seus dispositius mòbils, i ja un 38 % d'aquests utilitzen la recerca per veu de llocs o per a navegació. Això ha contribuït —i ho seguirà fent— a modificar substancialment la manera en què busquem i accedim a la informació, i ha donat lloc a importants oportunitats: des de Google, per exemple, ja s'estan desenvolupant algoritmes capaços de comprendre les recerques per veu, ja que cal tenir en compte que no busquem de la mateixa manera en fer-ho a través del nostre teclat que en emprar la veu. D'aquest nou escenari sorgiran, sens dubte, importants replantejaments sobre com les marques han de relacionar-se amb els usuaris en l'entorn digital.\nJa hem fet referència anteriorment a la importància del contingut, és inqüestionable que el simple fet d'estar present en el medi ja no és suficient. Les marques són conscients que han d'invertir cada vegada més en continguts, però no tot es basa en un tema de volum, sinó en la qualitat d’aquests.\nSegons dades del I Estudio de Content & Native Advertising, sis de cada deu usuaris atorguen un major valor a la qualitat del contingut que a la plataforma en què es troba, cosa que s'accentua a mesura que s'incrementa l'edat de l'entrevistat. Això requereix que les empreses prenguin consciència que, cada vegada més, els continguts i el branded content es troben al centre de les seves estratègies de màrqueting, i orientin la seva producció al valor que el missatge té per a l'usuari.\nEn aquest sentit, els continguts són cada vegada més efímers i fomenten així una urgent i permanent necessitat de consulta per tal de no perdre’s res del que es publica, oferint a més noves opcions com la possibilitat de realitzar enquestes, retransmetre esdeveniments en directe, etc. Recordem que Snapchat va ser la xarxa social pionera en la publicació de continguts disponibles durant un temps limitat. Avui Facebook i Instagram, amb les seves populars stories, ja permeten també als usuaris compartir continguts que "caduquen" al cap d'un temps determinat.\nHem de parlar dels micromoments, una nova realitat que ha fragmentat la relació entre consumidors i marques en infinits petits moments que succeeixen en temps real. En aquest sentit, les marques tenen davant seu una oportunitat única d'influenciar les decisions del consumidor anticipant-se a les seves necessitats amb contingut personalitzat, adaptat al consumer journey, i oferint-los una millor experiència en els micromoments clau en què prenen la decisió.\nData, big data, smart data, visual data, data analytics, data leader, data-driven creatives, data-driven decisions... data sembla ser l'ingredient omnipresent quan ens referim al màrqueting digital.\nAixí és, el big data segueix essent una prioritat per als anunciants i per a les agències, ja que els ajuda a optimitzar les campanyes de publicitat programàtica alimentant la Demand Side Platform (DSP) i la Sell Side Platform (SSP). Però també observen com l'abast de les seves dades pròpies, per exemple, les procedents de la seva CRM, són limitades, de manera que intenten combinar-les amb dades de segons o fins i tot de tercers actors. Ara bé, el repte serà assegurar la qualitat i conèixer la procedència d'aquestes dades. La bona notícia la porta la data determinística, però no és fàcil d'aconseguir, ja que les dades són verificades amb el DNI de l'usuari, no són dades inferides ni basades en aspectes sociodemogràfics de l'usuari, de manera que són dades reals, de qualitat i escalables, i asseguren grans resultats per a les marques.\nHem parlat dels anunciants i de les seves agències, però els publishers també es beneficien del big data. A través de la compra programàtica d'espais, els editors de mitjans són capaços d'optimitzar els seus nivells d'inventari i que els seus espais publicitaris obtinguin millors resultats. La presència d'analistes de big data amb insights d'audiències verificats, ajuda a fer que els editors de mitjans de comunicació avancin en el procés programàtic i puguin enriquir el seu inventari amb aquestes audiències de comportament dinàmic. En altres paraules, els resultats de les campanyes són millors per la qual cosa el preu de l'inventari va a l'alça, i afecta també positivament el brand safety, concepte que els anunciants dels sectors de la moda, la bellesa i l’automoció principalment valoren més, en garantir que els missatges impactin al públic objectiu en l'entorn més adequat perquè siguin ben rebuts.\nAquí les plataformes de gestió de dades (DMP) són molt importants en integrar dades de diferents fonts i permetre crear segments demogràfics i de comportament dels usuaris amb la finalitat d'oferir continguts personalitzats per a cada usuari, segons qui és i tenint en compte les fases del customer journey. En realitat, segons l'estudi d’Econsultancy: The Role of DMPs in the Era of Data-Driven Advertising, el 68 % dels responsables de màrqueting enquestats opina que les plataformes DMP es convertiran en la peça clau de la compra programàtica.\nI no podem deixar de parlar de la intel·ligència artificial en un context en què un dels majors reptes és gestionar la ingent quantitat de dades que circulen i es recapten a internet. En aquest escenari, l'automatització de processos i la presa de decisions se serveix de la tecnologia de la intel·ligència artificial (AI) i el machine learning, per possibilitar l'explotació intel·ligent de tot el big data amb anàlisis algorítmiques. L'aplicació creixent d’artificial intelligence & machine learning influeix directament en els processos de decisió, en el descobriment de nous models de negoci i en una millor anàlisi de l'experiència de client, ja sigui a través de la detecció de pautes de comportament o de les seves necessitats intrínseques. Un exemple de la seva aplicació són els assistents virtuals (sistemes conversacionals com els chatbots), els sistemes de recomanació o els serveis d'atenció al client, entre d'altres.\nEn definitiva, temps apassionants per als professionals relacionats amb el màrqueting digital que tenen el repte d'afrontar i entendre aquestes i d’altres tendències que estan transformant l'ecosistema de la comunicació. Ens enfrontem a uns mesos disruptius amb canvis en els models de comercialització de la publicitat, en la legislació i en els algoritmes i models d'optimització, entre d'altres, que, sense cap dubte, estan tenint ja un efecte immediat en el dia a dia dels professionals del màrqueting i de la comunicació.\nDE DALMASES, M. Luisa de Dalmases; FERNÀNDEZ-CUESTA, Jordi; MARTÍN-GUART, Ramon. Ciència i art, per la via 1… COMeIN [en línia], juliol 2018, núm. 79. ISSN: 1696-3296. DOI: https://doi.org/10.7238/c.n79.1850\nmitjans socials; gestió de la informació; publicitat; cultura digital; big data;


Napapijri Aerons Hood 1 Rosa comprar i ofertes a Dressinn\nEstàs buscant productes de la marca Napapijri, concretament Napapijri Aerons Hood 1? A dressinn trobaràs una completa selecció de productes de Roba dona i accessoris de moda . Fes totes les compres a la teva botiga online dressinn. Oferim més de 75 modalitats de pagament perquè puguis escollir la que et vagi millor. Dóna un cop d’ull al catàleg i aconsegueix fantàstiques ofertes de moda . I si al rebre el producte no estàs satisfet, et tornem els diners.\nSostenibilitat Napapijri Aerons Hood 1


El parc automobilístic creix un 2,1% durant el 2020 - FÒRUM.ad\nTrànsit dens. Foto: ARXIU\nEl parc automòbil d’Andorra a 31 de desembre de l’any 2020 és de 91.355 vehicles, xifra que representa un augment de 1.911 unitats, equivalent a una variació del +2,1% respecte als 89.444 vehicles existents el 31 de desembre de l’any 2019.\nPer tipus de vehicle, el nombre de turismes presenta l’increment en valor absolut més elevat (+1.224 unitats), assolint la xifra de 61.622 turismes l’any 2020, un +2,0% més que l’any anterior. El nombre de motocicletes i de ciclomotors és de 16.655 unitats, equivalent una variació absoluta de +544 unitats respecte a l’any anterior, el que representa un augment del +3,4%. El volum de camions i camionetes també s’incrementa respecte l’any 2019 (+0,8%, +53 unitats) i situen el nombre total en 6.507 unitats. Per últim, el nombre d’altres vehicles al final de l’any 2020 és de 6.571 unitats, un creixement de +90 unitats que suposa una variació del +1,4% respecte l’any anterior.\nEn l’evolució històrica del parc automòbil d’Andorra s’observen increments anuals elevats i constants des de l’any 1999 fins l’any 2008, quan la xifra superava els 76.000 vehicles, i aquest valor es manté estable fins l’any 2013. En els darrers set anys s’ha reprès la tendència a l’alça, motivada principalment per l’ascens de turismes i motocicletes.\nParc automòbil per tipus d’energia\nPel que fa al tipus d’energia, l’any 2020 tots els vehicles presenten variacions positives respecte l’any 2019. Quant als més nombrosos, el grup que augmenta més és “Gasolina” (que representa el 48,0% dels vehicles), amb +1.349 unitats, fet que suposa un increment del +3,2%. El grup “Gasoil” (el 46,0% dels vehicles) augmenta en +158 unitats, xifra que suposa un creixement del +0,4%. Cal destacar l’augment continuat que mostren els vehicles “Elèctrics 100%”, els quals ja suposen el 0,5% del total de vehicles del parc, i l’any 2020 ha elevat el seu nombre en +79 unitats (un augment del 21,6% respecte l’any 2019). Respecte dels vehicles híbrids (tant els endollables com els que no ho són), creix el nombre global d’aquests d’automòbils en +272 unitats, equivalent a\nuna variació del +45,9% en relació l’any anterior. Per últim, els vehicles del grup “Sense carburant” incrementen el seu nombre en el +1,3%, amb +53 unitats respecte al 2019.\nPel que fa a la distribució dels turismes segons el tipus d’energia, a finals de l’any 2020 totes les varietats presenten variacions positives respecte l’any 2019. Quant als grups més nombrosos, el de “Gasolina” presenta l’augment més elevat, amb +785 unitats, fet que suposa una variació del +3,2%. El tipus d’energia “Gasoil” creix en +108 unitats, xifra que suposa un augment del +0,3%. La distribució entre els turismes de gasolina i els de gasoil s’anivella any rere any, encara que els vehicles propulsats amb motor de gasoil continuen sent més freqüents que els de gasolina i de mobilitat elèctrica, que s’han incorporat recentment en el parc automòbil.\nAntiguitat del parc automòbil\nL’antiguitat mitjana del parc automòbil se situa en els 15,0 anys l’any 2020, el que suposa un increment del +2,7% respecte de l’any 2019, continuant en la tendència d’augment progressiu enregistrada els darrers anys. S’han eliminat els vehicles de museu i col·leccionista del còmput.\nEl grup de vehicles amb una antiguitat” de “més de 20 anys” presenta, al 2019, variacions positives respecte la distribució per grup de l’any 2019 en els quatre tipus de vehicles. En canvi, el grup d’antiguitat “10-20 anys” presenta variacions negatives respecte l’any anterior en tots quatre tipus de vehicles, mentre que el grup de vehicles amb una antiguitat de “0-10 anys” presenta variacions positives en “Turismes”, “Motocicletes i ciclomotors” i “Camions i camionetes” i variacions negatives en “Altres”.\nRàtios de vehicles per habitant\nAtenent a les dades de final de l’any 2020 i segons el tipus de vehicle, hi ha 790 turismes, 213 motocicletes o ciclomotors i un total de 1.171 vehicles per cada 1.000 habitants, i totes tres ràtios experimenten tendències a l’alça en els darrers anys.\nRespecte al tipus de combustible, de cada 1.000 turismes, un total de 414 correspon al grup de “Gasolina” i 568 al grup de “Gasoil”. Els turismes del grup “Gasolina” mostren una tendència a la baixa en aquest últim any, igual que els de “Gasoil”.\nLa ràtio dels vehicles de mobilitat elèctrica, sense incloure-hi el grup “Altres”, se situa en 7,9 per cada 1.000 vehicles, un augment del 16,6% en relació a l’any 2019. Aquesta ràtio experimenta una tendència a l’alça en els darrers tres anys.\nDurant l’any 2020, es van inspeccionar un total de 39.155 vehicles, un -0,2% amb respecte a l’any 2019. D’aquests, un 78,6% van ser turismes, un 10,3% motos, un 6,7% furgonetes, un 2,1% camionetes i un 1,8% camions.\nQuant al tipus d’energia, el 63,8% dels vehicles inspeccionats són de gasoil i el 35,8% són de gasolina. La resta, es distribueix en un 0,3% híbrids de gasolina no endollable i en un 0,1% de vehicles 100% elèctrics.\nNotícia Anterior: KLM ‘implementa’ el 1er vol de passatgers amb querosè sintètic sostenible\nSegüent Notícia: Es licita la campanya 2021 de pavimentació i reforç de les carreteres generals, secundàries i carrers


INAUGURACIÓ DE RÀDIO SANT MARC » Escola Sant Marc\nINAUGURACIÓ DE RÀDIO SANT MARC\n14 de juny de 2017 /General/admin\nAvui, 14 de juny de 2017, hem inaugurat la Ràdio Sant Marc. Durant el curs hem estat parlant i estudiant la ràdio. Hem creat la nostra ràdio, amb una sintonia i un logo.\nPer inaugurar-la ens hem reunit tots els mestres i alumnes al pati de l’escola. La coral ha cantat cançons, l’Elisabet ha presentat als alumnes que han compost la sintonia i també els que han dibuixat el logo. I hem aprofitat per presentar el dibuix de l’agenda del pròxim curs. Després la directora ha tallat la cinta i els delegats de cada curs han enlairat uns globus. En la nostra pàgina web (part superior a la dreta) hi ha l’enllaç de la ràdio amb algunes gravacions fetes.\nProperament anirem penjant les gravacions de tots els curs. Us animem a escoltar RÀDIO SANT MARC!


apeupermontserrat: RUTA CIRCULAR L'ELEFANT\nRuta circular: Santa Cecília, Camí de l'Arrel, Pla de la Trinitat, L'Elefant, Coll de la Canal Plana, Camí de l'Arrell i Santa Cecília.\nLa pujada a l'Elefant és una de les millors excursions que es poden fer a la muntanya de Montserrat. Ja que ens permet conèixer les parets més espectaculars dels massís. El darrer tram de l'ascensió és una mica espectacular i la vista des del cim, simplement incomparable.\n23 apeupermontserratins vam sortir a primera hora del matí de l'aparcament de Santa Cecília i vam enfilar el camí de l'Arrel en direcció el Monestir. El camí passa per davant de la paret dels Diables, amb la seva característica taca de color vermellós i ens porta fins molt a prop del peu del Cavall Bernat. Al que veiem en tota la seva alçària. Sempre hi ha escaladors que fan el seu cim.\nA l’arribar al Pla de la trinitat vam canvia de camí passant per davant de l’ermita de la Santíssima Trinitat tot resseguint el PR C-19 fins a una altra cruïlla on vam gira a la dreta en direcció a l’ermita de Sant Salvador.\nLa pujada al cim de l’Elefant es fa per unes parets força inclinada. El darrer tram, abans de fer el cim, és una curta però intensa canal molt estreta que posa a prova les nostre habilitats de petits escaladors . Alguns van necessitar d’una petita ajuda però tothom va pujar. Després d’aquest pas vam arribar al cim i el ben guanyat esmorzar tenia com a premi unes vistes espectaculars.\nLa Baixada la vam fer en molt de compte i tornant a ajudar als menys hàbils. Un cop de nou al camí vam anar en direcció al serrat de les Lluernes i vam baixar per la Canal Plana. La baixada força fàcil ens porta de nou al camí de l’Arrel i només ens quedava que resseguir-lo i arribar a Santa Cecília.\nGràcies a tots els que heu compartit amb nosaltres aquesta sortida.


CIU fa una roda de premsa en què denuncia diverses actuacions del pla\nEl grup municipal de Convergència i Unió va fer dilluns al vespre una roda de premsa per exposar les seves crítiques al POUM igualadí. Es queixen de la ‘destrucció de sòl industrial i i el model de ciutat que s’hi proposa’, i reiteren la seva demanda d’allargar el termini d’al·legacions. També posen l’ull en casos concrets, com el que afectarà l’illa de l’Hospital de Dia Sant Jordi. Anoiadiari hem parlat amb Miquel Piqué, propietari d’una edificació que haurà de desaparèixer.\nEn la roda de premsa, Jordi Pont va anar desgranant les deficiències que el seu grup troba al Pla. Per exemple, es queixen de la ‘generació massiva de sòl residencial a Fàtima’, al·legant que en aquests moments ‘a Igualada hi ha un parc d’uns 2.000 pisos per vendre’. També troben que la previsió d’edificis al Pla de la Massa és ‘un error’, perquè ‘trenquen tot el paisatge d’aquesta ciutat jardí’.\nPoc sòl industrial\nSegons apuntava Marc Castells (CIU), el POUM ‘significarà la mort de la Igualada industrial’. El grup es va referir sobretot al barri del Rec, ‘on no es dóna cap alternativa als empresaris i es preveuen uns canvis massa agressius, amb la construcció d’amples vials’. També van parlar de la zona del polígon, i es va qualificar d’errada el fet de ‘barrejar els usos industrials amb els comercials’. Segons Pont, ‘amb un terme tant petit com el d’Igualada no es pot cometre l’error de limitar el poc sòl industrial que queda’.\nFinalment, també es va reiterar la demanda perquè s’allargui el període d’al·legacions, ‘perquè la ciutadania estigui més ben informada i tingui temps de defensar-se’, segons Castells. Un dels qui presentarà al·legacions és Miquel Piqué, propietari d’un edifici afectat pel POUM i que, segons explica, haurà d’ensorrar la casa on viu i on té el negoci perquè es troba al costat de l’Hospital de Dia Sant Jordi. Piqué explica que estaria disposat a ‘sacrificar l’edifici si les coses es fessin ben fetes’. És a dir, que si hi ha la necessitat d’ampliar l’Hospital o construir-hi un equipament, hi estaria d’acord, sempre que se l’indemnitzés a preu de mercat. En canvi, segons explica, el POUM l’obliga a ‘entendre’s amb el veí del davant, per ensorrar també aquell immoble i fer-hi pisos’ i, del que en resulti, establir la manera de ‘repartir-s’ho’.\nRacionalitzar la ciutat\nPer la seva banda, el regidor d’Urbanisme, Antoni Pàmies, ha aclarit que la idea ‘és reordenar la ciutat i racionalitzar-la, de manera que les illes que es dediquin a equipaments siguin senceres, possibilitant-ne el creixement en cas necessari’. De moment, explica Pàmies, no hi ha cap projecte concret per a l'espai del costat de l'Hospital de Dia, però es tracta de disposar-ne si hi ha la necessitat d’ampliar o completar aquest equipament. El regidor també ha deixat clar que ‘el sòl afectat pel POUM no es perd, sinó que es preveu en un altre lloc, i que en tots casos la pèrdua de sostre edificable es compensa’. Finalment, sobre les demandes d'allargament del termini d'al·legacions, Antoni Pàmies ha dit que encara no s'ha pres una decisió, sinó que s'estan valorant.\n10 de febrer 2010.19:06h\n10 de febrer 2010.16:49h\nsembla que la ciutat reacciona. hi ha indignació, bon senyal.\n10 de febrer 2010.13:35h\nSembla que encara es mofin de nosaltres a la cara:\nAlbert, netejar la cara del barri de Fàtima ? No cal, ho hauríem de pagar els altres.\n10 de febrer 2010.13:30h\nJoan, es pot dir més alt però no més clar.\nCal continuar proposant idees de la mateixa manera que es fa en el fòrum d’Anoiadiari al... Llegir més facebook:\nAquí les propostes no cal que vagin acompanyades de la corresponent comissió econòmica (%) per a l’amic de torn, com sí que passa en altres esferes.\nPàmies, després de 31 anys com a regidor a l’Ajuntament, encara no en tens prou ?\nEncara no he sentit a cap músic pagat parlar del tema, com s’amaguen quan no tenen raó.\n10 de febrer 2010.13:13h\nJosep, a qui li agrada aquest PLA? diga’m algu i m’ho començaré a creure.\n10 de febrer 2010.13:12h\nAquest POUM està fet pensant en l’etapa de la bombolla immobiliària i amb les idees especuladores de l’Entesa x Igualada, aquells que s’autoanomenen d’esquerres.\n10 de febrer 2010.11:45h\nJosep, certament a noticia per dia. Alguna cosa es deu està fent malament si tanta noticia es genera.\nGent com tu sempre considereu que la crítica es negativa quan va contra la tesi oficial.\nNingú... Llegir més està dient que no es faci res.\nPrecisament la majoria d’articles i comentaris van amb propostes que son diferents de la oficial, que no pretén altra cosa que arrasar un barri industrial històric. Ningú va contra res. La gent va a favor de mantenir, de millorar, de restaurar, de preservar una historia, etc.\nPrecisament crec que si algú va en contra d’alguna cosa son la gent com tu que aneu contra el que ja hi ha i que ja us està be un POUM que arrasa els nostre passat.\nLa gent proposa coses que tu interpretes que son negatives per que no deuen coincidir amb el que tu penses.\nJa n’hi ha prou de dir que els altres son negatius sense fer cap proposta positiva. De fet no se per que escric aquest comentari per que el teu ja parla per si sol del teu caràcter “obert” a les opinions dels altres i “positivista”\nDiu la frase d’avui de l’anoiadiari: Els savis busquen la saviesa; els necis creuen haver-la trobat - Napoleó I. Tu sabràs si vols ser savi o neci.\n10 de febrer 2010.10:44h\nQue pesats!! a noticia per dia sobre el POUM i totes negatives, ja sabem que no us agrada, al final fareu que gent que no en te ni idea no li agradi... Serà cert lo del quart poder...\n10 de febrer 2010.10:35h\nBlender, totalment d’acord. I a la Rambla també tenim uns quants exemples de mal gust. L’han destrossada. Ara volen fer el mateix al barri del Rec en nom de la modernitat.\n10 de febrer 2010.10:25h\n1-) Abans de preveure fer més pisos, cal omplir els que ara hi ha buits, cal acabar les promocions iniciades i cal tirar a terra tots els edificis d’habitatges vells per fer-ne de nous (respectant... Llegir més l’harmonia arquitectònica de la zona, si cal). No es pot sacrificar sòl verge per fer-hi habitatges quan encara queden llocs dins de la trama urbana per fer-hi pisos.\n2-) Cada vegada que, des de l’Infinit, veig el barri de Fàtima, penso que té un què. Arreglant la façana que dóna a la riera guanyaria molt (sé que forma part dels plans de l’equip de govern). Compte amb tocar molt aquell barri, ja que es podria ”vendre” com un exemple de barris d’autoconstrucció, una realitat que forma part de la nostra història.\n3-) Més compte encara amb el barri del Rec. Diumenge vaig portar-hi alguns companys de feina de Barcelona i les seves famílies (13 persones en total). Van quedar meravellats. Cal conservar el barri i trobar-li nous usos. Us animo a participar en la pluja d’idees del Facebook en relació a aquest tema.\n10 de febrer 2010.10:06h\nQue es realitzi aquest POUM no dependrà de l’Ajuntament si els Igualadins volem.\nCrec que la veu del poble no serveix només per anar a votar cada quatra anys, hem de servir per alguna cosa més.\n10 de febrer 2010.09:30h\nUn exemple de permisió constructora : L’edifici del damunt del SuperMas a la plaça de les tortugues... un exemple de mal gust o gust equivocat allà on no toca, es que no ens mirem els plànols... Llegir més abans ??\n10 de febrer 2010.08:17h\nNo és que estiguin enrocats, el problema és que ja no saben on són. Un dia es van dedicar a posar colorets al plànol d’Igualada, a jugar a la Igualada del futur, sense ser conscients (hi ha... Llegir més moltes altres coses en que no ho són), que això afectava a la valoració de les finques, i que en molts casos, això vol dir afectar a la viabilitat de les empreses o negocis. Si en Pàmies es vol retirar, que ho faci, que li dediquin un carrer si vol (un d’aquests nous del barri del rec), però que no faci més mal a la ciutat.\n10 de febrer 2010.07:22h\nAymamí i Pàmies estan enrocats i no s’adonen que mitja Igualada està molt enfadada i mobilitzada. Aquest POUM no té ni cap ni peus i serà la tomba de les adoberies d’Igualada i un miler de... Llegir més llocs de treball.