CSA Carcaixent: de desembre 2011\nNOVA JORNADA (10-12-2011)\nJornada amb resultats de tot tipo, pasem a vore com els ha anat esta jornada als diferents equips del club:\nCADET MASCULÍ: El nostre equip va pedre davant el C.B.GUADASSUAR per 31-50, aquesta derrota acomoda a l'equip al 4º lloc de la classificació amb 1 victòria i 3 derrotes, la pròxima jornada l'equip cadet descansa per lo que no disputarà ningún partit.\nDesprés de la primera volta la classificació del cadet està així:\n1º C.B. ANNA 4-0\n2º C.B. GUADASSUAR 3-1\n3º C.ENGUERA B. 1-3\n4º C.S.A. CARCAIXENT 1-3\n5º GANDIA BASKET 1-3\nMolta sort a l'equip per a aquesta segona volta.\nCADET FEMENÍ: L'equip descansava aquesta jornada, per a la pròxima jornada disputarà el seu partit al pavelló, a les 11'30h davant l'últim classificat del grup que es el C.B.MANUEL, les nostres estan les primeres, però no s'han de confiar ya que a la primera volta l'equip sols va guanyar de dos punts davant aquest equip.\n1º C.S.A. CARCAIXENT 3-1\n2º GESTORIA JUAN 3-0\n3º C.B. ANNA 2-2\n4º C.D. MOIXENT 1-3\n5º C.B. MANUEL 0-3\nA vore si segueix la mateixa tònica l'equip per a la segon volta i continúa a la primera plaça.\nJÚNIOR MASCULÍ: Sense cap dubte, el millor equip del club fins ara, el passat dissabte tenía un díficil encontre davant el C.B.ALGEMESÍ com a visitant, una pista molt complicada, i un rival que està situat a la part alta de la classificació, l'equip anava amb importants baixes, i així i tot s'emportà la victòria cap a casa per 54-63, per a la pròxima jornada, l'equip jugarà com a local davant el segon classificat el C.B. DENIA, el proper dissabte a les 20'00h al pavelló cobert de CARCAIXENT, esperem que vingau a donar suport a l'equip ja que es un partit on verdaderament sabrem si el nostre JÚNIOR te opcions reals a estar en la part alta de la classificació, ja que després de 8 partits l'equip es tercer amb un balanç de 7-1.\nJÚNIOR FEMENÍ: Despés de dos jornades de descans, l'equip JÚNIOR tenía una complicadíssima eixída, ja que es desplaçava fins a OLIVA per a jugar el seu encontre, contra un equip que encara no coneix la derrota, i que a més a més està aconseguint resultats expectaculars, com el que li endorsà al nostre equip, ja que perguerem per un clar 90-14. La pròxima jornada l'equip jugarà al pavello a les 20'00h davant el C.B. DENIA vos esperem a tots.\nSÈNIOR B: Mala jornada per al segón equip, ja que jugava davant el primer classificat del grup, l'equip va pedre per 79-53, davant el líder BASQUET ALCASSER, per a la pròxima jornada l'equip tambe tindrà un dur contrincant, ja que es medirà davant el BASQUET PICASSENT que va classificat al 4º lloc. L'encontre serà el proper dissabte a les 16'00h al pavelló de CARCAIXENT.\nSÈNIOR FEMENÍ: Gran alegría la que ens va donar l'equip femení, ja que jugava davant un dels nostres favorits rivals com es el NB. ALZIRA, les xiques entrenades per Mª Carmen Merlo, juanyaren el derby per 37-53, el pròxim partit el disputaràn a casa davant el C.B. GATA, equip situat últim a la classificació i que encara no sap el que es guanyar, es una bona oportunitat per a aconseguir dos victòries consecutives, que sempre donen molta moral. Ànim xiques, el partit es disputarà a CARCAIXENT el proper dissabte a les 16'00h.\nSÈNIOR MASCULÍ: La decepció arrivà amb l'equip Sènior, que visitava la pista del C.B.ALGEMESÍ, equip situat a la part baixa de la classificació, i que després d'una primera part més o menos acceptable guanyant de 14 punts l'equip caigué derrotat a la pròrroga per 75-67, resultat que fica a l'equip amb només 3 victòries de les 9 posibles, i que te que començar a guanyar partits si no vol patir a lo llarg de la temporada, la pròxima jornada l'equip jugarà davant el C.B. CANALS que porta una victòria més que els nostres, es una bona oportunitat per a demostrar que pot eixir de la zona baixa i disputar els seus partits. Proper dissabte a les 18'00h al pavelló.\nA les diferents pàgines dels equips teniu la crònica de cada partit, ara anem a coneixer al quintet ideal de la joranda i al MVP:\nBASE: Àngel Fernandez (SÈNIOR B) 13 puntets per al xativí\nESCOLTA: Joan Calatayud (JÚNIOR MASCULÍ) 19 punts per a Joan a ALGEMESÍ.\nALERO: Sonia Espert (SÈNIOR F) Va ser la màxima anotadora del derby amb 17 punts.\nALA: Raúl Garrigues (JÚNIOR MASCULÍ) Bon partit de Raúl a ALGEMESÍ.\nPIVOT: Paula Micó (SÈNIOR F) Gran partit de Paula al derby.\nMVP DE LA JORANDA:\nPAULA MICÓ (SÈNIOR FEMENÍ)\nMolta sort per a la pròxima jornada a tots els equips !!!\nPublicat per Carcaixent Basket en 16:28 Cap comentari:\nBONS RESULTATS PER A LA MAJORÍA DELS EQUIPS\nDesprés de dos jornades amb mals resultats, en la jornada del passat dissabte molts equips del club aconseguiren guanyar i fer un bon joc als seus partits:\nComençem el repàs de la passada jornada amb el CADET FEMENÍ:\nEl diumenge per la vesprada a MOIXENT va jugar el nostre equip CADET FEMENÍ, un encontre que mirant els resultats dels dos equips no es presentava fàcil, a més a més les nostres teníen dos baixes molt importants per a aquest encontre, com Alba i Fàtima, però l'equip va saber superar a les guerreres de MOIXENT per un clar 28-44, amb aquesta gran victòria l'equip aconsegueix la primera posició de la classificació amb un balanç de 3 victòries per sols 1 derrota.\nLa pròxima jornada l'equip descansa, per la cual cosa no disputarà ningún partit.\nEl nostre CADET MASCULÍ, va estar apunt de guanyar el seu encontre a la sempre difícil pista del GANDIA, els nostres caigueren derrotats per un apretat 37-48, per a la pròxima jornada l'equip s'enfrontarà a l'equip de GUADASSUAR, equip que està situat segon a la classificació, no es pergau l'encontre el proper dissabte a les 11'30h al pavelló.\nPasem als JÚNIORS:\nEl FEMENÍ cumplía el segón partit consecutiu sense jugar, degut a les dos jornades de descans que te aquest grup, el proper dissabte te un complicaíssim encontre davant un equip que te totes les papeletes de aconseguir el títol, ja que a més a més de comptar els seus partits com a victòries, aconsegueix una amplía ventaja, l'encontre serà a la ciutat de OLIVA a les 12'15h.\nPer contra el nostre JÚNIOR MASCULÍ, està fent fins al moment una grandíssima temporada, i el passat dissabte aconseguí la victòria davant un equip potent i ven situat a la classificació com es el C.B. PEGO els nostres s'imposaren malgrat les nombroses e importants baixes de JOSUE, SERRAT, GUILLEM I ARNAU, al final del partit el resultat va ser de 73-55, el pròxim partit del JÚNIOR MASCULÍ serà el proper dissabte a les 16'00h a la pista del 5º classificat, el C.B. ALGEMESÍ, difícil desplaçament, però partit que hi ha que guanyar per a seguir amb la bona temporada.\nI per a finalitzar pasem a analitzar com han anat els partits dels nostres SÈNIORS:\nSÈNIOR B: L'equip s'imposà amb claritat (77-45) al C.B. BENIFAIO, amb un gran partit dels nostres en totes les facetes del joc, destacar la gran actuació de QUIQUE TARRAGÓ amb 23 punts i 4 triples. Per a la pròxima jornada l'equip es desplaçarà fins a ALCASSER, el proper diumenge a les 12'00, aquest equip està situat en la primera posició del grup amb un aterrador balanç de 8 guanyats i 0 perduts.\nEl SÈNIOR FEMENÍ se li va escapar la victòria davant el líder de la classificació a l'últim cuart, en un partit molt disputat que s'emportà l'equip visitant, el C.B. BENIFAIO als últims minuts per un resultat enganyos, 49-62, destaquem la gran actuació del TANIA i DORI. Per al pròxim partit, l'equip jugarà davant un dels rivals preferits del club, ja que jugaran davant el NB ALZIRA, a vore si les nostres fan un bon partit i s'emporten el DERBY. MOLTA SORT XIQUES !!!. El partit serà a les 16'30h a ALZIRA.\nEl nostre equip SÈNIOR MASCULÍ guanyà el seu encontre davant el CAUDETE, un partit que pareixía controlat a l'últim cuart amb 12 punts a favor, però l'equip visitant aconseguí empatar falta de apenes un minut, al final victòria de 9 punts per als nostres. Per a la pròxima jornada l'equip es desplaçarà a ALGEMESÍ per a afrontar el seu partit, davant un equip que de moment sols a guanyat un partit, no hi ha que confiar-se, però es una bona oportunitat per a guanyar i aconseguir dos victòries consecutives, el partit serà seguidament després del partit del nostre JUNIOR MASCULÍ, a les 18'00h.\nRecordeu que podeu vore les cròniques dels encontres a les diferents pàgines dels equips.\nPassem a anomenar els millors de la JORNADA:\nBASE: Joan Calatayud (JUNIOR MASCULÍ)\nESCOLTA: Clara Garrigues (CADET FEMENÍ) Gran partit amb 22 punts.\nALERO: Quique Tarragó (SÈNIOR B) 23 punts amb 4 triples.\nALA: Juanjo Escandell (SÈNIOR B) Bon partit amb 18 punts.\nPIVOT: Dori (SÈNIOR FEMENÍ) La bona actuació de DORI no va poder impedir la derrota.\nQUIQUE TARRAGÓ, a més a més dels seus 23 punts al seu partit, Quique estar molt destacat a la victòria del SÈNIOR A, ja que ajudà amb 11 punts i tres triples. En total dels dos partits 7 triples,\n¡¡¡ ENHORABONA !!!\nFins la pròxima jornada.\nPublicat per Carcaixent Basket en 17:07 Cap comentari:


Xàtiva formarà a 120 persones del barri del Carme per a trobar feina – Blog Ajuntament de Xàtiva\nXàtiva, 15 de setembre de 2017.- La regidoria de Benestar Social de l’Ajuntament de Xàtiva posa en marxa el programa d’itineraris formatius per a la inserció laboral de persones en risc o en situació d’exclusió social. Dimarts 19 de setembre, a les 11 hores, hi ha convocada una reunió informativa a la Casa de Cultura. El programa intervé sobre la situació actual del barri de Carme, per combatre les circumstàncies que dificulten la integració laboral i, per tant, la inclusió social. L’objectiu és situar als col·lectius desafavorits en situació de la màxima igualtat possible respecte de la mitjana de la societat de Xàtiva, mitjançant la capacitació i proporcionant eines bàsiques per trobar feina i autonomia personal a l’hora d’accedir al mercat laboral.\nLa regidora de Benestar Social, Xelo Angulo, explica que “és un programa ambiciós que contempla el treball com a un factor estructurant de la vida de les persones. Anem a seleccionar 120 participants, dels quals 60 seran joves de 16 a 30 anys. També va dirigit a dones d’entre 30 i 64 anys i a aturats de llarga duració en aquesta mateixa franja d’edat”. La regidora ha destacat que els participants al programa rebran una remuneració, tant durant el període de formació com en les assistències als tallers posteriors.\nEs realitzaran tallers de formació bàsica (llenguatge i comunicació, càlcul i operacions bàsiques i coneixement del medi natural, social i cultural), ofimàtica, millora d’autoestima i habilitats socials i d’acompanyament a la inserció laboral. El programa conté unes fases d’itinerari que han de desenvolupar-se i executar-se. Així, l’itinerari inclou una fase d’acollida i diagnòstic sociolaboral individualitzat que valorarà l’historial professional i formatiu per detectar les necessitats, mancances i altres factors relacionats amb l’accés a l’ocupació per establir el nivell i perfil d’ocupabilitat de cada participant.\nL’elecció del barri del Carme ve determinada per situacions de desigualtat, deteriorament i exclusió social d’alguns dels seus habitants. El barri compta amb 757 habitants, el que suposa el 3% de la població de Xàtiva. El Carme està conformat per 13 blocs d’habitatges d’entre 60 i 80 metres quadrats, d’una antiguitat al voltant de 60 anys. La incidència de problemes com l’atur o la falta d’autonomia econòmica fan necessària aquesta intervenció.\nNotícia següent Xàtiva adjudica les obres de la nova oficina de turisme en el centre de recepció de visitants\nNotícia anterior La temporada de tardor del Gran Teatre de Xàtiva acollirà prop de 30 espectacles


About: Maximilià Alloza Vidal\nMaximilià Alloza Vidal (Castelló de la Plana, 1885 - Castelló de la Plana, 1945) va ser un poeta valencià. Va llicenciar-se en medicina a València, on va entrar en contacte amb el cercle de Teodor Llorente i on, arran d'unes declaracions pessimistes de Juan Navarro Reverter, va decidir escriure el seu primer poema en català: Lo plor de la musa, publicat a Castelló de la Plana l'any 1913.\nMaximilià Alloza Vidal (Castelló de la Plana, 1885 - Castelló de la Plana, 1945) va ser un poeta valencià. Va llicenciar-se en medicina a València, on va entrar en contacte amb el cercle de Teodor Llorente i on, arran d'unes declaracions pessimistes de Juan Navarro Reverter, va decidir escriure el seu primer poema en català: Lo plor de la musa, publicat a Castelló de la Plana l'any 1913. L'any 1918 va tornar com a metge a Castelló de la Plana, on residí fins a la seva mort. A la seua ciutat natal va actuar com a president de l'associació La Nostra Terra, formada per l'escissió del sector més polititzat de Joventut Regionalista, encapçalat per Gaietà Huguet i Breva. Home de caràcter reservat, abandonà aviat la creació literària, datant el seu darrer poema publicat de l'any 1924. Tot i això, l'any 1932 apareix com un dels signataris de les Normes de Castelló. La seua obra més important és el poema Ioesa (1914), basat en el mite de Dafnis i Licènia. Aquesta obra és un exemple únic de la influència del modernisme i el parnassianisme, via Rubén Darío, en la poesia catalana del País Valencià. El seu estil obertament eròtic va impactar la societat castellonenca de la seua època, avesada a la tradicional estètica jocfloralística. (ca)\nMaximilià Alloza Vidal (Castelló de la Plana, 1885 - Castelló de la Plana, 1945) va ser un poeta valencià. Va llicenciar-se en medicina a València, on va entrar en contacte amb el cercle de Teodor Llorente i on, arran d'unes declaracions pessimistes de Juan Navarro Reverter, va decidir escriure el seu primer poema en català: Lo plor de la musa, publicat a Castelló de la Plana l'any 1913. (ca)\nMaximilià Alloza Vidal (ca)


Concert de Festes 2013 | smlallosaderanes.com\nPublicado el 23/06/2013 por smlallosaderanes\tUn comentario\nA l’Auditori “MESTRE VICENT TORTOSA”, i dins els actes de les Festes Patronals 2013, la Banda de la Societat Musical de la Llosa de Ranes els oferirà el CONCERT DE FESTES, aquest any amb la colaboració de la cantant ASTRID CRONE, que ens delectarà amb l’espectacle «Grans cançons de la història del Cinéma i del Musical».\nDijous 22 d’agost de 2013 a les 22:30\nAuditori Mestre Vicent Tortosa (la Llosa de Ranes)\nAstrid Crone, solista\nFrancisco J. Sanchez Roca, director\nAstrid Crone va nàixer en Elsloo (Holanda) i va cursar estudis de dansa de jazz en l’Acadèmia de Maria Habite en Amsterdam, que va alternar amb els de música i cant de Jazz en el Conservatori de Hilversum.\nEn el període d’1.987/ 1.989 va actuar com a cantant solista i “prima ballerina” en la companyia “Broadway Danse Theatre” en Amsterdam, fent musicals com “West Side Story” (Maria) i “The Wizard of Oz” ( Dorothy).\nEn 1.988 va participar en el programa “All that Jazz”.\nL’any 1991 va debutar en el Palau de la Música de València en el concert del bicentenari de Mozart, actuant en la mateixa sala,durant el període 1992 fins a 2002, en diverses ocasions com a soprano solista en el programa “Arts en paral·lel”.\nEn 1.994 va ser soprano solista en una gira de concerts de la Jove Orquestra de la Comunitat Valenciana.\nEn 1996 va estrenar a Nova York (Broadway) , en Lexington i en Louisville (Kentucky) el musical “Una Ofélia sense Hamlet”.\nL’any 1.998, en successives eliminatòries per diverses ciutats europees, entre cantants lírics de tot el món, quedà finalista en el Torneig Internacional de Música (TIM) a Roma, on se li atorgà el Primer Premi en la categoria “Veus Femenines”, i el Segon Premi de totes les categories.\nA l’octubre de l’any 2.000 va actuar, acompanyada per l’Orquestra de Soncino (Itàlia), en La Sala Verdi de Milano cantant Àries de Puccini i Verdi.\nHa actuat amb l’Orquestra del Mediterrani de València en la producció de l’Òpera “ La Flauta Màgica “ de Mozart com Papagena (2008), “Porgi and Bess “ de Gershwin ,com Bess (2009), i “ La Cenerentola” de Rossini, com Angelina (2010).\nEntre altres enregistraments podem destacar:\n“Famous Musicals” , acompanyada per la Banda “La Artística” de Bunyol i “A night at the Opera” acompanyada per la Banda Municipal de la Corunya ,baix la direcció d’ Henrie Adams.\n“Entre dos Mars” Cançons Mediterrànies escrit expressament per a ella.\nAstrid Crone ha actuat ,acompanyada de grans agrupacions simfòniques, en quasi tota la geografia europea, interpretant un ampli repertori, des de la música barroca fins a la música lleugera i jazz.\nEn l’actualitat Astrid Crone resideix a Bunyol (València) on treballa com a professora de cant i professora de dansa en la seua pròpia escola. A més té el seu propi “ensemble” musical ,amb el qual ha presentat recentment l’espectacle “Essential”.\nPingback: Concerts d’estiu de la Societat Musical « smlallosaderanes


Autora: Jennifer Tremblay. Direcció: Allegra Fulton. Amb: Laia Marull.\nUna dona asseguda en una taula. Tres fills, casa al camp, el marit que no hi és en tot el dia. Ella va voler mudar-se lluny de la ciutat perquè pensava que podria fer més pinya amb la família. Ella ens explica la seva història mentre repassa tot el que ha de fer. Sembla la protagonista de 'Conillet', de Marta Galán, però no és Clara Segura qui li dóna vida, sinó Laia Marull. La posada en escena és més neta, però els problemes de la mare contemporània semblen els mateixos fins que introdueix el personatge de Caroline, una veïna 'working class' que té quatre fills, embarassada del cinquè. I ens adonem que l'obra de Jennifer Tremblay no va sobre la pressió que ha d'aguantar una dona de classe mitjana avui dia, sinó de l'altre, de com ens relacionem amb els que no són com nosaltres. Perquè Caroline sí que les passa putes.\nMarull fa el seu paper amb la solvència de les actrius que poden amb tot. Però tinc la sensació que la direcció d'Allegra Fulton és tova. De tan pulcre i buit que ha volgut deixar l'espai escènic que ens manlleva l'emoció. L'actriu se'ns apareix distant, com si la veiéssim darrere d'un vidre. Marull té força, però al muntatge li cal alguna cosa més per ser sublim.


Manel Plana, tradició i ofici - Fet a Sant Feliu\nDijous, 18 de gener de 2018 10:15h\nAquest divendres al vespre, tenim festa grossa al Palau. L’amic Manel Plana no solament fa expo, sinó que presenta un altre llibre a Can Falguera. Finalment, les suggerències Joana Raspall li fan peça. Tot el que escriu en aquest text de pintura i literatura, ja ho espigolava a ca la poetessa fa 40 anys. En sóc testimoni privilegiat. De vegades, amb na Matilde Bertran, en Llorenç Sans i la poetessa, un cop el pintor ja no hi era, debatíem la seva feina artística. Recordo com Matilde el pentinava maternalment. En canvi, Llorenç sovint insistia en què hi persistís. Joana anava més enllà, li demanava que escrivís sobre la seva experiència pictòrica. Particularment, aquestes crítiques estimulaven moltíssim. En aquella època, xerrar d’art pel poble, eren inquietuds excessives. Si voleu fer-me cas, pura excentricitat. Però, la seva trajectòria sempre és la mateixa, pertinaç i indesmaiable, discreta, però sòlida.\nManel Plana més aviat, és una persona tímida, de poques paraules. Ara bé, és un as quan explica pintura. Poseu-li un dibuix davant i sembla una marmanyera a plaça. De sobte, tota la seva mediocritat desapareix. No hi pot fer més, és així. Sobretot quan desentranya quadros fascinants. Quan explica com pinta Rembrandt una ventada en un carreró, no sabeu que us perdeu. De sobte, descobriu alguna cosa més que un pintor. Per això, quan hi ha una retro, la veig si vaig amb ell. De veritat, no exagero gens ni mica. Els bons pintors ens fan veure les coses que no hi són. En unes altres paraules, els cegos també hi guipen quan s’explica. Fins i tot animo que faci expos amb especialistes d’accessibilitat per a persones amb dificultats visuals. No falla, tots en sortim guanyant. Al capdavall, penso que els colors en pintura són sentiments que vessen damunt d’un llenç. Definitivament, la paraula sempre ens acosta a la llum.\nDebades Joana Raspall es distreia moltíssim quan en Plana posava el turbo de les seves anècdotes. Per això, li untava l’orella amb la mantega literària. Quan en Plana disserta, encanta, es meravellava la poetessa. Diria que aquestes insistències de la nostra gran escriptora, han estat decisives a l’hora de fer un altre llibre. A pesar de les crisis i els va-i-vés de la vida, la persona i l’artista treballen plegats. Vull dir que ell mai no dissocia aquestes facetes de la seva existència particular. Home, persona i pintor viuen en plena harmonia artesanal. Manel Plana és un aquarel·lista incomparable. Només cal que aneu a les seves sessions de pintura ràpida. Ell sembla que faci boxa, la gent resta bocabadada pels seus cops de pinzell. Pel meu gust, és un artista de tradició i ofici. Sense ell, quants de nosaltres sabríem alguna cosa de la pintura catalana del vuitcents? Quan pesquem Rusiñol, Mir, Nonell i Gimeno, de seguida, sabem què són Picasso, Dalí i Miró. Oi més quan la nostra cultura s’amaga interessadament. Ara bé, ja que no podem canviar de país, canviem de conversa. Així, doncs, fiquem el nas en les seves incursions literàries.\nEl llibre que ha fet és un enèsim repàs sobre l’evolució de la seva obra pictòrica. Sempre que l’escolto, no para de rosegar quadres, notes i aquarel·les. D’acord, em té fregit amb els grisos de Rusiñol o les inacabables tons taronges d’en Mir. Però, la seva passió és un exemple pels qui busquem en l’art, moments únics, creacions permanents. No solament això, també és un narrador formidable. Durant el Nadal, ha fullejat paperots del perruquer Llongueras. Aquest era amic del volat d’en Dalí. Gràcies a les seves incursions llibresques, pesca una piula sobre Gala Dalí. La senyoreta, un exemplar de pretensions homèriques, sembla que ha deixat cultura popular per l’Empordà. Vull dir que Gala era bastant menys avorrida que el pintor de Port Lligat. Així, gràcies al perruquer, me n’entero que la russa era coixa. O sigui que era disca, mireu si és petit el món. Llavors, les corrandes del carrer van fabricar la següent piula. Deien Gala fumada / cap d’arengada / coixa d’un peu / molt bufada / a Can Dalí no la voleu. Si el pintor fa memòria d’un perruquer tan endimoniat, imagineu-vos quina barraquera pesca pel dibuix fet art. No en tinc cap dubte, el seu text és una petita joia a l’abast d’esperits subtils.\nA més a més, de tradició i ofici, ostenta condició de santfeliuenc. Vet aquí, el meu interès per l’artista. La seva obra és immensa, tot un detall per a una ciutat tan desballestada com la nostra. Farien bé les autoritats locals per preocupar-se’n. Després de 40 anys d’una demo tan bufona, encara no tenim ni teatre ni museu amb gairebé 50.000 ànimes. No és un drama, però, indica civismes escassament enciclopèdics. És a dir, amb roses i pastorets, ja n’hi ha prou. Amb castells i tota la dàrsena de petarcs i brescallons, completem pintoresquismes, bravo. El discurs i el seu debat no pot ser un diàleg de gent exclusivament il·lustrada, cansa tanta estupidesa. De debò, és molt més senzill del que ens pensem. Si volem valor afegit en aquesta ciutat, l’obra de Manel Plana no es pot perdre per a la ciutat. El seu bagatge és un error si no aterra entre nosaltres. Hi ha fundacions per la comarca que acollirien perfectament l’obra que comprés el nostre ajuntament. Si no ho fa, probablement ens lamentarem estil ciutat com quan va passar el desastre de la Torre dels Dimonis. Allò que ja no es recupera, és la desídia de la nostra ignorància pública.\nEl patrimoni comença a ser copiós, la discussió, com sempre, escassa i irresponsable. Ja se sap, també sóc santfeliuenc i no gaire innocent. Tant de bo m’equivoqui, però l’assumpte pinta magre. Proves? Feu-vos amb un exemplar del seu nou llibre. Si fa o no fa és un petit museu a l’abast íntim, estrictament particular. En canvi, una col·lecció en mans del nostre patrimoni local és un debat que construeix. Ja ho sabeu, sense coses construïdes, la riquesa mai no pot ser compartida. Ningú com ell a l’hora de vestir-nos la nostàlgia. Una cosa així com la pinassa del Parc Nadal dins la tardor quan crema, oi que m’enteneu?\n1.\t 19 de gener de 2018 21:22h\nAixó de la manca de Museu a SF en tenen la culpa els del PSUC de la transició.\nUna colla de gent interessada per la cultura els anaren a veure amb l'idea de fer-lo a Can Ricard. Aquell consistori s'hi negà i ara allí hi tenim oficines...


La Seu posa en marxa una comissió de civisme — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / La Seu posa en marxa una comissió de civisme\nAlbert Viladés - 'Parc dels Enamorats'\nL'Ajuntament de la Seu d'Urgell ha impulsat la creació d'una comissió de civisme amb l'objectiu d'elaborar una campanya per evitar actituds incíviques a la nostra ciutat. L'òrgan està format per tècnics municipals de Joventut, d'Ensenyament, dels Serveis Socials, de l'oficina tècnica, del Servei de premsa, així com de la Mancomunitat d'Escombraries de l'Urgellet i de la Policia Municipal de la Seu d'Urgell. El presideix la tinent d'alcalde d'Atenció a les Persones del Consistori urgellenc, Anna Vives.\nL'activació d'aquesta comissió de civisme ve donada per l’observació, per part del consistori, de la necessitat de l’existència d’un instrument que ajudi a promoure actituds i conductes cíviques "que fomentin un model de ciutat més neta, més sostenible i on la convivència sigui fàcil i agradable".\nDurant l’any 2011 l’Ajuntament de la Seu d'Urgell va destinar prop de 12.000 euros a reparacions causades per actes incívics, sense tenir en compte el cost de la mà d'obra. Concretament, es va haver d'intervenir en desperfectes en l’enllumenat i en el mobiliari urbà. També es van esborrar pintades i es van canviar contenidors cremats, entre d'altres.\nD'altra banda, des del consistori s'assenyala que actituds pocs cíviques respecte la gestió de deixalles domèstiques tripliquen el cost del procés habitual de recollida de residus. Així, s'assenyala, per exemple, no reciclar com cal, llençar papers i objectes enmig de la via pública o treure mobles al carrer en dies no programats.\n“La nostra voluntat és treballar per a la sensibilització ciutadana amb la intenció d'eliminar progressivament les actituds incíviques”, ha declarat la tinent d’alcalde Anna Vives. “Hem de ser molt conscients que cadascuna d’aquestes males pràctiques ens costen diners a tots", ha afegit. Així mateix, ha destacat que "són diners que podrien invertir-se en altres aspectes que serien aprofitats per tothom”.\nLa primera tasca que durà a terme la comissió de civisme de la Seu d'Urgell és la creació d'una base de dades que servirà als tècnics municipals per conèixer amb detall on s'ha produït l'acció, en quina franja horària, les reparacions dels desperfectes i el seu cost, així com el temps invertit per arreglar el mobiliari urbà o l'espai públic malmès.\nUna altra de les propostes sorgides d'aquesta la primera reunió és la de treballar, conjuntament amb la Policia Municipal, el programa que s’imparteix als centres escolars de la Seu sobre civisme, amb l'objectiu d’incidir en l’educació de base.\nL’objectiu final és endegar una campanya per fer-la arribar a tots els urgellencs i urgellenques, "a través de la qual tots els ciutadans se sentin partícips del procés de participació per configurar, entre tots, una ciutat encara millor".


Protecció de dades - Consorci Osona de Serveis Socials\nHome/Protecció de dades\nProtecció de dadesJoan Faig2019-05-14T09:28:09+00:00\nAquesta és la política de protecció de dades del Consorci d’Osona de Serveis Socials. Fa referència a les dades de persones físiques amb les que es relaciona en l’exercici de les seves competències i funcions. Ateses les funcions del Consorci d’Osona de Serveis Socials alguns tractaments són el resultat de la prestació de serveis a altres administracions públiques que li han delegat funcions. El tractament s’efectua complint el Reglament General de Protecció de Dades (Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d’abril de 2016) i la normativa estatal sobre aquesta matèria.\nEl responsable del tractament de les dades personals és el Consorci d’Osona de Serveis Socials (d’ara endavant, Consorci), amb CIF P0800147A i domicili al carrer de l’Historiador Ramon d’Abadal i de Vinyals, 5, Vic (CP 08500), tel. 938834114 informa@ccosona.cat, http://www.osonaacciosocial.cat/\nEl Delegat de Protecció de Dades (DPD) és la persona que supervisa el compliment de la política de protecció de dades del Consorci, vetllant perquè es tractin adequadament les dades personals i es protegeixin els drets de les persones. Entre les seves funcions figura la d’atendre qualsevol dubte, suggeriment, queixa o reclamació de les persones de qui es tracten dades. Es pot contactar amb el delegat de Protecció de Dades adreçant-se per escrit a carrer de l’Historiador Ramon d’Abadal i de Vinyals, 5, Vic (CP 08500), tel. 938834114 o a l’adreça electrònica dpd@ccosona.cat.\nEn base a les sol·licituds de les persones interessades, utilitzem les seves dades per seguir la tramitació pròpia de cada tràmit. El catàleg de tràmits i el procediment que es segueix es pot consultar a la pàgina web del Consorci. Segons el procediment les dades es poden comunicar a altres administracions competents en la matèria. En alguns casos han de ser objecte de publicació en compliment del principi de transparència.\nPer a la prestació dels serveis tractem les dades aportades per les persones beneficiàries o bé les que hem obtingut d’altres administracions. Oferir aquests serveis comporta sovint fer-ne un seguiment i obtenir noves dades de les persones que en són usuàries. El catàleg de serveis es pot consultar a la pàgina web del Consorci. Com a criteri general les dades no es comuniquen a altres persones sense el consentiment explícit de l’usuari del servei.\nA la portabilitat. En els casos previstos a la normativa es reconeix el dret a obtenir-les dades personals pròpies en un format estructurat d’ús comú llegible per màquina, i a transmetre-les a un altre responsable del tractament si així ho decideix la persona interessada.\nEn tots els casos, ja sigui per presentar reclamacions, demanar aclariments o fer arribar suggeriments, és possible adreçar-se al Delegat de Protecció de Dades mitjançant missatge de correu electrònic a l’adreça dpd@ccosona.cat.


Va ser en una d’aquestes tardes d’estiu rematades al parc. Una d’aquestes que abans em semblaven una pèrdua de temps i que ara s’han tornat imprescindibles per a poder seguir girant els fulls del calendari. Elles es van asseure al mateix banc, a l’altre extrem, i van començar una xerrada en clau de retrobada que al principi no va captar la meva atenció que seguia absorta en controlar les evolucions del patinet de la meva filla. Un parell de frases de cortesia i el tema va canviar radicalment. Vaig entendre que una venia d’estar uns mesos als Estats Units i l’altra d’un curs escolar a Londres. Gent situada. No em vaig poder estar d’avaluar-les amb la mirada. Situades i atractives. Un pack pel que qualsevol adolescent perdria fàcilment el nord. La que tenia de cara em va mirar com per assegurar-se que podia deixar anar tota la artilleria sense perill. La seva expressió ho va deixar clar: inofensiu. Els minuts següents van ser com traspassar aquelles fronteres que saps que existeixen però a les que mai t’has apropat per por a descobrir el que hi pugui haver a l’altre costat. Elles es van oblidar de mi i van començar un repàs esquemàtic de les seves respectives vivències en aquells mesos d’allunyament per motius acadèmics. Em vaig haver de pessigar vàries vegades per assegurar-me que seguia allà i que el que estava escoltant no era fruit d’una al·lucinació d’estiu. Ho podria resumir dient que el contingut va ser com un bany de realitat però no seria suficient. El que em va rematar va ser la manera d’explicar-s’ho i de compartir intimitats sexuals, confessions relacionades amb les drogues, les visions que tenen dels seus progenitors, com veuen les seves parelles ( i com les enganyen i com saben que ells les enganyen a elles...), com trampegen i mai millor dit les seves carreres acadèmiques... Una trama digna de sèrie de Netflix que jo seria incapaç de compartir amb ningú, i menys encara, d’arriscar-me a que el desconegut de l’altre extrem del banc pogués escoltar accidentalment.\nVaig mirar de creuar la mirada amb una d’elles vàries vegades en un intent de recordar-li que jo era allà i que estava escoltant com trituraven tota la meva escala de valors, però va ser inútil. Ja havia passat a ser una part del mobiliari, una pota més del banc. La visió de la societat, dels diners i del poder van deixar pas a les perspectives de futur que totes dues es confessaven. Parelles de conveniència, pactes implícits amb els pares i un equilibri diabòlic entre el que soc i el que vull que es creguin que soc. Mai fins llavors havia entès del tot el significat de la paraula “postureo” o “postu” com li deien elles.\nLa tercera en discòrdia va arribar tard i va aparèixer per l’altre extrem del parc per donar-los hi temps d’apunyalar-la a consciència, per rebre-la uns segons després, amb els somriures més falsos que he vist mai. Sembla que tenien claríssim que havia aprofitat l’absència de totes dues per enrotllar-se amb les seves respectives parelles. No vaig acabar d’entendre si al mateix temps o per separat, però amb les dues! Això la convertia en candidata a “fer-li un next” (passar d’ella) tot i que la absolució li va arribar via “ratchet” (ligue d’una nit), que feia comprensible el seu comportament ja que totes s’havien trobat alguna vegada en la mateixa situació.\nElla va superar les meves expectatives, que ja estaven pels núvols, aportant tota mena de detalls de la seva vida a Mordor (Andorra) durant un interminable semestre mentre les seves companyes anaven en modo “Yolo” (you only live once) en les seves aventures a l’estranger. Jo ja feia estona que havia tancat el llibre que estava llegint i mirava d’apuntar-me al mòbil tot aquest reguitzell de paraules que em mantenien enganxat a una conversa surrealista i a 3 bandes que va arribar al seu clímax quan la darrera en incorporar-se els va confessar que una nit que anava molt “turnt” (passada) va descobrir que li agradaven les noies. Trigaré en oblidar la cara de les altres dues mentre els explicava que ella s’enamorava de persones independentment del sexe que fossin i que tot el que no fos això era “zero chill”. La que s’havia embolicat amb les parelles de les altres ara tenia una BAE (before anyone else) del mateix sexe i es permetia alliçonar-les moralment. El selfie que es van fer per penjar a l’ ”insta” d’una elles va obrir un petit parèntesis que ja no es va tancar fins que un cotxe va fer sonar el clàxon a pocs metres d’on érem. Eren els pares de la que havia tingut d’esquena tota l’estona que la venien a recollir. Va marxar completament a disgust i, com no esperava menys, les altres dues la van esquarterar sense pietat, titllant-la de “hater” (persona que ho critica tot) abans de rematar-ho acusant-la d’haver fet un “epic fail” de proporcions majúscules. Que et vinguin a buscar els pares es veu que deu ser el pitjor que et pot passar per la teva imatge ...\nHi vaig pensar una estona llarga tornant cap a casa amb la meva filla en una mà i el patinet a l’altra, i ho vaig lligar ràpidament amb una història que em va passar fa tot just un parell de mesos al lloc on treballo. Tres o quatre nois d’uns quinze o setze anys increpaven (per dir-ho d’una manera suau) una noia mentre esperaven que els companys de classe s’acabessin de canviar. Les frases no es poden ni reproduir i el to deu ser dels més obscens que he sentit mai. No els veia, ja que tenia la porta tancada, però els podia escoltar perfectament i en aquest cas diria que vaig entendre totes les paraules, provocacions i metàfores a la primera. Em vaig aixecar un parell de vegades per aturar-ho i fer-me l’heroi però quan arribava a la porta m’acabava convencent que no estic per lluitar en guerres dels altres. Però l’ in crescendo de la conversa em va fer decidir a mirar de frenar el que ja feia 10 minuts que durava. Diria que tot just es van immutar i diria també que quan vaig entendre que l’agredida era la seva professora vaig traspassar una línia que crec que ja mai més em deixarà tornar enrere. No li vaig fer cap favor i segurament la vaig deixar en una posició encara més feble de la que ja tenia.\nDarwin no estaria orgullós de mi. Crec que he evolucionat zero en els últims vint anys. Em veig exactament igual, amb una manera de pensar idèntica i amb l’escala de valors – errònia suposo – intacta al mig de la foguera. La veritat és que mai m’ha preocupat notar que no canvio. De fet ni m’ho havia plantejat fins aquests darrers mesos en els que he agafat una mica de distància amb tot el que em rodeja per tenir una major perspectiva i comprovar – ara si – que el nucli pot ser que estigui intacte però el voltant és zona catastròfica. De la columna vertebral que aguantava el meu esquelet fa uns anys no en queda ni rastre. Ni ella, amb qui ho vaig descobrir tot, ni ell, que li va donar sentit a tot plegat quan el més fàcil era anar pel camí equivocat, ni tant sols aquells figurants de sèrie b que no saps d’on surten però reconforten només pel fet de ser-hi. Res ha canviat però no queden més que les noies del parc, els nois de l’altre costat de la porta i uns dimonis que ja formen part de la meva essència.


La musicoteràpia | Residencia Nazaret\nTots nosaltres sabem reconèixer quan una cançó ens sembla "alegre" o ens sembla "trista". Generalment associem el nostre estat d'ànim a la melodia de nombroses obres de tot tipus. Doncs bé, precisament la musicoteràpia recorre a aquestes melodies com a mètode per tal de curar o reduir diversos problemes de salut.\nLa idea de base és reconèixer que gran part de les malalties tenen el seu origen al cervell, el qual transmet després a una part del cos un estímul determinat que reprodueix una malaltia. Amb la musicoterapia s'intenta fer arribar al cervell uns estímuls que li portin a una relaxació o anul·lació dels que reprodueixen la malaltia a través de diverses melodies amb què es poden aconseguir efectes sorprenents.\nTot i que la musicoteràpia ja es coneix des de l'antiguitat, en els anys 40 del nostre segle s'utilitza com a branca de medicina recuperativa, que amb efectes fisiològics, afectius i mentals, contribueix a un equilibri psicofísic de les persones. Avui en dia s'aplica fonamentalment en desequilibris nerviosos, influeix positivament sobre el cor i els pulmons, l'alcoholisme, les drogues i com a prevenció de suïcidis, tot i que encara és necessari aprofundir molt més en el tema.\nL'esquema bàsic de treball en aquesta disciplina contempla tres aspectes: la interacció positiva del pacient amb altres persones, l'autoestima i l'ús del ritme com a element generador d'energia i d'ordre. La musicoteràpia actua com a motivació per al desenvolupament d'autoestima, amb tècniques que provoquen en l'individu sentiments d'autorrealització, autoconfiança, autosatisfacció i molta seguretat en si mateix.\nEl ritme, element bàsic, dinàmic i potent en la música, és l'estímul orientador de processos psicomotors que promouen l'execució de moviments controlats: desplaçaments per prendre consciència de l'espai vivenciats a través del propi cos. L'eina sonora més poderosa segons molts terapeutes del so és el cant d'harmònics. A través de les nostres pròpies veus, podem projectar en la part malalta la freqüència de ressonància correcta, i tornar-li la freqüència normal. Segons Jonh Beaulieu, l'entonació d'harmònics afecta fins i tot el flux de la kundalini de les tradicions místiques. Tema molt relacionat amb els mantrams tibetans realitzats per netejar els "chakras" i despertar la seva energia per assolir la il·luminació.


Una temporada a Colòmbia (1) (Albert Sánchez Piñol)\nUna temporada a Colòmbia (1)\n5 min. 11/12/2010 00:00\n260x366 Una temporada a Colòmbia (1) / ALBERT SÁNCHEZ PIÑOL Una temporada a Colòmbia (1) / ALBERT SÁNCHEZ PIÑOL\nEl capità del Titanic reuneix la tripulació i anuncia: "Tinc dues notícies, una de bona i una de dolenta. Per quina voleu que comenci?" Els mariners exclamen: "La bona, la bona!" El capità sospira i diu: "Només falten cent anys perquè ens donin deu Oscars". És un acudit dolent, ja ho sé, però que explica un aspecte de la Colòmbia actual: una sobreabundància tan gran d'històries, de ficcionalitats, que els protagonistes no en són prou conscients. Hauran de passar dècades perquè les persones esdevinguin personatges i el dolor no obnubili el valor narratiu. El famós narcotraficant Pablo Escobar, per exemple.\nUna anècdota poc coneguda a Europa és el zoo que Escobar va muntar a Nápoles, la seva gran finca de Medellín. Pablito ho havia de fer tot a l'engròs, així que es va fer dur més de mil espècies exòtiques en el que es va arribar a conèixer com a Narco Arca. Escobar va tenir la barra de camuflar la seva dèria de "reserva ecològica" i fins i tot va convidar a la inauguració Petra Kel-ly, la mítica ecologista alemanya. En honor de la Kelly s'ha de dir que va suspendre el viatge en saber qui era el promotor. (I segurament tampoc l'hauria acceptat mai si hagués sabut que les hienes i els lleons eren d'allò més útils per desfer-se dels muñecos , que és com en l'argot colombià es designen els cadàvers del narcotràfic.) Les trameses d'animals eren tan voluminoses que Escobar va contractar avions de transport militar Hercules i grues especials per poder descarregar les girafes i els elefants. En una ocasió el govern es va confondre: segons les seves informacions, un d'aquells avions duia una enorme càrrega de droga. Centenars de policies van envoltar la pista d'aterratge. I si vostè vol riure només s'ha d'imaginar la cara dels policies quan van obrir l'avió i es van trobar amb un grapat de zebres, camells, estruços i babuïns. I la història no acaba aquí. El govern, molt lògicament, va requisar les bèsties de l'Hercules i les va dur al Zoo de Medellín. Escobar ho va considerar una ofensa personal. Aquella mateixa nit va fer una oferta a l'encarregat del zoo: si obria les portes rebria de sotamà una propineta equivalent a cinc anys del seu sou. Els homes d'Escobar van endur-se els animals exòtics i per fotre's del govern van substituir les zebres per burros pintats amb ratlles blanques i negres. Però la història tampoc acaba aquí.\nAnys després Escobar va caure. A Colòmbia existeix una llei, molt justa, que nacionalitza els béns dels narcos empresonats. El problema és que l'ens encarregat de gestionar-los va morir d'èxit: no hi havia prou funcionaris per a la magnitud de patrimonis requisats i la Narco Arca es va quedar mig oblidada. Un dels seus habitants més famosos era un hipopòtam anomenat Pepe. (Pepe, per cert, és un nom recursiu en la violència colombiana. Uns dels pitjors enemics d'Escobar eren els sicaris del PEPE -PErseguidos por Pablo Escobar-, una organització armada creada pel càrtel rival de Cali). Un dia, l'hipopòtam Pepe es va enfrontar amb un altre, el Viejo, per destronar-lo com a mascle dominant. Però el Viejo encara estava en forma i va estomacar el pobre Pepe. Ferit, Pepe va decidir anar-se'n de la llacuna.\nEl més remarcable és que Pepe no se'n va anar sol. Una hipopòtam, Matilda, va decidir acompanyar-lo. Hem de suposar que per amor o la cosa més semblant a l'amor que pugui experimentar una hipopòtam. I aquí voldria remarcar que la imatge de dos hipopòtams pendolant per Colòmbia és exactament igual d'exòtica que si fossin als Pirineus. Pepe i Matilda no n'eren conscients, esclar, i van establir-se en un riu més enllà dels límits de l'antiga hacienda d'Escobar. Els pescadors dels voltants no se sentien inquiets per aquella nova presència, Pepe i Matilda van tenir descendència. Tot anava bé fins que el govern va assabentar-se'n. Les autoritats van mobilitzar un batalló sencer de l'exèrcit i fins i tot van incorporar-s'hi dos caçadors alemanys que residien al país. Pepe va ser abatut a trets.\nEl que costa d'entendre des de fora és el rebombori que va causar la mort de Pepe. En un país sotmès a totes les modalitats de la violència, el sacrifici d'un hipopòtam es va convertir en un clam popular. Els ecologistes van carregar contra el ministre de Medi Ambient tractant-lo de "l'animal que va ordenar l'assassinat de l'indefens hipopòtam". La responsabilitat va acabar derivant en la viceministra i a Facebook es pot trobar un grup anomenat Rechazo a los asesinos de Pepe, el hipopótamo de Pablo Escobar .\nHi ha una teoria sociològica segons la qual la màfia és un aparell paral·lel a l'Estat. El Medellín d'Escobar la invertia: l'Estat era un ens paral·lel al poder dels narcos . A fi de mantenir el clientelisme Escobar no escatimava obra social i potser per això encara té tants admiradors. De la boca d'un vell periodista vaig sentir la que potser és una de les sentències més lúcides i paradoxals sobre el segle XX colombià. L'home ho resumia així: "La política es va infiltrar en el narcotràfic fins que el va corrompre".


FoodCoop Barcelona ja té local al passatge d'Aragó | betevé\nFoodCoop Barcelona ja té local per obrir el primer supermercat cooperatiu i participatiu de la ciutat\nLes sòcies hauran de dedicar-hi tres hores al mes per aconseguir millors preus\nJose Luis Sánchez | Mercè Alsina | dilluns, 22 de març del 2021, a les 15.46\nFoodCoop Barcelona, el primer supermercat cooperatiu i participatiu de la ciutat, obrirà abans que acabi l’any. La idea va sorgir d’una iniciativa ciutadana el 2018. Ara, després d’un any de recerca, ja disposen d’un local al passatge d’Aragó, que hauran de reformar. S’inspiren en un model cooperatiu i participatiu que té 13.000 associats a Brooklyn, i ja n’han obert altres arreu de Catalunya i l’estat.\nEl local en un passatge\nL’espai triat a Barcelona fa 240 m2, en una sola planta diàfana, i tindrà un accés d’entrada i un de sortida que donen al passatge d’Aragó.\nAbans no obrin, volen recuperar el passatge, urbanitzar-lo i tancar-lo al trànsit rodat. Ara encara hi ha cotxes abandonats, que recorden l’antiga planxisteria que hi havia. Un cop urbanitzat, s’hi podrà accedir en bici.\nCompra i àgora\nS’hi trobarà la cistella bàsica: alimentació, neteja i higiene, prioritzant els productes de proximitat, de temporada, ecològics i agroecològics. També vetllaran perquè sigui sostenible i generi el mínim possible de residus.\nEl model participatiu implica dedicar-hi tres hores al mes. Això també significa una reducció important de personal que repercutirà en els preus. La idea és oferir qualitat a un preu assequible.\nPerò volen que aquesta participació vagi més enllà i esdevingui un espai de trobada, que dinamitzi la vida social al barri.\nBusquen socis per obrir al novembre\nPer obrir portes, però, encara els cal créixer, per això han iniciat una campanya de captació de sòcies. Ara en són entre 120 i 130 i han d’arribar a les 500 per poder aixecar la persiana.\nSer sòcia de consum implica una aportació inicial al capital social de 90 euros, que es poden pagar de manera fraccionada i es retornen si es deixa la cooperativa.


Diferència entre revisions de la pàgina «Papa Joan VIII» - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDiferència entre revisions de la pàgina «Papa Joan VIII»\nPapa Joan VIII (modifica)\nRevisió del 14:11, 24 gen 2014\nCorregit: amb -> a rebre\nRevisió del 12:34, 16 gen 2014 (modifica)\nm (Corregit: mes -> més de 50 anys en el mo)\nRevisió del 14:11, 24 gen 2014 (modifica) (desfés)\nm (Corregit: amb -> a rebre)\nAbans de ser escollit per al papat el [[14 de desembre]] de [], era arxidiaca de [[Roma]]. La seva elecció va trobar l'oposició del futur [[Formós I]], que també acabaria sent Papa. Encara que ja tenia més de 50 anys en el moment del seu nomenament, va ser un pontífex enèrgic.\nAnomenat el «rector d'Europa», va aconseguir evitar un cisma amb l'església d'Orient: quan Foci, [[patriarca de Constantinoble]], va tornar a acceptar el dogma catòlic, el [], Joan VIII es va conformar amba rebre d'ell una declaració de penediment i Foci va continuar essent patriarca. Joan VIII va acceptar també l'anomenada [[filioque|clàusula del ''filioque'']] sobre la controvertida redacció del [[Credo]] i va restablir l'autorització donada per [[Adrià II]] per celebrar la litúrgia en llengua eslava. També va proporcionar als missioners [[Ciril i Metodi]] un certificat d'ortodòxia.\nEn l'àmbit occidental, es va defensar de l'aristocràcia romana consagrant l'emperador [[Carles el Calb]] el [[25 de desembre]] del []. Però a la mort de [[Lluís el Germànic]], Carles es va trobar amb dificultats. Cridat pel papa, que estava amenaçat en [[Itàlia]], Carles va morir en [] quan passava els [[Alps]]. En la primavera del [], sentint-se amenaçatl, Joan VIII va fugir d'Itàlia i va ser acollit en [[Arles]] per [[Bosó V de Provença]] i el bisbe [[Tostang]], abans d'assistir al [[concili de Troyes]], on va proposar com a [[rei d'Itàlia]] a [[Lluís II de França]], que rebutjà l'oferiment, i després al propi Bosó, que va fracassar en el seu intent. Alguns anys després, en [], seguint la mateixa tàctica, Joan VIII va fer coronar emperador a [[Carles III el Gros]]. Però aquesta política va tornar a fracassar: Carles es va veure obligat a abdicar en [].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/12861951»


Convertidor de YouTube a MP3: Loader.to\nConvertidor de YouTube a MP3 de Loader.to: fàcil, ràpid i còmode\nEsteu buscant el millor convertidor de YouTube a MP3? El nostre convertidor de YouTube a MP3 és el guanyador absolut en aquest front. És fàcil d'utilitzar, ràpid i ... és gratis.\nA què estas esperant? Aconsegueix Converteix qualsevol vídeo de YouTube en àudio MP3 d'alta qualitat en un parpelleig.\nCom convertir YouTube a MP3\nLocalitzeu el vostre vídeo preferit i copieu-ne l’enllaç, enganxeu-lo a la casella del convertidor, seleccioneu l’opció MP3 i premeu el botó d’inici i deixeu Loader.per fer el vostre treball.\nPer als vídeos més llargs, el convertidor mostrarà una barra d'estat. No us espanteu quan es triga una mica més a baixar l’àudio. El convertidor està fent tot el treball pesat en segon pla. Mantingueu-vos ocupat amb una tassa de cafè o qualsevol altra beguda que us calmi mentre finalitzeu l’àudio. I quan ho faci, que comenci la diversió.\nLa millor manera, gratuïta, senzilla i senzilla de convertir YouTube a MP3.\nPer què hauríeu de suar convertint els vostres vídeos en MP3? Tot el que necessiteu és aquest convertidor gratuït, ràpid i fàcil d’utilitzar per oferir l’àudio de la manera que més us agradi. El convertidor ha de millorar la vostra interacció amb diverses plataformes de vídeo i la publicació del contingut en el vostre format preferit. Aquí teniu l’oportunitat de convertir els vostres vídeos de YouTube en àudio sense aixecar el dit.\nMillor convertidor de YouTube a MP3\nOblideu-vos de les promeses que altres convertidors mai no van complir. El nostre convertidor de YouTube a MP3 és l’oferta real. És un programari autònom que no requereix que instal·leu cap programa de tercers. Feu-vos un favor i comenceu a utilitzar aquest convertidor i el vostre entreteniment mai ha estat millor.\nUn fàcil convertidor en línia de YouTube a MP3\nEl MP3 és l'estàndard mundial per als fitxers d'àudio. Els podeu utilitzar amb tots els dispositius, que van des de iOS, Mac PC, Windows PC, tauletes Android i telèfons. És el camí cap a l’entreteniment a qualsevol lloc i a qualsevol lloc.


CANÇONS i MÚSIQUES DELS AVIS: El castell del Millaire\nEl castell del Millaire\nI el castell del Millaire\nsi lladres le n'han pres;\nni tampoc per interès.\nPer una linda dama,\nfilla del rei princès.\nCobles la'n va a veure\ncobles i cavallers.\nTambé hi va la seu mare\nquin é el mal que tu tens?"\nbé prou vós ho sabeu;\ni a mi morta em voleu".\n-"Si ara te'n veus morta,\n'combregar et portarem,\nquan seràs combregada,\ntestament ne farem".\n-"Testament que en faré io ara,\nprompte lo sentireu:\nTinc set castells dins França,\nque estan en poder meu".\n"'N deixo quatre en els pobres,\ntres amb un germà meu.\nI el vestidet d'orlando,\ndeixo a la Mare de Déu.\nI aquí s'acaba el meu testament."


Dissabte amb més núvols durant la tarda i temperatures molt agradables\nTornarem a tenir molta diferència entre les temperatures nocturnes i les diürnes\nPrevisió per dissabte 18 de febrer de 2017 | Pere Almendárez\nDissabte no s'esperen gaires complicacions en el temps però augmentarien els núvols durant la tarda. S'espera un matí amb moltes clarianes, especialment a les comarques de Lleida, al Pirineu i també al Camp de Tarragona. Podrien aparèixer de nou algunes boires costaneres i també boires al Pla de Lleida, a la Franja de Ponent o al Pla de Bages. Durant la tarda s'espera un augment dels núvols a les comarques del Pirineu i també a les comarques gironines. No descartem algun plugim a les comarques del Ripollès o la Cerdanya a última hora del dia. Més clarianes a les comarques de Ponent i del sud.\nTemperatures sense gaires canvis. Matinada fresca amb mínimes entre els -4 i 2â¯°C al Pirineu, els 3 i 8â¯°C a l'interior i els 7 i 10â¯°C al litoral. Temperatures màximes molt agradables, excepte on acabi apareixent la boira on serien més baixes. Màximes entre els 2 i 10â¯°C al Pirineu, els 10 i 16â¯°C a l'interior i els 15 i 18â¯°C al litoral. Vent molt feble durant tot el dia.


TAC12 TV - CB Valls - Roser (76-58)\nCB Valls - Roser (76-58)\nDissabte, 16 Octubre 2021 19:32\nEl Joana Ballart continua invicte i permet que els vallencs reprenguin el camí de les victòries a la Lliga EBA contra un Roser que no ha pogut mantenir el ritme més enllà del descans. Un resultat que reforça la confiança del CB Valls, que se situa així amb 2-1 a la taula classificatòria i deixa enrere el mateix rival d'avui.\nEl Roser no ha vingut de passeig a la capital de l'Alt Camp amb dos primers quarts en què ha posat la por al cos del rival, especialment mitjançant un parcial d'1-12 abans de l'equador i que ha situat els barcelonins amb cinc punts d'avantatge cap a vestidors.\nDos triples consecutius han capgirat el marcador, tot i que el Roser ha mantingut el tipus fins al 35-37, darrer cop que ha anat per davant a l'electrònic. Des d'aleshores, l'equip d'Oriol Pozo ha millorat prestacions tant en defensa com en atac per afrontar els últims 10 minuts amb relativa comoditat. Una dada que ho diu tot: 53 punts els dos últims quarts del CB Valls.\nDestaca el repartiment de punts entre diversos dels jugadors locals, ja que han estat tres els efectius que han assolit 14 punts cadascun: Oriol Besora, Jonathan Medina i Emilio Martínez. Marcus Vinicius ha marxat fins als 13 i Sergi Domènech ha signat un doble doble amb 11 punts i 11 rebots. Pel que fa a dades col·lectives, els vallencs, encara sense el lesionat Jordi Andreu, han sigut superiors en tirs de camp i rebots.\nEl CB Valls viatjarà dissabte (18.15 hores) al pavelló del SESE, equip que també ha guanyat i amb qui iguala a triomfs a la taula.\nParcials: 15-12, 8-16, 27-13 i 26-17\nMés en aquesta secció: « CB Valls - Draft Gramenet (55-52) La Fira Altres Lletres de Valls recupera les parades amb una vintena d’editorials »


Merindad - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMerindad era una divisió geogràfico-administrativa que es van donar a la fi del segle XII al regne de Castella i al regne de Navarra, que per aquesta època incloïa tots els territoris càntabres, conservant els seus topònims i la seva identitat. El merino era el representant del rei en aquesta merindad. En l'actualitat en la Comunitat Foral de Navarra se segueix mantenint la merindad com a divisió històrica, però administrativament van ser substituïda pels partits judicials.\nA Biscaia s'ha convertit en mancomunitats comarcals en les quals es manté el record del seu passat com a merindad, un exemple d'això és el Duranguesat. Al nord de Burgos, una vintena de municipis formen, en l'actualitat, la comarca de Las Merindades. Algun dels seus municipis manté aquest nom: Merindad de Valdivielso, Merindad de Sotoscueva, Merindad de Valdeporres, Merindad de Montija i Merindad de Costa-Urria. La més important fora de Navarra, que en l'actualitat es coneix amb aquest nom, però que no representa una veritable divisió administrativa actual, encara que si ho fou en el passat, és la Merindad de Campoo (Capitals: Reinosa i Aguilar de Campoo), que agrupa comarques i caps de partit de les províncies de Palència, Burgos i Cantàbria, i que és coneguda per concentrar grans tresors de l'Art Romànic de Castella i Lleó i de Cantàbria. La funció de les merindades era la de ser un òrgan administratiu intermedi entre el poder central i les viles i senyories.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Merindad&oldid=18898467»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 oct 2017 a les 04:18.


Inici / Arinsal - Orris de Car ...\nCamí que uneix la vall de la Massana a la vall d’Auzat-Vicdessos creuant el poble i el port d’Arinsal (frontera). Recorregut exigent, que passa pels ambients alpins i els estanys glacials de l’extrem nord del Parc Natural Comunal de les Valls del Comapedrosa.\nEspai protegit de gran valor patrimonial i natural.\nDesnivellat sortida : 1.470 m\nDesnivellat arribada : 1.644 m\nDesnivell acumulat : 1.264 m\nDurada: 6 hores 30 minuts / 14 km\nTram Port d’Arinsal - Orris de Carla :\nTram Pla de l’Estany - Port d’Arinsal : Camí comunal\nTram Arinsal - Pla de l’Estany : GR11 i GR11.1\nArinsal - Refugi del Pla de l’Estany.\nDes de la població d’Arinsal sortim pel voral de la carretera CG-5 fins a travessar el túnel del dic. Seguim per la pista forestal d’Arinsal creuant la barrera mòbil que regula l’accés fins a les bordes de la Coruvilla, (1.880 m.). Seguim en direcció nord-oest en trams de corriol i pista seguint paral·lelament (més o menys) el riu del Pla de l’Estany fins arribar al refugi Joan Canut (2.049 m. ).\nRefugi del Pla de l’Estany - Port d’Arinsal.\nDes del Pla de l’Estany (2.049 m. ) seguim pujant direcció el Port d’Arinsal passant per l’antic orri de Montmantell i per una cabana metàl·lica de caçadors. Seguim el llarg ascens i passem a prop dels estanys de Montmantell. Finalment arribem al Port d’Arinsal (2.734m), deixant enrere el Principat d’Andorra.\nPort d’Arinsal - Orris de Carla.\nDes del Port d'Arinsal agafar el GR Transfronterer de color blanc i vermell que va en direcció el Port de Rat. Descendre pel camí fins a Orris de Rat d’Haut i seguir fins els Orris de Rat d’en Bas fins a trobar-se amb el camí. Travessar-lo i seguir el fins a la cabana de Croutz. Passada la cabana i seguir fins el creuament. Creuar-lo i agafar la riba esquerra fins la passarel·la de Labinas. Seguir el camí fins que s’ajunta amb la pista que porta a Orris Carla.\nPunt de berenada riu Pollós: equipat amb taules bancs i graelles. Observatori de la cascada del mateix nom.\nPunt de berenada de la Coruvilla: Refugi lliure\nPunt de berenada del Pla de l’Estany: Refugi lliure amb punt d’aigua.\nEsglésia de Sant Andreu del Prat del Campanar\nArribant a Arinsal podem visitar Sant Andreu (segle XVII).Església de propietat privada, és una reconstrucció de la primitiva església romànica.\nEstació d’esquí sectors Pal i Arinsal de Vallnord\nL’itinerari passa per la part baixa del l’estació d’esquí del sector d’Arinsal que amb el sector de Pal i d’Arcalís forma el domini esquiable de VALLNORD.\nEfectes allau del 1996\nLes bordes de la Coruvilla\nDesprés del pla de l’estany trobarem les bordes de la Coruvilla que formen un conjunt tradicional de dues edificacions de dues plantes. Aquestes, a més, es troben envoltades per altres infraestructures (font, murs de pedra seca, etc.) i medis herbacis d’interès, els qual durant la primavera s’engalanen amb una gran diversitat de flors.\nDeixat enrere l’estany passarem al costat de l’orri de Montmantell que és una gran infraestructura ramadera tradicional, mig amagada entre les tarteres


El PSPV demana la utilització dels topònims catalans per a les localitats del País Valencià\nLa diputada a les Corts, Mercedes Caballero, recalca la manca d'ús dels topònims oficials del País Valencià i insta el Consell a fer arribar als mitjans públics i privats del país un llistat amb les denominacions correctes\nEl Partit Socialista del País Valencià (PSPV) denuncia les nombroses ocasions en què els mitjans atribueixen noms equivocats o inexistents a diferents municipis i comarques del País Valencià i demana que es difonguin de manera adequada les denominacions oficials del país. Per aquest motiu, la diputada a les Corts Mercedes Caballero ha demanat al Consell que fes arribar als mitjans públics i privats del país i de l’estat espanyol i a la resta de governs de l’estat espanyol un llistat amb les denominacions oficials de les localitats del País Valencià.\nLa diputada ha denunciat que els mitjans de l’estat espanyol sovint feien ús de termes castellanitzats com ara Foyos (Foios), Torrente (Torrent), Huerta Norte (l’Horta Nord) o Los Puertos de Morella (els Ports) per a designar localitats del País Valencià. A més, ha remarcat que la majoria de pàgines o enciclopèdies com Wikipedia utilitzen exclusivament els noms d’aquests municipis, comarques o províncies en castellà, quan sovint la denominació no existeix.\nCaballero també ha fet especial esment a la denominació ‘Levante Español’, que assegura que és falsa i errònia, i ha assenyalat la necessitat que els mitjans deixin d’utilitzar aquest terme inexistent. ‘És una denominació molt antiga, procedent d’un temps en què el nostre país tenia una distribució geogràfica diferent de l’actual i que fa referència al vent que entra a la península per l’est i no a una àrea geogràfica concreta’, ha explicat.\nLa diputada ha demanat a la Generalitat que comencés a moure fils per a esmenar els errors en les denominacions.


les coses del dimoni: ovidi montllor o patir alcoiania\nDemà ja sabeu es dia de sant ovidi martir.\nJa fa molt temps va faltar el amic, el paisà, el cantant, ovidi montllor i mengual.\nDe la mateixa forma que molta gent deia que va estar present a la revolta del maig del 68 a paris hi ha molta gent que diu que coneixia un monto al ovidi, que van anar al seus primers concerts, que van pendre junts algun gotet i que fins i tot van anar al mitic concert del teatre calderon en el que li feien homenatge en vida.\nEl pobre ovidi va tenir una vida dificil en la que no va ser massa estimat per la gent del seu poble i per aixó vivia a barcelona.\nLa transició democratica va ser fet a base de oblits i estorbaba als nous amos.\nEn tot cas com animalet de alcoi que soc tambe aquest any tornare a treure en processó a ovidi montllor i a lloar les seves virtuts, que farem, soc dimoni i alcoià, redeu!!!\nPublicat per dimoni de xiquet a 2:51 a. m.\nSembla mentida com la gent ara torna cap a l'Ovidi i el lloa quan va passar els últims anys de la seua vida pràcticament arraconat.\nEl que podem fer és, com molt bé dius, recordar-lo.\nA Ca les senyoretes d'Otos ja fa uns anys que s'hi celebra Sant Ovidi.\nQuanta raó gastes, dimoni. Encén sentir les lloes de qui en vida el va ignorar, quan no directament putejar... Però la seua veu ens segueix sent insubstituïble; hui, i sempre. Salut!\nNo el vaig conèixer. No vaig assistir al concert homenatge en vida.\nSempre pense què diria l'Ovidi del que passa hui en dia en Alcoi.\nSi un dia puc anire al homenatge de otos.


El nou govern municipal s’estructurarà en tres grans àrees | Ràdio Palafolls\nHome Política El nou govern municipal s’estructurarà en tres grans àrees\nMarc Ferri , juny 17, 2019\t / 635 0\nEl nou govern local ha reunit aquest matí a tots els treballadors municipals al teatre de Palafolls per tal de presentar-se i fer saber el model de gestió de les responsabilitats de govern.\nEls 7 regidors d’ERC han explicat al centenar de treballadors públics que el nou govern tindrà tres grans àrees de les que penjaran les diferents regidories.\nSeran les àrees de Serveis a les Persones, l’àrea de Serveis Territorials i el de Govern Intern, que estaran capitanejades pels tres regidors republicans amb més experiència dins el consistori; Susanna Pla, Jordi Villaret i el propi alcalde, Francesc Alemany, respectivament.\nSegons el nou alcalde, s’ha decidit apostar per aquesta organització perquè consideren que les 3 àrees tenen diverses demandes particulars.\nPel que fa estrictament a les regidories, Alemany, a banda d’ostentar l’alcaldia de Palafolls, també serà regidor de Recursos Humans i d’Hisenda.\nSusanna Pla s’encarregarà d’educació, joventut, cultura i festes, però alhora s’encarregarà de la Seguretat Pública i de Protecció Civil. Encara sota el paraigües de servies a les persones, Sònia Gonzàlez, una de les noves regidores del consistori, s’encarregarà d’esports, salut, consum, participació ciutadana, cooperació i gent gran.\nLes noves regidories d’entitats i d’urbanitzacions i barris seran per Elena Carles, qui també s’encarregarà de Serveis Socials.\nPrecisament, l’alcalde destaca la singularitat de la nova regidoria d’Urbanitzacions, que segons Alemany ha de servir per donar resposta a les demandes de les zones més allunyades del nucli urbà de Palafolls.\nLa part més de territori i sostenibilitat correspondrà a Jordi Villaret que s’ocuparà d’urbanisme, via pública i obres públiques, mentre que Aleix Freixa s’encarregarà de la gestió de Medi Ambient, patrimoni, agricultura i promoció econòmica.\nOriol Jordan serà l’encarregat de transparència, noves tecnologies i de comunicació.\nEl nou equip de govern ha volgut que els treballadors del consistori fossin els primers en saber la nova estructura del govern municipal. Alemany ha assegurat que compten amb tots els treballadors per tirar endavant la tasca del nou mandat que comença avui.\nAlemany també ha explicat que no deixarà les seves responsabilitats laborals al sector privat, però que ho combinarà amb una dedicació parcial a l’Ajuntament. Serà la primera vegada que un alcalde de Palafolls tindrà una dedicació al nostre consistori. Justament avui, a 2/4 de 8 del vespre entrevistem al nou alcalde de Palafolls, Francesc Alemany.\nEntra en vigor la zona verda de Sant Lluís


Les aranyes són artròpodes (llinatge d’invertebrats que també inclou els insectes)i uns organismes ideals per a estudis ecològics. Això es deu a que són organismes indicadors. És a dir, pateixen els canvis ambientals i són els primers en desaparèixer quan té lloc un impacte en el medi ambient. Els depredadors són el nivell tròfic més sensible als canvis ambientals i les aranyes són els depredadors més abundants i més àmpliament distribuïts a la Terra. Són el cinquè grup més divers d’animals, amb més de 45.000 espècies.\nAranyes en perill: el cas de les migalomorfes\nUn estudi recent, publicat a la revista Austral Entonology demostra com a Australià, hi ha poblacions d’aranyes que estan en declivi. És a dir, a determinats espais on fa 50 anys eren molt abundants, avui en dia són pràcticament absents.\nAquest estudi se centra en un dels tres llinatges o grups d’aranyes que existeixen: les migalomorfes. Aquest grup d’aranyes inclou les taràntules i les anomenades aranyes de trampeta (en les què es basa l’estudi).\nLes migalomorfes són nocturnes i no fan teranyines. Viuen en uns nius excavats al terra que elles mateixes construeixen. L’entrada la protegeixen construint tapes que poden tenir diversitat de mides i ornamentacions. A més tenen cicles de vida molt llargs, arribant als 20 anys en captivitat (que és una vida increïblement llarga per a una aranya). La majoria d’aquestes encara no es coneixen i en els propers anys podrien descriure’s moltes espècies noves. Aquest fet dificulta molt saber en quin estat es troba la conservació d’aquests animals. Molta d’aquesta diversitat podria arribar a no conèixer-se mai si no les protegim a temps.\nNiu amb ornamentacions\nNiu sense ornamentacions\nDegut a què les migalomorfes viuen al sòl, són molt sensibles a la degradació del paisatge. Una de les seves principals amenaces és l’explotació humana del paisatge, l’ús de pesticides i el progrés de la desforestació. En l’actualitat, una de les grans crisis de la terra és l’accelerada extinció d’espècies conseqüència de les activitats humanes. Les estimacions suggereixen es perden és vuit espècies cada dia.\nLa pèrdua d’una espècie té greus conseqüències per al benestar humà. Per exemple, la pèrdua de les abelles pot implicar la pèrdua de productivitat en molts cultius i la pèrdua de la fauna subterrània pot provocar problemes en de la depuració d’aigües amb els problemes de contaminació associats. A més, un escàs coneixement de la biodiversitat pot comportar prendre decisions errònies en l’establiment de prioritats de conservació. Les aranyes en són un clar exemple. La seva existència genera tot un seguit de beneficis al manteniment de la biodiversitat, però en general, no desperten massa simpatia i aquest fet ha contribuït significativament a que la seva conservació no ha hagi estat una prioritat.\nLes aranyes són una peça clau en la regeneració post-incendi dels boscos. Un clar exemple és que una aranya és l’únic organisme que es va trobar posteriorment a l’explosió del Krakatoa el 1883. Aquesta explosió va ser una de les més destructives de la historia de la humanitat.\nDesprés d’un incendi, com que són depredadors generalistes, arriben als boscos arrasats conjuntament amb alguns insectes que els serveixen de menjar. Aquest fet les permet viure i alhora ser depredades per petits mamífers, aus i rèptils, que al moure’s ajuden a la dispersió del pol·len i faciliten la recuperació de les zones cremades.\nLa teranyina (les migalomorfes no en fan, però les araneomorfes sí) també té moltíssimes aplicacions i molt diverses. A part de la seva increïble resistència, té particularitats analgèsiques i anticoagulants. Així ja ho explicava el naturalista Thomas Mouffet al seu llibre «The Theatre of Insects» on explica l’ús que es feia de la teranyina com a fil de sutura per a ferides. A dia d’avui, diferents línies de recerca estudien l’ús de la teranyina com a fibra útil en la regeneració de teixits i tendons. Les seves propietats mecàniques són tals que a Papua Nova Guinea algunes tribus les utilitzen per a construir xarxes de pesca degut a la seva resistència, comparable al kevlar, material del què es fan les armilles antibales.\nAplicacions mèdiques i biològiques\nTenen un paper clau en la lluita contra malalties. El verí que produeixen conté diferents pèptids que tenen característiques antibiòtiques i analgèsiques i diferents línies de recerca busquen actualment substàncies en el verí que puguin ser útils en el tractament de malalties.\nTambé s’ha demostrat mitjançant un estudi publicat a proceedings of the Royal society que del verí es pot extreure una substància que actuaria com molt eficientment com a pesticida però sense tenir cap efecte sobre la vida de les abelles (actualment en greu perill).\nSón les majors consumidores d’insectes del planeta i això les fa molt eficients en el control biològic de plagues. De fet les aranyes que habiten a l’est d’Àfrica i Malàisia podria convertir-se en un aliat molt important en la lluita contra la malària, segons els els investigadors.\nUna espècie que només es troba al prop del llac Victòria a l’Àfrica, anomenada Evarcha culicivora, caça femelles de mosquits Anopheles (que transmeten el Plasmodium, causant de la malària). A aquestes aranyes els atreu l’olor de la sang humana que desprenen els mosquits perquè els confereix una olor que les fa atractives sexualment. Segons confirma un estudi publicat a Journal of Arachnolgy són capaces d’identificar els mosquits Anopheles femella a en la postura que adopten després d’alimentar-se de sang humana.\nEn cap cas presenten cap perill per als humans, sinó al contrari. Tot i que els agrada la sang humana, no tenen parts de la boca especialitzades per perforar la pell de les persones. El control biològic de la malària suposa un front més obert per combatre aquesta malaltia, tenint un impacte mínim en comparació als efectes dels pesticides o al cost de les mosquiteres.\nLa malària causa més de mig milió de morts a l’any, principalment entre els nens africans. Però entre 2000 i 2013, les taxes de mortalitat s’han reduït en un 54% a l’Àfrica com a resultat de diverses intervencions per al control del paludisme.\nAquest és només un breu resum del paper fonamental que desenvolupen les aranyes. Els esforços de conservació dependran d’una major cooperació i comunicació entre aracnòlegs i professionals de la conservació. Un dels problemes és la poca informació disponible en relació amb el nombre d’espècies i la mancança de de familiaritat amb els taxons. Només mitjançant l’educació, canviant l’opinió pública i divulgant fins a quin punt són extraordinaris aquests animals, podrem arribar a conscienciar en relació als esforços de protecció que necessiten aquests animals tan fascinants.


Sunburn Art: la borratxera solar - Grimalt Dermatología\nSunburn Art: la borratxera solar\nPrendre el sol de forma sobtada sense protecció cobrint deliberadament zones de la pell pot aconseguir efectes molt cridaners i d’alt risc: Suburn Art\nDurant les últimes setmanes hem vist de forma alarmant com proliferen els casos de Sunburn Art o de tatuatge solar. Aquesta practica comporta un clar risc per a la salut.\nLa tècnica consisteix a cobrir parts del cos amb cremes solars, adhesius o roba i exposar-se al sol per crear un tatuatge temporal de cremada solar.\nPer aconseguir que el tatuatge no surti mogut la major part d’usuaris opten per realitzar la practica de forma massiva i sobtada sota el sol en horaris extrems.\nD’aquesta manera s’aconsegueix un canvi de color ràpid de la pell i el dibuix queda mes marcat.\nLes xarxes socials s’estan omplint de forma alarmant d’imatges d’aquesta practica.\nEl Sunburn Art consisteix a col·locar algun objecte (un adhesiu, per exemple) sobre la pell a manera de plantilla del dibuix i la superfície cutània que queda al voltant -la superfície no tapada per l’objecte- és la que rep els raigs solars i la que es bronzeja exageradament o es crema. Quan es retira l’objecte, la zona de pell que estava sota no resulta bronzejada o ‘cremada’, per la qual cosa el seu perfil contrasta amb la superfície que sí que ha rebut els efectes del sol i llavors ja es pot visualitzar un dibuix.\nLes imatges aconseguides amb el Sunburn art són transitòries però els efectes nocius resulten permanents\nÉs un autèntic disbarat com passa amb gairebé totes les modes que busquen un efecte molt cridaner en poc temps. En el cas del Sunburn Art, per aconseguir aquest efecte i perquè el contrast sigui molt més gran, els practicants s’han d’exposar de forma molt ràpida i molt intensa al sol sense preparar la pell prèviament. Si un ha fet el que toca, que és rebre el sol de forma acurada, gradual i progressiva per preparar la pell, mai no aconseguirà aquests resultats.\nA Catalunya es diagnostiquen 772 casos de melanoma a l’any, un dels tipus més greus de càncer de pell. Segons dades del Departament de Salut de la Generalitat 426 es diagnostiquen en dones i 346 en homes. Es tracta d’un càncer amb baixa incidència, ja que representa només el 2,7% de tots els tumors en dones i el 1,5% en homes. Tot i això el melanoma és el tipus de càncer de pell més agressiu i un dels que més ha augmentat en els últims anys.\nEl Sunburn Art és una pràctica efímera, ja que quan la cremada solar desapareix el dibuix mor. Un altre tema són les conseqüències, que poden ser molt més duradores, com ara l’aparició d’un càncer de pell.\nMés del 80% dels casos de càncer de pell es podrien prevenir si s’evités l’exposició intensa al sol i les cremades cutànies.\nEl que marca el risc de tenir càncer de pell és la genètica i l’estil de vida. Una persona de pell morena, d’origen centre africà pot estar més hores al sol i no tindrà tant risc de desenvolupar un càncer de pell. En canvi, una persona escandinava, que estigui dues setmanes cada estiu a Mallorca, per posar un exemple, pot acabar patint la malaltia, ja que es tracta d’un col·lectiu més predisposat a patir-la, a causa de la seva pell blanca ulls clars i cabell ros. L’exposició al sol és un factor de risc, sobretot per a aquelles persones amb més predisposició a tenir aquesta malaltia.\nCremar-se al sol de forma voluntària per aconseguir un Sunburn Art te greus conseqïències per a la salut de la persona\nAixò explicaria que Austràlia sigui el país on més càncers de pell es diagnostiquen ja que els colons son descendents de escocesos i irlandesos vivint en un país equatorià on els aborígens son de pell ben fosca, i que en canvi aquesta malaltia sigui menys incident en regions com a centre Àfrica.\nL’OMS alerta que més del 90% de càncers de pell no melanomes es donen a persones de pell blanca que s’han cremat alguna vegada bronzejant. Els principals factors de risc, a més de l’exposició al sol i la genètica, són els antecedents familiars de melanoma, o altres elements físics com l’exposició a cabines de bronzejat.\nPer desgràcia el Sunburn Art es practica més sovint per les persones de pell clara ja que aconsegueixen un efecte més ràpid i cridaner al cremar-se la pell. El que fa que el risc sigui encara major.\nEn conclusió evitin les modes absurdes que posen en perill la salut. I exposar la pell al sol de forma sobtada i intensa suposa un risc innecessari per desenvolupar càncer de pell en edats posteriors.\nPer llegir més sobre el Sunburn Art consultar aquí: http://farmacosalud.com/sunburn-art-el-disparate-del-colocon-solar/\nMés notícies sobre la protecció solar i la prevenció del càncer de pell a: http://www.eldiario.es/catalunya/diarisanitat/bronceado-moda-determina-salud_6_397970227.html\nLa tanorèxia o la obessió pel bronzejat llegiu aquí\nQuin index de protecció solar hem d’utilitzar?: llegiu aquí


El 21 de novembre de 2021, amb motiu del 50è aniversari de Metges Sense Fronteres, l’Alternativa projectarà al Hall el documental Stop Filming Us, dirigit per Joris Postema. El film reflexiona sobre les possibilitats que un cineasta occidental mostri quelcom “de veritat” quan filma la vida a la República Democràtica del Congo, i es planteja si, al contrari, les bones intencions només porten caos i frustració als habitants del país.\nDesprés de la projecció es farà un debat sobre les problemàtiques de representació del sud global des del punt de vista dels països occidentals i sobre com pot servir la imatge per afavorir certs interessos depenent de què i com es mostri, sense que això s’aproximi necessàriament a la realitat.\nLa projecció del documental i el debat posterior neixen a iniciativa del projecte EnfocAH de Metges Sense Fronteres, que vol posar el focus en temes que la informació d’actualitat sovint deixa de banda.\nActe en col·laboració amb Metges Sense Fronteres, Debats CCCB i la Fundació Photographic Social Vision\nActivitat en el marc del projecte ACCIÓ>CINEMA\nDiumenge 21 de novembre, de 18 a 19.30 h\nDocumental amb subtítols en castellà i en català\nDebat (presencial i en streaming)\nDiumenge 21 de novembre, de 19.30 a 20.30 h\nHall del CCCB i en streaming\nDebate amb traducció simultània al català i al castellà (tant presencial com en streaming)\nVeure a Filmin Recuperar debat (CAT) SEGUIR DEBAT (VO)\nJoris Postema va estudiar Economia i Ètica a la Universitat d’Amsterdam. Després va treballar com a operador en esdeveniments esportius i en publicitat, fins que el cinema documental va arribar a la seva vida. Ha dirigit FC Rwanda (2013), Daan’s Inheritance (2016) i Vrienten & Vrienten in: Basmannen (2019).\nBernadette Vivuya es periodista gràfica i cineasta documental establerta a Goma (República Democràtica del Congo). Especialitzada en drets humans, medi ambient i explotacions de recursos naturals, testimonia la resiliència i la transcendència dels habitants de zones en conflicte.\nFrançois Dumont és periodista i director de Comunicació de Metges Sense Fronteres Espanya. Està especialitzat en relacions internacionals i gestió de conflictes, i ha treballat a Etiòpia, Gaza, Haití, Líbia, l’Iraq i la República Democràtica del Congo, entre altres països.\nSilvia Omedes es gestora cultural, comissària independent, agent de fotògrafs i editora. Dirigeix la fundació Photographic Social Vision des de l’any 2001.


Viatge amb Nazario a la Barcelona més underground\nBarcelona. Dimarts, 19 de juliol de 2016. 18:43\nActualitzat: Dilluns, 12 de desembre de 2016. 12:11\nAnagrama publica La vida cotidiana del dibujante underground, una part de les memòries de Nazario, dibuixant irreverent del còmic Víbora i personatge emblemàtic de la Barcelona més canalla. Amb aquest llibre, Nazario, que sembla no amagar res, ens guia per les clavegueres de la capital catalana preolímpica, quan la ciutat encara no s'havia convertit en un parc temàtic per a turistes.\nAl 1967 André Pieyre de Mandiargues obtenia el premi Goncourt amb Al marge, una novel·la ambientada al Barri Xino barcelonès. Mandiargues posava al descobert que en ple franquisme, els barris baixos de la capital catalana estaven molt lluny de la moral nacional-catòlica i eren una Sodoma i Gomorra de prostitució, adulteri, alcoholisme, transexuals, robatoris, drogues... Poc després de la publicació d'Al marge arribava a Barcelona Nazario, un xicot homosexual andalús, que escapava d'un petit poble i que somniava amb ser artista. L'immigrant toparia amb una ciutat tant o més heterodoxa com la que havia trobat Mandiargues. Però Mandiargues, i Sigismond Pons, el seu protagonista, estaven a Barcelona de passada. Nazario, en canvi, va venir a Barcelona per a quedar-s'hi. Escapava d'un món petit i tancat i esperava trobar una Barcelona oberta, on ell i el seu art hi trobessin un espai. En certa mesura, després de passar un temps com a professor i buscant-se la vida pels mitjans més diversos, ho aconseguiria. I amb els anys la seva història acaba fusionant-se amb la història de la ciutat.\nNazario era un habitual de la nit a la Barcelona preolímpica. Alguns locals que el dibuixant descriu, i que ara són paradisos per turistes, són descrits com tuguris on es trobaven camells, prostitutes, travestits, xoriços... Nazario vivia a la plaça Reial, i visitava el Portalón, el London, la Bodega Bohemia, el Pla de la Garça... Locals que després del 92 van convertir-se en establiments "dignes", però que en aquells moments representaven una Barcelona subterrània; no tothom gosava entrar-hi. Nazario explica com buscava amants als lavabos públics o als descampats, o com alguns dels seus amics i companys es prostituïen o robaven per sobreviure...\nArt, sexe i alcohol\nNazario, quan va començar a fer-se un nom com a artista, va submergir-se en un món d'alcohol i sexe. Molt alcohol i molt de sexe, tot i que aquest dos elements sovint tenien una relació conflictiva. "¡Estoy harto de llevarme a Gaspar a dormir las borracheras a casa a altas horas de la noche y no poder follar por quedarnos dormidos rápidamente!". De fet, en el seu diari Nazario explica que alguns dies es despertava "con un tío en mi cama", sense recordar qui era ni com l'havia conegut. Sovint el dibuixant empalmava la ressaca amb una nova borratxera. A diferència d'altres membres del seu entorn, Nazario no arriba a afeccionar-se gaire a d'altres drogues (encara que en algun moment "baixava al moro" a buscar haixix). A la fi, Nazario acaba, amb molta feina, per lliurar-se de l'addicció a l'alcohol, i deixa clar la seva elecció: el sexe "la única droga que nunca estaría dispuesto a abandonar".\nNazario. Fotografia de Javier Inés\nNazario es va passar els primers temps a Barcelona okupant llits i sofàs d'amics i coneguts. Sovint recorria a la roba dels seus amics, i no era estrany que passés gana o que per emborratxar-se perseguís per bars i discoteques a qui el volgués convidar. Nazario, durant molt de temps, es va banyar, quan podia banyar-se, als banys públics de la plaça Urquinaona o als pisos de col·legues i amants. El seu llit, en condicions precàries, es va trencar en alguna ocasió... El grup d'amics de Nazario ja patien desnonaments abans que l'epidèmia dels desnonaments s'estengués per les antigues classes mitjanes. Amb gairebé quaranta anys, Nazario sobrevivia venent còmics porta a porta. Només s'atipava quan hi havia còctels, i era més freqüent que omplís la panxa d'anís que de menjar.\nA l'ombra d'Ocaña\nNazario és un individu molt més tímid que alguns dels seus companys. De fet, en molts casos, en els seus diaris, reconeix que ell sempre estava en un segon pla. Sens dubte, la figura emblemàtica del seu grup era l'artista Ocaña, com Nazario andalús de poble traslladat a Barcelona. Ocaña era un personatge excepcional en la Barcelona de la transició, tant per la seva obra artística, com per la seva desbordant personalitat (que Ventura Pons va portar al cinema a Ocaña, retrat intermitent). Nazario no va arribar a despuntar tant com ell. Va ser un dibuixant de còmic trencador, que va tenir problemes en un primer moment amb la censura, però que amb la transició va poder editar les seves irreverents i provocatives obres. Va publicar bona part de les seves creacions al Víbora, una revista molt ben valorada pels experts, però que no va arribar a grans tirades. Malgrat tot, Nazario va estar amb contacte amb els sectors menys convencionals de la cultura catalana, com Pau Riba o Jaume Sisa. I en les seves memòries ofereix una visió molt diferent de la cultura catalana a la que sol donar la història oficial (és molt reveladora, per exemple, la seva participació al Canet Rock).\nNazario i els seus amics vivien una vida absolutament desordenada; reconeix que per a ell llevar-se a la una del migdia era matinar, perquè es passava les nits de copes. Alguns dels membres del cercle d'Ocaña i Nazario van acabar dedicant-se a la prostitució, d'altres al tràfic de drogues, i alguns fins i tot es dedicaven als petits robatoris. Els escàndols de caire sexual només eren una part d'una relació conflictiva amb les autoritats (en més d'una ocasió van ser agredits i detinguts per l'urbana per travestir-se). Els marginats sexuals es barrejaven amb d'altres personatges marginals a la Barcelona de la transició.\nL'estil de vida del grup de Nazario va passar factura prematurament a molts dels seus membres. L'heroïna va endur-se per davant a molts amics i companys. A alguns l'addicció va dur-los a la prostitució, a la vida sense sostre, al robatori... A la fi, molts van caure víctimes de sobredosis. Altres membres del grup, o gent relacionada amb ells, com l'antropòleg Alberto Cardín, figurarien entre les primeres víctimes de la sida. Aquesta epidèmia deixaria un rastre de mort en la promiscua comunitat homosexual que freqüentava Nazario (on, a més a més, hi havia molts heroïnòmans). La depressió i les malalties mentals van afectar a molts d'altres amics del grup. Ocaña, emblema d'aquesta generació, moriria en un tràgic accident, en incendiar-se la seva disfressa en una festa popular. Alguns altres membres de la colla es suïcidarien... I fins i tot es sospita que algun membre de l'entorn de Nazario va ser enverinat. Els barcelonins d'aquell entorn vivien de pressa i morien joves, però no deixaven bonics cadàvers...\nLa gauche divine i la Barcelona canalla\nEl món de Nazario era el món realment underground. Un món que atreia molt a alguns intel·lectuals d'esquerres amb una fixació la llibertat sexual, però que no tenia res a veure amb els ambients fins de la gauche divine que es reunia al Boccaccio. Nazario explica que tenien amistat amb gent com Terenci Moix o Colita, però "parecía que vivíamos en niveles diferentes y que sus reinos estaban muy alejados de los nuestros". Però a aquests intel·lectuals, "les encantaba tener roces con nuestro mundo canalla y ser considerados próximos o allegados a este mundo". Ocaña, gran amic de Nazario, va saber treure rendiment a aquestes relacions, i venia moltes de les seves obres als seus amics burgesos, però Nazario deixa clar que els tractaven "como a monas de feria". De fet, en diverses ocasions, Nazario i les "mariconas borrachas" van desafiar als membres de l'alta burgesia barcelonina (com en un homenatge a Ocaña després de la seva mort, en que van organitzar un monumental escàndol a una galeria d'art).\nSi Nazario va sobreviure en la precarietat absoluta a Barcelona va ser gràcies a les xarxes de solidaritat que s'establien al submón canalla. Molts dies, el dibuixant aconseguia dormir a cobert, menjar o trobar un llit per anar-se'n amb el seu amant, gràcies a la xarxa de solidaritat entre els membres de la colla. El submón en què Nazario es va inserir era plagat de rivalitats, conflictes, enveges, baralles, escàndols..., però també d'ajudes, préstecs, regals, consols...\nNazario no té pèls a la llengua: explica sense cap pudor les seves relacions íntimes i les dels seus pròxims. De fet, el gruix del seu llibre està dedicat als "mariconeos diversos" (com ho defineix ell mateix). La vida sexual del seu cercle queda completament al descobert: "Los novios de Ocaña, que con él follaban gratis, le cobraban una buena pasta a Alberto Cardín", explica en algun punt. En d'altres no dubta en comentar la mida dels atributs sexuals d'alguns companys, les malalties venèries d'altres o les preferències al llit de personatges coneguts. Aquest exhibicionisme desbordant és, sens dubte, un dels atractius de l'obra.\nQuan Nazario va arribar a Barcelona va optar per la bisexualitat i per les relacions obertes, tot i que mai va aconseguir controlar la seva gelosia per la vida descontrolada de la seva parella. Es va afeccionar als licors de qualsevol qualitat, a la marihuana, al tabac i als escàndols. A finals dels anys vuitanta, la vida de Nazario va donar un gir i es va anar estabilitzant. Va deixar l'alcohol. Va aconseguir una casa, la seva meta més preuada. Es va establir amb la seva parella. Va abandonar les aventures heterosexuals... Aquest volum de les memòries de Nazario acaben abans de la cita olímpica que transformarà Barcelona, però de fet, també es tanquen amb un canvi essencial en la vida del mateix dibuixant.\nNazario sap explicar històries. No hi ha cap dubte de la seva habilitat per narrar amb gràcia les seves vivències. Aquest llibre té pàgines extremadament sucoses: crues, amargues, hilarants, punyents, provocatives... Un torrent de vitalitat sense límits desborda la mateixa estructura del llibre: hi ha anècdotes repetides, personatges que desapareixen, salts endavant i enrera en el temps... Però tot això és absolutament accessori davant la frescor d'aquest text que ens recorda que una altra Barcelona és possible. Un text fascinant que ens dóna una altra visió de la història de Barcelona i ens permet percebre la ciutat i les seves gents amb una altra òptica, a peu de carrer.\nImatge de portada: Ocaña, Camilo, Nazario i Maite en la primera manifestació gay, 1977. Foto de Marta Sentís.


Marta AlÃ²s - llista d'aparicions\nMarta AlÃ²s : Informació.\nEn els següents talls de veu apareix Marta AlÃ²s.\nQuim Torra: "Si fossim un estat independent, estarÃem liderant l'acollida de refugiats" - 07/09/15\nParlem de la Diada de l'11 de setembre amb en Quim Torra, president d'Omnium Cultural a la tertÃºlia amb MÃ²nica Sabata, directora de la CÃ tedra Josep Termes, Marta AlÃ²s, escriptora i Alejandro LÃ³pez-Fonta, empresari. "L'oracle" Ã©s el punt de trobada on Xavier Graset asseu un convidat a fer tertÃºlia sobre l'actualitat en general, i sobre polÃtica en especial. Data : 2015-09-07\nQuim Torra, president d'Ã’mnium Cultural, visita "L'oracle" - 04/09/15\nXavi Freixes farÃ tertÃºlia amb Quim Torra, president d'Ã’mnium Cultural, i amb Marta AlÃ²s, MÃ²nica Sabata i Alejandro LÃ³pez-Fonta.. "L'oracle" Ã©s el punt de trobada on Xavier Graset asseu un convidat a fer tertÃºlia sobre l'actualitat en general, i sobre polÃtica en especial. Data : 2015-09-04\nCarme Forcadell: "Com es pot defensar que, en democrÃ cia, s'obligui a un poble a ser el que no vol" - 19/03/15\nEntrevista a Carme Forcadell, presidenta de l'ANC i tertÃºlia amb Marta AlÃ²s, escriptora, Rafael Vallbona, escriptor i Rosa MassaguÃ©, periodista. "L'oracle" Ã©s el punt de trobada on Xavier Graset asseu un convidat a fer tertÃºlia sobre l'actualitat en general, i sobre polÃtica en especial. Data : 2015-03-19\nNÃºria Lozano: Si ens definim com a poble perÃ² continuem trinxats socialment, no anirem enlloc" - 12/05/14\nNÃºria Lozano, candidata d'EUiA-IC-V a les eleccions europees, fa tertÃºlia amb Xavier Casals, historiador, Marta AlÃ²s, escriptora i Jordi Grau, director adjunt d'El Punt Avui.. "L'oracle" Ã©s el punt de trobada on Xavier Graset asseu un convidat a fer tertÃºlia sobre l'actualitat en general, i sobre polÃtica en especial. Data : 2014-05-12\nDurada : 00:50:54\nMida : 134681400\nDaniel VÃ¡zquez SallÃ©s - 16/10/13\nTertÃºlia amb Rosa MassaguÃ©, periodista; Marta AlÃ²s, escriptora, i Rafel Vallbona, escriptor i periodista. Entrevista a Daniel VÃ¡zquez SallÃ©s, fill de Manuel VÃ¡zquez, escriptor, periodista i autor del llibre 'Recuerdos sin retorno. Para Manuel VÃ¡zquez MontalbÃ¡n'.. "L'oracle" Ã©s el punt de trobada on Xavier Graset asseu un convidat a fer tertÃºlia sobre l'actualitat en general, i sobre polÃtica en especial. Data : 2013-10-16


Les noves línies d'acció de l'Ajuntament s'enfoquen en millorar les condicions de l'alumnat\nLes noves línies d’acció de l’Ajuntament s’enfoquen en millorar les condicions de l’alumnat L'augment de matriculacions ha desbordat la oferta de places de Formació Professional a la ciutat\nREDACCIÓ | L‘Ajuntament de Sabadell ha presentat les línies d’actuació previstes pel 2021-22 i totes aposten per evitar al màxim la segregació social i a millorar les condicions dels centres escolars. Les subvencions i ajuts destinades sumen quasi un milió i mig d’euros.\nEncara que l’objectiu de la regidoria d’Educació és “ningú quedi enrere”, ha sigut impossible assolir l’augment de matriculacions en centres públics i més d’un miler d’alumnes s’han quedat sense poder continuar la seva formació acadèmica.\n‘Ciutat Escola’, ‘A-cordant’ i el Passaport Edunauta\nL’Ajuntament ha augmentat, de manera excepcional, la inversió en matèria educativa. El consistori ha reforçat els ajuts i les beques per a llibres de text i material escolar, menjador i activitats extraescolars. Iniciades a l’estiu, les actuacions de millora d’infraestructura escolar continuen i estan enfocades en la climatització de les escoles bressol, la impermeabilització de les escoles i l’adequació de l’equip elèctric com les llums LED.\nEl regidor d’Educació Manuel Robles ha destacat la voluntat de recuperar el projecte de pacificació dels camins escolars durant les entrades i sortides que afectaran a més 10 escoles sabadellenques.\nPel que fa a programes educatius, segueixen en marxa els 5 plans educatius d’Entorn (PEE) de la zona nord, sud, Sant Oleguer, Les Termes, Torre-romeu i La Serra. D’altra banda, les escoles engegaran dos nous projectes: la prova pilot d’Edunauta, un passaport educatiu on l’infant registrarà tot allò que aprengui i A-cordant, adreçat a crear orquestres de corda amb l’OSV amb la finalitat d’apropar la música a infants d’entorns vulnerables, els quals tenen difícil accés a ensenyaments musicals.\nContra la segregació social, el consistori segueix treballant per identificar els dèficits en aquest àmbit i proposar-ne les mesures adients. Per això, es mantindrà durant un any el Tàndem Família i Escola per acompanyar a les famílies en el seu rol educatiu i l’STEAM, que consisteix en aules de robòtica per incentivar a nens i nenes de primària a partir de materials adaptats.\nProblemes pendents a resoldre\nSón 1.537 sabadellencs que han acabat 4rt d’ESO i no han pogut accedir a la plaça assignada per continuar la seva formació acadèmica en un curs de Formació Professional (FP). L’augment exacerbat de matriculacions a centres públics ha desbordat la oferta de Sabadell i rodalies i Robles ha subratllat que “els municipis haurien de posar sobre la taula de les planificacions dels cicles formatius l’FP” com els estudis obligatoris. També, ha reclamat que la Generalitat inclogui en el seu pla econòmic i financer la construcció de l’Institut Narcisa Freixas, igual que per a una nova escola de dues línies al barri de la Creu Alta.\nNewer PostLlibres per començar bé el curs escolar\nOlder Post“Volem que es resolgui ràpid per no haver-nos d’esperar al curs que ve per anar a l’escola que volem”


Absolt l'acusat d'abusar una menor d'edat a Lloret, amiga de la seva filla | Nova Ràdio Lloret\nImatge d'arxiu del Palau de Justícia de Girona (ACN)\nAbsolt l’acusat d’abusar una menor d’edat a Lloret, amiga de la seva filla\nLa sentència no dona credibilitat a la menor, perquè tendeix "a mentir", perquè semblava haver "memoritzat" la declaració i perquè fins i tot la seva mare no se la va creure.\nL’Audiència de Girona ha absolt l’acusat d’abusar sexualment d’una amiga de la seva filla a Lloret de Mar. Segons informa l’Agència Catalana de Notícies (ACN), la sentència no dona credibilitat a la menor, perquè tendeix “a mentir”, perquè semblava haver “memoritzat” la declaració i perquè fins i tot la seva mare no se la va creure.\nL’acusat s’enfrontava a 4 anys i mig de presó. Els fets es remuntaven entre març del 2017 i febrer del 2018. La fiscalia sostenia que el processat hauria fet tocaments a la menor quan la nena tenia entre 12 i 13 anys, aprofitant que anava a casa seva perquè ella i la seva filla eren amigues. La sentència, però, no dona cap credibilitat a la nena. De fet, el tribunal no exclou que volgués perjudicar la filla de l’acusat perquè li va dir que ja no volia continuar essent amiga seva.\nEl cas que ara l’Audiència ha sentenciat es remunta als anys 2017 i 2018. Aleshores, la menor i la filla de l’acusat eren molt amigues, i la nena solia anar a casa seva. Segons sostenia la fiscalia, aprofitant aquests moments, el processat hauria fet tocaments a la nena. En concret, l’acusació pública recollia tres episodis d’abusos al llarg d’aquells mesos.\nAl judici, l’acusat va negar els càrrecs i va assegurar que la menor s’ho havia inventat tot. Va declarar que mai s’havia quedat sol amb ella –cosa que va ratificar la seva família- i va atribuir la denúncia a una voluntat de “fer mal”.\nLa menor va declarar a porta tancada. La seva mare, però, sí que va explicar al tribunal que, quan la nena li va relatar els abusos, li va costar “molt” creure-se-la. Va afirmar que la nena anava sovint a casa l’acusat, perquè les dues famílies tenien una relació molt estreta, però també va dir que ella mateixa havia viscut alguna situació incòmoda amb l’home, perquè “li agradava tocar molt”.\nLa sentència de la Secció Tercera absol l’acusat del delicte continuat d’abús sexual a menor de 16 anys. L’home s’enfrontava a 4 anys i mig de presó, a passar-se’n 8 en llibertat vigilada i a haver d’indemnitzar la nena amb 5.000 euros.\nArticle anteriorBon Dia Bona Hora – 4 Gener 2021\nArticle següentÚltims dies per visitar l’exposició de diorames a l’Erol