Pel·lícules de ciència-ficció amb qualificacions terribles que hauríeu de veure - Pel·lícules | Gener 2021\nFilms de ciència-ficció amb unes puntuacions terribles de Rotten Tomatoes que heu de veure de totes maneres\nPer Elle Collins/27 de setembre de 2017 14:01 EDT\nLa pàgina web Tomates podrits agrega les ressenyes de cinema i les utilitza per donar a cada pel·lícula una qualificació percentual que indiqui la seva qualitat acordada. Per exemple, el primer cop del 2017 Dona maravellosa obté un 92 per cent, mentre que d’Adam Sandler Jack i Jills’asseu al 3 per cent. Et fas la idea. Però simplement perquè alguna cosa té una qualificació baixa Tomates podrits no vol dir que no l’hagis de mirar (tot i que no em facis mal, sens dubte no l’has de mirar Jack i Jill). Això és especialment cert per a gèneres com la ciència ficció, que tendeixen a revisar-se especialment durament.\nHem creat una llista de pel·lícules de ciència-ficció amb un nivell prou baix (40 per cent o menys) Tomates podrits, però encara val la pena mirar. Alguns d’ells són bons però mal entesos, i d’altres de dolents però interessants. De qualsevol manera, no deixeu que els crítics us dissuadin de donar un cop d'ull a aquestes pel·lícules.\nGodzilla: Guerres finalsés com el disc més gran d'èxits de Godzilla. Són totes les coses que t’han encantat de les pel·lícules clàssiques, enramades en una història de gonzo. Es pot dir que la trama és massa poc important per valer-la en compte, però la versió curta és que alguns extraterrestres ataquen la Terra i utilitzen Kaiju (monstres gegants) com a armes. Per salvar el món, Godzilla ha de lluitar amb el Kaiju de les pel·lícules anteriors, incloses Gigan, Ghidorah, Rodan, Hedorah, i un munt més.\nMothra també s’implica, com fa el fill de Godzilla, Minilla. Godzilla fins i tot lluita -i derrota fàcilment- de la versió inferior nord-americana de Godzilla la pel·lícula de 1998. Ningú negarà que l’escriptura de Guerres finals està enredat i desordenat, i aquesta no és, certament, el tipus de pel·lícula que vegis per veure la gent actuar, així que és Un 40 per cent de qualificació No és tan sorprenent. Però si sou fan de Godzilla o, en general, us agraden les baralles de monstres gegants, aquesta pel·lícula us donarà tot allò que vulgueu, i alguns.\nSpeed Racer (2008)\nProbablement heu sentit moltes defensesRacer de velocitatper ara. Una bomba al llançament del 2008 amb un Tomates podrits puntuació del 40 per cent, des de llavors s'ha convertit en un clàssic clàssic del culte. Basant-se en la localització nord-americana d’un anime japonès, la pel·lícula va rebutjar el realisme (com solen fer els Wachowskis) en favor de visuals i personatges futuristes sobresaturats amb aparences i noms des del dibuix.\nPerò, per a sorpresa de molts, no hi ha paròdia ni cinisme Racer de velocitat. Els personatges es interpreten com a persones reals amb emocions i motivacions creïbles, i Speed Racer, en particular, és un jove molt sincer que només vol ser el millor amb l’únic que és bo, que condueix carreres enganyades. Fins i tot la línia inoblidable 'Inspector Detector se suposa que jugava falta', es lliura amb la cara recta. Les escenes de carreres, en particular, són una deliciosa barreja de velocitat, color i edició. Racer de velocitat no és només una estranya pel·lícula que val la pena veure, és una pel·lícula realment fantàstica que el públic no va poder apreciar en el llançament.\nHell Comes to Frog Town (1988)\nPer altra banda,L’Infern arriba a la ciutat de la granotasembla considerablement sobrevalorat 50 per cent, que és gairebé certament atribuïble al reduït nombre de ressenyes que va rebre. No hi ha cap món en què s'hagi de considerar una pel·lícula bona, però, com que es fan pel·lícules dolentes, és força interessant.\nPer començar, protagonitza Roddy Piper, que va ser conegut com a lluitador professional, però també va participar en un clàssic de ciència ficció legítima, Ells viuen.L’Infern arriba a la ciutat de la granotava sortir el 1988, el mateix any que Ells viuen, però s’assembla més a un lloguer baix Road Warrior amb granotes afegides. En un futur postapocalíptic, on la majoria dels humans són estèrils, Piper interpreta Sam Hell, un vagabund que ha deixat un rastre de dones embarassades al seu pas. És capturat per un grup d'infermers militants que volen que impregni les dones fèrtils sota la seva cura, excepte que aquestes dones han estat capturades per mutants reptilians i portades al seu assentament. Així que cau a l’Infern per anar a la ciutat de Granota i trobar les dones capturades.\nEl guió és una broma i la política de gènere és terrible, però Piper sempre és una presència magnètica a la pantalla, i les granotes tenen aspectes grossos, fins i tot si la boca mai es mou tan bé com vol. Així que si gaudiu dels anys 80 del schlock o només sou un gran fan de Rowdy Roddy Piper, sens dubte L’Infern arriba a la ciutat de la granota una mirada.\nHero Last Last Action (1993)\nArnold Schwarzenegger fou un megàster el 1993 iL’últim heroi d’acció, dirigit pel mestre d'acció, John McTiernan, estava pensat com un gran èxit d'estiu, però es va convertir en un flop llegendari. Els crítics ho odiaven, provocant-ne 34 per cent Tomates podrits puntuari el públic no tenia temps, ja que es va obrir la setmana següent Jurassic Park, que no deixava anar la franja número 1 a taquilla.\nQuè és interessant L’últim heroi d’acció és també el que en definitiva fa que sigui un fracàs: és una paròdia de pel·lícules d’acció de moda que permet convertir-se en una pel·lícula d’acció. Satiritza els tropes en excés i, a continuació, es dóna voltes i les fa servir amb un poc d'ullet. Schwarzenegger interpreta a Jack Slater, l'heroi d'una sèrie de pel·lícules d'acció que es troba en el món real, però també passa a les escenes del món real.\nLa millor part de la pel·lícula és probablement Charles Dance, més conegut avui com a Tywin Lannister a Joc de trons. Dance interpreta el principal vilà, un atacant del món de Slater que s’adona que pot eliminar la seva némesi matant a Schwarzenegger. Ian McKellan, anys abans que fos una estrella de Hollywood, interpreta Death, que surt d’una pel·lícula d’Ingmar Bergman per tenir un paper clau a la final. L’últim heroi d’acció no s’acompanya, però no deixa de ser entretingut, i algunes actuacions excel·lents i una magnífica escala del que s’intenta fer de forma narrativa la converteixen en un rellotge interessant.\nNo Tal cosa (2001)\nUna pel·lícula d’art que es va disfressar de pel·lícula de fantasia / terror, anys 2001No hi ha tal cosava decebre a tothom qui ho va mirar buscant alguna cosa que no ho sigui. Sarah Polley interpreta a Beatrice, una jove periodista que viatja a Islàndia buscant un monstre llegendari que pugui ser responsable de la mort del seu xicot. El que troba és una criatura antiga i intel·ligent, interpretada per Robert John Burke, que ha viscut més temps del que ha existit la raça humana i no vol res més que morir.\nEl descobriment del monstre que Beatrice els converteix en ambdues celebritats i acaben a la ciutat de Nova York. Però el monstre és més miserable que mai, bevent i refugiant i busca el final de la seva existència. Finalment, Beatrice l'ajuda a trobar la mort després de la seva vida, ja que els persegueix un govern paranoic. Malgrat la seva 29 per cent de qualificació, No hi ha tal cosa és una bella i contemplativa pel·lícula. No és simplement el tipus de coses que excepte quan un dels personatges principals és un monstre amb enormes banyes.\nJúpiter ascendentés la segona pel·lícula de Wachowski d'aquesta llista i no serà gens sorprenent si es converteixi en un clàssic de culte Racer de velocitat,ha passat una mica més de temps. El principal defecte Júpiter ascendent és que intenta fer massa. És bàsicament una èpica trilogia d’òpera espacial en forma de pel·lícula de dues hores.\nMila Kunis protagonitza Jupiter Jones, una noia pobra de la Terra que descobreix la propera fila per a una àmplia herència de l’espai exterior. Channing Tatum interpreta a un home llop de l’espai que té assignat protegir-la de les moltes forces alineades contra ella. El principal cap d'aquestes forces és Eddie Redmayne, que interpreta un extraterrestre malvat que té una aparença humana, però que té un comportament inconfusible reptilià. La pel·lícula és una muntanya russa desbordada plena d’estrangers, persones d’animals, vaixells espacials, caçadors de recompenses, trames matrimonials traïdores i un planeta sencer de buròcrates tediosos.\nCertament, hi ha crítiques vàlides sobre la pel·lícula: la trama està definitivament enrevessada, i una mica del diàleg no és genial. Però moltes de les crítiques que hi van contribuir Júpiter ascendentté un 26 per cent de puntuació sobre Rotten Tomatoes Sembla que té un problema amb els fonaments bàsics del subgènere de l'òpera espacial, en trobar preocupacions sobre la versemblança en una història sobre una dinastia espacial que abasta galàxies i que es dedica a la quantitat de diners gastats en una cosa que veien com una tonta. Júpiter ascendentpotser no és una pel·lícula perfecta, però el temps serà pràcticament amable.\nHoritzó d'esdeveniments (1997)\nTot i ser classificat a26 per cent, Horitzó d'esdevenimentspotser sigui la pel·lícula de terror espacial més espantosa que no inclogui visos o xenomorfs. De fet, no hi ha extraterrestres en aquesta pel·lícula, tret que tinguis en compte un mal visible i descarat. L’Esdeveniment Horitzó era un vaixell equipat amb un nou tipus d’ordit interdimensional, que va desaparèixer en el seu vol de prova set anys abans. Ara ha tornat a aparèixer prop de Neptú i un altre vaixell és enviat a investigar.\nEl que troben és un vaixell fantasma que sembla que ha tornat recentment del mateix Infern. Un a un, la tripulació troba manifestacions dels seus somnis i malsons, i la majoria no sobreviuen. Horitzó d'esdeveniments protagonitzen Laurence Fishburne com a capità del vaixell de rescat, i Sam Neill com el científic que va construir el disc gravitatori del Event Horizon i la dona del qual va morir en aquest vaixell. Aquesta és una pel·lícula fastigosa i inquietant que definitivament no és per a tothom. Però si us agrada l’horror, la premissa de la ‘casa embruixada a l’espai’ és interessant, i els espantos hi són definitivament.\nEstrenat el 1968,El llim verdés la pel·lícula més antiga d'aquesta llista per un ampli marge, de manera que gairebé se sent maleducat en assenyalar-ne la seva22 per cent de la qualificació de Rotten Tomatoes. I, tot i que és certament una mala pel·lícula, és una d’aquestes pel·lícules dolentes d’una manera divertida i entretinguda.\nEs tracta d’una coproducció japonesa / nord-americana, rodada al Japó amb una tripulació japonesa i un repartiment blanc. Se sent molt com en la ciència-ficció japonesa dels anys seixanta Godzilla varietat, però es filma en anglès i té una forta inflexió de Star TrekTambé hi ha ciència ficció americana. A més, els monstres que creixen de la llimona homònima per terroritzar una estació espacial són meravelloses curses bèsties tentaculars d’un ull que aparentment van ser retratades per nens japonesos amb vestits de goma. El llim verd va ser objecte de l'episodi pilot original de Mystery Science Theatre 3000i, tot i que aquest pilot mai no ha estat llançat oficialment, podeu recrear-lo burlant-se d’aquesta pel·lícula mentre la veieu amb els vostres amics.\nMestres de l'Univers (1987)\nMestres de l’Universés un gran desastre gloriós. Adaptat a la popular línia de joguines, probablement en va guanyar 17 per cent de qualificació, però no deixa de ser molt divertit, sobretot si esteu dins d'aquesta estètica de Cannon Films VHS.\nqui és alquímia en flaix\nDolph Lundgren, fresc de Rocky IV, juga a He-Man, l'heroi bàrbar que ha de derrotar a Skeletor, interpretat aquí per Frank Langella. Meg Foster interpreta a Evil-Lyn, i una jove Courteney Cox apareix com una adolescent de la Terra que es troba atrapada en el conflicte etern i el seu xicot. La pel·lícula conté molt poc de la mitologia de la Mestres de l’Univers dibuixos animats i còmics, però explica una història força divertida orientada a l'acció sobre una guerra eterna en un món de ciència-ficció / fantasia que es va abocar a la Terra dels anys 80.\nLa major part del repartiment és força bona, sobretot Langella i Foster, i l’actuació física de Lundgren (per no dir el seu cos impressionant) és perfecta per al personatge de He-Man, fins i tot si no sempre es pot entendre el que diu. Sincerament, aquesta mena resumeix tota la pel·lícula: no sempre té sentit, però voleu seguir-la.\nHoward l'Ànec (1986)\nHoward l'Àneces troba a Un 15 per cent més Tomates podrits, i és recordat com una de les bombes més grans de tots els temps. Basat en el Marvel Comic de Steve Gerber, que va ser un èxit enorme als anys 70, va ser destinada a ser una pel·lícula d’animació. Tanmateix, el productor George Lucas va tenir a Universal un gran llançament estiuenc, per la qual cosa va decidir que els seus efectes especials la gent construís un vestit d'ànec i que la pel·lícula actués en directe.\nLea Thompson, la seva carrera va caure després Retorn al futur, va interpretar a Beverly l’interès d’amor humà de Howard. Tim Robbins exerceix un paper fonamental, i Jeffrey Jones, més conegut com a El director de Ferris Bueller interpreta un científic que passa a ser posseït per una criatura espacial malvada i que es transforma en el vilà de la pel·lícula. El mateix Ànec és interpretat pel diminutiu Ed Gale, amb l'actor de Broadway Chip Zien proporcionant la seva veu.\nLa pel·lícula intenta a Ghostbustersd’estructura similar, on s’inicia com una comèdia de fora de quilòmetre i s’escala cap a una pel·lícula d’acció fins arribar a la clímax amb una batalla contra un monstre gegant. Malauradament, manca la majoria de les coses que en fan Ghostbusters tan bo, com una forta escriptura i un repartiment de còmics veterans. També hi ha un element sexual en la relació de Howard i Beverly, que és una tria estranya que no va superar bé el públic. No obstant, Howard l'Ànec val la pena vigilar només per l’estrany que és i per l’actuació que va volar en escena de Jones, quan un home es transforma lentament en un patró alienígena. Com en totes aquestes pel·lícules, veure un fracàs veritablement únic sovint pot ser com a mínim tan divertit com veure un èxit de llibre.\nAixò passa: per què tants superherois són orfes\nThe Walking Dead: World Beyond data de llançament, repartiment, tràiler i argument\nGhostbusters 3: Melissa McCarthy respon a la propera pel·lícula de Jason Reitman\nPersones famoses que no poden suportar FaZe Banks\nLa veritable inflexió de Cowboy Bebop\nPer què Joe de The Old Guard sembla tan familiar\nSystem Shock 3: Mai obtindrem una seqüela?\nLa veritat incontestable de Stephen King\nEl veritable motiu perquè David Boreanaz mai faria una pel·lícula de Bones\nAladdin 2, data de llançament, repartiment i complot\nactriu de ciri\nactor més ben pagat


La foto d’Obama i Merkel: somriures, llàgrimes i mems | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nLa foto d’Obama i Merkel: somriures, llàgrimes i mems\nUna foto de la cancellera i el president dels Estats Units a la cimera del G-7 es converteix en material per a bromes a tot el món\n9 JUN 2015 - 11:59\tCEST\nLa foto de Merkel i Obama que s'ha convertit en viral. Michael Kappeler AP\nLa reunió del G-7 al castell alemany d'Elmau va tancar ahir amb l'acord de reduir emissions per controlar els efectes de l'escalfament global i amb una foto que va arribar a la portada de molts diaris de tot el món, incloent-hi El País. El president dels Estats Units, Barack Obama, assegut còmodament en un banc de fusta, mentre la cancellera alemanya, Angela Merkel, està dreta davant seu, pel que sembla fent un bon ús del seu torn al joc de les pel·lícules.\nEs tracta d'un moment de descans durant la cimera. A la mateixa foto amb el pla ampliat es veuen la resta de líders del G-7, que s'estaven preparant per a una foto de grup. També s'han capturat altres moments de la conversa entre Merkel i Obama, encara que no tan expressius.\nAquesta foto de Michael Kappeler és una font inesgotable de mems, com ha pogut apreciar qualsevol que hagi entrat a Twitter en les últimes hores i que tingui bon ull per reconèixer una foto amb possibilitats d'edició i descontextualització. Es tracta, a més, d'un mem global: hi ha bromes fetes per tuitaires de tot Europa i dels Estats Units. Especialment amb moltes referencies cinèfiles, en bona part suggerides pel context bucòlic i muntanyenc. No us vénen ganes de cantar quan la veieu?\n— Dave Itzkoff (@ditzkoff) juny 8, 2015\nAquest escenari de la cimera Obama/Merkel resulta... familiar... d'alguna manera.\n— exiledsurfer (@exiledsurfer) juny 8, 2015\n— Laura (@ThisIsLorra) juny 8, 2015\n— Jones Burnout (@jonesburnout) juny 8, 2015\n"Sóc la reina del món".\n— Nico Pointner (@nopeblau) juny 8, 2015\n— Anna Aridzanjan (@textautomat) juny 8, 2015\nQuè vols dir amb això de “dibuixa'm com una de les teves noies franceses”?\n— Hakan Günay (@Stadtgespraech) juny 8, 2015\nAquesta nit soparem a l'infern.\nNo només hi havia referències al cinema, esclar.\n— Dolors (@DolorsBoatella) juny 9, 2015\nTambé encaixa d'alguna manera amb el circ del G-7.\nEls mems han traspassat les fronteres de Twitter: el fòrum Reddit també li ha tret suc a la imatge i li ha dedicat un fil ple de muntatges al subfòrum de batalles de Photoshop.


Assumpte: El franquisme Dv Set 15, 2006 6:37 pm\nFeia temps que el franquisme no es presentava a les eleccions. Montilla és el franquisme, el lligat i ben lligat al que Franco es referia. Abans de la guerra es diferenciava entre catalans i castellans, no pas una diferència xenòfoba, com no és xenòfoba la diferència que a Espanya es faria entre espanyols i francesos. La immigració per la força i impune, la immigració sense haver de fer cap esforç per integrar-se és fruit del franquisme. El franquisme no va poder acabar amb el català ni prohibint-lo, però possiblement acabi amb Catalunya gràcies a la normalització de la immigració i a força de fer-nos sentir als catalans incòmodes i sospitosos de racistes a casa nostra. El franquisme potser acabi amb Catalunya havent-nos capgirat la demografia nacional i havent creat la sensació que ser català era gratis.\nEl franquisme feia temps que no es presentava a unes eleccions. De fet a Catalunya no s’hi havia presentat mai (d’una manera remarcable). Montilla és l’equipatge dels trens del franquisme i també el buròcrata gris que parla de gestió com qui parla de pantans i que declina parlar d’ideologies tal com Franco deia "haga como yo, y no se meta en política". Ve Montilla i ve un espanyol, però no només un espanyol. No és que vingui un paio de Salamanca d’Iznájar o de Huelva i es vulgui presentar a president de Catalunya tal com aquell rus va comprar el Chelsea. No: ve un que no ha fet cap esforç per aquest país i que se n’ha servit tot el que ha pogut, sempre vivint dels nostres impostos. Ve un que no tenia res quan fugia de la misèria i el vam acollir i que el que ens ha donat a canvi és Cornellà. Montilla no és només espanyol: és culpable. Culpable de la mala llet, culpable d’haver fomentat el ressentiment, el bilingüisme com a cinisme per encabat acabar tots parlant espanyol.\nMontilla és el ventre del cavall de Troia que el franquisme va introduir a Catalunya. "Ara és l'hora dels catalans". Molt bé, Montilla. Si tu dius "Ara és l'hora dels catalans" a mi no em queda més remei que dir "Ara es l'hora, catalans, d'esmolar ben bé les eines".\nVe la grisor del franquisme, allà on volia arribar l'estratègia del franquisme. Montilla.\nAssumpte: Re: El franquisme Dv Set 15, 2006 6:41 pm\nÉs lo text menys traballat, més simple i més buit que li haig llegit al Sostres.\nAssumpte: Re: El franquisme Dl Set 18, 2006 9:33 am\nÉs un bocamoll incorregible...Podria explicar termes com:\n"La immigració per la força i impune"...No en te ni idea d´immigració.\n"el vam acollir "...Qui? ell?...\n"culpable d’haver fomentat el ressentiment, el bilingüisme com a cinisme per encabat acabar tots parlant espanyol"....Una afirmació gratuita, quan és ell el primer que s´apunta a treballar en programes del Sardà o l´Arús.\nCom sempre agafa un tema punyent i vol fer-se el Bad Boy provocant, el que passa és que ja no ho aconsegueix.\nAssumpte: Re: El franquisme Dl Set 18, 2006 11:43 am\nTota la raó... (encara que lo concepte de B-Boy queda una mica desfasat, noi )\nPer cert, d'on va sortir el Sostres i pq va acabar a la TV?\nAssumpte: Re: El franquisme Dl Set 18, 2006 12:32 pm\nTrobo curiós que us afecti tant...\nA mi només m'immuta quan parla d'Esquerra.\nAssumpte: Re: El franquisme Dl Set 18, 2006 12:36 pm\nCat, hauràs de reconèixer que fa comentaris gratuïts, barats i que només busquen la polèmica.\nAporta tant com lo monòleg d'un taxista que escolta la COPE.\nAssumpte: Re: El franquisme Dl Set 18, 2006 1:00 pm\nBah, ni puto cas al convergent\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 12:53 am\nEl text és molt passat, però tot i així té part de raó\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 12:57 am\nEl Sr. Tejedor-Rius, director d'e-noticies, avui ha assegurat que el Sostres no és ni tan sols militant d'aquest partit\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 1:53 am\nEl Sostres és un mercenari i l'únic partit que té és l'€.\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 3:18 am\nCollons, Aragonum, ara et mous en taxi?\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 11:23 am\nQuè hem de fer, Ranciolí? La faena que vaig trobar al tornar de Japó és prou bona ^_^\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 11:33 am\nUigs, els multiculturetes no els hi va això dels transports públics, ells prefereixen la bici.\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 11:47 am\nJo faig servir bici i transport públic...que soc un multicultureta?....\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 11:50 am\nÉs una pregunta retòrica, oi?\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 11:55 am\nNo, és una pregunta i prou...Per cert, ja t´has comprat un Range Rover d´aquells immensos per portar els nens a escola?...\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 12:03 pm\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 12:14 pm\nCollons, quin nivell! Ja s'ha acabat lo progressisme...!\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 12:15 pm\nAquest, aquest...Se´n veuen molt a les escoles que hi ha per sobre la Diagonal, arriben les mares amb el nen pujat a una andromina d´aquestes....\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 12:21 pm\nAixò és un nissan, però.\nI que hi fots tu a dalt de la diagonal, eh, eh? piho!!\nEl més barato d'aquests nissan val 36.000 €... tinc masses despeses com per gastar-m'hi tota aquesta morterada de diners en un cotxe, tot i que m'agradaria molt de tenir-lo... encara que "ideologicament" em costa de compar-lo, per anar pel pallars m'aniria de puta mare.\nNo sé, no sé.... hauré de passar unes bones minutes\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 12:33 pm\nVaig fer un curs al costat d´una escola d´aquestes i s´hi feien unes cues de trastos d´aquests de cal deu...Jo m´imaginava que els marits es devien quedar l´esportiu per anar a la "feina" i la dona el range per portar el nen a escola...\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 12:42 pm\nAprofitem l'avinantesa que no hi ha dones en el fòrum, i et diré que si aquests "trastos" els condueixen dones es perquè- encara que tenen menys accidents- són més insegures, i dins d'aquests tancs es troben de puta mare, a la vegada que són cotxes molt segurs (i per dur als nens ...), i aparquen "d'oïdes" sense cap problema.\nS'hauria de prohibir la seva circulació dins de la ciutat\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 12:47 pm\nLa de les dones?...\nAssumpte: Re: El franquisme Dj Set 21, 2006 12:48 pm\nTotalment d'acord. Si volen anar en 4x4 que se'n vagin a viure a una masia. però bé, són coses d'aquesta societat d'apariències.\nAssumpte: Re: El franquisme


LLEI DE LA PETITA EMPRESA PER A EUROPA\nAmb l'objectiu de donar suport a les petites i mitjanes empreses perquè explotin tot el seu potencial, la Comissió Europea ha presentat la nova Llei de la Petita Empresa per a Europa (Small Business Act).\nL'objectiu d'aquesta Llei és ajudar les petites empreses a prosperar i oferir a les millors d'aquestes una plataforma de llançament per convertir-se en líders mundials. La Llei de la Petita Empresa constitueix una etapa decisiva en l'execució de l'Estratègia de Lisboa per al creixement i l'ocupació.\nLa Llei europea de la Petita i Mitjana Empresa estableix deu principis que haurien d'adoptar-se al més alt nivell polític, així que una sèrie de mesures concretes que persegueixen facilitar la vida de les petites empreses.\nLa confecció i aplicació de les polítiques a la UE i als Estats membres es guiaran per aquests principis entre els que destaquen concedir una segona oportunitat a les empreses que fracassin, facilitar l’accés al finançament i oferir a les PIME l’oportunitat de convertir els problemes mediambientals en oportunitats.\nA més cal esmentar el compromís permanent de reduir la càrrega administrativa en un 25% abans de 2012. En aquest sentit, el temps necessari per crear una nova empresa no podrà ser superior a una setmana; el termini màxim per obtenir permisos i llicències empresarials no deurà excedir d'un mes i les finestretes úniques hauran de facilitar la posada en marxa de les empreses i els procediments de contractació de personal.\nD'altra banda, desprès de consultar a les empreses i els seus representants, la Comissió Europea ha decidit així mateix proposar noves mesures legislatives en quatre àmbits que afecten especialment a les PIMES:\n1r. Un nou reglament general d’exempció per categories en l’àmbit dels ajuts estatals per tal de simplificar els procediments i reduir costos. El nou reglament augmentarà la intensitat de l'ajuda a les PIMES i els hi permetrà beneficiar-se més fàcilment dels ajuts per a la formació, la recerca i el desenvolupament, la protecció del medi ambient i d'altres tipus d'ajut.\n2n. Un nou estatut d’empresa privada europea farà possible la creació d'una empresa privada europea (EPE) que es regirà per els mateixos principis uniformes en tots els Estats membres. Aquest estatut s'ha concebut per afrontar les gravoses obligacions a les quals deuen fer front actualment les PIME que operen a escala internacional, que estan obligades a crear filials sota diferents formes societàries en cada Estat membre en el qual desitgin portar a terme les seves activitats.\n3r. Una nova proposta sobre l’IVA per a que les PIMES gaudeixin d’un tipus impositiu reduït als serveis oferts localment.\n4rt. Per últim, per al 2009 està prevista una modificació de la Directiva comunitària sobre morositat, que contribuirà a garantit el pagament a les PIME dins del termini de 30 dies estipulat.\nLlei Europea per a la Petita Empresa


Ajuntament de la Garriga/5 anys del projecte Emergeix\nData i hora oficials: 15/08/2020 16:12\n5 anys del projecte Emergeix\nÚltima revisió 12-04-2018 16:03\nEl projecte Emergeix, pioner a la comarca, ha donat suport a més de 60 persones durant els seus cinc anys de vida.\nAquest programa de formació està dirigit a persones d’edats compreses entre els 40 i 57 anys, que majoritàriament, estan fora del mercat de treball com a conseqüència d'acomiadaments i d'expedients de regulació. A través de l’Emergeix se’ls ajuda a definir i reorientar el seu projecte professional, a identificar el propi capital de competències i a millorar la seva candidatura en relació al mercat de treball.\nDiferents tallers grupals i tutories individualitzades amb tècnics especialistes serveixen per elaborar un currículum per competències, preparar un procés de selecció amb èxit i conèixer noves eines de recerca de feina, entre d’altres.\nMés del 70% de les persones que han participat al programa han trobat feina.


Sant Pol Alumni: José Miguel Gómez Morales – Xef en el Restaurant Sant Pau (3*, Carme Ruscalleda) - Hotel-Escuela de Sant Pol de Mar. Dirección Hotelera, Gastronomía y Artes culinarias y Restauración y EventosHotel-Escuela de Sant Pol de Mar. Dirección Hotelera, Gastronomía y Artes culinarias y Restauración y Eventos\nEntrevistem a José Miguel Gómez Morales amb l’objectiu de saber com està vivint l’experiència de ser xef del Restaurant Sant Pau, de la triestrellada chef Carme Ruscalleda\nJosé Miguel Gómez Morales (Colòmbia) és professional de cuina i pastisseria. Després de cursar el Màster en Arts Culinàries i Direcció de Cuina, ha tingut l’oportunitat de conèixer de prop les cuines del restaurant més famós de Sant Pol de Mar, el Sant Pau, de la xef triestrellada Carme Ruscalleda.\n“Per mi, l’Escola Universitària d’Hoteleria i Turisme de Sant Pol de Mar ha estat una gran oportunitat gastronòmica a Espanya, en una universitat amb molt bona referencia europea i internacional”, comenta en José Miguel.\nA més de tenir companys de tot el món, ha tingut la sort de poder cuinar al costat d’altres grans xefs internacionals com Joan Roca.\nUn consell pels estudiants actuals…\n“És molt important buscar les coses positives ja que la universitat les té. Sempre treure allò positiu endavant i treballar en això per seguir endavant.\nConeix la #stpolexperience d’en José Miguel:


Classes d'Iniciació amb poni\nProporcionem l'aprenentatge ideal perquè els nens per entre 4 i 8 anys (aprox.) descobreixin el món de l'equitació,\nClasses de 30 min.\nAdquiriran coneixements com:\nLa seva preparació,\nLa muntar amb tècnica i jocs,\nEl manejament i el correcte manteniment de l'animal.\nL'alimentació i neteja de l'animal,\nSempre desenvolupant el respecte i l'amor pels animals, la paciència i l'autocontrol, així com potenciar la intuïció, la comunicació, la confiança i l'autoestima.\nClasses de Iniciació a cavall\nPreparació en correspondència amb les necessitats i objectius de cada genet, de qualsevol edat.\nDurant 1h els iniciarem en el món del cavall, conèixer l'animal amb el qual compartiran moments de llibertat, diversió i responsabilitat.\nSegons les preferències de l'alumne, l' introduirem progressivament en les disciplines de doma clàssica, salt d'obstacles, horseball, western, per possibilitar si és el seu desig a participar als concursos i competicions equines.\nDisciplines Salt i Doma clàssica\nEl nostre professor Cristian Durandeau treballarà els objectius personalitzats de cada alumne, per a la preparació necessària a participar a concursos.\nProcurem que entre genet i cavall es formi un binomi perfecte, a partir de la preparació que tindrà resposta i correcció durant les classes i concursos.\nA les nostres instal·lacions es disputa 2 concursos a l'any de Doma d'Ensinistrament Clàssica.\nEsport en equip on competeixen 4 jugadors contra 4, l'objectiu és encistellar la pilota en una cistella.\nAquesta disciplina destaca per la seva espectacularitat, la rapidesa de moviments de cada jugador amb el seu cavall i la peculiaritat de recollir la pilota sense baixar del cavall cada vegada que aquesta cau al terra.\nA causat una motivació tant gran que ja són 7 equips federats a la lliga catalana d'Horseball en diferents categories, poussins sub 10, sub 12, grups Sub 14, Sub 16 i dos equips a Tercera.\nCursos intensius per Nadal, Setmana Santa i Estiu\nCoincidint amb el període de vacances escolar, oferim cursos intensius per reforçar els coneixements adquirits durant l'any o per tenir un primer contacte amb el món del cavall.\nEls grups són per edats i nivell del genet\nDurante tot el matí (de 9 a 13:30 aprox.), els alumnes realitzaran diverses activitats per garantir tots els coneixements sobre el món de l'equitació:\nClasses teòriques . Classes pràctiques.\nManteniment i cura de envers l'animal . Manejament de peu en terra.\nExcursions . Jocs, treballs manuals, jocs d'aigua i gimcanes.\nDes dels 4 anys, amb servei d'acollida gratuït i descompte al 2on. germà del 25%.\nHi ha tantes maneres de muntar a cavall com cultures.\nEls orígens els hem d'anar a cercar a Mèxic, i al sud-oest nord-americà. Hereu directe de la monta que empraven els espanyols per criar el bestiar que es va anar adaptant a les necessitats del nou món.\nEls punts bàsics de l'estil de la monta Western o Americana: la Posició correcta del genet, les Principals ajudes, l'ús de la veu, el posicionament del cavall, el cavall western als tres aires("*walk", "*jog", "Lope") ...\nCENTRE HíPIC ESPARREGUERA\nCamí de Can Rubió, s/n. 08292 Esparreguera (Barcelona)\nPer a qualsevol informació: Telf: 639846935, 618197136\nPer a compra i venda de cavalls: Joan Mas Telf: 639327355


Amelia de Dios Romero – GOLEM FEST 2021\nDISSABTE 6 DE NOVEMBRE A les 17.30 H\nDISSABTE 6 DE NOVEMBRE A les 20.00 H\nAmelia de Déu Romero, especialista en màrqueting i comunicació, va nàixer a Madrid i va estudiar Arts Plàstiques i Ciències de l’Art en la Universitat de la Sorbona de París, i es va especialitzar en Mediació Cultural. Ha viscut i treballat a Madrid, Caracas, Londres, París i Nova York. És membre de AEN (Associació d’Escriptors Novells) i d’ILLA (International Society of Llatí Authors). En l’actualitat, Amelia viu als afores de París amb el seu marit i els seus tres fills. Us vigila és la seua quarta novel·la.\nUs vigila! (Roca Editorial)\nOlivia torna a la casa de Caberu, a les muntanyes asturianes, un any després de l’accident que va posar fi a la vida de Guillermo i del qual encara no s’ha recuperat. Des que va arribar, cada nit creu sentir la seua veu advertint-la que isca d’allí i fuja, perquè hi ha algú que la vigila per a fer-li mal. Ella ho atribueix a l’estrés de tornar al lloc en el qual va ocórrer tot i tracta de racionalitzar, però la veritat és que succeeixen coses que costa treball explicar.\nI a això cal afegir el caràcter esquerp d’alguns vilatans, com Camilo, un home que viu només des que la seua àvia va desaparéixer i amb el qual Guillermo compartia passió per les motos, però que cada vegada que veu a Olivia es comporta de manera més sorruda, convidant-la pràcticament al fet que desaparega.\nEls dies faran la resta, i a poc a poc Olivia seguirà pistes i lligarà caps fins a destapar una caixa de trons que la farà saltar per l’aire.\narticle anterior Joseba Basalo\nOctober 31, 2021 · Autor Val · 100Vistas\nSeptember 16, 2021 · Autor Val · 270Vistas


Absentisme escolar o com perpetuar la pobresa - Blog de CJ\nNavega: Home » 2014 » December » 11 » Absentisme escolar o com perpetuar la pobresa\nAbsentisme escolar o com perpetuar la pobresa\n11 December 2014 · per Cristianisme i Justícia · a Crisi, Economia, Educació, Pobresa, Societat\nEquip Educatiu Fundació Carles Blanch. El que aquí expliquem prové de l’experiència diària en un barri concret d’una ciutat concreta on la nostra fundació treballa, però creiem que serveix per exemplificar una problemàtica enquistada en molt altres barris i ciutats de tot l’estat espanyol: la problemàtica de l’absentisme escolar. Una problemàtica que en algunes escoles d’infantil i primària arriba gairebé al 50% del’alumnat.\nLes raons per les quals aquests alumnes no van a l’escola de forma regular són múltiples i, segurament, algunes d’elles estan directament relacionades entre si. A continuació presentem algunes possibles variables que incideixen finalment en aquestes dades:\n– Hàbits quotidians poc saludables: marxar a dormir massa tard i no despertar-se a temps per arribar a l’hora d’entrada de l’escola, una alimentació poc equilibrada, alta susceptibilitat davant processos de malaltia corrent.\n– Excessiva dependència de les condicions climatològiques: el fred i la pluja provoquen el tancament al domicili i el bon temps la necessitat de compartir el quotidià amb la comunitat al carrer.\n– Baix nivell de formació de les famílies: un alt percentatge de les generacions de pares actuals d’aquests barris, com a molt, van assolir i finalitzar els seus estudis d’educació primària. El suport que aquestes famílies poden oferir en l’àmbit escolar, en ocasions, és molt reduït.\n– Precarietat de les necessitats bàsiques no cobertes: quan les famílies no aconsegueixen els recursos mínims per alimentar o vestir els fills, l’escola no esdevé una prioritat.\n– Precarietat de formació i inserció laboral: el nivell de formació de les famílies els condueix a subsistir gràcies a una economia de subsistència permanent que no possibilita la projecció de processos a mig-llarg termini i que, en ocasions, provoca conflictes intrafamiliars continuats. Els nuclis familiars extensos tendeixen a concentrar-se en els mateixos domicilis per la manca de disponibilitat econòmica de les noves famílies creades pels joves.\n– La manca de vinculació entre els centres educatius, els infants i famílies: no existeix un projecte educatiu del conjunt d’un territori que tingui present la realitat de la seva població i ofereixi una resposta educativa.\n– La reducció de la dotació econòmica per part de l’administració: en els darrers anys alguns departaments de l’administració han vist com els seus recursos s’han vist disminuïts dràsticament i, per tant, la seva capacitat de donar suport a infants, famílies i entitats que treballem des dels territoris per transformar-la.\n– La poca implicació de l’àmbit polític a l’hora d’establir possibles mesures preventives (que sempre seran millor incorporades per famílies i professionals) i deixar com a darrer recurs les mesures sancionadores per via administrativa o judicial (necessària potser també en algun cas).\nLes conseqüències d’aquesta irregularitat en l’assistència a l’escola són evidents: una manca d’adquisició d’aprenentatges, habilitats i capacitats establerts en els períodes i programacions ordinàries obligatòries i la dificultat per projectar-se i integrar-se en processos posteriors d’inserció sòciolaboral.\nCom si no ho tinguessin ja prou difícil d’entrada, per l’entorn molt empobrit o de marginalitat de les seves llars, per la manca d’estímuls i per la manca de suport que les mateixes famílies els poden donar. La manca d’expectatives de futur és absoluta, tant en els pares com en els mateixos alumnes. Sovint la pregunta de “què voldries ser quan siguis gran” senzillament per a ells no té sentit. No s’ho han plantejat mai ja que el seu marc de referència queda reduït a allò que observen el l’àmbit familiar més immediat on, dissortadament, la diversificació professional és reduïda. Quin futur poden esperar?\nCal poder donar resposta a situacions concretes de menors sense matricular al carrer. Caldria però entendre, assumir i valorar la potencialitat de la tasca preventiva i no caure en el perill de percebre i destacar només la part punitiva. El reconeixement de la possibilitat de recórrer als diferents agents de l’administració i les entitats locals per la valoració, actuació i posterior derivació dels casos, és un element clau del treball interprofessional. I, evidentment, el compromís de la família és un element clau en tot aquest procés. Només reconeixent la necessitat de la seva participació activa i compromís en els processos de canvi els seus fills i filles tindran opcions d’assolir una millora en el procés d’aprenentatge, de creixement personal i, per tant, de dignificar-se com a persones.\nLa crisi econòmica està colpejant molt durament aquest barris i aquestes famílies. Quin futur pot esperar un jove que no acaba amb un mínim d’èxit la primera etapa de formació? A quin lloc de treball pot aspirar algú que no ha desenvolupat la mínima adquisició d’hàbits de treball, de concentració, d’esforç, de puntualitat? El fracàs escolar amb aquest col·lectiu esdevé el fracàs de tots, i la perpetuació d’unes borses de pobresa i de marginació que no tenen fi.\nMentre puguem seguirem entregats a aquesta tasca de reconèixer la seva dignitat i la seva vàlua. Seguirem tossudament empaitant-los cada vegada que no arribin a l’escola. Seguirem parlant amb les famílies per persuadir-los que no hi ha altre futur millor pels seus fills, que la llibertat que els donarà la formació i el coneixement.\nImatge extreta de: Diputación de Huelva\nEtiquetes: absentismo escolar, crecimiento profesional, escuela, formación, futuro, hábitos, inserción laboral, necesidades básicas, precariedad\n← Carta oberta a Marc Márquez\nFestejar es afirmar la bondad de la vida →


Tema: L'empresa de les obres de la N-II obre una oficina d'atenció als veïns\n10-11-2008, 15:51 #1\nLes obres d'instal·lació de la xarxa de col·lectors sota el carrer.\nL'empresa Dragados, SA, encarregada de la reforma de la travessia de la N-II a Tàrrega, obrirà aquest dilluns una oficina per atendre possibles queixes o dubtes dels veïns durant el temps que duri l'obra. L'oficina se situarà al número 82 de l'avinguda de Catalunya, on estan instal·lats els barracons dels treballadors. També s'habilitarà un telèfon d'informació (650628522). L'empresa pretén donar resposta a possibles problemes d'accés, circulació o interrupcions dels serveis.\nDes de l'inici de les obres ja s'han construït 150 metres lineals del nou col·lector d'aigües pluvials, que creuarà tota la via.\nS'ha de destacar que les capes d'asfalt que es retirin de la travessia, que fan mig metre de profunditat en alguns punts, seran aprofitades. Per fer-ho s'usarà un mètode que converteix l'asfalt en grava i després s'aplicarà al nou ferm. Paral·lelament, s'estan habilitant dos zones d'aparcament per a 125 vehicles a l'avinguda Balaguer i el carrer Hospital. Els terrenys ja s'han aplanat i aquesta setmana s'hi abocarà una capa de grava i s'habilitaran els pàrquings.\nEficiencia y reducción de costes en la oficina\nÚltimo mensaje: 25-09-2015, 18:21\nÚltimo mensaje: 15-06-2015, 17:22\nDAF abre una oficina propia en Moscú\nÚltimo mensaje: 16-05-2011, 12:27\nPor Ramon en el foro Daf\nprojectes a lleida, tarrega


▷ Fira de Girona 2017, una Solució Intel·ligent - Scandinavia Girona #elmeumoment ◁\nPromocions per la Fira de Girona, del 28 d’octubre a l’1 de novembre de 2017, tant a la Fira de Mostres de Girona com al Centre Scandinavia Girona.\nVine a descobrir els nous serveis i tractaments que oferim, participa en els sortejos que realitzarem cada dia i estigues atent que potser hi han més sorpreses! #elmeumoment\n25% de descompte a TOTS els serveis de Scandinavia Girona fins a l’1 de novembre del 2017.\nPortada Flyer Fira de Girona 2017\nTarifa Flyer Fira de Girona 2017\nEl dia 27 d’octubre també apliquem el descompte del 25%.\nSi vols consultar tots els nostres preus?\n#scandinaviagirona #elmeumoment #firadegirona #firadegirona2017 #unasoluciointelligent #esteticagirona\nLa Fira de Girona més consolidada i amb més recorregut en la història de la ciutat de Girona, ja que aquest any arriba ni més ni menys que a la seva 56a edició funcionant a ple rendiment.\nLa Fira de Girona ens situa davant del màxim exponent de l’activitat econòmica en una exhibició multidisciplinària que comprèn tot el ventall alimentari, industrial, tecnològic, de decoració, construcció, oci i turisme de les comarques gironines i catalanes.\nRepresenta un espai de promoció del comerç, un desplegament de noves tecnologies i una aportació de recursos a la modernització dels diferents sectors econòmics. En definitiva, una oportunitat d’or per trobar, créixer, conèixer i conectar.\nPosted in Novetats, PromocionsTagged Col·laborar, Corporal, Cyclone, Laser diode, Promocio, Scandinavia, Servei


El Kremlin nega estar involucrat en el procés independentista de Catalunya – CATzona\nSense comentaris a El Kremlin nega estar involucrat en el procés independentista de Catalunya\nEl Kremlin ha negat categòricament estar involucrat en el procés independentista de Catalunya. El govern de Vladimir Putin respon així a les informacions basades en la instrucció del jutge del cas Volhov i en informes de la Guárdia Civil sobre una presumpta vinculació de l’entorn de Carles Puigdemont amb funcionaris de Moscu. “Això no és més que una mentida”, ha afirmat el portaveu del govern rus.\n“No sabem res sobre aquests contactes”, ha afirmat aquest dimarts en roda de premsa telefònica el portaveu del Kremlin, Dmitri Peskov, en ser preguntat per les revelacions del diari The New York Times sobre el viatge de Josep Lluís Alay a la capital russa el 2019. Peskov ha assegurat que desconeixia contactes del cap de l’oficina del president Puigdemont amb funcionaris del govern rus.\n“No sabem que veraces són aquestes publicacions. En tot cas, allà parlen de certa participació de la part russa en els esdeveniments a Catalunya. Això nosaltres ho rebutgem categòricament. Això no és més que una mentida. Són falsedats“, ha destacat, segons informa Efe.\nEl New York Times en un article publicat el 3 de setembre, basat en “un informe d’intel·ligència europeu” que es correspon amb informes de la Guàrdia Civil que formen part de la causa del cas Volhov, afirmava que a Moscou Josep Lluís Alay “es va reunir amb funcionaris russos, amb exagents d’intel·ligència i amb el net d’un espia del KGB, un home molt ben connectat.” El reportatge fa seves les tesis del jutge del cas Volhov, Joaquín Aguirre, sobre la via russa del finançament del procés. Així, sense aclarir que va consistir el suport del Kremlin a l’independentisme, apunta que després dels viatges d’Alay a Moscou, que van tenir lloc el 2019, va sorgir la plataforma de protesta Tsunami Democràtic.\n“No és delicte”\nJosep Lluís Alay ha admès que va viatjar a Rússia. “Jo no vaig anar a Rússia a buscar una sortida al problema, nosaltres anem allà perquè és una gran potència. Això sí, la nostra ment és en clau independentista i ho continua sent. I per crear un estat independent cal tenir relacions amb tots els estats del món, també les dues potències,” indico dijous passat en declaracions a TV3. “No és cap delicte”, va afegir.\nPer la seva part, Carles Puigdemont ha denunciat falsedats i intoxicacions a l’informe de la Guàrdia Civil i emmarca aquesta ofensiva judicial en la “guerra bruta de l’estat espanyol” contra l’independentisme. A través d’un comunicat, l’oficina del president apuntava que el reportatge de New York Times recull filtracions descontextualitzades, ja que només recullen els missatges relatius a Rússia quan hi ha molts més missatges sobre altres països que “s’ometen intencionadament”, la qual cosa representa una manipulació que “perjudica clarament el dret a una informació veraç i rigorosa”.\n← Carrefour recupera un número1 en vendes a les cuines d’Espanya dels anys 90 → S’acaben la limitació de deu persones a les reunions i el topall d’aforament als actes de culte


Els veïns preparen una denúncia contra l'hotel de Núñez al Rec Comtal | NacióDigital\nEls veïns preparen una denúncia contra l'hotel de Núñez al Rec Comtal\nTambé demanen a la nova alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, que revisi el projecte del centre de Barcelona, que avança a marxes forçades des d'abans de les eleccions municipals\nper Pep Martí, Barcelona, 3 de juliol de 2015 a les 21:00 |\nObres de Núñez i Navarro per construir un hotel al carrer Rec Comtal. Foto: Adrià Costa\nEra l'any 1999. L’alcalde de Barcelona, Joan Clos, estava abocat a la seva reelecció en les eleccions municipals del maig. En el programa adreçat als veïns de Ciutat Vella, els fulls de campanya asseguraven: “Casc Antic i la Ribera guanyen amb Joan Clos”. En el punt 21 d’una llarga llista de promeses, s’explicitava: “Cessió de sòl per a habitatge a Rec Comtal”.\nLa constructora Núñez i Navarro havia adquirit feia anys l’espai al qual es referia Clos. Setze anys després, de sòl per a habitatge públic, res. Les obres avancen apressades per fer realitat el projecte de Josep Lluís Núñez d’erigir-hi un hotel davant la indignació d’un barri revoltat.\nHi ha pocs casos que escenifiquin millor el que ha passat en aquesta ciutat que el projecte de construcció d’un macrohotel al carrer del Rec Comtal, 17-19, a Barcelona. El número 17 havia estat una casa del segle XVIII, al costat del que fou la seu d’un economat militar, al número 19, propietat del ministeri de Defensa. Aquest, en vigílies dels Jocs del 92, el va posar en venda per mitjà de subhasta pública.\nL’Ajuntament de Barcelona no participa en la subhasta i finalment la constructora Núñez i Navarro la compra a baix preu. A partir d’aleshores, l’empresa de l’expresident del Barça inicia l’operació de compra de tots els immobles de la finca del número 17. L’Ajuntament declara l’edifici en ruïna. L’any 2007, una modificació del PERI (Pla Especial de Reforma Interior) en facilita la conversió en ús hoteler.\nModificacions urbanístiques a mida\nL’hotel avança i disposa en aquests moments de les llicències necessàries. L’Associació de Veïns del Casc Antic, tot i això, no llança la tovallola. En aquests moments, està preparant una denúncia davant la Fiscalia per aturar el projecte. Ens ho explica l’advocat Daniel Jiménez Schlegl: “Estem davant d’un exemple clar d’una manera de fer urbanisme que s’ha instal·lat a la ciutat. En aquest cas, el PERI del 1986 establia una zona d’habitatge públic i un espai interior d’illa que la modificació del PERI que es produeix el 2007 canvia”. Per Daniel Jiménez, “la modificació del PERI del 2007 es va fer a mida dels interessos del promotor hoteler”.\nEl pla hoteler comprèn planta baixa i set plantes, amb previsió per a prop de cent habitacions. Hi ha un seguit d’elements que mostren, en paraules de Daniel Jiménez, “com preval l’interès privat sobre l’interès públic, com el fet de transformar el sostre d’habitatge protegit en hoteler sense cap compensació a favor de l’administració”. I un altre punt important: “Mentre el PERI anterior, de 1986, respectava el traçat de l’antic Rec Comtal, les obres que s’estan duent a terme no ho fan”.\nDe fet, aquests darrers mesos s’han descobert un seguit de restes arqueològiques importants, que no han estat motiu per aturar les obres, malgrat les protestes. Els veïns han estat testimonis de la descoberta d’una necròpoli, probablement de l’etapa tardoantiga (el final de la Roma imperial). La retirada precipitada de restes humanes davant dels ulls astorats de molts veïns ha afegit un element de sordidesa a tot plegat.\nEls veïns, revoltats\nA banda de recórrer a la fiscalia, l’Associació de Veïns del Casc Antic també ha demanat a la nova alcaldessa, Ada Colau, que revisi el projecte. Hi ha certa esperança davant l’actuació del nou govern municipal, tot i que poca gent es fa massa il·lusions.\nPer la nostra part, mirem d’entrar al recinte. Ens demanen que marxem. Ens interessem per les restes històriques que s’han trobat. Qui sembla el responsable dels operaris respon: “Todo lo histórico ya está arrancado”.\nLa Josefina ens obre la porta del seu pis perquè puguem contemplar l’estat d’unes obres que no s’aturen. Viu al passatge de l’Hort dels Velluters. Aquí els noms dels carrers encara transporten a flaires de passats viscuts. George Steiner cita els noms dels carrers com un element de la identitat d’Europa. En els carrerons que envolten l’església de Sant Pere en trobaria moltes d’arrels.\nContemplant els operaris des del terrat, diu la Josefina: “He nascut en aquesta escala i mai havia vist una cosa com aquesta. Ens colgaran!”. Afegeix que “des de poc abans de les eleccions municipals les obres van encara més ràpid, fins i tot treballen molts dissabtes”. La gent del barri treu fum pels queixals. Com la Maria Mas i la Mercè Queralt, implicades en el teixit associatiu i que han estat molt actives contra el projecte.\nDos despatxos d’arquitectes del passatge de l’Hort dels Velluters, RDL Arquitectes i A poc a poc, han demanat a l’Ajuntament que faci una inspecció urgent. El motiu: els operaris han col·locat uns ancoratges en els murs de contenció que donen a les seves oficines sense demanar-los cap autorització. La precipitació en les obres delata cert nerviosisme.\nSol Ruiz, una biòloga que presideix l’Associació de Veïns, ens diu que “això és una aberració. Tot el barri està sobresaturat. Es nota la indiferència de les institucions envers el que pensem els veïns. A Ciutat Vella ja no caben més turistes. Amb tants centres turístics, la qualitat de vida de la gent que viu aquí ha empitjorat. S’encareix l’habitatge i les consumicions, dormim pitjor...-. Sembla que vulguin expulsar els barcelonins cap a l’extraradi. El meu marit, que va néixer aquí i n’està enamorat, em diu ara: i si anem a Sant Andreu? Allò encara és un barri”. Durant molts anys, com explica la presidenta de l’associació, “el Casc Antic tenia l’encant que vivies al cor de la ciutat però amb la tranquil·litat del poble”. Tot un món que recula. La gent que hi viu, però, creu que encara no s’ha dit l’última paraula.\nExcavació arqueològica al solar del Rec Comtal on es vol construir l'hotel.\nColau suspèn les noves llicències d'allotjaments turístics\nLa moratòria de Colau aturarà una trentena d'hotels\nSocietat, Núñez y Navarro, Ada Colau, Ajuntament de Barcelona, Associació de Veïns del Casc Antic, hotels Barcelona, turisme\nPer Anònim el 31 de juliol de 2015 a les 22:35\nNo deixa de ser curiós que amb tants pisos de luxe i hotels hagi de dormir a la presó\nPer Anònim el 4 de juliol de 2015 a les 19:03\nVeïns??, voleu dir els poquets veïns de l'Associació de Veïns Casc Antic!!, que volen imposar la seva opinió. Si fos per les Associacions de "Veïns", l'Hotel W no s'hauria fet, es a dir, aquella zona seguiria sent un lloc abandonat, brut, sense vida i sense els centenars de llocs de feina que ha donat. Continuem així, que arribarem lluny.\nJosep Lluís Núñez, personatge repugnant\nPer Anònim el 4 de juliol de 2015 a les 12:34\nEls veïns estem molt farts dels especuladors que han fet malbé la ciutat de Barcelona i els paisatges de Catalunya per enriquir-se personalment. L'especulació urbanística és una xacra social a extirpar. Espero que aquest hotel absurd no es faci. Vull agraïr a la nova alcaldessa que hagi finalment paralitzat el macrohotel que CiU i PP volien fer als jardinets de Gràcia, amb gratacels inclòs. La ciutat de Barcelona no necessita d'aquests projectes especulatius ni personatges a oblidar com el nefast Josep Lluís Núñez.\nUn que ha treballat molt per aquest barri\nPer Anònim el 4 de juliol de 2015 a les 11:50\nActualment, fer pisos públics (entenent-los com de protecció oficial) a Ciutat Vella, no ajuda a recuperar els espais, sinó que els degrada, doncs aquests solen anar a parar a mans de famílies d'immigrants amb rendes baixes; només cal veure l'exemple dels pisos públics que es van construir durant l'obertura de l'Avinguda Cambó, a la zona compresa entre el carrer Carders i Sant Pere Més Baix (el conegut Forat de la Vergonya), on fa por passar a segons quines hores i no s'hi ha pogut obrir cap mena d'activitat comercial que no sigui alguna botiga de queviures regentada per pakistanesos o bé alguna tenda de mòbils amb idèntics propietaris. Prefereixo mil vegades el model seguit al Born (tot i que amb algunes limitacions) que no pas el que es va fer al Barri de Santa Caterina. Un hotel donarà més qualitat als espais circumdants. Sóc arqueòleg, he estat treballant a molts dels processos de reforma urbanística de Ciutat Vella, així que no parlo d'oïda. Per cert, és la segona vegada que escric el comentari; prou censura.\nPer FRAN-BCN el 4 de juliol de 2015 a les 11:20\nNormalment, les plataformes veïnals, en qualsevol barri de BCN son egoistes per naturalesa. El cas que ens ocupa, crec que la excusa es NO posar un Hotel. Si es fan pisos, despres igual es queixen que s'omple de gent immigrada incivica o moros o pakis. No seria mes degradació del barri??. Aclareu-vos sisplau. Si es fa un hotel, normalment la clientela de 4* sol ser gent educada i respectuosa, pel que veig en un que està aprop de casa meva, i el fet d'haver rotacions encara més.\nPer Anònim el 4 de juliol de 2015 a les 01:15\nFora especuladors, aturem la devastació turística!\nPer Anònim el 4 de juliol de 2015 a les 00:20\nOstres Nuñez, totes et ponen, he? Al final tothom acaba tenint el que es mereix. I l'Herrera també. Tard o dora el temps posarà al seu lloc a un parasit aprofitat de la politica.\nPer Anònim el 4 de juliol de 2015 a les 00:12\nSocialistes amb els Alcaldes Clos i Hereu al capdavant i ICV van aprovar l'hotel del Nuñez. Mira tú l'Herrera i la Camats que tan criden !\nIniciativa i psc\nPer Anònim el 3 de juliol de 2015 a les 22:04\nEl projecte es va aprovar amb l'alcalde Hereu i Iniciativa. Iniciativa ha estat en tits els Governs municipals des del 1979, excepte en la darrera legislatura. Són 100% responsables de la ciutat que tenim\nPer Anònim el 3 de juliol de 2015 a les 21:23\n>>> Totes les forces polítiques, tret d’ERC, van aprovar en el seu moment l’hotel de Núñez. Això vol dir que els bicilogistes també van votar-hi a favor? Quines coses, oi Herrera?


Els mitjans públics catalans mantindran la cobertura prevista de la Via Lliure - Diari La Veu\nEscriba el número 920665\nMilers de persones omplin la Diagonal de Barcelona l'Onze de Setembre passat.\nLa Junta Electoral ha desestimat els recursos presentats pel PP, PSC i C's sobre la cobertura de TV3 i Catalunya Ràdio en considerar que no es tracta d'un acte de campanya i que, per tant, els mitjans públics en poden informar.\nEl PPC demanava que es prohibir a TV3 retransmetre la Via Lliure durant cinc hores perquè la informació s'hauria d'incloure dins dels blocs electorals. C's reclamava a la Junta que el temps de cobertura que destinaren a informar de la manifestació es comptara com a part del bloc electoral de Junts pel Sí, mentre que els socialistes demanaven que fóra considerat com un més de la campanya de les formacions sobiranistes i, per tant, es respectara la proporcionalitat dels blocs.\nDesprés de la decisió de la Junta Electoral, els mitjans públics de la CCMA mantindran la cobertura prevista de la Via Lliure. Precisament, el director de TV3, Eugeni Sallent, afirmava aquest dimecres que la televisió pública preveia que la programació de l'Onze de Setembre seguiria "atenta" tot allò que passara al país, des de les ofrenes al monument a Rafel Casanova fins a les mobilitzacions, i que es tindria "molt en compte" que la diada d'aquest any coincidia amb la campanya electoral.\nD'aquesta manera, va garantir que es respectaria la "pluralitat", "neutralitat" i "proporcionalitat" com fixa la Llei electoral. "Hem d'ensenyar l'actualitat i explicar-la com ho hem fet els últims anys, amb mobilitzacions molt importants", ha insistit.\nEscriba el número 150836


els raves per les fulles: Homs, al racó de pensar\nEl portaveu del PDECAT al Congrés i exconseller de la Presidència, Francesc Homs, ha estat condemnat pel Tribunal Suprem a un any i un mes d'inhabilitació i una multa de 30.000 euros per un delicte de desobediència greu. Un sentència benevolent en la línia de les anteriors per aquest fet.\nEl fiscal li va demanar una pena de 9 anys d'inhabilitació especial per a l'exercici de càrrecs públics electius i una multa de 30.000 euros, a raó de 200 euros cada dia durant cinc mesos pels delictes de prevaricació i desobediència.\nEl Suprem, que ha descartat la comissió d'un delicte de prevaricació, ha considerat que Homs va tenir la intenció deliberada i conscient de no acatar l'ordre del TC perquè se suspengués la consulta sobiranista del 9N.\nLa sentència, en la mateixa línia que la condemna dictada pel Tribunal Superior de Catalunya contra Artur Mas i l'ex conselleres Joana Ortega i Irene Rigau, costarà a Homs seu càrrec de portaveu del grup català al Congrés.\nLa Sala ha arribat a la conclusió que el delicte de prevaricació administrativa, del qual l'acusava el fiscal, va quedar absorbit pel delicte de desobediència. Aquest va ser el criteri que majoritàriament es va posar de manifest des del començament de les deliberacions i el que, al final, ha plasmat el president de la Sala, Manuel Marchena, ponent de la sentència, dictada formalment per unanimitat.\nLa segona conseqüència de la decisió, després de l'apartament d'Homs de la seva activitat parlamentària, serà que la Fiscalia haurà de desistir del recurs que va anunciar divendres passat contra l'absolució de Mas, Ortega i Rigau per prevaricació.\nVA PODER HAVER MALVERSACIÓ\nEl Suprem precisa en la seva resolució que "limita el seu àmbit de coneixement als delictes pels quals s'ha formulat acusació" i "no es qüestiona si l'aplicació econòmica de fons públics, promoguda per l'acusat en oberta i franca contradicció amb el mandat emanat del Tribunal Constitucional, té o no rellevància penal ", suggerint que va poder haver-se comès també un delicte de malversació de fons públics que, però, no va ser objecte d'acusació pel fiscal.\nEl Suprem va deixar el cas vist per a sentència el 1 de març. Ara Homs pot presentar un recurs d'empara al Tribunal Constitucional i podria demanar que la sentència no s'apliqui fins que es resolgui. La reacció del condemnat és la mateixa que els seus companys d'aventura. Pensen seguir donant la llauna amb el de votar, però a la seva manera. Pensen defensar acudint a la Constitució Espanyola. La mateixa que no deixen de violar. Com segueixi el Constitucional rebaixant les condemnes, acabaran lliurant el Globus d'Or a aquests tramposos de pacotilla.\nPublicado por veintidos3 en 23:13\nEtiquetas: Artur Mas, Francesc Homs, Irene Rigau, Joana Ortega, Manuel Marchena, PDECAT, Tribunal Supremo\nDognon Médard 23 de marzo de 2017, 12:29


Més de 1000 abonats al Cem - 22/10/2014 » La Cala RTV\nMés de 1000 abonats al Cem\n22 . Oct, 2014 a les 12:00\nEl Complex Esportiu Municipal (Cem ) la Cala ha superat aquest mes d'octubre els 1000 abonats. Una fita que s'havien marcat des de l'Àrea d'Esports Municipal de l'Ajuntament de l'Ametlla de Mar, i per a la qual s'ha treballat intensament els darrers anys. I és que segons Andreu Martí, alcalde de l'Ametlla de Mar, "la flexibilitat de les quotes adaptades a les necessitats dels abonats i la gran diversitat d'activitats són algunes de les claus de l'èxit. Hem d'agrair l'esforç de tots els treballadors del Cem i la seva implicació".\nI és que al Cem la Cala es realitzen 47 classes d'activitat dirigida setmanals, més 15 classes de natació setmanals, més 20 hores setmanals d'atenció personalitzada a la sala de fitness. A més, es fan les activitats de cross training, darrera tendència d'entrenament funcional dirigit, i el TRX modalitat d'activitats dirigides amb corretges penjades del sostre.\nPel que fa a les quotes per aturats, per estudiants, quotes de cap de setmana i molt més. A més, seguint la línia d'afavorir l'accés a la pràctica esportiva als joves de l'Ametlla de Mar d'entre 14 i 20 anys s'ha reduït la quota de 38,37 euros a 29,95 euros.\nFinalment, una de les novetats destacades és el projecte encapçalat pel corredor Isaac Riera de l'Ametlla de Mar, que coordinarà l'entrenament personalitzat per a proves de llarga distància sota el títol "Long Distance IR".\n0 respostes a "Més de 1000 abonats al Cem"\nNou servei al...


+ Recerca x millor educació | Fundacio Bofill\n+ Recerca x millor educació\nConnectem la política amb les evidències\nCatalunya té un repte pendent en l'aprofitament de la recerca per liderar el sistema educatiu i respondre als reptes vinculats amb l'educació.\nLa inversió pública en R+D en educació és molt baixa si la comparem amb la que es destina a altres àmbits clau com el de la salut. Manca un lideratge dels poders públics per assegurar que una part rellevant de la recerca en educació que es produeix al país està dedicada a respondre als reptes existents, com l'abandonament educatiu o l'escletxa digital, i a empoderar els professionals i els centres educatius.\nPer això, ens dirigim al Govern de la Generalitat i al Parlament de Catalunya per assenyalar la urgència d’impulsar, durant aquesta legislatura, un Pla per a unes Polítiques Educatives Fonamentades, amb 16 mesures clau que permetin superar d’una vegada per totes aquesta separació entre coneixement i polítiques educatives.\nConnectar millor el lideratge del sistema amb el coneixement en educació és imprescindible i urgent: en depèn la qualitat i l’equitat del sistema educatiu que tindrem en les properes dècades.\nSigna el manifest Apostem per la recerca per millorar l’educació del país!\n17/09/2021 Núria Comas, coordinadora del projecte Què funciona en educació?\nManifest Apostem per la recerca per millorar l’educació del pa...\nXavier Bonal: “Cal millorar la relació entre recerca i presa de decisions polítiques”\nMercè Gisbert: “Cal promoure la recerca aplicada”\nJosep Lluís Segú: "El món local té molt de potencial per aprofitar el coneixement de la recerca"\nProfessionals i experts en educació reclamen al govern impulsar la...


Carnet de cotxe a Rabós - FOR VIA, Formació Viària\nCarnet de cotxe a Rabós\nEstàs buscant una autoescola amb garanties per treure't el Carnet de cotxe a Rabós? Disposem de diversos centres a les comarques Gironines. Amb FOR VIA, tot són avantatges: aula online, formació personalitzada i facilitats de pagament. La millor opció per obtenir el Carnet de cotxe a Rabós\nTreballem una formació de qualitat i als nostres centres trobaràs un equip de professionals compromesos i dedicats al teu aprenentatge. Uns formadors amb experiència que sabran transmetre't les millors indicacions i donar-te tot el suport necessari per aconseguir el teu objectiu.Estas interessat en el Carnet de cotxe a Rabós? FOR VIA Formació Viària és la teva autoescola de confiança.


Brass The gitano band a l'Espai Gironès, en el marc d'Strenes - TotSalt\nInici Notícies Actualitat Brass The gitano band a l’Espai Gironès, en el marc d’Strenes\nBrass The gitano band a l’Espai Gironès, en el marc d’Strenes\nL’Espai Gironès, escenari de Brass The gitano band, en el marc d’Strenes\nDissabte es faran dues actuacions i es vendran entrades amb descomptes del festival, que comença el 30 de març\nL’Espai Gironès es convertirà dissabte vinent, 23 de febrer,en escenari del grup Brass The gitano band, que faran dues actuacions, a les18:30h a la zona de restauració i a les 19:30h a la plaça del foc, en el marc de la col·laboració que el centre comercial manté amb Strenes. Amb el lema Omplim de música l’Espai, es vol oferir al públic la possibilitat d’escoltar en directe aquest grup, una banda que de música amb temes del pop català, clàssics i ritmes moderns i música popular.\nDissabte també hi haurà, des de les 10 del matí i fins a les 20:30, un punt de venda d’entrades d’Strenes, amb descomptes exclusius per al públic de l’Espai.\nL’Espai Gironès col·labora amb Strenes des de l’inici del festival gironí La setena edició se celebrarà del 30 de març al 5 de maig, amb més d’una trentena d’artistes catalans i internacionals que hi presentaran novetats. La col·laboració del centre comercial amb aquest festival s’emmarca en la implicació de l’Espai Gironès amb la cultura de les comarques gironines,a més de l’acostament d’aquesta cultura a les pròpies instal·lacions, i elsdescomptes exclusius que periòdicament s’ofereixen als clients d’activitatsdiverses que es duen a terme al territori.\nArticle anteriorEl Trueta i ACCU Catalunya organitzen unes jornades sobre la malaltia inflamatòria intestinal\nArticle següentComunicat de l’Espai Antiracista en relació a la presència de Grups Racistes per Sant Jordi\nSegona edició dels Concerts a Cegues\nPCR dels nassos. 7 coses mal fetes en els cribratges escolars\nSalt congela l’IBI, l’impost de circulació i la taxa d’escombraries


Per: Janet Browne\nQUIN TIPUS D’IMPACTE?\nSi explorem les relacions entre ciència i ideologia, veurem que l’impacte de Charles Darwin és sens dubte un dels aspectes més interessants d’analitzar. Com a figura històrica, Darwin va ser notable per la manera com les seues idees científiques van reflectir els temes candents del seu temps i van provocar debats que finalment van ajudar a transformar radicalment el pensament religiós, cultural i científic. Aquests grans canvis en el context cultural i polític general es coneixen habitualment com la «revolució darwiniana». Però cada vegada és més clar, segons el treball de molts historiadors i estudiosos de la ciència, que no va haver-hi una tal «revolució», en la terminologia comuna de l’època (Bowler, 2013).\nEn el cas de Darwin, potser les seues idees, publicades en L’origen de les espècies (1859) i L’origen de l’home (1871), van actuar més com a pedra angular de la formació de les ideologies emergents que no com el detonant que va capgirar el pensament contemporani. Però és necessari, en certa manera, mantenir la idea de revolució per comprendre el segle xix, ja que cap al 1900 existia ja un context social, intel·lectual i polític diferent. Un element important en aquestes noves circumstàncies era el que ara anomenem darwinisme social. En aquest article considerem fins a quin punt el treball de Darwin va establir les bases del darwinisme social, així com la manera com l’emergència d’aquest va combinar la ideologia política i la biologia.\nL’educació de Charles Darwin en dues de les millors universitats de l’època i l’oportunitat de participar en el viatge de l’almirallat britànic en l’HMS Beagle no mostren únicament la posició social avantatjada de la seua família i el seu talent personal per la història natural, sinó també la primacia de la ideologia expansionista, científica i colonial imperant. / Mètode\nGRANS CORRENTS DE CANVI\nEn general, durant la vida de Darwin es van deixar sentir grans corrents de canvi. En termes polítics, Europa va patir les sacsejades de les guerres napoleòniques i l’agitació social. En la dècada de 1830, Gran Bretanya estava més prop que mai de la revolució política, amb conflictes oberts entre terratinents i manufacturers, entre treballadors i propietaris, entre les províncies i la metròpolis, i amb estols de gent famolenca i avalots amenaçant les classes mitjanes de mentalitat mercantilista i individualista. La imatge que donava el primer ministre Benjamin Disraeli de dues nacions, una de rica i una altra de pobra, no era pas capritxosa. A final de segle, el país estava una altra vegada en guerra, en aquesta ocasió a Sud-àfrica. Llavors ja havia començat l’expansionisme imperial i la segona revolució industrial, marcada per l’arribada dels ferrocarrils, un important procés d’urbanització, l’ascens de les classes mitjanes, l’augment de l’alfabetització i la prosperitat, el consumisme i l’extensa difusió dels textos impresos. L’utilitarisme imperant, encara que referit sobretot a les reformes legals i socials, abonava aquesta línia de pensament en què l’acció correcta era la que produïa el major bé, és a dir, tots els drets estaven emparats per la utilitat. Des de la dècada de 1850, una nova i variada economia va anar absorbint l’excés de capital i provocant una diversificació del mercat laboral. I en termes religiosos, encara que la majoria dels britànics continuava abraçant la fe protestant (anglicana), el control de l’Església anava disminuint. Els grups protestants dissidents o inconformistes reivindicaven el seu dret a expressar la seua fe a la seua manera, a educar els joves, a tenir representació parlamentària, a ocupar càrrecs públics i que es tinguera en compte la seua opinió.\nQuant a la ciència, hi havia un procés semblant d’expansió, diversificació i reorientació. Un per un, els pensadors victorians tractaven d’examinar el món que els envoltava sense recórrer a la Bíblia ni a l’autoritat doctrinal de l’Església (Lightman, 1987). Els dubtes religiosos, les inclinacions seculars i la disconformitat amb les doctrines religioses convencionals, especialment la teologia natural dominant, es van multiplicar entre els intel·lectuals abans que Darwin entrara en escena. També va ser important que augmentara el suport a la ciència en molts sectors socials britànics (Lightman i Fyfe, 2007).\nQuan Darwin va publicar L’origen de les espècies, la nació estava immersa en un procés de diversificació industrial, especialització comercial i professional, tensió religiosa i intensa activitat colonial, i entre les classes mitjanes es parlava molt de «millores» i de «progrés». El tarannà jactanciós del moment va quedar capturat en la Gran Exposició dels treballs de la indústria de totes les nacions, celebrada a Londres el 1851, a la sala d’exposicions coneguda com el Palau de Vidre. Potser a causa d’aquest aparent èxit nacional, també es va estendre el malestar social, polític i intel·lectual entre les classes mitjanes, i l’statu quo es va veure amenaçat. Entre aquestes amenaces, hi havia conceptes relacionats amb l’evolució. En aquella època, adoptar la transmutació, com en el llibre escrit per Robert Chambers el 1844 (Secord, 2003), però publicat anònimament, o promoure punts de vista que defensaven el determinisme, com la doctrina de la frenologia (Cooter, 1984), era revelar-se com un perillós radical que podria estar a favor de l’ateisme, el materialisme i l’agitació política, algú que podria contribuir a desestabilitzar l’estat (Desmond, 1989). Per descomptat, en la mentalitat victoriana es combinaven tot d’elements, com la incertesa religiosa, l’esperit industrial, un fort sentiment de progrés nacional, el conservadorisme polític, l’expansió colonial i tot un món subterrani de disconformitat popular.\nQuan Charles Darwin va publicar ‘L’origen de les espècies’, el país estava immers en un procés de diversificació industrial, especialització comercial i professional, tensió religiosa i intensa activitat colonial, i entre les classes mitjanes es parlava molt de «millores» i de «progrés». En la imatge, la litografia pintada de J. McNeven (1851) ‘Departament estranger, vist cap al creuer’ mostra l’interior del Palau de Vidre de Londres durant la Gran Exposició de 1851. / Victoria and Albert Museum, Londres\nTots aquests elements van trobar un lloc en les teories de Charles Darwin, així com en les teories del seu contemporani Alfred Russel Wallace, el qual també va formular una teoria de l’evolució per selecció natural. L’essència de la proposta de Darwin i Wallace era que no s’havia d’entendre els éssers vius com a creacions «perfectes» construïdes acuradament per una autoritat divina, sinó com el producte de processos completament naturals. Van proposar que les espècies emergeixen de manera natural a partir d’altres per mitjà de la competència entre individus i la supervivència («selecció») de les formes millor adaptades. En el seu programa, els organismes es diversificaven en un procés gradual i continuat.\nÉs ben sabut que tant Darwin com Wallace van arribar al concepte de selecció natural a partir del treball de l’economista polític britànic Thomas Robert Malthus, Assaig sobre el principi de població (1798). L’interès directe i intens de Darwin per Malthus ha estat un tema recurrent en els estudis sobre la interconnexió entre ciència i societat (Young, 1985). La intenció de Malthus era explicar com les poblacions humanes romanen en equilibri amb els mitjans per a alimentar-se –el seu assaig va ser una important contribució a l’economia política britànica en la dècada de 1790–. En la dècada de 1830, quan Darwin el va llegir, les doctrines maltusianes ja eren part de la política del govern.\nJanet Browne. Professora Aramont d’Història de la Ciència a la Universitat de Harvard (EUA), on imparteix història de la teoria evolutiva i les ciències de la vida. Els seus interessos inclouen les ciències de la història natural. És catedràtica del departament d’Història de la Ciència. Anteriorment va ser docent en el Wellcome Trust Centre per a la Història de la Medicina de l’University College de Londres, i editora associada dels primers volums de The correspondence of Charles Darwin a Cambridge (Regne Unit).


El faran bo… - Levante-EMV\nEl faran bo…\n23·03·22 | 21:00\nQuan el «pimpollo Casado» va substituir a Mariano Rajoy a la Presidència del PP, després de la moció de censura que va desallotjar el PP del Govern, ja vaig comentar a alguna gent pròxima que Casado ens faria bo a Rajoy. Hi va haver gent que no em va creure, però el temps em va donar la raó.\nAra que ha sigut el mateix PP qui li ha fet la moció de censura al «pimpollo» torne a dir el mateix: Feijoó farà bo a Casado. Al temps...\nEncara no ha estat elegit màxim dirigent del partit i ja va deixant pinyolets de qui és i del que farà.\nEl pacte de Govern de Castella i Lleó amb el partit ultradretà, la posició que ha adoptat en temes com les violències masclistes, per exemple són només dos exemples del que ens espera. Falta de coherència amb els acords signats pel seu partir com el Pacte d’Estat contra la violència de gènere. O les contradiccions entre el que voten al Congrés dels diputats i diputades i el que després volen fer creure a la ciutadania al carrer com no votar a favor de la baixada de l’IVA de l’electricitat o votar en contra de la Llei de cadena alimentària que conté la prohibició de la venda a pèrdues, són dos dels últims casos. Però, per poc que ens fiquen a buscar, segur que n’apareixerien més. Estic segura. Això sí, després a fer-se les fotos a les manifestacions que reclamen al Govern just el que ells i elles no hi han recolzat on toca, al Parlament.\nVendre fum en política es paga. Que li ho preguntes a Casado i la seua defensa de les remolatxes, per exemple. I, segurament també li ho hauran de preguntar a Ayuso dins d’un temps, si la Fiscalia es decideix a investigar les morts de les persones majors a les residències per haver ordenat que no foren traslladades a hospitals. O pels negocis familiars. O per la ficada en marxa de l’hospital Zendal amb unes despeses destarifades. Com veiem, res que no estiga ja inventat per gent que els va precedir a les files del partit i per les quals ha estat condemnat i considerat el partit més corrupte d’Europa.\nSi algú pensava que Feijoó venia a regenerar la vida interna del partit, ja veiem que no ho va a fer. Més aviat al contrari, en tot cas, reforçant la línia dura de Díaz Ayuso, el que fa és abandonar-se en mans del que significa el Trumpisme a l’Estat Espanyol i que aquesta última representa com ningú.\nPotser estan deixant passar una oportunitat d’or per a fer neteja general a dins de «casa», però igual, després es quedaven tant a soles que no tenien prou gent ni per l’anomenat «aparato». En tot cas, no sols ho pagaran elles i ells, no. Ho pagarem tota la societat espanyola, perquè la marca de corrupció associada a aquest partit no podrà ser esborrada en molt de temps.\nI si faltava algú que ja sembla patètic per a arredonir el quadre, apareix Francesc Camps volent ser alcaldable pel mateix partit que el va fer fora de la Presidència de la Generalitat Valenciana i que, pel que sembla, no volen ni escoltar el seu nom com a candidat a l’alcaldia de l’Ajuntament de València. El que dic, patètic. En fi...\nCom podem comprovar, la presumpta «moderació» de Feijoó ja ha saltat pels aires, fins i tot abans de començar. El patirem com hem patit els anteriors, però sense creure’ns res del que isca per la seua boca. I quan dic res, és res.\n1 Puig, Cheste, Sueca, Valencia: ¿Dónde prefieres trabajar de manera que puedas desplazarte de una forma sostenible?\n2 Suecia se suma a Finlandia y pedirá su entrada en la OTAN\n3 Roger Torrent será juzgado por desobediencia a partir del 12 de julio


“Els gossos són com petits àngels al planeta que ens venen a ensenyar què és l’amor”\nEn aquest reportatge intentem desgranar maneres d’entendre i aprendre, i ho fem acompanyats de la iniciativa Dog&Welfare, una escola bressol canina que ens explica maneres d’entendre i cuidar aquests animalons\nMarcel Vives de Dog&Welfare amb el seu gos Marley ©Elena Bulet\nHi ha moltes maneres de tenir gos. Moltes maneres, també, d’entendre el fet de tenir gos. Per alguns és una forma d’afrontar una primera responsabilitat: pares que regalen gossos als seus fills amb aquesta finalitat. També són experiments de prova per una parella abans d’endinsar-se en la maternitat, o fins i tot esdevenen substituts per aquelles famílies que no volen tenir fills. D’altres volen els gossos com una eina per evitar robatoris. Uns altres els entenen com un element incondicional de la família, una pota imprescindible i estimada, i encara n’hi ha uns altres que tenen el gos com un simple element decoratiu d’una fotografia familiar.\nInfinites són les formes d’entendre el gos dins la família, i dins d’aquest context també hi ha moltes maneres de cuidar-lo: Bé. Molt bé. Malament. Fatal. Tenint-los feliços, contents, abandonats, maltractats… Hi ha possibilitats de tots colors. En aquest reportatge intentem desgranar maneres d’entendre i aprendre, i ho fem acompanyats de la iniciativa Dog&Welfare, una escola bressol canina que ens explica maneres d’entendre i cuidar aquests animalons.\nÉs complicat recopilar dades sobre la tinença de gossos a Barcelona: els registres no són exactes i depenen de vegades de si tenen xip, si estan registrats al cens de l’Ajuntament… Sigui com sigui, les xifres oscil·len entre 90.000 i 150.000 gossos a la ciutat, i segons l’enquesta de serveis municipals de l’Ajuntament, Sarrià-Sant Gervasi és el tercer districte amb més percentatge de gossos per llar, un 16%, rere Horta-Guinardó i Nou Barris.\nLa caseta de Dog&Welfare amb retrats a les parets dels gossos que han marcat la vida de les tres persones de l’equip. ©Elena Bulet\nAl marge de ser un districte amb força tinença de gossos, Sarrià-Sant Gervasi és el primer districte pel que fa a la presència d’àrees d’esbarjo per aquests animals: 18 en total. Especialment es troben concentrades a la zona del Turó Parc i del Putxet, i no tant a la zona de Galvany, Sant Gervasi Sud ni a les Tres Torres. Tot i l’àmplia presència, les queixes per voler més espais no deixen de ser presents al districte: hi ha hagut manifestacions, especialment liderades per l’entitat Espai Gos Barcelona, reclamant per exemple que els gossos tinguin permís per entrar a l’històric Turó Parc, on l’entrada per gossos està prohibida des de l’última reforma del parc, tot i que hi segueixen entrant a diari. Les queixes també atenen a l’estat en què es troben els espais d’esbarjo, alguns criticats per insalubritat, i d’altres per ser massa petits.\nTambé en òrgans de participació veïnal com els consells de barri i plenaris hi ha hagut queixes en aquest sentit, i també veïns que s’han manifestat afectats per la presència propera d’un pipicà just al costat de casa seva, com en el cas del que hi ha ubicat a Casa Sagnier o a Piscines i Esports. Per la Camila Lecaros, fundadora de Dog&Welfare, Barcelona està intentant limitar la presència de gossos a la ciutat, i creu que no hi ha gens d’equilibri entre necessitats per a gossos i persones a qui no els agraden. Creu, també, que hi ha gent que no és gens cívica ni entén la corresponsabilitat: “Fins que els amos no s’encarreguin adientment caldria fer lleis restrictives i anar educant a la societat”.\nUna escola bressol per a gossos: Dog&Welfare\nDe fet, aquesta educació a la qual es refereix la Camila, és una de les tasques que es desenvolupa des de Dog&Welfare, una iniciativa que aquesta veterinària ha fundat juntament amb Marcel Vives, psicòleg de Sant Gervasi, i Rebeca Garcia, periodista. La iniciativa la tenia al cap la Camila des de feia temps, i la va anar materialitzant. Va conèixer al Marcel justament mentre ell passejava al seu gos Marley i ella a un gos que estava cuidant mitjançant una app, i junts van anar desenvolupant la idea, sumant també a la Rebeca. “Volem oferir programes de conscienciació, de tinència responsable. Explicar que els gossos són diferents, que tots tenen una experiència”, ens expliquen des d’un terreny que acaben d’adquirir a Cardedeu per desenvolupar la seva idea. Els seus principals clients? A Sarrià-Sant Gervasi.\nEl Marley, el gos del Marcel ©Elena Bulet\nEl Marcel creu que al districte hi ha molt teixit social amb gossos, “a primera i última hora del dia veus com la gent va a fer llargs passejos, però no al migdia”. Això va fer pensar al Marcel en la idea que els gossos estan sols durant tot el dia, i tot i saber que hi ha gent que cuida gossos al districte, no li consta que hi hagi guarderies de dia. I és que la seva intenció és fer escoles bressol diàries i no de nit. Per què? Per exemple, per aquestes persones que durant el dia tenen el gos tancat a casa i entenen que els gossos tenen necessitats de sortir de la ciutat a córrer, respirar i jugar, o bé per corregir conductes.\nInstal·lacions de Dog&Welfare a Cardedeu ©Elena Bulet\nSeria una escola bressol, al cap i a la fi, com la dels nostres fills: unes hores de diversió i educació mentre els pares som a la feina. “És un espai a la natura perquè el gos pugui sentir-se lliure, on es puguin respectar les seves conductes i que això li generi qualitat de vida”, ens explica la Camila, que creu en potenciar el vincle entre l’humà i l’animal: “És important que la gent no senti que està boja per l’estima que li dona al seu gos i per la posició que li atorga dins la casa”, afirma, i ens explica com una dona de 50 anys que s’ha quedat sense mobilitat, agraeix la companyia que li fa el seu gos però també pateix perquè ara ja no el pot portar a la muntanya: “Li donem una solució al seu problema, però allò bonic és que a més ella hagi entès que el gos té necessitats i hagi volgut el millor per ell”.\nTambé ofereixen serveis per compartir experiències, tallers per persones que tenen gossos per primer cop i que necessiten resoldre dubtes, acompanyar a la gent en un procés d’eutanàsia i en definitiva, compartir una comunitat de “famílies interespecie”, com ho anomenen els impulsors, referint-se a famílies que entenen el gos com part de la família.\nPreparant el terreny per fer-lo més còmode pels gossos. Cal desbrossar-lo i adaptar-lo als diferents usos que tindrà. ©Elena Bulet\nTot plegat ho organitzen mitjançant paquets mensuals que dissenyen per cada gos, entenent quants dies a la setmana una persona vol deixar el seu gos amb ells, però oferint també aquestes xerrades i tallers. De moment s’estan fent càrrec de vuit families, però s’han posat un límit: màxim cuidar sis gossos per persona. Per tant, si en algun moment arriben als 18, miraran si contracten a més gent o estudiaran fórmules per seguir: “No volem tenir els gossos pastant com a cabres. Volem estar fent coses amb ells, compartint.”\nCreuen que la seva diferència amb altres cuidadors és la professionalització de tots tres i el treball que fan des d’una perspectiva d’amor i respecte cap als animals. “No som qualsevol cuidant animals per treure’n uns diners”, expliquen. “Jo era veterinària i veia molts gossos patir. Veia com els amos no n’eren responsables i em vaig cremar”, diu la Camila. Després va tenir un gos i va entendre la important poisició que tenia dins la família, un cop va morir, amb el dol que van passar. També el Marcel té al Marley, un bonic i bo labrador: “Quan tens un gos i no li dones el millor, té impacte sobre el gos amb conductes no desitjades, i per extensió sobre tu i la teva família: et lladra, et pixa per tot, no et dona qualitat de vida. Això provoca abandonaments, maltractes, gossos tancats en balcons de Barcelona. Jo vull cuidar els gossos i educar-los perquè estiguin bé i feliços”. El Marcel, que al cap i a la fi és psicòleg i de conductes en sap, va decidir començar un curs de formació en psicologia canina i en aquest procés va veure que calia educar en positiu, sense castigar l’animal. “No ensenyar-li a donar la pota perquè nosaltres volem, sinó fer que faci allò que el fa més feliç. Ensenyar aprenent des del respecte, l’amor i l’empatia”.\nLa Camila i el Marcel, dos dels tres membres de l’equip de Dog&Welfare ©Elena Bulet\nAquesta iniciativa farà portes obertes al setembre. “Com als col·legis, obrirem el terreny perquè la gent el pugui venir a veure”. Els hi comentem que moltes vegades a les famílies els hi fa desconfiança deixar el seu gos amb desconeguts: “Abans de quedar-nos amb qualsevol gos, ens reunim amb la família. La coneixem, potenciem la relació. I un cop tenim el gos els hi mostrem com estan, per exemple al nostre canal d’Instagram. Ens preocupem pels animals, per nosaltres el més important és que estiguin bé i vulguin tornar amb nosaltres. Ens estimem els gossos, no fem lletjos ni cares, tots son iguals d’estimables.” Hi haurà gàbies al terreny? Ni parlar-ne! Durant aquests mesos, el Marcel i la Camila l’estan desbrossant, podant i regant, entre d’altres, per adaptar-lo a les seves necessitats. Ho fan amb el so de les cigales de música de fons, en un projecte que vol enriquir la vida de l’animal amb activitats, respectant que facin allò que volen, procurant-los qualitat de vida. I és que, com diu el Marcel, “els gossos són com petits àngels al planeta que ens vénen a ensenyar què és l’amor.”\n3 CONSELLS PER L’ESTIU\nDog&Welfare ens ofereix tres consells per cuidar els nostres gossos aquest estiu:\n• Evitar passejar durant les hores de més calor (entre les 11 i les 18 h) i en cas de fer-ho, que sigui un passeig curt i per zones d’ombra.\n• Assegura’t que el teu company té aigua fresca sempre disponible. Si creus que té calor es recomana mullar-lo a les potes, el coll i la boca.\n• Si viatges amb ell no el deixis sol al cotxe sota cap circumstància i porta amb tu els seus papers del veterinari.\nA SARRIÀ – SANT GERVASI\n• És el tercer districte amb més tinença de gossos de Barcelona\n• El 16% de les llars té gos\n• Més de 8.000 gossos\nEspai Gos Barcelona


– Cinema – CRIADES i SENYORES (The Help) (***) – Cinema Maldà |\n– Cinema – CRIADES i SENYORES (The Help) (***) – Cinema Maldà\nEns havien recomanat aquesta pel·lícula i el dijous a la tarda (08/12/2011), vam decidir anar a veure-la, vam escollir el cinema Maldà perquè de fet era un dels dos cinemes a on la feien en sessió de tarda i a mes a mes en versió original subtitulada. Fent temps varem fer un tomb per las Galeries Maldà i sincerament ens va caure l’ànima als peus, quina deixadesa amb la gran majoria de locals buits …. Quina por !!!!!!\nBé, comentari al marge us parlaré una mica d’aquesta pel·lícula, The Help, títol original del director Tate Taylor, i basada en la novel·la del mateix títol de Kathryn Stockett.\nL’acció transcorre a Jackson, Mississipi en 1962, un poble on la segregació racial és molt més evident que en altres zones d’EUA.\nSkeeter (Emma Stone) és una jove blanca de 22 anys que acaba de llicenciar-se a la universitat i torna decidida a convertir-se en escriptora. Aquesta decisió causa un disgust a la seva mare que somnia amb veure-la casada i genera diferències amb les seves amigues de tota la vida, ja casades i amb fills.\nTate Taylor, el director de la pel.licula\nSkeeter no suporta que siguin tan racistes i vol fer alguna cosa per canviar-ho. Decideix convèncer a una criada negra, Aibileen, sàvia i bona perquè parli amb més criades i poder escriure un llibre de com es comporten les seves senyores. Han passat les seves vides al servei de les grans famílies sofrint totes les formes de discriminació racial.\nEs juguen les seves vides i els seus treballs per intentar crear un món més just per als seus fills i néts.\nEs una pel·lícula emotiva que ha sapigut reflectir molt be la novel·la amb dosis d’humor i unes molt bones interpretacions de Viola Davis (Aibileen) , Octavia Spencer (Minny) nominada al Oscar com a millor actriu de repartiment i Emma Stone (Skeeter).\nPer mi es una pel·lícula que comença de forma correcta però no brillant. Però que una vegada que ha aconseguit que t’identifiquis amb els seus personatges, et toca la fibra sensible i no et deixa anar fins al final.\nIndueix a avergonyir-se d’una part de la història que, encara que per descomptat sigui més evident a EUA, va pertànyer d’alguna manera a tot el planeta, o sigui al maltractament que se li infligia a les persones de color, solament per tenir, precisament, un color de pell diferent. Provoca encara esgarrifances veure les imatges, sentir les paraules, i a través de tot això tornar a viure una situació social tan absurda i deplorable, encara que avui dia semblin molt llunyans aquells temps, però sent conscients que hi han molts llocs del planeta on aquestes situacions es continuant produint.\nEmma Stone es Skeeter\nViola Davis es Aibileen\n“No és només una pel·lícula sobre el racisme, sinó sobre tot és un cant a la rebel·dia, al valor, al coratge, a la justícia , a la creença en els drets humans, és, en poques paraules, un crit d’esperança que arriba a ser escoltat i fins i tot compartit “.\nOctavia Spencer es Minny\n– Cinema Maldà – Preu per persona 7,80 € ( preu pagat 7,80 € – sense descompte)\nAquesta entrada s'ha publicat en Cinema el 10 de desembre de 2011 per Imma Barba.\n← – Teatre Musical – FOREVER YOUNG versió Tricicle (****) – Teatre Poliorama – Teatre – LA CIUTAT (***+) – Sala Beckett →


Yunus Musah, convocat per primera vegada per la selecció absoluta dels Estats Units - À Punt\nYunus Musah, convocat per primera vegada per la selecció absoluta dels Estats Units\nLa bona trajectòria del migcampista no ha passat desapercebuda per al seleccionador Gregg Berhalter\n03 de novembre 2020 - 17:14\nTot i que encara no ha fet els 18 anys, Yunus Musah està vivint el somni de sa vida. El jove migcampista va nàixer a Nova York (Estats Units) però va començar a despuntar en el món del futbol a Anglaterra en l’acadèmia de l’Arsenal. Pablo Longoria va ser el seu valedor per a firmar contracte amb el València.\nAquesta temporada, no poden estar eixint-li millor les coses a Yunus. Titular en sis dels huit partits de Lliga que ha disputat el València, diumenge va anotar el primer gol amb el València. No va ser un gol qualsevol perquè va fer una conducció del baló de 65 metres a una velocitat de més de 30 quilometres per hora i amb la dificultat de plantar-se davant del porter i poder enganyar-lo.\nEl seleccionador nord-americà, Gregg Berhalter és sabedor que Yunus havia participat en alguns amistosos de la selecció anglesa sub-18, però no ho havia fet en cap partit oficial. Per aquesta raó li ha proposat debutar en la selecció absoluta en els pròxims compromisos que han de jugar a Europa els dies 12 i 16 de novembre contra Gal·les i Panamà.\nYunus compartirà equip amb els jugadors del Barcelona, Sergiño Dest i Konrad de la Fuente, a més del davanter del Lilla, Tim Weh. El 29 de novembre serà el dia del seu aniversari i arribarà a la majoria d'edat. El València ja vol renovar-lo.


Connexió rural - Albert Pàmies\nREFLEXIONS EN CONFINAMENT CAPÍTOL #9\nQui ens ho havia de dir, portem tantes setmanes de confinament que ja quasi no recordem com era el món abans. Situacions excepcionals estan entrant dins a la nostra rutina. Posar-se una mascareta cada vegada que sortim al carrer, mantenir distància amb els que ens envolten o fins i quedar-se a casa i no anar físicament cada dia a la mateix hora al lloc de treball. El món ha canviat i nosaltres ens hem vist obligats a fer-ho amb ell. Si alguna cosa és evident, és la capacitat que tenim per adaptar-nos a noves realitats. És quan apareixen situacions crítiques i realment complicades que els éssers humans s’adapten i configuren noves rutines per sobreviure als nous escenaris.\nA diferència de la crisi del 2008, ara ja ningú espera que tot torni a la seva anterior situació. Alguna cosa ha vingut per quedar-se, no ho tenim del tot clar però sabem que d’aquesta crisi en sortirem diferent i seran necessaris nous rols, noves habilitats i sobretot una actitud proactiva per allunyar-nos de la nostra zona de confort.\nEns estem tornant experts en la tecnologia. Hem après a utilitzar eines que ja existien però que no estàvem avesats a utilitzar-les. Aquesta crisi ha accelerat i accelerarà la famosa transformació digital i avui moltes empreses han vist que no estaven del tot preparades per abordar-la.\nAlgunes opinions diuen que un terç dels professionals que avui estan fent tele treball ja no tornaran a la feina convencional que tenien abans. Si això acaba sent cert, vol dir que accelerarà altres canvis col·laterals. Ja no serà tan rellevant condicionar el lloc on vivim al lloc on treballem. Possiblement molta gent que viu i treballa a grans ciutats veurà ara una oportunitat de fugir-hi i cercar altres llocs perifèrics per poder assentar un nou projecte de vida sense veure’s condicionat a la seva activitat professional.\nS’obren noves oportunitats pel món rural, per tornar a donar vida a poblacions amb taxes d’envelliment cada vegada més preocupants i generar riquesa que permeti equilibrar un territori que tots els experts ja ens advertien que estava patint una despoblació preocupant. Serà necessari invertir en aquests territoris i dotar-los d’infraestructures adequades, internet real d’alta velocitat i connexions per ferrocarril del segle XXI i no del segle XX com avui tenim en moltes comarques.\nTenim una oportunitat per millorar la qualitat de vida, si sóm capaços de fer-ho també millorarem el nostre rendiment professional i les empreses per les quals tele treballarem veuran incrementades les seves taxes de productivitat. És una clara equació en la qual tots hi sortirem guanyant.\nJa veurem com evoluciona tot plegat, encara hi ha masses incerteses, però serà una llàstima si d’aquí alguns anys aquest malaït Covid només el recordem com un desagradable accident mentre tornem a fer exactament el mateix que ja estàvem fent.