Els motius de la destitució de Ramon Calderé del Muntanyesa\nRamon Calderé ja no és entrenador de la Monta, aquestes són les raons que ha esgrimit el director esportiu, Toni Pérez\nCarles Alcoyent Corominas | dijous, 25 de novembre del 2021, a les 20.42\nACTUALITZACIÓ: El director esportiu del CF Muntanyesa explica les raons per les quals s’ha destituït Ramon Maria Calderé.\nToni Pérez explica perquè es va acomiadar Ramon Maria Calderé\nEl director esportiu dona els motius en una entrevista a betevé\nEl CF Muntanyesa va anunciar la destitució de Ramon Calderé després d’un inici de temporada complicat dirigint el conjunt de Nou Barris, aquests en són els motius segons el director esportiu del club, Toni Pérez.\nLes raons pel canvi a la banqueta de la Monta\nSegons el seu director esportiu, hi hauria quatre motius determinants:\nResultats molt durs amb rivals directes. Una altra raó per la destitució és la mala imatge donada contra rivals directes. El 4 a 1 contra el Lloret, el 3 a 1 contra el Parets, però especialment l’1 a 6, a la Bombonera, contra l’Escala, haurien estat determinants a l’hora de prendre aquesta decisió.\nLliga curta. Aquesta temporada només hi ha 14 equips al grup 1 de la Primera Catalana, on juga el Muntanyesa. Això vol dir que hi ha menys jornades que una temporada habitual i, per tant, poc marge de maniobra si l’equip comença a perdre. Ara mateix, la Monta està a la desena posició amb 10 punts, a 8 del líder, el Bescanó.\nEstil de joc irreconeixible. La Monta hauria perdut la seva identitat en els últims partits, amb menys lluita, menys energia per part de jugadors i tècnics. Un canvi en el seu ADN que s’ha notat en els resultats.\nEstil de joc simple. El fins ara entrenador no hauria trobat un estil de joc propi, diferenciat, que el permetés tirar endavant els partits i que els jugadors entenguessin a què han de jugar.\nCanvi de projecte\nDes de la direcció esportiva, però, s’assegura que el problema ha estat de tots, no només de l’entrenador, des de la directiva als jugadors, i se n’assumeix la responsabilitat. Toni Pérez considera que calia fer un canvi de rumb per revertir el més ràpid possible la situació.\nEl nou tècnic ja s’ha presentat, es tracta de Raúl Paje, ex entrenador del Viladecans.\nEl tècnic arriba per substituir el destituït Ramon Calderé\nLa trajectòria de Ramon Calderé al Muntanyesa\nRamon Calderé, destituït del Muntanyesa\nL’abraçada més emotiva de dos mites del Barça: “Estàs més jove”, “I, tu més vell!”\nMessi confia en Xavi Hernández per reflotar el Barça\nEl futur de Marc Gasol s’allunya del Barça


Una companya em passa aquesta contemplació d'estiu. Contemplar és saber anar més enllà amb la mirada, i l'estiu i la natura són el temps i l'àmbit propicis per a fer-ne l'exercici. Contemplar és veure amb el cor i deixar que la realitat esdevingui missatge...\nHe passat uns dies a la muntanya. Em retrobo amb racons especials, amb una natura plena d’olors i de colors, de sons silenciosos. L’aigua m´ha estat la companyia constant: Aigua de boira, aigua de pluja, aigua de rierols, de fonts, de cascades, de pedres mullades, aigua d’estanys, de remolins; aigües fortes i aigües suaus, aigües netes i aigües que porten llot i fulles mortes.\nHe passat hores contemplant-la, escoltant-la, mullant-me, desitjant-la. He repetit una i moltes vegades una senzilla pregària: “Senyor, dóna’m l’ aigua de la vida, fes-me aigua.”\nI una paraula se’m fa ressò al cor. ” Jo posaré dins d’ells un torrent d’aigües vives que salta fins a la vida per sempre.”(Jo. 4)\nMiro l’ aigua que corre entre les pedres. Veig una pedra grossa, llisa, posada al bell mig del rierol. L’aigua arriba fins ella i es desfà en un espectacular sortidor d’escuma blanca. La pedra li fa de palanca, li dona velocitat, la llença lluny i la reparteix a dojo. Mirant-la, em sento pedra; mirant-la mes, em sento aigua; després em sento riu: pedres, llot, fulles i aigua, tot a l’hora. No hi ha riu sense llera; l’aigua no corre si les pedres no la fan lliscar, si la terra no es fa solc, si els desnivells no li donen empenta. Sóc, som, el camí de l’aigua; els nostres límits li fan de palanca. El meu ésser, cos i esperit, tot el que sóc, és el que tinc com a llera per deixar passar el riu de Déu. Ell hi posa la Vida.\na les 12:44 3 comentaris:


» Un mort en una explosió de gas butà a Mollet\nUn mort en una explosió de gas butà a Mollet\nEls serveis d’emergènca, en el lloc dels fets (Ajuntament).\nUna explosió de gas butà en els baixos d’un edifici de quatre plantes del carrer de Roger de Llúria de Mollet ha provocat la mort d’una persona i el desallotjament de la resta de veïns. L’Ajuntament treballa per garantir que l’edifici no pateixi més danys i no es preveu la tornada immediata dels veïns a casa seva.\nEls fets s’han produït a primera hora d’aquest matí, cap a 2/4 de 6, quan s’ha produït una explosió de gas butà en els baixos de l’edifici, de quatre plantes. L’explosió ha provocat un incendi i la mort d’un home de 70 anys que residia al pis afectat. Ràpidament, els Bombers de la Generalitat, el Servei d’Emergències Mèdiques, els Mossos d’Esquadra i la Policia Municipal s’han traslladat al lloc dels fets i han desallotjat tot l’edifici.\nA banda de la persona morta, també han resultat ferides dues persones més, un bomber per cremades i una veïna per inhalació de fum. Totes dues han estat traslladades a l’Hospital de Mollet d’on a hores d’ara ja han estat donats d’alta.\nL’Ajuntament de Mollet ha reallotjat els veïns que ho han necessitat en un hotel de la ciutat, concretament un total de sis famílies (17 persones). En el moment que hi hagi plenes garanties de seguretat per poder entrar a l’edifici, els veïns podran entrar als seus habitatges per recollir els efectes personals, a l’espera que puguin tornar-hi definitivament.\nEls serveis municipals estan treballant per garantir la seguretat de l’edifici i s’estan adoptant les mesures necessàries per evitar que pateixi més danys. Així, per exemple, es tapiaran totes les entrades a l’edifici afectat per qüestions de seguretat.


Sant Fructuós de Músser - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEntitat territorial administrativa Músser (Baixa Cerdanya)\n42° 22′ 52″ N, 1° 39′ 57″ E / 42.3812°N,1.6659°E / 42.3812; 1.6659Coord.: 42° 22′ 52″ N, 1° 39′ 57″ E / 42.3812°N,1.6659°E / 42.3812; 1.6659\nSant Fructuós de Músser, o Santa Maria de Músser, és una església romànica que es troba a l'entramat medieval del poble de Músser, que pertany al municipi de Lles de Cerdanya (Baixa Cerdanya). Està relacionada a la documentació de finals del segle x a l'acta de consagració de la Seu d'Urgell. És una obra protegida com a bé cultural d'interès local.\nConsta de nau rectangular amb absis semicircular, el qual, a l'exterior, està ornamentat amb arcs cecs i lesenes llombardes que divideixen el tambor en cinc espais. Tota aquesta part està datada del segle xi.\nLa porta d'entrada consta de tres arquivoltes de pedra granítica de secció rectangular, menys la primera treballada en forma de bordó de quart de cercle, pertany al mateix tipus que les portes laterals de la façana de la catedral de Santa Maria de la Seu d'Urgell, segurament de mitjan segle xii. En l'arc hi ha incisa i pintada de vermell la inscripció: I DE MUSSA RESTAURADA 1958. A la façana de ponent s'hi va aixecar en època posterior al romànic un monumental campanar de torre de planta gairebé rectangular i coberta piramidal.\nConserva en el seu interior una gran pica baptismal d'immersió. Hi ha dues curioses piques beneiteres fixades a banda i banda de la porta d'accés a l'interior de la nau, d'uns 40 cm de diàmetre, que en la part central presenten uns rostres molts rústecs esculpits a la pedra. El campanar de torre és una construcció moderna, i els olis al fresc són d'Aurora Altisent i Balmas, pintats l'any 1960 representant escenes de la Creació.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Sant Fructuós de Músser\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 «Sant Fructuós de Músser». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 desembre 2015].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sant_Fructuós_de_Músser&oldid=30091257»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 abr 2022 a les 10:17.


Roses inicia les obres per solucionar la recollida de pluvials al carrer Tarragona - Empordà\nRoses inicia les obres per solucionar la recollida de pluvials al carrer Tarragona\nAmb aquest projecte s'han de resoldre els problemes d'acumulació d'aigua a la calçada\nEMPORDA.INFO 26.01.2021 | 11:13\nLes obres tenen una durada prevista de quatre setmanes AJUNTAMENT DE ROSES\nLes obres tenen una durada prevista de quatre setmanes\nA Roses acaben d'iniciar al carrer Tarragona les obres consistents en la instal·lació d'un nou col·lector de pluvials al llarg del tram del carrer que discorre entre el carrer Lluís Companys i la ronda Miquel Oliva i Prat. Amb aquest projecte s'han de solucionar els problemes d'acumulació d'aigua a la calçada i voreres que es produeixen en episodis de pluja en aquesta part baixa de la població, molt planera i situada front de mar, amb una xarxa de sanejament antiga que no disposa d'un bon sistema d'evacuació.\nEls treballs es van iniciar aquest dilluns 25 de gener, i es preveu que tinguin una durada de 4 setmanes, durant les quals s'instal·laran els nous embornals que substituiran els actuals de petita capacitat d'absorció, nous pous de plujanes, i canonades de transport fins a la llera del rec Fondo. Es col·locarà també un pou de retenció de productes contaminants a la intersecció amb el carrer de Madrid. A l'abocament al rec Fondo s'enrasarà la sortida del tub al talús per tal que no sobresurti i es col·locarà escullera per garantir que el flux sortint no provoqui erosions localitzades.\nAmb la realització d'aquestes millores, s'aconseguirà recollir al màxim les aigües de pluja que baixen pel carrer Tarragona i pel carrer Lluís Companys, que seran derivades de forma soterrada fins al rec Fondo, en el tram paral·lel als fossars de la Ciutadella. Els treballs compten amb un pressupost de 67.000 €.


Descens de l'Ebre en caiacs i/o canoes de Miravet-Benifallet - GUIDD Experiències\nDescens de l'Ebre en caiacs i/o canoes de Miravet-Benifallet\nDescobreix el riu Ebre des de dins en una sorprenent activitat per a tots\nPreciosa ruta a caiacs. Podeu triar embarcacions obertes o tancades. També individuals, dobles o fins i tot triples o de 4 ocupants. Les rutes s'ofereixen amb o sense monitor acompanyant al riu; com vulgueu. No us espanteu pels quilòmetres: el gran secret d'aquesta activitat és que la suau corrent ens ajuda, de manera que sense remar gaire vam arribar al nostre objectiu de Benifallet, creuant l'espectacular pas de Barrufemes. El recorregut ja inclou una parada per prendre alguna cosa, descansar o banyar-se depenent de l'època de l'any. També endinsar-nos en alguna illa del recorregut i deixar-nos sorprendre pel exuberant bosc de ribera, els ocells i el silenci espectacular d'aquesta desconeguda comarca catalana. Consulteu per a ruta de dia complet fent el tram Móra la Nova a Benifallet. Fes esport alhora que descobreixes qui van ser els templers; que va passar a la batalla de l'Ebre o fins i tot remuntar-nos com van navegar els ibers.\nMaterial tècnic, transports interns, guies acompanyants, segur i permís de navegació.\nRoba de recanvi, tovallola, calçat lligat al peu, aigua.\nDinar o beguda.\nEdat mínima: 3 anys Edat mínima per realitzar l'activitat. Per als menors de 6 anys és gratuïta si van acompanyats per adults.\nCancel·lació: Flexible 25€\nUbicació - Ginestar, Espanya


La gran massacre japonesa - Ab Origine Magazine\nGeli Taberner, Marc (2016) "La gran massacre japonesa", Ab Origine Magazine, Deformant la història(19 Octubre) [en línia].\nChiang Kai-shek, Hirohito, Holocaust, Japó, Massacre, Xina\nVa començar, la Segona Guerra Mundial, realment el 1939? Com va dir una vegada un professor meu a la universitat, per a molts espanyols el conflicte ja havia començat el 1936 amb la Guerra Civil espanyola (1936-39) i continuaria fins al 1945, després de caure en camps de concentració, unir-se a les guerrilles que combatien als nazis, etc. Per als Estats Units d’Amèrica (EUA), el conflicte no va començar fins que l’Imperi japonès va perpetrar el seu atac sorpresa a Pearl Harbor (que va ser molt menys desastrós del que pel·lícules com Pearl Harbor ens volen fer creure) el 1940. Va ser aquest mateix imperi japonès el que, el 1937, iniciava una cruenta guerra contra la Xina. És just de dir, doncs, que la Segona Guerra Mundial va començar a Àsia dos anys abans que a Europa? Potser per ignorància, per exotisme o llunyania, sovint oblidem que la Segona Guerra Mundial va donar-se en diferents escenaris arreu del món. Les grans produccions cinematogràfiques han privilegiat sempre el teatre europeu i la participació nordamericana. No diem que no hi hagi bones pel·lícules sobre la guerra al Pacífic (mireu, si no, Tora! Tora! Tora!), però sí que són quantitativament inferiors i, sovint, com el cas de The Pacific, narrades des del bàndol nordamericà.\nFotograma de “The Pacific”. En molts audiovisuals sobre la guerra entre Japó i els EUA, prima la perspectiva ianqui\nD’entrada, aquest fet porta a un error que com a historiadors hem d’assenyalar: pensar que els fronts decisius del conflicte van tenir lloc a l’Europa occidental (un cas completament diferent va ser l’oriental) i que la intervenció nordamericana va ser per si sola la que permeté la derrota nazi-feixista. Cal recordar, en aquest sentit, que la Unió de Repúbliques Socialistes Soviètiques (URSS) va ser la que va posar més morts sobre la taula (quasi 25 milions de morts) per frenar l’avenç nazi i per combatre el Japó. Al contrari del que puguem pensar, l’Àsia-Pacífic no fou un escenari menor, com mostra el fet que al 1945 es comptaven entre 20 i 30 els milions de morts. Aquestes xifres deixen paleses les atrocitats comeses per l’imperi japonès. Tot i la brutalitat dels fets, després del conflicte i la necessitat de tenir un Japó fort davant la nova superpotència soviètica va portar a minimitzar aquesta realitat fins fa relativament poc temps. No és injust parlar, doncs, d’un veritable “Holocaust japonès”. De fet, autors com Noam Chomsky, fent referència a aquesta problemàtica, han arribat a qualificar els judicis posteriors a la II Guerra Mundial al Japó com a “farsa”.\nDesfilada de tropes japoneses a la ciutat de Nanquín. 18 de desembre de 1937\nCiudad de Vida y Muerte (2009) és una producció xinesa dirigida per Lu Chuan que retrata en blanc i negre la massacre de la ciutat-capital provisional de Nanquín (Xina) per part de les forces japoneses. La pel·lícula va tenir una certa repercussió en les sales de tot el món (segurament, perquè el seu to i la gravació en blanc i negre ens recordava l’Steven Spielberg de The Schiendler’s List) i són necessàries aquesta classe de produccions per trencar una visió excessivament eurocèntrica de la guerra. Les primeres paraules que llegim a la pel·lícula ja ens remarquen la magnitud d’aquelles jornades sagnants: el film, se’ns diu, està dedicat a les 300.000 víctimes d’uns pocs mesos d’ocupació nipona de la ciutat. Entre desembre i febrer de 1937-38 es va exterminar un terç de les persones que acabarien morint al camp de concentració d’Auschwitz en cinc anys (on finirien la seva vida prop de 900.000 persones).\nLa població xinesa ens apareix com la gran víctima del conflicte, especialment les dones. Fotograma de la pel·lícula. Font: New York Times\nCom hem comentat abans, aquesta és una pel·lícula que recorda vagament a l’estil de Spielberg i a la seva Llista de Schiendler; sembla com si el director del film ho hagués buscat per a ser més acceptat mundialment i tenir més repercussió. Però, igual que The Schiendler’s List, aquest metratge té les seves mateixes mancances, la més greu de les quals és la manca de context històric. I és que Ciudad de Vida y Muerte és un projecte que, malgrat estar molt ben ambientada en el Nanquín de 1937-38, no pretén ser una pel·lícula històrica, sinó retratar la crueltat i les atrocitats que es produïren en aquesta ciutat durant els primers mesos de l’ocupació japonesa. És legítim voler emprar un episodi històric concret, descontextualitzar-lo (això sí, amb una mínima introducció històrica per no perdre’ns, tal com es fa a la pel·lícula) i agafar la part més morbosa de l’esdeveniment per narrar un relat que conjugui la vida i la mort; però, indubtablement, el film perd l’ocasió d’enriquir el contingut d’aquesta manera i falla a l’hora d’introduir-nos en la mentalitat imperialista nipona i sobre com fou possible la realització de tals actes. Un exemple ben clar el trobem en el moment en què els oficials japonesos expliquen als soldats quins preus han de pagar per les prostitutes: els més cars per a les japoneses, i menys de la meitat per les xineses i les coreanes… aquest fet pot explicar-se perquè la Xina i Corea estaven sent envaïdes per Japó, i sobretot perquè xinesos i coreans eren considerats inferiors genèticament. Altres detalls de la pel·lícula, com el significat de l’estàtua que els soldats nipons tiren una vegada han ocupat la ciutat (i la bandera que hi posen a sobre), podrien ajudar a l’espectador a situar-se i apreciar millor uns fets que, d’una altra manera, sense context, ens resulten desconcertants o indiferents; més encara si ho mira el públic occidental. El detall del qual parlàvem, per cert, és l’enderroc de l’estàtua de Chiang Kai-shek (1887-1975), líder del Guomindang, que és tapada amb una bandera del seu propi moviment polític. Tot i que s’intueix, tampoc es deixa clar en cap moment que la guerra entre la Xina de Kai-shek i el Japó de Hirohito (1926-89), desenvolupada entre 1937 i 1944, va suposar un gran desprestigi per al règim nacionalista xinès a causa de les seves desfetes militars (a la pel·lícula un dels oficials nipons recorda que la ciutat caigué en tres dies) i l’alt grau de corrupció que demostraren.\nEn la pel·lícula, coneixem el patiment col·lectiu de la població xinesa a partir de les microhistòries de diversos protagonistes, com la del sr. Tang (Fan Wei)\nAixí doncs, la pel·lícula està més preocupada per a utilitzar la història per a crear un drama a l’estil hollywoodià que a fer un retrat a fons d’una altra època, una altra mentalitat i uns fets d’una cruesa que, fins i tot al film, no copsen tota la seva crueltat. El film excel·leix en imatge, música i tensió, però falla estrepitosament a l’hora de proporcionar-nos un marc històric concret i la mentalitat d’unes gents i una època que en molt bona part expliquen aquella gran massacre japonesa. El llargmetratge ensenya un ampli decàleg sobre moltes de les atrocitats massives que els japonesos realitzaren durant aquells dies: decapitacions, afusellaments i execucions massives, violacions sistemàtiques, assassinats de nens, violacions contínues del dret internacional vers els refugiats, xantatges… El mal que encarnen els japonesos (un element omnipotent entre ells) enfront de la sofrida població xinesa tampoc és explicat: altre cop, la creença que els xinesos eren inferiors als nipons jugaria un paper important i tampoc s’explica si aquests actes eren tolerats, encoratjats o castigats per l’oficialitat de l’exèrcit japonès, ja que el morbo predomina sobre el discurs. Es tracta d’un mosaic de patiment que va del general a les microhistòries protagonitzades per alguns dels personatges que es trobaren allà, tant japonesos com xinesos, els quals tenen les seves pròpies motivacions per sobreviure o fer mal: a viure o morir. Malgrat aquestes crítiques, se li ha de reconèixer, al film, que doni a conèixer aquests fets a tanta gent, que el director s’hagi atrevit a fer una pel·lícula tan delicada i compromesa com aquesta sobre un tema que encara avui dia és espinós per a les relacions entre la Xina i el Japó; i que ho faci amb la lentitud necessària per a retratar alguns dels fets que s’hi van produir. I és que la petja japonesa a Nanquín i a altres llocs de la geografia xinesa no és fàcil d’oblidar.\nUna de les fotos reals més impactants del saqueig de Nanquín: un soldat japonès atravessa un nadó amb una baioneta. La crueltat d’aquells dies va superar la ficció


El 19 de juny fem permanent ampliada per parlar del FSMET - XES\n7 de juny de 2019 /en Externes, General\nJa fa unes setmanes de la trobada d’abril del Fòrum Social Mundial de les Economies Transformadores FSMET i aquestes han servit per pausar-se, digerir i reflexionar. Una de les novetats, és que al juliol es fa una trobada per xarxes internacionals per tal de constituir un nou grup coordinador que pugui ser més divers i representatiu. En aquesta notícia us expliquem els motius, els objectius i el perquè d’organitzar-la. Aquesta trobada, no vol deixar en segon plànol el procés d’autoorganització que s’està donant des dels diferents moviments, accions i confluències més enllà de les xarxes internacionals, però ara, per continuar el procés amb l’energia que el pugui sostenir, cal reforçar les organitzacions internacionals que hi ha al darrere.\nA nivell de Barcelona és on aquest procés ha estat més viu i arrelat. En la última trobada, a l’abril, vam acordar que es faria una nova trobada al juny per debatre sobre com autoorganitzar-se a partir d’ara. Per això, us convoquem a la propera permanent ampliada per seguir valorant el procés, compartir decepcions i alegries i sobretot repensar com volem seguir construint juntes. La trobada tindrà lloc el dimecres 19 de juny de 18 a 20.30h a LaFede.cat (C/ Tàpies 1-3, El Raval, BCN). En aquesta hi participaran també membres dels diferents eixos de treball i del grup impulsor per tal d’obrir un espai de valoració i debat conjunt.\nFem una crida molt forta a participar d’aquesta permanent ja que el procés del FSMET ha estat intens a nivell local, i necessitem trobar-nos, compartir opinions, crítiques, decepcions i també poder celebrar el què ha anat bé. Estem en un moment delicat, en som conscients, per això necessitem la participació de totes aquelles persones que heu ficat la vostra energia o creieu en el procés del FSMET per debatre i construir plegades.\nPodeu confirmar assistència a la trobada a través d’aquest enllaç. Per tal de fer conjuntament la proposta d’ordre del dia, hem obert aquest pad. Teniu temps fins l’11 de juny (inclòs) per escriure-hi aquells punts que teniu ganes de tractar. Des de l’equip tècnic del FSMET es recolliran i es farà una proposta d’ordre del dia que s’enviarà com a màxim el divendres 14 de juny.\nPer últim, informar-vos que:\n– hi han obertes dues convocatòries de feina per l’equip tècnic del FSMET\n– hem activat la comunicació del FSMET a través del butlletí de notícies. Si voleu estar al dia del que es va cuinant, cal que us hi doneu d’alta a través d’aquest enllaç: https://transformadora.org/butlleti\nEsperem trobar-vos el dia 19 de juny, és important poder-nos trobar!\nhttps://xes.cat/wp-content/uploads/2019/06/flyerpetit.jpg 333 500 adminriceup https://xes.cat/wp-content/uploads/2017/05/logotip-xes.png adminriceup2019-06-07 11:47:282019-06-11 09:57:48El 19 de juny fem permanent ampliada per parlar del FSMET\n2es Jornades d’Economia Socioambiental i Solidària FESS rural: el nou Festival de l’Economia Social i Solidària rural


Oposició Dretana - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nOposició Dretana (georgià მემარჯვენე ოპოზიცია, Memarjvene Opozits'ia) fou una coalició política de Geòrgia formada pels partits Nova Dreta i la Indústria Salvarà Geòrgia. És l'únic grup d'oposició que va superar el llindar del 7% dels vots necessari per obtenir escons al Parlament de Geòrgia a les eleccions legislatives georgianes de 2004. Durant la Revolució Rosada de 2003 es van negar a unir-se a la manifestacions de l'oposició, garantint així el quòrum necessari en la sessió inaugural del Parlament, que es creu que fou votat amb una forta manipulació de les xifres.\nDesprés de les eleccions, l'oposició de dreta i el Moviment Nacional Unit negociaren les acusacions de frau electoral. No obstant això, cap d'aquestes afirmacions van ser corroborades per observadors de la Unió Europea en el seu informe posterior sobre les eleccions. La coalició va obtenir inicialment 15 dels 150 escons elegits per llistes de partits, però els vots en diversos d'aquests grups van ser anul·lades després de les eleccions. També tenen dues circumscripcions de mandat únic, que es mantingueren després de l'anul·lació de les eleccions de novembre de 2003.\nTant Nova Dreta i la Indústria Salvarà Geòrgia van trobar el suport en gran mesura de la comunitat de l'empresa privada i eren particularment populars entre les persones ocupades en el sector privat. Com a resultat d'això, durant anys els dos partits es van enfrontar entre si pel mateix electorat. Si bé l'aliança es va formar només unes setmanes abans de les eleccions, els dirigents del partit s'havien posat d'acord per fusionar els seus dos grups en un sol partit, que formava l'alternativa de centredreta a la de centreesquerra del Moviment Nacional.\nL'Oposició Dretana és dirigida per David Gamkrelidze del partit Nova Dreta. Les principals prioritats de l'aliança política incloïen assegurar un sistema d'imposició lleu a Geòrgia, la reducció de les regulacions del govern sobre les empreses, augmentar el creixement econòmic i la creació d'ocupació en el sector privat, l'augment de les despeses de defensa i assegurar l'adhesió a l'OTAN com molt tard el 2010, i la promoció de les institucions i polítiques democràtiques i liberals.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Oposició_Dretana&oldid=17638464»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 oct 2016 a les 13:18.


Coets espanten als estornells dels parcs d'Almussafes\nELPERIODIC.COM - 10/01/2018\nLa persecució de la plaga d'estornells que s'ha establit estos dies en els parcs de la Constitució, Pontet i Les Palmeres d'Almussafes ja s'ha iniciat per part del consistori municipal. Esta mateixa vesprada s'inaugura una nova campanya, de tres dies de duració, de llançament de coets per a espantar a estes aus migratòries, que des de fa uns vint anys es refugien a les nits i en esta època de l'any en les copes dels pins dels esmentats jardins. La intervenció es repetirà la setmana que ve per a assegurar l'efectivitat de la mesura dissuasòria. Paral·lelament, l'ajuntament s'ha vist obligat a intensificar els treballs de neteja de les esmentades zones verdes, que desperten repletes d'excrements de pardals, amb el consegüent deteriorament del mobiliari urbà i la generació de males olors en les zones afectades.\nEstes aus migratòries, que formen esquadres de milers d'integrants i que a les nits es refugien en zones urbanes arbrades, provoquen una gran quantitat de problemàtiques, com a danys a l'arbratge, sorolls, olors, deteriorament del mobiliari urbà i també del paviment i brutícia en general.\nL'hora més conflictiva, quant a la pluja d'excrements es referix, és a primera hora del matí, només eixir el sol i abans que alcen el vol. El regidor d'Obres i Servicis de l'Ajuntament d'Almussafes, Andrés López, explica que "tant la brigada municipal com els operaris del POL (Pla d'Ocupació Local) porten dos dies de reforç de les labors de neteja integral dels tres parcs públics negats d'excrements per la presència dels focus d'estornells". "A primeres hores del matí i després de la marxa de les aus comença la intervenció, que consistix en una neteja exhaustiva dels tres espais amb aigua a pressió, que confiem a superar a partir de demà dijous, ja que esta mateixa vesprada iniciem una nova campanya de tir de coets per a espantar-los", afig.\nDe fet, Almussafes recorre, des de fa aproximadament dos dècades, a la pirotècnia per a fer fugir estos pardals, després de comprovar que es tracta de la mesura dissuasòria més econòmica, inofensiva per als estornells i eficaç. El nou pla de llançament dels focs artificials es realitzarà en els parcs Pontet, Constitució i Les Palmeres, entre les 17.30 i les 19 hores, durant les jornades de hui dimecres, demà dijous i el divendres. Estos tres jardins tenen un entorn amb arbres espessos i edificis alts i per això compten amb temperatures més altes que en altres sectors poblacionals, característiques que servixen de reclam per a l'afincamiento dels estornells.\nDes de la Regidoria de Medi Ambient de l'Ajuntament s'han investigat i testejat altres alternatives per a fer fugir les aus dels parcs d'Almussafes. "L'opció del làser està descartada, ja que únicament funciona en zones obertes i diàfanes, com per exemple terrasses d'edificis. Pel que fa al falconeria, la mesura es va provar i tampoc va resultar efectiva i, finalment, el reclam acústic de mussols i falcons no és possible aplicar-ho, ja que eixos crits generen més molèsties veïnals quant a sorolls estridents", comenta l'edil. "Per això, la solució definitiva, per tractar-se de la més efectiva fins a la data, és la que continuem aplicant al nostre municipi", conclou.


La plaça Universitat, el lloc més calorós de Barcelona\nColau acusa Rivera de "piròman" El Nacional\nLlogar no surt a compte: els alts preus ofeguen el mercat Albert Acín\nRebaixen a 5 la nota per accedir a la beca de matrícula a la universitat El Nacional\nDenuncien Pepe Reina per relacionar-se amb la Camorra El Nacional\nMascarell defensa primàries sobiranistes a l'alcaldia de Barcelona i medita presentar-s'hi El Nacional\nGiuseppe Conte, el nou primer ministre italià El Nacional\nEl festival de cinema BccN denunciarà la manca de llibertat d'expressió a l'Estat El Nacional\nEfecte illa de calor\nA les ciutats hi fa més calor que al seu entorn: és l'anomenat efecte illa de calor. Ara, un estudi de la Universitat de Barcelona l'ha analitzat en detall a tota l'àrea metropolitana i ha certificat que hi ha una diferència de més de 7º entre el centre de la ciutat i la perifèria. El centre d'aquesta illa de calor se situaria a la plaça Universitat. L’efecte més gran es produeix els mesos de tardor i hivern i en condicions d’estabilitat atmosfèrica. Aquest estudi, Efectes del canvi climàtic a l'Àrea Metropolitana de Barcelona. Quan l'amplada del carrer, l'alçada dels edificis i la impermeabilització del sòl afecten la temperatura a la ciutat, ha estat dirigit per Javier Martín Vide, catedràtic de Geografia Física i director de l’Institut de Recerca de l’Aigua de la UB, i hi han col·laborat Víctor M. Artola, M. José Cordobilla, M. Carmen Moreno i Marc Montlleó. Ha estat finançat per l’Àrea Metropolitana de Barcelona.\nTot i que la gran illa de calor se situa al centre de Barcelona, també s'han localitzat illots de calor menors a tots els nuclis urbans dels altres municipis estudiats: l'Hospitalet, Badalona, Sant Boi de Llobregat, Castelldefels... Martín Vide ha afirmat que aquest fenomen no és una simple curiositat, sinó que es comença a percebre "com un risc per a la salut i amb una repercussió directa en la despesa energètica".\nParcs i rius contra illa de calor\nMartín Vide explica que les zones verdes i els parcs urbans alleugeren l'efecte illa de calor i disminueixen la temperatura fins a 2º en un radi d'alguns centenars de metres. Aquest efecte refrescant dels prats i les zones verdes es reforça amb el dels cursos fluvials. Al Prat de Llobregat hi ha una diferència de 5º entre el nucli urbanitzat i els camps de conreu situats a poca distància. A Santa Coloma de Gramanet el parc fluvial del riu Besòs és un espai que redueix l'efecte illa de calor.\nL'origen de l'illa de calor\nL’efecte illa de calor es produeix per una suma de factors: els materials urbans emprats en edificis i pavimentacions retenen l’escalfor solar més eficaçment que la vegetació natural. Les activitats humanes (indústries, vehicles, calefaccions...), a més, generen calor. Finalment, una part de l’energia emprada als espais naturals per evaporar la humitat queda disponible en el medi urbà, ja que molta aigua de pluja se’n va ràpidament per les clavegueres.\nLa llista de factors que produeixen l’illa de calor, segons els autors de l'estudi, són:\n* Un increment en l’emmagatzemament de calor durant el dia per l’alta capacitat calorífica dels materials de construcció.\n* La producció de calor antropogènica.\n* La disminució de l’evapotranspiració per la pavimentació i l’eficàcia dels sistemes de drenatge.\n* Una pèrdua de la calor sensible més petita, per la reducció de la velocitat del vent.\n* L’augment de l’absorció de radiació solar per la seva “captura” per causa de la geometria urbana.\n* L'efecte hivernacle.\nSense veure l'horitzó\nL'estudi també ha mostrat que té una gran importància el factor de visió del cel (SVF). L’SVF és el percentatge de cel que es pot veure des d’un punt d’observació mirant cap al zenit. En general, la topografia urbana redueix l’SVF dels carrers i les vies urbanes. El resultat és que a les zones amb un SVF baix la radiació d’ona llarga queda obstaculitzada per les façanes, de manera que el refredament nocturn dels carrers disminueix. Les nits, doncs, són més caloroses, perquè el vent no "escombra" la calor. És, doncs, un element de gran importància en el factor illa de calor.\nLLIBRES 'Només seran quatre gotes': Mònica Usart t'explica el temps Gustau Nerín\nMeteorologia L’onada de fred àrtic portarà la neu al Pirineu El Nacional\nNou Govern Torra desafia Rajoy i manté la presa de possessió del nou Govern Marta Lasalas\nCas 1-O Llarena denega la sortida de la presó de Turull i Rull per a la presa de possessió Gemma Liñán\nCas 1-O Alemanya torna a rebutjar el càrrec de rebel·lió contra Puigdemont El Nacional\nCas 1-O Els jutges alemanys rebutgen empresonar de nou Puigdemont El Nacional\nCas 1-O Alemanya no s'ha cregut cap de les dades aportades per Espanya, segons 'Der Spiegel' Lluís Bou\nCAS 1-O Costa posa en evidència la justícia espanyola El Nacional\nLa mania d'asfaltar voreres de carrers i places com la Rambla de Catalunya o la plaça de Catalunya tampoc ajuda a fer més suportable l'estiu. S'hi camina com damunt una planxa. Algun dia es desfarà el nyap?


Els preus a Catalunya baixen dues dècimes, fins a l'1,9%, a l'octubre\nLa inflació també es va reduir fins a una taxa interanual de l'1,6% al conjunt de l'Estat\n2 min. Barcelona 14/11/2017 09:11\nL'índex de preus al consum (IPC) es va situar a Catalunya en l'1,9% en termes interanuals a l'octubre, fet que suposa dues dècimes menys que al mes de setembre, quan estava en el 2,1%, segons les dades publicades aquest dimarts per l'Institut Nacional d'Estadística (INE).\nAl conjunt de l'Estat l'IPC es va situar a l'octubre en l'1,6%, quan al setembre era de l'1,8%, dues dècimes per sobre. Segons l'INE, els grups que van tenir un major impacte en aquest descens de la inflació van ser els transports, a causa de la baixada de preus dels carburants, que van perdre més d'un punt en la taxa interanual, fins al 2,2%. També hi va influir en menor mesura la baixada de preus en la roba i el calçat i en l'habitatge. La variació mensual, en canvi, es va quedar en el 0,8%.\nD'altra banda, a Catalunya a l'octubre els màxims augments de preus es van produir en la roba i el calçat, que es van enfilar un 11% el mes passat. Els preus de l'oci i la cultura, en canvi, van caure un 1,7% i ja acumulen un descens del 2,2% des que va començar l'any.\nCatalunya és juntament amb la ciutat autònoma de Melilla la regió d'Espanya amb una taxa interanual més elevada, mentre que en l'extrem oposat hi figura Múrcia, amb un taxa interanual d'un 0,9%.\nPer províncies, Girona i Lleida han tingut les inflacions més altes de l'octubre, amb un augment de nou dècimes en tots dos casos, seguida de Tarragona, amb vuit dècimes, i de Barcelona, amb set.\npel que fa a les taxes interanuals, Girona ha estat la que ha experimentat un repunt més elevat, amb un 2,1%, seguida de Lleida (1,9%), Barcelona (1,8%) i Tarragona (1,6%).


Reserva Adults, Famílies i Kids\nTenim preparades 3 versions del joc, segons com sigui el vostre equip:\nEndinsa't en una intrèpida aventura plena de misteris on no tot és el que sembla… estigueu preparats per ajudar al seyor Farigola amb totes las conseqüències!\nAsset 3 FAMÍLIES\nMisteris per resoldre amb tota la família! Majors de 8 anys acompanyats d’adults podreu resoldre tots els enigmes de Can Farigola en una versió adaptada per tots els públics.\nAniversaris i celebracions, l’ocasió ideal per venir a ajudar al senyor Farigola! Grups exclusius dels més pets de casa ( de 8 a 12 anys) ajudareu a resoldre tots els mals de cap del senyor Farigola acompanyats en tot moment de la seva ajudant!.\nMoments de diversió assegurada pels menuts!\nS'ha acabat el confinament!\nAprofita per passar una bona estona de forma segura amb els teus.\nI per celebrar-ho us donem aquest codi amb descompte per la vostra reserva, que ho gaudiu.\nPorta el teu equip d'entre 2 i 7 persones\nUn moment romàntic... o no\nAcaba els dies més durs de treball amb els que t'acompanyen cada dia\nAmb els sogres\nSi et cauen bé i sinó... també\nVine amb qui vulguis!\nPassa una bona estona amb el teu/va millor amic/ga\nSi t'acompanya la teva mascota, has de tenir en compte que el nivell de tensió del joc s'adaptarà, rebaixant-lo.\nCalendari de reserva per grups d'adults, famílies i Kids per Can Farigola\nEscolliu el tipus de grup al fer la reserva.\nUna manera de passar una bona estona amb colla, amb la teva mascota i el vostre enginy.\nAprofiteu el dia a Arenys. Gaudiu d'un bon passeig per la platja, un bon dinar, i... una bona partida!\nInici Can Farigola Tao Japanese Massage Center Velatoria Escape Experience F Virus Factory Faq's Blog


'Mesura x mesura', l'obsessió de l'artista Antoni Abad pels centímetres\nInici > 'Mesura x mesura', l'obsessió de l'artista Antoni Abad pels centímetres\nAntoni Abad va dur a terme una instal·lació amb cintes mètriques al voltant de l’obra d’Antoni Tàpies, Butaca (1987), que forma part de la col·lecció i que es troba exposada al Nivell Zero. pic.twitter.com/3XRWn9OIMV \n— Fundació Suñol (@FundacioSunol) 14 de maig de 2018 \nLa Fundació Suñol presenta fins al setembre una retrospectiva de l'obra d'Antoni Abad centrada en la seva obsessió pels sistemes de mesurament com un llenguatge per expressar la seva relació amb el món. Situada a l'espai Nivell Zero, Mesura x mesura recopila peces dels anys 1992-2015, triades i presentades pel comissari Eugeni Bonet.\nAbad (Lleida, 1965) va començar a tocar el tema amb Tàpies mètric, el 1993, i el 2010 va estrenar unes intervencions artístiques a les estacions de Vall d'Hebron, El Coll / La Teixonera i El Carmel, de la línia 5, sota el títol comú de Mesures d'emergència. Des d'aleshores les seves cintes mètriques grogues amb missatges vitals acompanyen els viatgers que cada dia fan servir les escales o els passadissos del metro.\ndijous, 7 juny, 2018 - 07:54\nSource URL: https://noticies.tmb.cat/xarxa/mesura-x-mesura-lobsessio-de-lartista-antoni-abad-centimetres


Quaderns d'Història de Lloret: Esports a Lloret (II): el futbol\nEsports a Lloret (II): el futbol\nAnomenat l'esport rei, és ben cert que el futbol ha estat present des de quasi bé un segle a la nostra vila. Va començar com a entreteniment de la mainada i finalment esdevindrà un club, amb canvis de camps, d'estatuts, de grans jugadors i abnegats presidents de l'entitat. Fem un breu repàs a la història inicial del futbol a Lloret i de la fundació del Club de Futbol Lloret.\nUn equip del Sport Club Lloret. 1921.\nFont: Servei d'Arxiu Municipal de Lloret.\nEn una entrevista feta a l'Antoni Bancells (1) es recorda com, pels vols de 1915, entre els menuts i el jovent es començava a practicar un futbol rudimentari, al lloc conegut com Es Gurugú. El fet que en Joan Gamper, fundador de F.C. Barcelona, passés temporades estivals a Lloret, en servirà d'al·licient per a que el futbol arrelés.\nEl següent pas seria la formació d' equips, degudament uniformats i un terreny de joc per donar sortida a aquesta afició. Estem a l'any 1921, quan es té constància del primer equip de futbol de Lloret. Naixerà dintre de les Escoles Parroquials el Sport Club Lloret (2), impulsat pel mestre Francesc Moré, que aplega tres equips, disposa d'una Junta i aconseguiran jugar al barri de Venècia, a tocar la platja.\nEls adults també es vestiran l'uniforme bicolor (ver i blanc) que ja tenia la mainada i es fundà el Lloret F.C.(3).\nUn any després, es podia llegir al Diario de Gerona de Avisos y Noticias (4):"Se ha verificado en Lloret de Mar la inauguración del campo del «Lloret Fútbol Club», viéndose, a pesar del mal tiempo, muy concurrido. En el partido jugado entre el equipo local y el del «Tordera F. C » , ha correspondido la victoria al primero, por tres goals a cero, logrados dos por Parés (L.), y uno por Vila. Constituían el equipo vencedor, Gabarró, Maciá, Riumbau; Ribas, Vila, Vidal; Banoella, Durall, Parés (L,), Parés (B.) y Soliguer."\nEl camp de Venècia seria arrenjat, però de seguida quedaria petit i en caldria fer un nou a la Riera. Estem a l'any 1923. El club acabat de formar sota l'auspici del professor Martí Rauret, seria inscrit a la Federació Catalana de Futbol.\nQuan semblava que el futbol eixiria a Lloret, ja no tenim més notícia d'aquest esport fins el 1929, any que els partits es tornen a jugar en terrenys isolats del barri de Venècia. En aquesta ocasió, l'equip pren el nom de S.C. Lloret.\nProgressivament, el futbol a la vila comença a consolidar-se i a participar en campionats dintre de l'àmbit català, com el Trofeu Llevant o la fita històrica de ser subcampió de Catalunya la temporada 1932-1933. També apareixeran equips creats per aficionats, como la Penya Pedal, Penya Dragó o la Penya Tramontana.\nUn cop passat el trasbals de la guerra civil, l'agrupació futbolista tindrà la definitiva denominació de C.F. Lloret i no seria fins l'any 1954 que comença el futbol lloretenc a tenir una nova volada. L'adquisició de terrenys actuals i la refundació del club marcaran una nova época d'aquest esport a Lloret.\n1922 -2022 CENTENARI DEL CLUB FUTBOL LLORET\nA través d’un comunicat, l’entitat ha anunciat que l’any oficial de fundació passa a ser el 1922, i no el 1921 com s’havia conegut sempre. Aquest canvi ve provocat perquè el document més antic del club validat per la Federació Catalana de Futbol data del 1922. (5)\nL'escut del centenari. Font. C. F. Lloret\n(1) Antoni Bancells i Puig (1903-1995), conegut com l'avi Bancells, va esdevenir, fins pràcticament la seva mort ,un esportista multidisciplinari. Aquest home vital i entusiasta va ser entrevistat per Joan Heredia a la revista Lloret Gaceta, núms. 580, de 15 de març de 1993 i 581, de l'1 d'abril de 1993.\n(2) Esteve Fàbregas i Barri, en un article del Lloret Gaceta núm 321, de 21 de març de 1984, anomena l'entitat com Sport Club Lloretenc. Tanmateix, en Joan Domènech al seu llibre sobre Lloret. A les planes de la revista local Aires Lloretencs (1933-1936) es veu escrit com Esport Club Lloret, entitat que existirà fins acabada la guerra civil. Als anys 40, una entitat semblant faria aquesta tasca esportiva amb forta implementació ideològica: Club Lloret Deportivo de Acción Católica.\n(3) Aires Lloretencs, autor Alas(a), 15 de juliol de 1934. Font: Servei d'Arxiu Municipal de Lloret.\n(4) Diario de Gerona de Avisos y Noticias - 18 d'agost de 1922, p.4. Servei de Gestió Documental, Arxius i Publicacions-Ajunt. de Girona.\n(5) Font: Nova Ràdio Lloret 31 de març 2021\nEn Joan Heredia, a les planes del Lloret Gaceta, va recollir informació sobre l'activitat futbolística a Lloret des de els seus inicis en diferents entregues. Poden haver algunes imprecisions, però en general, és un gran treball recopilatori sobre el futbol lloretenc.\nMés informació del passat i el present del club al seu web :http://www.cflloret.cat/el-club/


Terreny de compra a Sitges, Sitges | SITP1237\nExclusiva parcel · la amb vistes panoràmiques al mar a Can Girona, a prop de Sitges\nAquesta gran parcel·la de 1.200 m2 amb orientació sud situada a zona privilegiada de camp de golf, una de les urbanitzacions més luxoses de zona sud. Se situa a només 10 minuts de la platja. La urbanització compta amb seguretat les 24 hores i està al costat d'hotel de 5 estrelles Dolce Sitges. Segons la normativa es pot construir un habitatge de dues plantes més soterrani i una gran piscina.\nUna oportunitat única per construir la casa de somni en una urbanització exclusiva de Sitges.\nSol·liciti més informació en rel·lació a Exclusiva parcel · la amb vistes panoràmiques al mar a Can Girona, a prop de Sitges


La Biblioteca Nacional comença el trasllat a l'hotel Rosaleda | BonDia Diari digital d'Andorra.\nUna imatge d'arxiu de l'hotel Rosaleda, on hi ha el ministeri de Cultura i Esports\nDt., 23/06/2020 - 17:42\nLa Biblioteca Nacional comença el trasllat a l'hotel Rosaleda\nEl ministeri de Cultura i Esports informa, tal com ja s’havia avançat, que la Biblioteca Nacional iniciarà el trasllat cap a les noves dependències ubicades a la seu del ministeri a l’antic hotel Rosaleda aquest dimecres. Després que el desplaçament previst per al mes de març quedés posposat a causa de la situació generada pel coronavirus, ara es reprenen els treballs de trasllat i la biblioteca tancarà definitivament en la ubicació actual a la casa Bauró, al barri antic d’Andorra la Vella, també aquest dimecres. La infraestructura reobrirà portes el 8 d’agost, ja ubicada al Rosaleda, un cop realitzat tot el trasllat.\nEl canvi permet reubicar en un sol espai totes les dependències del ministeri, amb la voluntat de generar sinergies entre els diversos departaments de Cultura i també amb un objectiu de racionalització de la despesa.\nDurant el període de trasllat es tancaran tots els serveis d’atenció al públic, exceptuant els que fan referència al dipòsit legal i a l’ISBN, que continuaran funcionant, tot i que en condicions especials, les quals seran comunicades als editors i altres institucions i autors personals que en puguin estar interessats.\nPer altra banda, també cal recordar que el catàleg continuarà actiu a l'adreça https://bit.ly/2wOhBoy. Així, també s’indica que les biblioteques comunals i la Biblioteca Pública del Govern, que en breu tornaran a oferir els serveis habituals, poden atendre sol·licituds. Es pot consultar el catàleg unificat a http://catalegbiblioteques.ad/.


The Future is Design, una jornada per a tancar Madrid Design Festival 2021 - WDC2022\n30 març 2021 /\nLa Institució Lliure d’Ensenyament de Madrid, el primer projecte de reforma de l’educació pública ocorregut en Espanya i que va estar vigent més de mig segle, va ser l’escenari escollit per Madrid Design Festival per a la clausura d’una de les seues edicions més peculiars i valentes. Allí, València Capital Mundial del Disseny 2022 va tancar la seua participació a aquesta edició amb una taula redona que reflexionava sobre com el futur passa indubtablement pel disseny, de la mà de diferent perfils professionals.\n“Un disseny que atenga a les neceessitats reals de la societat, ètic, honest, humà i sostenible, amb més presència al pla estratègic i amb professionals altament preparats per a asumir els reptes del nostre temps” van ser alguns dels criteris esbossats pels participants d’aquesta taula que van deixar grans titulars sobre la importància d’abordar el futur amb el disseny com a forma transversal.\nLa jornada es va iniciar amb el discurs d’Álvaro Matías, director de Madrid Design Festival. “Aquesta edició del festival ens ha demostrat que la cultura és segura. Estem molt agraïts a València per tendir un pont cap a nosaltres i convertir-se en un pilar fonamental d’aquesta edició. Una relació que ens ha permés intensificar els llaços amb la indústria i els/les professionals de València”, va apuntar.\nPocs minuts després, Corinna Heilmann, directora de programa de València Capital Mundial del Disseny 2022 i els pilars bàsics de totes les activitats que se cel·lebraran en tota Espanya. “L’unió dels professionals, de les institucions i de les empreses, i la il·lusió per generar un event sense precedents que pose en valor el passat, el present i el futur de la Comunitat Valenciana a través del disseny han sigut les bases per a ser Capital Mundial del Disseny 2022 i per a conformar un programa de participació comú on, des de València, posicionar el disseny com a una ferramenta clau a tots els nivells i marca-país”, ha explicat.\nLa taula redona, moderada per la periodista Tachy Mora i amb la participació de Borja Berna, director creatiu d’espais en CuldeSac; Laura Fernández, Head of Graphic Design d’ESNE, María Subrá, cofundadora del Foro de Artes y Oficios i Luz Lozano, responsable de producte i marketing de TAU Cerámica, va abordar des de l’inici com ha d’evolucionar el disseny en el futur des de la perspectiva d’un estudi creatiu, una escola de disseny, la defensa de l’artesania o l’empresa.\nPer a Borja Berna, director creatiu d’espais de CuldeSac, un dels estudis de disseny valencians amb major projecció, la “transformació més important que hem viscut durant els últims anys és intentar que tots els objectes, espais o campanyes que dissenyem des de CuldeSac pertanyen a un univers major de les marques per a que establisquen llaços amb la societat. Els nostres dissenys parlen més dels productes dels nostres clients que de nosaltres mateixa. Tenim diferents perfils a l’estudi, des de dissenyadors/es industrials a publicitat, comunicació, audiovisuals, perfils estratègics i molts externs que aporten valor al projecte. El canvi és entendre que els projectes s’estudien des d’un prima amb moltes cares on des de la creativitat intentem donar l’excel·lència per a les marques”, ha explicat el dissenyador.\nLaura Fernández, Head of Graphic Design d’ESNE, una de les escoles de disseny referents a Espanya, explicava el canvi del disseny des de les escoles. “El disseny és un canvi constant i la formació en disseny deu continuar aquest ritme. Durant els últims dos-tres anys l’educació en disseny ha donat una acceleració. El més interesant és que les paraules d’innovació i tecnologia estiguen sempre presents junt a la de disseny. Es forma a les noves generacions des de aquestos tres àmbits. El disseny ja no és senzillament una capa estètica, sino una mirada esstratègica implica moltes variablees i que deu considerar-se des de l’inici del projecte. Des de les aules debem ensenyar també l’ètica d’aquesta professió per a tornar als valors pels que som professionals del disseny i el context amb el que es deu dissenyar, mirant per les persones, però també pel planeta”, explicava.\nMaría Subrá, cofundadora del Foro de Artes y Oficios, explicava l’importància de relacionar disseny i artesania per a posar en valor ambdues disciplines. ” El gran patrimoni artesà té una oportunitat d’evolucionar i eclosionar gràcies al disseny. Per què no facilitar la conversa entre l’artesania i l’enteniment? La major part d’empreses tenen un origen artesanal. Hem de treballar per a què les empreses tornen a l’artesania, junt amb el disseny, igual que la tecnologia o l’innovació. Posar en valor aquestos oficis per a què no desapareguen”, explicava Subrà.\nLuz Lozano, responsable de producte i marketing de TAU Ceràmica, mostrava la seua empresa com a exemple d’indústria capaç de sumar l’artesania, l’innovació, el disseny però també el compromís de donar treball a 2000 famílies. “Des que arrepleguem la pedra, innovem en tot el seu procés per a traure el millor resultat, el més eficient i, per suposat, ho fem contant amb la mirada professionl del disseny, la continua innovació i una búsqueda per l’excel·lència continua”, ha explicat.\n“El disseny és aquell que aporta el major valor emocionar al projecte. El dissenyador o dissenyadora és la persona que investiga no sols el producte, sinó la seua eficiència, funcionalitat, millora de la productivitat, la seua implementació al mercat o la seua democratització. Són les figures que configuren aquesta diferenciació, és identificació amb l’ànima d’una marca. La tecnologia o l’innovació sense disseny, no s’entenen. El disseny és allò capaç d’aportar valor afegit, ànima al projecte, forma i funció”, va concloure.\n10 aprenentatges després de les jornades sobre ‘Disseny per a la innovació social i disseny social’


La Generalitat i l'Ajuntament signen un conveni per al trasllat de la Model i la construcció d'habitatge social a Trinitat Vella | ENTRECANCELAS\nLa Generalitat i l’Ajuntament signen un conveni per al trasllat de la Model i la construcció d’habitatge social a Trinitat Vella\n10 enero, 2017 Publicado por: admin\nL’acord estableix un calendari d’obligacions per a les dues administracions i és un pas definitiu per a la reordenació del sistema penitenciari a Barcelona i la millora de la qualitat de vida dels barris\nL’Ajuntament cedirà gratuïtament la propietat de dos solars de la zona franca a la Generalitat perquè hi construeixi dos nous equipaments penitenciaris que faran possible el trasllat de les presons de la Model i la Trinitat Vella\nEs recuperaran per a l’ús ciutadà dos espais urbans històricament reivindicats pel veïnat i necessaris per al desenvolupament de nous equipaments municipals i l’augment del parc d’habitatges públics de Barcelona\nLa Generalitat vendrà per 5,5 milions a l’Ajuntament part del terreny del Centre Obert 2 de Trinitat Vella per tal que el consistori pugui iniciar-hi la construcció de 265 habitatges socials\nAcord entre l’Ajuntament de Barcelona i la Generalitat de Catalunya per desencallar el trasllat del Centre Penitenciari d’Homes de Barcelona, popularment conegut com la Model i situat al carrer d’Entença, a l’Esquerra de l’Eixample. Es tracta d’un pas definitiu per a la reordenació del sistema penitenciari a Barcelona i per donar resposta a una llarga reivindicació veïnal de recuperar per a l’ús ciutadà dos espais necessaris per al desenvolupament de nous equipaments municipals i l’augment del parc d’habitatges públics.\nDesprés de mesos de negociacions, el Govern de la Generalitat i l’Ajuntament de Barcelona han tancat un acord que sotmet les parts a un calendari per assolir cadascun dels compromisos. El pacte s’ha traduït en un conveni que han signat aquest dimarts l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau; el vicepresident del Govern de la Generalitat i conseller d’Economia i Hisenda, Oriol Junqueras; el conseller de Justícia, Carles Mundó, i la tinenta d’alcaldia d’Ecologia, Urbanisme i Mobilitat, Janet Sanz.\nEn una atenció als mitjans conjunta al mateix centre penitenciari de la Model, l’alcaldessa ha assegurat que amb aquest acord hi surten guanyant les dues institucions, “però sobretot els veïns de Barcelona i especialment els barris de l’Esquerre de l’Eixample propers” al centre penitenciari. “Estem donant resposta a una reivindicació de fa dècades”, ha afirmat, i ha afegit que el pacte permetrà guanyar qualitat de vida als barris, equipaments, zona verda i habitatge públic a la ciutat.\nA més, Colau ha dit que el conveni “no només expressa voluntats sinó sobretot compromisos i objectius clars i verificables”. En aquest sentit, l’Ajuntament “no escatimarà cap esforç” i farà tota la feina que li pertoca per tal que “al 2018 tot estigui llest perquè la Generalitat pugui començar a construir els nous centres i organitzar els trasllats” de la Model i Trinitat Vella.\nAl solar més petit, ubicat al carrer A, cantonada amb carrer 1 i de 6.500 m2, s’hi ubicarà un Centre Obert amb una superfície construïda de 13.000 m2. Les instal·lacions tindran capacitat per a 800 persones i reuniran els interns en tercer grau que avui estan distribuïts en tres edificis: la Model (Centre Obert 1), Trinitat (Centre Obert 2) i Wad-Ras (Centre Obert 3). El nou centre obert tindrà un cost estimat de 35 milions.\nA l’altre solar, al carrer E, 34-3 i de 20.000 m2, el conveni hi preveu la construcció del segon centre penitenciari. Aquesta nova presó podria tenir una superfície construïda de 55.000 m2 i un cost aproximat de 75 milions d’euros.\nActualment, la propietat del solar on hi ha el Centre Obert 2 de Trinitat Vella i del seu entorn és compartida entre la Generalitat i l’Ajuntament. Per fer possible la construcció dels 265 nous habitatges socials al barri, la Generalitat vendrà les seves dues terceres parts del terreny a Barcelona, que en pagarà 5,5 milions d’euros. D’aquesta manera, la ciutat disposarà d’un total de 22.000 m2. El Departament de Justícia hi podrà mantenir el Centre Obert 2 de Barcelona mentre sigui necessari, però l’Ajuntament disposarà de la part no edificada de l’entorn de la presó per iniciar-hi al més aviat possible la construcció de la primera promoció.\nAmb un termini màxim d’un mes des de la signatura d’aquest conveni, l’Ajuntament de Barcelona iniciarà la reparcel·lació del solar del Centre Obert 2, de manera que pugui disposar de forma immediata i utilitzar la part del terreny que no està ocupada pel centre penitenciari. També amb un màxim d’un mes, l’Ajuntament signarà l’operació de compra de Trinitat Vella amb la Generalitat per 5,5 milions d’euros davant de notari. Abans de finalitzar el 2017, els solars de la Zona Franca estaran requalificats per a usos penitenciaris perquè s’hi puguin construir els nous equipaments, i el Departament de Justícia encarregarà de forma immediata els projectes corresponents als dos nous centres.


Acció Lila i l’Aldarull exigeixen que es pugui avortar a l’hospital Sant Joan de Déu de Manresa | Ona Bages\nInici Àudio Acció Lila i l’Aldarull exigeixen que es pugui avortar a l’hospital Sant...\nAcció Lila i l’Aldarull exigeixen que es pugui avortar a l’hospital Sant Joan de Déu de Manresa\nMés d’una setantena de persones es van concentrar ahir a l’Hospital de Manresa per exigir que s’hi pugui avortar. A diferència d’Igualada i Vic, a la capital del Bages no es fan interrupcions a partir de la setmana nou d’embaràs.\nL’hospital, gestionat per la Fundació Althaia, ha sigut senyalat per diversos col·lectius, entre ells acció lila per denunciar que a la ciutat s’està negant “el dret a l’avortament”. Convocats pels col·lectius Acció Lila i l’Aldarull, culpen d’aquest fet a l’orde de Sant Joan de Déu, una de les tres institucions que forma part del Patronat d’Althaia, pel que exigeixen “la fi de les pressions i ingerències religioses”. Lila Corominas, d’Acció Lila, denuncia que el consistori és conscient que no es fan avortaments.\n151220 LC LILA COROMINA_HOSPITAL\nSant Joan de Déu de Manresa és l’únic hospital gran de la Catalunya Central on no es fan avortaments. A Vic, en canvi, sí que se’n fan de quirúrgics entre la setmana nou i 12; i a Igualada de farmacològics en el mateix període. Entre clams contra Althaia i a favor del dret a l’avortament, els convocants han desplegat una pancarta, entre bengales, en la que s’hi podria llegar “A Manresa no ens deixen avortar ni transitar”.\nAmb tot, fem Manresa té intenció de presentar una moció al ple municipal d’aquest dijous en què demanaran que es convoqui una junta extraordinària del patronat d’Althaia amb un únic punt a l’ordre del dia: debatre sobre la qüestió dels avortaments i demanar que s’acordi que se’n facin.


PxC - José Anglada de nou denunciat per insults masclistes i misògins\nSant Adrià de Besòs | Redacció.- La regidora de PxC a Sant Adrià de Besòs Menchu Martí ha tornat a denunciar per segona vegada a José Anglada per injúries, calúmnies i amenaces.\nL'ex militant de PxC, querellat pel consell executiu del partit per presumptes delictes d'apropiació indeguda i estafa va tornar a mostrar la seva misèria humana amb un enfilall d'insults masclistes i misògins al seu compte de twitter.\nLa denúncia també s'ha fet extensiva a l'amiga i secretària personal d'Anglada, Marta Riera a la qual el vigatà va pagar una caldera amb diners del grup municipal de Plataforma per Catalunya a Vic, que es va sumar veloçment al insultant ridícul com lloba ferida. Cal recordar que la Marta Riera també té interposada una querella al jutjat de Vic de Plataforma per Catalunya per un presumpte delicte d'apropiació indeguda.\nAquesta denúncia es suma al llarg historial judicial i les múltiples condemnes que ja té l’expulsat de PxC, a més de les diferents querelles i demandes a les que haurà de fer front en les properes dates. La propera serà el 8 d'octubre que està citat a declarar a les 12 del matí als jutjats de Vic com a imputat davant d’una querella criminal per un presumpte delicte de revelació de secrets.


Figueres impulsa la segona fase del convent dels Caputxins per poder obrir el 2014 - Diari de Girona\nFigueres impulsa la segona fase del convent dels Caputxins per poder obrir el 2014\nEl consistori ha posat a licitació l'actuació per convertir-lo en auditori i espera iniciar els treballs d'aquí a tres mesos\nL´interior de l´edifici, amb els treballs de la primera fase a punt de finalitzar-se. conxi molons\nFIGUERES | G.T L'Ajuntament de Figueres ha posat a licitació la segona fase de les obres per convertir l'antic convent dels Caputxins en un auditori. Els treballs, valorats en 1.356.628 euros, podrien començar d'aquí a tres mesos, un cop s'hagi fet l'adjudicació de l'actuació. El consistori, a través també de fons de l'1% Cultural de l'Estat, ha enllestit la primera fase dels treballs que han servit per consolidar l'estructura d'aquest emblemàtic edifici. La segona fase haurà de permetre revestir l'interior. Els treballs tenen un termini d'execució de 13 mesos pel que l'equipament podria enllestir-se, si no hi ha més retards, el proper 2014. Per a més endavant tot i que sense data, quedaria pendent l'actuació exterior on hi ha els antics horts i on s'havia plantejat, fins i tot, poder fer concerts a l'aire lliure.\nLes obres de la primera fase, que es va iniciar fa un any i han costat gairebé 1,5 milions d'euros, ja s'han acabat i ara es podrà impulsar la segona, que s'espera que es pugui començar en els propers mesos. L'objectiu passa per dotar la ciutat d'un equipament cultural de mitjà format que permeti acollir unes 300 persones.\nEls treballs, però, han experimentat múltiples entrebancs. I és que s'hi han trobat des d'unes pintures murals del segle XVIII fins a una granada de la Guerra Civil que va aparèixer durant les obres. Això ha provocat que els treballs s'hagin hagut d'aturar en reiterades ocasions i els teminis s'hagin hagut de retardar. La previsió és que les noves obres per a poder posar en marxa l'espai puguin executar-se en un termini de tretze mesos.\nDes de fa mesos el consistori fa canvis de partides amb l'objectiu de seguir invertint en aquest espai i garantir-ne el finançament. També ho ha tingut en compte en el pressupost d'enguany, convertint-ho així en una de les úniques inversions que es faran juntament amb la Casa Empordà o la reconversió del Passeig Nou. Alguns dels grups de l'oposició, però, han criticat les ja habituals modificacions de partides per a invertir-hi. I és que, segons diuen, el consistori treballa per tenir-lo acabat sense tenir un pla d'usos clar sobre què fer-hi i com es mantindrà.\nL'equipament comptarà amb quatre plantes. A la baixa hi haurà el vestíbul i els magatzems. A la principal, els vestíbuls, camerinos i la caixa escènica. A la primera la grada de l'auditori -que serà retràctil- i, a la superior, la maquinària. El consistori sempre ha desensat que es busca un espai amb les màximes prestacions que es pugui posar a disposició d'entitats o de l'orquestra de la ciutat.


EL PEN Català, primera entitat convidada als esmorzars de la FOCIR - PEN Català\nInici > Actualitat > Notícies > EL PEN Català, primera entitat...\nEL PEN Català, primera entitat convidada als esmorzars de la FOCIR\nEls esmorzars de la FOCIR tenen com a objectiu sensibilitzar sobre el dret i el deure a les relacions internacionals de les organitzacions catalanes i, alhora, difondre i donar visibilitat a la seva tasca.\nEl PEN Català ha participat avui, com a entitat convidada, als “Esmorzars de la FOCIR”, una paltaforma pensada per donar a coneixer a l’opinió pública la importància de la internacionalització de la societat civil. En aquest context el PEN ha tingut l’oportunitat de presentar els seus objectius, la seva estrutura en comitès i el seu programa de treball.\nEn el transcurs de l’esmorzar també s’ha pogut escoltar i donar veu a Sihem Bensedrine, periodista que s’ha vist obligada a marxar del seu país, Tunísia, i a qui Barcelona ha acollit dins del Programa Escriptor Refugiat coordinat pel PEN Català. Sihem Bensedrine, redactora en cap de Ràdio Kalima des de 1999, ha viscut greus assetjaments policials, ha estat empresonada i ha patit una forta campanya de difamació en el seu país. Sihem ha denunciat Tunísia, un país aparentment democràtic però que amaga una societat tancada sense llibertat d’expressió en la que els mitjans són controlats pel govern. Com a prova Sihem ha destacat que, en les darreres eleccions, del total de l’espai assignat als anuncis electorals un 97% va ser per al partit de Ben Alí.\nEl PEN Català també ha aprofitat aquesta tribuna per donar a conèixer un informe on denuncia l’ús anecdòtic del català a la Justícia. La situació legal del català, tot i ser llengua cooficial, no és equivalent a la del castellà, sobretot en l’àmbit jurídic, aquesta és una de les conclusions que recull l’informe presentat ahir a les Nacions Unides en motiu de l’Examen Periòdic Universal al que es sotmet enguany Espanya.


L'oposició blocarà el segon intent de Boris Johnson de convocar eleccions avançades\nVon der Leyen presentarà la nova Comissió Europea el 10 de setembre\tVon der Leyen presentarà la nova Comissió Europea el 10 de setembre\nL’oposició blocarà el segon intent de Boris Johnson de convocar eleccions avançades\nEls laboristes, els liberals, l'SNP i el Plaid Cymru acorden votar 'no' o abstenir-se a uns comicis a l'octubre\nL’oposició del parlament britànic blocarà el segon intent del primer ministre, Boris Johnson, de convocar eleccions a l’octubre, abans de la data prevista per al Brexit. Els laboristes, els liberals, el Partit Nacional Escocès (SNP) i el Plaid Cymru han acordat avui, segons apunten mitjans britànics, votar ‘no’ o abstenir-se en la votació que tindrà lloc dilluns a la Cambra dels Comuns en el que és el segon intent de Johnson de convocar eleccions el 15 d’octubre, dos dies abans que se celebri la cimera europea prevista per al 17 i 18 d’octubre.\nEl de dilluns serà el segon intent del primer ministre britànic per forçar un avançament electoral abans del Brexit. Ja ho va intentar aquest dimecres, però, malgrat rebre més vots a favor que en contra, va quedar lluny dels dos terços necessaris per aconseguir-ho.\nAvui, més, la Cambra dels Lords ha aprovat la legislació que ha de blocar el brexit sense acord, fet que bloca el marge de maniobra de Johnson.\nLa diputada laborista Emily Thornberry ha reconegut en declaracions a la BBC la desconfiança de l’oposició en Johnson, a qui ha titllat de ‘mentider’, davant la possibilitat que es pacti una data per a les eleccions i es posposin fins al novembre, és a dir, després del Brexit, que seria sense acord ni pròrroga.\nEn declaracions també a la BBC, el portaveu dels liberals, Tom Brake, ha insistit que els partits de l’oposició no donaran a Johnson les eleccions per les quals està ‘tan desesperat’ fins que no s’hagi aconseguit una pròrroga i s’asseguri que no hi ha el risc d’un Brexit sense acord.\nAl seu torn, el líder de l’SNP, Ian Blackford, ha afirmat també a la BBC que les eleccions es faran ‘quan sigui el moment’. ‘No haurem d’esperar gaire’, ha apuntat Blackford, que ha remarcat que la ‘principal prioritat’ és evitar una sortida de la Unió Europea sense acord.\n08:00Les portades del diumenge 29 de novembre de 2020


Morera obri la porta a canviar el reglament de les Corts per a impedir el bloqueig de Vox - À Punt\nMorera obri la porta a canviar el reglament de les Corts per a impedir el bloqueig de Vox\nL'objectiu és evitar que cap partit puga bloquejar declaracions instituacionals amb "qüestions essencials".\nReunió de la Junta de Síndics / Corts\n22 de novembre 2019 - 16:56\nEl president de les Corts, Enric Morera, ha obert la porta a modificar el reglament del Parlament valencià per a impedir el bloqueig de Vox a les declaracions institucionals, com la del 25 de novembre pel Dia Internacional de l'Eliminació de la Violència contra la Dona.\nMorera ha avançat que tots els grups, excepte Vox, això és, el PSPV, Compromís, Unides Podem, PP i Ciutadans, han donat suport a una proposició no de llei d'urgència en suport a la declaració de Nacions Unides pel 25N, que s'aprovarà en el ple de la setmana que ve.\nDe cara al futur, ha declarat que el reglament de la cambra s'ha d'adaptar a la "nova situació", després de l'entrada del grup de deu diputats de Vox, i el seu rebuig a diverses declaracions institucionals. L'objectiu serà "adaptar la llei al pluripartidisme, i que cap partit puga bloquejar qüestions essencials", per a la qual cosa ha recordat que no fa falta unanimitat, i que hi ha una comissió que s'encarrega d'això.\nVox ha contestat que un canvi de reglament és un "atemptat contra la pluralitat"\nPer part de Vox, la portaveu a les Corts, Ana Vega, ha considerat d’"atemptat contra la pluralitat política" la possibilitat de canviar el reglament d'aquesta manera. Ha recordat que el seu partit "representa vora 200.000 valencians" i que va pujar en les eleccions generals del 10N fins als 52 diputats al Congrés.\n"Això s'està convertint en un estat bananer on l'esquerra vol fer la seua interpretació de les lleis per a expulsar els grups que venen a dir el que no havia dit ningú, perquè no els interessa", ha declarat després de presentar a la porta de les Corts el “Manifest contra la violència” amb motiu del Dia Internacional de la Violència contra la Dona. Aquest manifest exigeix derogar la llei de violència de gènere per "atemptar contra la presumpció d'innocència de l'home", i per ser una norma "no efectiva, ja que continuen morint dones en mans de maltractadors".


L'objectiu del projecte era aconseguir un robot similar al BB8 i poder realizar el control del sistema Arduino. Tal com s'explica a l'arxiu PDF a la part inferior de l'article, el projecte es basa en altres aficionats que han realitzat construccions similars, com per exemple Techbuilder o James Burton.\nL'alumnat no disposa del mateix temps ni recursos per a realizar projectes de tal complexitat dins els seu TDR i és per això que l'objectiu no era la construcció completa del projecte sinó part de la estructura i principalment la base. El pressupost per al projecte era de 95€ entre base,motors, placa Arduino, mòdul bluetooth,...\nAquest és un croquis general del projecte.\nEl control del robot es realiza a través de bluetooth amb una app realizada en Appinventor.\nAquí podeu veure un croquis de l'esquema de muntatge i la ubicació dels elements del robot.\nEn el següent vídeo es mostra el funcionament dels motors i el control a través de la app realitzada amb Appinventor.\nTal com s'explica a les conclusions del projecte, no s'han aconseguit els objectius finals però si que s'ha realizat el control dels motors a través de la app i la construcció de la base. La part superior i la millora del control queda per a una segona part del projecte.


la evolució de la fotografia timeline | Timetoast timelines\ncomportament de la llum\nMo tzu decriu que la llum projecta imatges invertidessobre un paret en passar per un forat.\nPeriod: 500 BCE to 1800\npreocupació dels rajos de llum\nEl filòsof grec Aristòtil, va construir la primera cambra obscura.\nreferències de la cambra obscura\nEntre l'any 1300 i 1400, es troben referències de la cambra obscura en escrits de científics àrabs. Alahazeni va demostrar través dels seus experiments i d’un estudi i descripció\ndetallada dels ulls, que els rajos lluminosos no són emesos\npels ulls tal com deia Aristòtil.\nLa existència de la cambra obscura.\nEl filòsof i científic anglès, Roger Bacon, ja coneixia l’existència de\nla cambra obscura i en recomanava l’ús per a la visualització dels eclipsis.\nEl filòsof, matemàtic, físic i astrònom jueu Levi ben Gershon va\nrealitzar observacions astronòmiques utilitzant la cambra obscura, i va\ndescriure mètodes per a mesurar els diàmetres angulars del Sol, la Lluna i\nels planetes Venus i Júpiter.\nLa cambra obscura com un instrument per a copiar o calcar imatges.\nla càmera fosca va començar a utilitzar‐se com un instrument auxiliar per a la representació de la realitat. Es troba als manuscrits de Leonardo da Vinci.\nLa cambra obscura portàtil\nMés endavant, al s. XVI, Giovanni Battista della Porta va afegir una lent a l’orifici per tal de millorar la\nqualitat de la imatge projectada.\nL’interès per les cambres obscures va ser tan gran que es van acabar construint en fusta, com si fossin\navenç molt important.\nFou al s. XVII, quan es va produir un avenç molt important.\nGràcies als estudis que un monjo alemany anomenat\nJohann Zahn havia fet 150 anys abans, la cambra obscura\nva evolucionar cap a una cambra portàtil, més petita, que\nincorporava un mirall a 45o i una pantalla de paper,\nEntre 1780 i 1810 els anglesos Thomas Wedgwood i Humphry Davy van aconseguir els primers resultats\nanomenats fotogrames, eren impressions en paper de fulles de plantes.\nPeriod: 1780 to 1938\nprimera imatge permanent\nLes primeres imatges fotogràfiques permanents que es van obtenir daten de 1826 (s. XIX) i van ser obra\ndel científic francès Nicéphore Niepce.\nMillorant la qualitat i reduint el temps d’exposició\nCap al 1835 Daguerre va substituir la planxa de\npeltre per una planxa recoberta d’una capa de\niodur de plata sensible a la llum, sobre la que es\nproduïen impressions en blanc i negre. Reduint el temps\nd’exposició a uns 30 minuts.\nl’inventor britànic William Henry Fox Talbot ja havia descobert com crear imatges amb\nun sistema de positiu‐negatiu que va anomenar calotip i que permetia obtenir diverses còpies. El 1835 va\naconseguir fer el pas definitiu en el fixat de les imatges, que requerien en principi de 30 segons\nd’exposició. En pocs anys el temps d’exposició es va reduir a pocs segons.\nFer els invent públics\nL’any 1839 Daguerre i Talbot van fer públics els seus invents, John Wiliam Herschel va donar el nom de\nfotografies a les imatges obtingues, i el govern francès va considerar la fotografia un invent d’interès\nLes plaques seques i les còpies\nCap al 1850 Gustave Le Gray va inventar el sistema del col∙lodió humit, que s’aplicava sobre una placa de\nvidre neta i polida.\nDurant el s. XIX també es va intentar obtenir fotografies en\ncolor. La primera és obra de James Clerk Maxwell i data de\nLes plaques seques\nRichard Leach Maddox i Charles H. Bennet van introduir\nles plaques seques, aquesta nova tècnica\npermetia utilitzar materials secs i reduir el temps d’exposició a un quart de segon. Alguns els més\nimportants fabricants d’aquest tipus de càmeres foren els germans\nLumière, Guilleminot i Agfa.\nEl rodet i la fotografia a color.\nL’any 1884 als Estats Units l’inventor George Eastman va\npatentar una pel∙lícula que consistia en una tira llarga, que\nprimer era de paper i més endavant es va fabricar amb material\ntransparent i flexible, recoberta amb una emulsió sensible. Així\nva nàixer la pel∙lícula de rodet.\nPrimera placa fotogràfica a color.\nAl 1903, els germans Lumière van patentar la primera placa fotogràfica a color. Es va donar a conèixer amb el nom d’Autochrome, però no es va comercialitzar fins al 1907. Oferia diapositives a color sobre una làmina de\ncomercialitzar una càmera lleugera\nEl 1925 l’empresa alemanya Leica va comercialitzar una\ncàmera molt lleugera, petita i amanosa que tenia molt bona\nòptica i mecanismes de control, i que possibilitava fer\nfotografies de molt bona qualitat amb un aparell que es\npodia portar a sobre còmodament.\nla primera pel∙lícula de color anomenada\nDeu anys més tard, el 1935 Kodak va llançar la primera\npel∙lícula de color anomenada Kodachrome, que es va\nseguir utilitzant fins a l’any 2009. Agfa ho va fer un any més\ntard. Tot i això, les fotografies a color en paper no es van\niniciar fins al 1941 amb la pel∙lícula Kodacolor.\nLa fotografia instantània\nLa fotografia instantània és aquella que permet la impressió de la foto que s’acaba de fer. Aquesta va\nnéixer l’any 1938 i va ser obra de Edwin Land, un científic que prèviament havia inventat el filtre\npolaritzador. Aquesta càmera va ser comercialitzada per l’empresa Polaroid i va ser llançada al mercat 10\nanys després de ser inventada.\nels primers VTR\nEl 1960 els primers VTR Video Tape Recorder ja eren capaços de capturar imatges, convertir‐les en senyals\nelèctriques i guardar‐les en suport magnètic.\nL’invent que revolucionaria el camp de la fotografia es va produir l’any\n1969 i va ser el desenvolupament de l’estructura bàsica del CCD (Dipositiu\nde Càrrega Acoblada).\nLA REVOLUCIÓ TECNOLÒGICA. LA FOTOGRAFIA DIGITAL\nEl primer prototip\nEl 1975 Kodak va encarregar a l’enginyer Sasson la construcció de la primera càmera digital de la que es té constància.\nPesava 3,60 kg i només feia fotos en blanc i negre, tenia una resolució de 0,01 megapíxels i va tardar 23 segons en processar la captura de la primera imatge.\nLa primera càmera digital a la venda\nEl primer model de càmera digital es va comercialitzar l’any 1990, era la\nDycam model 1. Disposava d’un cable per a descarregar les imatges a un\nAl 1997 es va comercialitzar la primera càmera compacta, la\nDC210 de Kodak, que era senzilla d’utilitzar, tenia un disseny\nergonòmic i disposava d’una pantalla LCD en color.\nL’emmagatzematge es feia en una targeta de memòria.\nEl darrer avenç que s’ha produït en el camp de la fotografia va\nlligat a l’aparició dels smartphones. L’any 2005 la telefonia\nmòbil va llançar els smartphones o telèfons intel∙ligents.\nAquests nous telèfons mòbils porten incorporada la càmera fotogràfica digital, i això permet que actualment la fotografia estigui a la mà de tothom i disponible en qualsevol moment i a qualsevol lloc.


Número: 8 NOVETAT\n"Amb guanyar no n’hi ha prou!" Aquestes poques paraules reflecteixen la trajectòria i el pensament d’un gran campió, estimat arreu del món, que sempre ha deixat un record inoblidable en el cor dels aficionats. Aquest llibre és una confessió, una història, però també un homenatge al món del bàsquet europeu, del qual Saras ha ... + info\nMinguella Llobet, Josep Maria; Aguilar Arias, Francesc\nTeniu a les mans molt més que un llibre de futbol. Josep Maria Minguella, un dels agents més impor-tants de la història, ens revela, amb el suport del periodista Francesc Aguilar, els secrets més ben guardats de la seva experiència en l’univers futbolístic. Per les pàgines d’aquest llibre desfilen molts dels jugadors mítics qu... + info\nFormant persones més enllà de l'esport\nNúmero: 5 NOVETAT\nMessi, Xavi, Iniesta, Piqué, Sergi Roberto i Busquets, entre molts altres, revelen en aquest llibre el que ha significat el seu pas per les categories inferiors i el que representa la Masia. La Masia va començar sent concebuda com una residència, encara que aviat va passar a ser un concepte que engloba planter, valors, formació i espo... + info\nFC Barcelona. On viuen els somnis (1899-2019)\nSobrequés, Jaume; Sefcik, Julius\nUs convidem a fer un recorregut que s'inicia el 1899, quan un grup d'esportistes encapçalats per Hans Gamper, van fundar el FC Barcelona per poder jugar a futbol. Ningú podia imaginar aleshores que aquella modesta societat que va començar a jugar en un modest camp al Velòdrom de la Bonanova acabaria jugant com a local en sis camps m... + info\nUn llibre de Primera\nEt convidem a fer un viatge de les últimes deu temporades del Girona FC a través d'imatges del fotògraf Eddy Kelele. Un camí que s’inicia amb un ascens a la 2a Divisió B l'any 2007 i que culmina amb una temporada històrica que els catapulta a la millor Lliga del món. Fotos inèdites de la gesta de cada un dels jugadors que han fo... + info\nSaps que un parell de vegades vam estar a punt de guanyar la Lliga? Què tenim en comú amb l’Arsenal i el Benfica? Qui és el màxim golejador de la història perica, Marañón o Tamudo? Saps que molt abans del Tamudazo li vam donar en safata una Lliga al Barcelona… i no ho va aprofitar? Saps que l’Espanyol va organitzar el primer ... + info


Confirmació reserva matrícula - Institut l'Alzina\nGràcies! Has reservat hora.\nRebràs un missatge de confirmació a l’adreça de correu que heu proporcionat.\nSi no ho localitzes a la teva safata d’entrada mira a la safata de correu no desitjat.\nEn qualsevol cas la teva reserva està confirmada.\nRecorda revisar la documentació del web per entregar-la emplenada el dia de la matrícula.


25–27 de juny\nParc Torras i Villà (Cinema)\ndimarts, 6/07/2021 22.00 h\nCinemafreshhh - Festival de Cinema a la Fresca\nEl Javed és un adolescent britànic d'ascendència pakistanesa que viu a la ciutat anglesa de Luton el 1987. Escriu poesia com a mitjà per fugir de la intolerància de la seva ciutat natal i de la inflexibilitat d'un pare tradicional. Quan un dia coneix la música de Bruce Springsteen, el Javed veu paral·lelismes entre la seva vida de noi de classe treballadora i les lletres potents de l'artista.\ndimarts, 13/07/2021 22.00 h\nA punt de fer 45 anys, la Rosa s'adona que ha viscut sempre per i per als demés. Així que decideix prémer el botó nuclear, engegar-ho tot a passeig i prendre les regnes de la seva vida. Però abans vol embarcar-se en un compromís molt especial: un matrimoni amb ella mateixa. Aviat descobreix que el seu pare, els seus germans i la seva filla tenen altres plans, i que canviar de vida no és tan senzill si no és al guió familiar.\ndimarts, 20/07/2021 22.00 h\nEl Dani, un bon noi que durant els últims anys de la seva vida s'ha dedicat a tenir cura del seu pare malalt, decideix reprendre la seva vida després de la mort d'aquest. Just quan ha decidit emprendre un llarg viatge, coneix la Mila, una noia tan inquietant i sensual com inestable, que converteix aquesta nit en un autèntic malson.\ndimarts, 27/07/2021 22.00 h\nA l'Argentina, el terme gil es refereix a una persona bona, ingènua i alhora una mica imprudent. Com el grup de veïns d'un poble de Buenos Aires que decideix dipositar tots els seus estalvis en un banc, amb la finalitat de crear una cooperativa agrícola que, segons creuen, canviarà el seu destí. Però víctimes de l'estafa d'un advocat i un banquer corruptes, acaben perdent tots els seus diners.


les notes del Pep Molsosa: Rèptils\nA primers d'abril, el Marcel i l'Agnès, amics belgues, varen venir uns dies a l'Escala. El Marcel ens va regalar el seu llibre, testimoni d'una negra història belga: les trapelleries del seu rei al Congo, fa un parell de segles. El tinc tot just començat. La web de promoció aquí.\nPerò avui un article de la Soledad Gallego-Díaz, a El País, m'hi ha fet pensar. A Bruxelles sembla que hi ha també un gran bureau de reptiles: 1.700 lobbistes dedicats a reptar subreptíciament per impedir regulacions contràries als interessos dels taurons financers capitalistes.\nSoledad Gallego recull propostes concretes difoses en un Manifest de Thomas Piketty i en d'altres documents d'altres grups d'economistes alemanys, orientades a regular el capitalisme financer mundialitzat i, especialment, a enfortir el projecte comunitari.\nEncara, com en els temps del terrible Leopold, la batalla ideològica és fonamental. Ara en una situació molt més complexa i amb uns instruments mediàtics d'eficàcia impressionant.\nRèptils, encara, rèptils sempre.\nSortosament, les relacions que varem teixir aguanten encara !\nEtiquetes de comentaris: - de l'Escala, - sobre Governança, - sobre la Unió Europea


Mas demanarà a Rajoy fer el referèndum aviat | RAC1\nMas demanarà a Rajoy fer el referèndum aviat 28/12/2012\nLa Generalitat vol celebrar una cimera entre Artur Mas i Mariano Rajoy “les properes setmanes” per demanar-li formalment celebrar la consulta. Ho ha avançat el nou conseller de Presidència, Francesc Homs, en una entrevista a El món a RAC1. Homs confia que el Govern espanyol no porti el dret a decidir als jutjats: “Si el Tribunal Constitucional ho tomba el problema el tindran ells”.En una entrevista a El món a RAC1, Francesc Homs, ha dit que:\n- “Em fa respecte, però, més enllà del títol, no canvio ni de despatx. I, fins ara, ja hi havia molta gent que em deia conseller, tot i que no ho era. La feina no variarà massa.”\n- “La variació més important és el sentit de la legislatura. Cal fer front a una situació de crisi que s’agreuja cada cop més i també veure com i quan organitzem la consulta.”\n- “Les competències d’exteriors eren fins ara a Presidència i hi continuaran sent. El nom no hi figura perquè l’estructura del govern no s’ha modificat i arrenquem d’aquesta manera. Hi haurà alguns aspectes que haurem de reajustar, en virtut de l’acord CiU-ERC.”\n- “És un govern de continuïtat perquè no hem tocat les parets mestres, però sempre acabes fent alguns ajustos.”\n- “A qui li tocarà viatjar més és al president. Li tocarà agafar molts avions. És ell qui ha de portar la veu a fora.”\n- “No tinc pensat designar un viceconseller d’Exteriors. Però reorientarem l’estructura del departament cap a l’objectiu de la legislatura.”\n- “Participaré en el disseny i l’organització de la consulta, però el règim electoral penja del departament de la vicepresidenta Joana Ortega.”\n- “Si el Govern espanyol s’hi avé, farem servir el cens electoral per fer la consulta. Si no s’avé al procés de negociació, l’Estatut ens dóna competències exclusives per organitzar-la. Això requereix fer una llei, que en els propers mesos estarà enllestida.”\n- “Hem situat la consulta al 2014, però hem de fer una colla de passes. La primera és aprovar una resolució al Parlament, aquest mes de gener. La següent, dirigir-se al Govern espanyol i, atenent a la llei de consultes del 2010, intentar organitzar la consulta conjuntament. De moment diuen que de cap de les maneres.”\n- “El més raonable és que en les properes setmanes o mesos es programi una trobada entre el president de la Generalitat i el president espanyol.”\n- “Tenim tota una sèrie d’instruments que els hem d’orientar de cara al procés que tenim en un doble sentit: teixir aliances a fora i coordinar la presència de catalans a l’exterior per defensar una Catalunya que vol ser per ella mateixa.”\n- “L’Estat és responsable d’organitzar referèndums. Però l’Estatut dóna competències exclusives a la Generalitat per organitzar consultes, cosa que no tenien els bascos. I és tan senzill com exercir aquestes competències.”\n- “No s’entendria que, tenint com tenim reconeguda al nostre Estatut la competència per organitzar consultes, no poguéssim fer-ho.”\n- “Si després de tot això, el TC ho continua prohibint tot i per tot el problema el tindran més ells que nosaltres perquè com s’explica que, tenint reconeguda la competència per organitzar consultes, no en puguem organitzar cap ni de cap mena?”\n- “En els últims anys hem demostrat que no desistim col·lectivament com a país i que, cada cop que ens posen un obstacle, busquem la manera de saltar-lo.”\n- “Estic convençut que a Europa hi ha gent amb conviccions democràtiques. Però tampoc amagarem que hi ha dificultats, que moltes vegades vénen per les dinàmiques dels estats. Ara, possibilitats de trobar aliats n’hi ha.”\n- “El 2013 pinta pitjor que el 2012, però no vol dir que no ens en puguem sortir. Estem situats en l’escenari de la pressió fiscal més alta de l’Estat espanyol i una de les més altes d’Europa. I ajustos i retallades en la despesa n’hi continuarà havent.”\n- “Som conscients que la gent està cansada de pagar i de pagar més que els altres. Per això hi ha propostes orientades a sortir d’aquesta situació, que no té ni cap ni peus.”\n- “L’única despesa que puja, malauradament, és la dels interessos. I això passa perquè es van contreure uns deutes que cal tornar.”\n- “La despesa social de la Generalitat és menys en termes absoluts perquè hi ha menys diners, però en termes relatius ha crescut respecte a anys anteriors.”\n- “No s’ha creat cap conselleria nova. Fa dos anys es va passar de 15 a 12 conselleries, amb 11 consellers. Ara l’única diferència és que hi ha 12 consellers. Però no és veritat que aquest sigui el govern més car.”\n- “El govern espanyol amb determinades decisions que pren ens té a tots bastant desconcertats. Els objectius de dèficit que imposen a les comunitats autònomes que són inassolibles no tenen ni cap ni peus. Això no s’aguanta per enlloc.”\n- “Fa molta angúnia aquestes informacions que diuen que el Govern espanyol utilitza la policia per finalitats polítiques. Això és propi de repúbliques bananeres. Les últimes setmanes i mesos han passat coses molt estranyes. Hem demanat explicacions per activa i per passiva al ministre de l’Interior, tant públicament com privada, i no se’ns ha donat cap resposta.”\n- “No comparteixo en absolut aquesta manera de fer política, com la de Ciutadans, que utilitza la difamació com a eina i que pensa que és millor dir-la grossa perquè en quedi alguna cosa.”


UEC Barcelona SAME: Murciana al mallo Pisón, Riglos\nRessenya: Murciana al Pisón\nVia clàssica que tot escalador de Riglos somia fer. El seu desplom, la llargada, un intent fallit anys enrera i la solana que fa tot el dia ens feia entrar a la via amb molt de respecte. Tot i així ens trobem amb una via que es deixa escalar molt bé, molt continua excepte en uns petits punts i ben equipada a l'estil riglero.\nEquipament: via completament equipada amb parabolts, algunes ressenyes aconsellen portar tascons pels 2 primers llargs, nosaltres els vam portar però no en vam posar-ne cap.\nT1: comencem la via pel marcat diedre de la part dreta del Pisón. La primera tirada ja ens posarà a to amb un primer passet als primers metres de la tirada. Després el llarg afluixa una mica i es deixa escalar bé amb bona tècnica de diedre/xemeneia.\nT2: llarg semblant a l'anterior però més mantingut, seguim amb tècnica de diedre fins a la reunió que trobarem sobre una repissa.\nT3: primers metres de diedre amb tendència a la dreta, seguidament realitzarem un fàcil però no protegible flanqueig cap a l'esquerra i en aquest punt comença la festa del bolo. Escalada molt agraïda i disfrutona pels habituats a Riglos.\nT4 i T5: es comencen a notar els metres i el lleu desplom de la paret, tot i així amb els immensos cantos i bolos de la paret no haurem de patir molt en cap dels dos llargs. Llargs molt continus i espectaculars, escalada de bolo en bolo cada un millor que l'anterior.\nLes clàssiques autopistes rigleres\nMentre hi hagi humor.... tot anirà bé!\nT6: arribem al llarg dur de la via amb la dificultat concentrada en dues panxes (en aquests punts podrem trampejar una mica amb les antigues proteccions de la via, burils i claus antics, tot i així s'ha d'escalar). Com a comparació podríem dir que els passets durs són molts semblants al 6c de la via Chooperior.\nT7: sembla que el llarg dur ja ha passat i arriba l'hora del relax però... no és així!!! Tirada que vam trobar molt dura on encara ens quedaran per superar un bon parell de panxes rigleres (poder el cansament i el sol ja començaven a afectar més). Passos bastant obligats que ens obligaran a escalar i a no relaxar-nos ni un segon. Reunió en una còmode vauma on podrem recuperar forces pel darrer llarg.\nMateu a lo Hubber... descanset abans del llarg de 6c+.\nRefugiats del sol recarreguem piles per l'últim llarg.\nT8: tot i la graduació més dura que donen totes les ressenyes el vam trobar molt més suau i menys obligat que l'anterior. Passet per superar un sostre i seguidament escalada còmode fins a l'argolla vermella del final de via.\nUn cop més... cim del mallo Pisón!!!


L’exposició “A la taula d’Estelina” proposa un recorregut pels rituals dietètics de les comunitats jueves medievals - Ajuntament de Girona\nL’exposició s’estructura a partir d’imatges i de textos medievals, de documents dels arxius reproduïts en facsímil, d’objectes i d’estris de taula de l’edat mitjana, de llibres de cuina o de ritual alimentari judaic. També presenta alguns dels productes caixer fets actualment a Catalunya, a més a més de reculls de fotografies que presenten la vida i el ritual de l’alimentació jueva d’avui en dia.\nLa mostra també té en compte un aspecte molt important: els dejunis prescrits en dates concretes, i que es complien de manera estricta, i els àpats propis dels moments de dol per la mort d’un familiar. Finalment, l’exposició fa referència directa al manteniment de tot aquest cúmul de lleis, tradicions i rituals alimentaris i explica quina és la situació a dia d’avui entre les persones jueves que viuen a Catalunya i compleixen amb la llei de la Caixrut.\nA la Girona de l’edat mitjana, com a arreu de Catalunya, l’alimentació marcava les diferències socials, culturals i religioses entre grups i comunitats que coexistien en el mateix espai. No era igual la que rebien els nobles que la de les classes baixes, ni la de la gent de ciutat que la de la gent de pagès, talment com no era la mateixa la d’una persona jueva de la d’una persona cristiana.\nUna manera d’alimentar-se i de preparar els aliments implica una manera de viure i de posicionar-se en relació amb l’altra gent. És important saber què menjaven i com i quan ho menjaven les persones jueves que vivien a les poblacions catalanes i entre elles, i de manera molt significativa, Girona. Perquè en allò que menjaven hi havia el fonament de la seva identitat, de manera que es complia la dita: «digues-me què menges i et diré qui ets».\nCom a activitats complementàries, des del Patronat Call de Girona s’han organitzat visites temàtiques amb el títol “El rebost del Call”, que proposen un recorregut per mostrar les herbes i les plantes utilitzades a la cuina jueva, a banda d’uns tallers de cuina amb receptes pròpies de les taules jueves, un cicle de concerts de música jueva de temàtica relacionada amb els aliments i la cuina, a més de les ja habituals tardes de contes al Call, que aquest any també faran una clara referència als aspectes alimentaris. Podeu consultar les activitats al web del Museu d’Història dels Jueus: www.girona.cat/call\nLa mostra, comissariada per la directora del Museu d’Història dels Jueus, Sílvia Planas, és una producció del Museu d’Història dels Jueus - Patronat Call de Girona, i es podrà veure fins al 17 de setembre de 2017.


S’acaba el termini de presentació d’ofertes i s’ha detectat una incidència? No ens esverem! – Consorci AOC\nQuan es detecta una incidència que afecta la presentació d’ofertes de Sobre Digital, cal tenir en compte que:\nLa incidència es comunica a https://www.aoc.cat/estatserveis/ i queden informats els serveis afectats per tal que es pugui valorar l’ampliació del termini de presentació per part dels òrgans de contractació, així com, incorporar la informació del comunicat a l’informe, si s’escau.\nEn el cas que la incidència ja hagi finalitzat i hagi afectat la presentació de l’oferta d’algun licitador:\nL’eina Sobre Digital incorpora en l’Informe de traces de presentació de cadascuna de les empreses. El mateix òrgan de contractació pot descarregar el Registre d’obertura des de l’eina d’obertura de sobres (on quedarà informat l’error que ha impedit la presentació de l’oferta en qüestió per a verificar si es correspon amb l’incident tècnic comunicat).\nSi encara no s’ha obert cap sobre de la licitació i l’òrgan de contractació determina que l’empresa ha de poder finalitzar la presentació, l’eina permet fer-ho, tot i que hagi finalitzat el termini de presentació d’ofertes; Sobre Digital ressaltarà que l’oferta s’ha presentat fora de termini, i serà competència de l’òrgan de contractació decidir si aquesta és acceptada o no.\nTrobareu tota la informació sobre licitacions electròniques al Portal de Suport d’e-Licita


Apologia de la curiositat: Aquest diumenge a Itàlia, el desastre d’una bellesa sense moral\nItàlia era considerada un “laboratori polític” que els aprenents de demòcrates corríem a estudiar i a respirar. Avui hem d’admetre que el principal balanç polític italià continua sent la desencisada frase lampedusiana “Cal que tot canviï perquè tot continuï igual”. Constitueix un balanç tristíssim. La inestabilitat, la corrupció, la desigualtat social i territorial presideixen la governança del país que representa la vuitena economia industrial del món i la segona manufacturera d’Europa, un país que representa sobretot la matriu de la nostra cultura llatina. La lliçó que encara no hem après és que sense una moralització real de la vida pública i de la privada no hi ha cap sortida de la crisi.\nA Europa els grans corrents de pensament i de poder sempre han oscil.lat entre el Mediterrani i el nord. La reforma luterana va ser d’alguna manera una negativa germànica a pujar al carro del brillant Renaixement d’inspiració grecollatina sorgit a Itàlia. En l’època contemporània, durant tota la guerra freda l’únic país amb democràcia parlamentària de l’arc mediterrani va ser Itàlia, si fem abstracció per un instant de la porció mediterrània de França. Això no ha impedit la crisi, la fragmentació i el desprestigi dels partits democràtics italians. Entre 1946 i 1992 Itàlia va tenir 48 governs diferents i sempre va manar la Democràcia Cristiana, de virtuts ben poc cristianes, mentre el poderós PCI administrava una bona part dels organismes regionals i municipals com un aparador de la seva capacitat de gestió.\nL’arribada dels socialistes de Bettino Craxi al poder va afavorir directament la naixença de l’imperi mediàtic i després polític de Silvio Berlusconi. Bettino Craxi va acabar autoexiliat a Tunísia per no sotmetre’s a la justícia, a l’escombrada higiènica del moviment de jutges Mans Netes, el qual va significar la desaparició de tots els grans partits, sotmesos a un canvi cosmètic de sigles. L’esforçada neteja judicial no va servir de res durador. Fins i tot els comunistes del PCI van arribar al govern amb Massimo d’Alema, però l’únic llegat que n’ha quedat va ser la frase llançada pel realitzador Nani Moretti al cap del govern: “Massimo, ma di qualcosa di sinistra!”. Avui la moralització dels usos de la vida pública i la privada continua sent el canvi pendent més determinant, sense el qual tota la resta es converteix, comprovadament, en la talentosa comèdia dell’arte de sempre, més concretament en l’assentat “arte d’arrangiarsi” o espavilar-se cadascú pel seu cantó sense resoldre res.


Si heu realitzat una instal·lació predeterminada, el primer que hauríeu de veure en arrencar el sistema és el menú del carregador de l'arrencada grub. Les primeres opcions al menú seran per al nou sistema Debian. Si es detecten altres sistemes operatius durant el procés d'instal·lació (com ara Windows), es llistaran en el menú a continuació de les entrades dedicades a Debian.\nSi el sistema no s'inicialitza correctament, que no entri el pànic. Si la instal·lació ha finalitzat amb èxit, és molt probable que només sigui un problema menor que estigui dificultant l'arrencada de Debian. En la majoria de casos, aquest tipus de problemes es poden solucionar sense repetir la instal·lació. Una opció per solucionar els problemes és utilitzar el mode rescat integrat en l'instal·lador (vegeu Secció 8.6, “Restauració d'un sistema amb errors”).\nSi sou nou a Debian i kFreeBSD, tal vegada necessiteu l'ajuda d'usuaris més experimentats. Per a arquitectures menys habituals, com 32-bit PC, el millor és preguntar a la llista de correu debian-bsd. També podeu enviar un informe d'instal·lació tal i com es descriu a Secció 5.4.5, “Emissió d'informes d'error”. Si us plau, assegureu-vos de descriure clarament la situació i d'incloure tots els missatges mostrats que puguin ser d'ajuda als demés a l'hora de diagnosticar el problema.