Sushi a Sarrià a Domicili - Monster Sushi\nTé una irresistible antull de sushi? Amb Monster Sushi ja no tens cap excusa. Descobreix el nostre Delivery i prova el millor sushi de Sarrià a casa, a la feina o on tu vulguis.\nSushi a Sarrià\nT'emportem el millor sushi de Sarrià a domicili, tu decideixes quan i on. Fes la teva comanda en línia i en pocs minuts estarem trucant a la teva porta.\nMonster Sushi és un restaurant de sushi amb influències llatines que sorprèn els nostres clients. Combinem tècniques tradicionals amb productes de gran qualitat perquè gaudeixis d'una experiència original i saborosa, als nostres restaurants, a casa o on vulguis gràcies al nostre servei de sushi a domicili a Sarrià.\nDemana sushi a Sarrià a domicili\nA Monster Sushi volem ser percebuts com una experiència única i diferent en què la qualitat, l'hospitalitat i el respecte pel menjar juguen el paper principal. Amb un escenari cuidat però informal, sofisticat però atrevit, festiu però còmode. Un equilibri dins i fora de la cuina, amb l'objectiu de prestar un servei de gran qualitat, ja sigui a l'interior del local o al nostre servei de sushi a domicili a Sarrià.\nEls encarregats de portar-te el sushi a casa són part de la plantilla de Monster Sushi, per la qual cosa segueixen els nostres valors al peu de la lletra i tracten les comandes amb cura. Amb el nostre servei delivery et sentiràs igual de ben atès que a qualsevol dels nostres locals. El nostre objectiu és que la teva experiència sigui excel·lent, sense importar si ets en un dels nostres locals o si has demanat sushi a domicili a Sarrià.\nUtilitzem les millors matèries primeres per assegurar la qualitat de tots els nostres plats.\nCuidem tots els detalls minuciosament, des de l'emplatat, el packaging, fins a l'atenció al client i el nostre servei delivery.\nEls nostres sushichefs tenen sempre per objectiu assolir la màxima excel·lència en l'execució de cada plat\nGaudeix del japonès a domicili a Sarrià amb els 5 sentits\nEl menjar japonès s'ha de gaudir amb els cinc sentits. Utilitzar el gust i l'olfacte sembla evident, però l'art tradicional de la cuina japonesa consisteix a garantir que la vista, el tacte i el so també s'involucrin plenament en l'experiència. Els amants del sushi poden tastar totes les elaboracions de la nostra carta amb els cinc sentits. Demana sushi a domicili a Sarrià i gaudeix del plaer de menjar al millor japonès de Sarrià al complet.\nPer a la vista, cada plat es dissenya sobre una vaixella acuradament escollida. Aquesta ha d'evocar l'estació, realçar el plat i contribuir a l'atmosfera del menjar. Escollir malament el plat, podeu dissuadir el gaudi del sabor i l'aroma de fins i tot el plat més perfectament preparat. A Monster Sushi som molt detallistes i cuidem tots els aspectes de la teva experiència, per això, no només triem la vaixella que veuràs al nostre restaurant, sinó que també prestem especial atenció al packaging que rebràs quan demanis japonès a domicili a Sarrià.\nPer involucrar al tacte, la vaixella i els utensilis que es fan servir per servir o per menjar són importants per a aquest sentit. Si bé, també has de considerar la textura del menjar, la lleugeresa de la porcellana, la solidesa del gres, la calidesa dels lacats, són aspectes que cal tenir en compte. Cada elecció pot funcionar per exhibir un plat, però igualment per eclipsar-lo. Però si veritablement vols gaudir de la textura del sushi a Sarrià: a sota el protocol, menja amb les mans! No ens cansarem de repetir-ho. A Monster Sushi volem que tinguis l'experiència completa, per això t'animem a provar amb les mans i que assaboreixis al màxim el nostre producte.\nPer gaudir d'una experiència sensorial immersiva, heu de tenir en compte el so. Un sentit que no se sol tenir en compte a l’hora de sopar. Un menjador tranquil pot ajudar a concentrar la ment al menjar que se serveix, i potser les estacions es colen a la teva vetllada. Els sons de la naturalesa circumdant (una cigala brunzida, una brisa fresca entre els pins) es filtren, complementant l'estacionalitat de cada plat.\nProva els cinc colors del sushi a Sarrià\nA la gastronomia nipona els colors són fonamentals, especialment cinc: blanc, negre, vermell, verd i groc. Aquests colors estan associats amb el budisme, on cada color té un símbol. La incorporació d'aquests cinc colors no només milloren l'estètica i allò atractiu dels plats, estimulant el sentit de la vida; sinó que l’ús duna gran varietat d’ingredients, per assolir aquestes tonalitats, ajuda a garantir un gran contingut nutricional. Té sentit que com més colors tingui al seu plat, més saludable i nutritiu serà el menjar.\nA Monster Sushi respectem la tradició japonesa i en realitzem tots els valors. Per nosaltres els cinc principis són fonamentals. Sorprenem els nostres clients mitjançant una oferta gastronòmica saborosa i original pensada i feta des de la passió, la barreja i el respecte per la cultura japonesa en un entorn misteriós i sorprenent que et transporta a diferents racons del país. Què esperes per fer una comanda de sushi a Sarrià i gaudir dels cinc principis del menjar japonès des de casa? O des d'on tu vulguis, nosaltres t'ho emportem.\nCinc són els sentits, els colors i també els sabors. D'acord amb els cinc principis, els menjars japonesos també han de tenir un equilibri de salat, dolç, amarg, agre i umami. Umami és aquesta qualitat esquiva que se sol obtenir afegint dashi (brou elaborat amb konbu i katsobushi), per exemple, a diversos elements de la cuina japonesa com sopa de miso, ramen, amaniments i adobs.\nEls cinc principis també es reflecteixen en els mètodes de cocció: cru, bullit, al vapor, a la graella i fregit. A la cuina tradicional kaiseki hi ha una progressió gradual de plats suaus a plats més substancials i després de tornada a plats simples. L'alimentació conscient o mindful eating proposa fer servir l'olfacte, la vista, fins i tot l'oïda i el tacte a l'hora de dinar. Només cal veure un plat de menjar d'aspecte deliciós perquè s'estimuli la nostra gana.\nEt pica la curiositat? Vols explorar aquests nous sabors des de casa? Fes la teva comanda en línia o per telèfon i ens encarreguem de portar el teu sushi a Sarrià.\nGaudeix del millor sushi de Sarrià sense moure't de casa. Fes la teva comanda online o trucant per telèfon i els nostres propis repartidors t'ho portaran allà on siguis, sempre amb la qualitat que caracteritza Monster Sushi.


Benito Mussolini: “Jo estic acabat, però ara Itàlia és immortal”\nInici Època històrica Història contemporània Segona guerra mundial Benito Mussolini: “Jo estic acabat, però ara Itàlia és immortal”\nQuè hauria dit el dictador italià en ser detingut pels francesos a la fi de la Segona Guerra Mundial? Jordi Mata imagina les seves declaracions després de ser derrotat\nConversem amb Benito Mussolini la matinada del 28 d’abril del 1945 a la caserna dels carrabiners del poble italià de Germasino, prop de Suïssa, en una zona controlada pels partisans que lluiten contra les restes de la dictadura feixista que ha dominat el país des del 1922. Fa unes hores que Mussolini, la seva amant Clara Petacci i alguns partidaris seus han estat detinguts per partisans de la 52 Brigada Garibaldi, a la localitat de Dongo, quan intentaven fugir a Àustria. El dictador, un home abatut i conscient de la fi de la seva carrera política, parla baix i amb certa indiferència.\nEncara se’l pot anomenar Duce?\nAhir a la tarda, a Dongo, quan em van detenir, la gent ho feia. Però ara ja no és ahir a la tarda. Les coses són diferents.\nEscapar-se d’Itàlia era escapar-se de la derrota?\nEra escapar-se i prou, perquè una vegada acabada la feina de garantir la supervivència d’Itàlia, nous líders ocupessin el poder. En el futur es reconeixerà el meu sacrifici per salvar la pàtria. Ara, Itàlia ja és immortal!\nA vostè l’expulsen del poder els seus companys de partit el 1943 en acceptar que la guerra està perduda, quan britànics i nord-americans envaeixen el país, però els alemanys l’alliberen de la presó i li organitzen una mena d’estat al nord de la Península, la República Social Italiana, que en realitat governen ells. Tant de tràfec, per convertir-se en un titella de Hitler?\nTitella? No em jutgi tan alegrement. Itàlia s’havia dividit després de la invasió aliada, i el meu deure era posar-me al capdavant d’aquella part del poble que sempre havia confiat en mi. L’ajut del Reich era el que calia esperar d’una nació amb qui m’unien uns compromisos, i la seva intervenció en els afers de la República era imprescindible per muntar-ne l’estructura.\nI per suplir les mancances i les desercions dels italians, farts de la guerra.\nSí, és veritat. Vaig trigar massa a adonar-me que els italians no estaven fets per a un conflicte com aquest.\nPerdoni, però atacar França el 1940 quan ja estava pràcticament vençuda pels alemanys no demostra que aleshores confiés gaire en el seu propi exèrcit.\nTitlli’m d’oportunista, si vol. En aquell moment, semblava que la guerra acabaria aviat i que el Reich ho tenia tot de cara. No volíem quedar al marge d’una victòria que es presumia segura.\nI va ser per vanitat, per no ser menys conqueridor que Hitler, que va intentar envair Grècia amb resultats nefastos?\nGrècia era aliada de la Gran Bretanya i enemiga de l’hegemonia italiana a la Mediterrània, una hegemonia que ens corresponia... No hi busqui cap altre motiu.\nQuan decideix escapar-se?\nQuan veig clarament que m’he quedat sol. D’una banda, els alemanys s’han rendit, evacuen el territori i negocien la rendició amb els nord-americans i els partisans sense consultar-me. De l’altra, els camises negres ja no volen combatre.\nTenia previst un pla de fuga?\nMés o menys. M’ha tocat adaptar-me a les circumstàncies. La idea inicial era marxar a Suïssa, però va resultar impossible perquè la guàrdia fronterera col·laborava amb els partisans. Llavors, em vaig afegir a una columna de camions de soldats alemanys que volien creuar la frontera amb Àustria, però els partisans, que vigilaven que cap italià sortís del país, ens van desviar cap a Dongo. Allà van identificar tothom. I aquí em té, allunyat de les masses per evitar aldarulls.\nAra vesteix l’uniforme feixista, però és cert que s’havia barrejat amb la tropa d’un dels camions amb un casc i un capot alemany?\nSí. Calia que fugís com fos.\nLa guerra s’acaba i vostè està presoner. Què creu que li passarà?\nNo m’he parat a rumiar-ho. Suposo que seré lliurat al comandament aliat i que se’m jutjarà, però me’n sortiré. Al capdavall, sóc, o he estat, un cap de govern, i tinc documents comprometedors per a alguns caps d’estat del bàndol aliat que suposo que no volen que surtin a la llum.\nMussolini tenia un preu


Cultura presenta el poemari “La paraula i el gest” de l’alteà J. Lanuza - Altea Digital\nDurant la vesprada d’ahir, la plaça del Mestre de la Música va acollir la presentació del poemari “La paraula i el gest” de l’alteà Josep Lanuza, Quixala. Durant l’acte, també van intervenir Joan Borja, director de la Càtedra Enric Valor de la Universitat d’Alacant; i Lluís Fornés i Pérez-Costa, autor del pròleg i Doctor en Filologia Catalana. Més de cinquanta persones acompanyaren l’autor en l’estrena.\n“La paraula i el gest” és un poemari escrit el passat any durant el confinament. Lanuza explica que l’obra “repassa alguns moments concrets de la meua vida” en cinc parts diferenciades que tracten assumptes sobre la família, el poble d’Altea, amics i fets concrets. A més, destaca l’obra pel seu llenguatge senzill i un contingut personal.\nJoan Borja va descriure la publicació de l’obra com “l’eixida de l’armari poètic” de l’autor. “Després de tota una vida com a editor selecte, Quixala ha esdevingut poeta. Ara, és ell qui assumeix el joc de la paraula i la comunicació amb la literatura”, afegia.\nPer la seua part, Aurora Serrat, regidora de Cultura, qui va introduir l’acte, va valorar que “amb estes iniciatives, recolzem el teixit cultural d’Altea que completen la programació que s’ofereix durant tot l’any”.


Vallcarca: projectes de futur per refer un barri molt castigat\nAlonso Carnicer / Sara Grimal 01/05/2016 - 16.01 Actualitzat 01/05/2016 - 19.41\nAl barri de Vallcarca de Barcelona, amb afectacions viàries i urbanístiques que es remunten a dècades enrere, els processos urbanístics inacabats i la crisi immobiliària han deixat un paisatge desolat, ple de solars buits on es van enderrocar edificis, sense que s'hagi creat un nou paisatge urbà.\nLa majoria de veïns afectats pels enderrocs van ser reallotjats en un gran bloc entre les avingudes de Vallcarca i de la República Argentina, un model d'urbanisme que ara es qüestiona. El barri ha estat escenari d'una intensa polèmica sobre quin ha de ser el model urbanístic.\nAra l'Ajuntament de Barcelona ha anunciat la conservació d'un conjunt de cases tradicionals en dos sectors del barri, per evitar que hi hagi més enderrocs i protegir les edificacions que encara mantenen el caràcter de poble que va tenir Vallcarca. Les cases baixes, algunes amb jardins, estan en dues zones, en l'eix del carrer d'Argentera i en el de Farigola, amb un total d'uns 3.090 m2.\nPer als veïns que fa anys que ho reclamaven, és una bona notícia, però insuficient. Aran Llivina, veïna i membre de l'Assemblea de Vallcarca, creu que: "es conservarà aquesta part de barri, des d'aquesta cantonada fins a l'altra. Però és que aquí, en aquesta cantonada, hi va un edifici que creixerà fins a tenir sis plantes, i en aquell carrer també. Aleshores, no té sentit conservar un barri antic de postal quan en realitat Núñez i Navarro serà qui realment canviarà la fesomia del barri."\nAl perímetre del nucli més antic hi ha eixos on predominen els solars buits, molts propietat d'una sola constructora. Rodrigo Arroyo, una de les persones que treballen a l'hort comunitari creat fa quatre anys damunt l'espai d'una casa que es va enderrocar, explica que "en 350 metre hi ha nou solars buits. Això no té sentit. El que es veu és una destrucció massiva. És una vergonya."\nDiversos col·lectius han donat un nou ús lúdic i social a diversos solars, com el de l'antiga pedrera. Al davant, la masia de Can Carol, de 1860, es va salvar per la reivindicació dels veïns, que han creat una zona verda en els terrenys que l'envolten. Ara, l'Ajuntament ha comprat la casa i la rehabilitarà per fer-hi equipaments que podrien ser gestionats per entitats del barri. La Diputació de Barcelona ha cedit un altre edifici, l'antic consolat de Dinamarca, que també es destinarà a equipaments.\nLa prioritat per a l'Ajuntament de Barcelona, a banda d'aturar més enderrocs, és començar a construir. Eloi Badia, regidor del districte de Gràcia, ha anunciat que abans de l'estiu es posarà en marxa un concurs d'idees per actuar en el sector més pròxim al pont de Vallcarca, on hi ha més solars de titularitat municipal:\n"El que fem és un concurs d'idees. Per tant, vol dir que diferents equips d'arquitectes, de professionals que esperem que ho facin conjuntament amb la ciutadania, que vagin a preguntar, que s'empapin bé, hauran de dissenyar com tot aquell espai pot ser urbanitzat, i haurà de ser coherent amb tot l'entorn, hauran d'identificar on pot haver-hi la plaça del barri, on pot haver-hi els espais verds, etc. Fer tot aquest equilibri, i després escollirem, amb un tribunal en què hi puguin participar diferents entitats, quin és el projecte que ens sembli més adient. I l'implementarem."\nEls últims anys, s'han fet molts diagnòstics sobre els problemes i les necessitats de Vallcarca. Una quinzena d'entitats, entre associacions de veïns i altres col·lectius veïnals, van participar al novembre del 2014 en una taula d'urbanisme amb l'Ajuntament, assessorats per diversos col·lectius d'arquitectes. Molts creuen que cal una visió de conjunt del barri en comptes d'anar planificant per sectors, i alerten del risc de pressions exercides pels interessos privats.\nPer a Margarita Alonso, arquitecta especialitzada en urbanisme i mediadora voluntària per a Arquitectes Sense Fronteres: "plantejar-se treballar en un concurs d'idees o un estudi del barri sense fer una suspensió de llicències és perillós, perquè al final, les pressions econòmiques i de tot tipus que es reben mentre es fa l'estudi del que es vol fer, poden condicionar-lo. Es evident que la suspensió de llicències que s'ha plantejat i la modificació que s'ha plantejat era un treball de mínims. Tots els tècnics que hem treballat sobre el barri estem convençuts que s'ha de fer una suspensió de llicències més àmplia que permeti fer un estudi del barri en el seu conjunt."\nPer a un altre sector de veïns, la prioritat és molt diferent. Creuen que caldria avançar amb els enderrocs que permetin crear una zona verda al llarg de l'avinguda de Vallcarca. Per a Manuel Toribio, de la junta de l'Associació de Veïns Gràcia Nord-Vallcarca, "el concurs d'idees hauria de ser, què fem amb l'avinguda, des de la plaça de Lesseps fins a la casa Comas d'Argemir, que ha de quedar como un símbol d'aquest barri, en un entorn bàsicament verd."\nTots els veïns demanen a l'Ajuntament informació i transparència, i poder participar activament en les decisions que es preguin, per no repetir errors del passat.\nVallcarca, mesures per refer un barri molt castigat\nCom reparar les ferides del barri de Vallcarca?


La recuperació econòmica és l'objectiu del nou govern de Cambrils | Canal Reus TV\nLa recuperació econòmica és l'objectiu del nou govern de Cambrils\n13:20 - 11 juny 2015\nFomentar la recuperació econòmica per tal de generar ocupació, a través de plans d’ocupació i d’incentius a les empreses. Aquest serà l’objectiu primordial del futur equip de govern de Cambrils, amb la republicana Camí Mendoza al capdavant.\nUn desenvolupament econòmic que segons Mendoza, ha d’anar lligat a l’impuls d’un turisme sostenible. El futur govern també ha confirmat el repartiment de regidories. Entre d’altres, la fins ara alcaldessa, Mercè Dalmau, es farà càrrec de la regidoria de Turisme, mentre que la socialista Ana López dirigirà la de Promoció de Ciutat i Participació Ciutadana.\nEl nou govern també ha anunciat que redueix el nombre de regidors amb dedicació exclusiva; dels 6 de l’anterior mandat, als 4 actuals. Concretament, tindran dedicació exclusiva les tres caps de llista i el futur regidor de Cultura i Festes, Lluís Abella.\nLa recuperació de Ràdio Cambrils i la millora de la comunicació amb la ciutadania són altres objectius del nou govern.\n21.02 per Marc Càmara\n21.02 per Laura Borràs / Marc Càmara\nMilers de persones es manifesten al Mercadal\n21.02 per Anna Fortuny / Marc Càmara


Villa dei Fantasmi Rocca Di Papa Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 19 allotjaments a Rocca Di Papa.\nVia dell'Osservatorio, 9, Rocca Di Papa, Rocca Di Papa, Itàlia, 00040 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa dei Fantasmi\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Casa dei Fantasmi és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Rocca Di Papa. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Casa dei Fantasmi és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , servei de bugaderia.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, despertador, llits extrallargs (> 2 metres), aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Casa dei Fantasmi no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (40)Parelles (28)Viatgers en solitari (11)Famílies amb infants petits (1)


El secret del xef :: Libelista\nEn NAZAR MALIK i la seva família són especials: no tan sols van tots tatuats, sinó que els seus tatuatges prenen vida! El tatuatge den Nazar es diu Otto i és un pop maldestre, golafre i ple de recursos. Quan lOtto salta de lesquena den Nazar, sempre acaba enmig dalgun embolic. Però aquesta vegada les coses es posen molt negres, perquè sarrisca a acabar dins duna olla! En Nazar haurà desforçar-se per salvar-lo, però atenció..., sense desvelar a ningú el seu secret màgic.


EL CONSELL COMARCAL APROVA LA DECLARACIÓ DE “BÉ CULTURAL D’INTERÈS LOCAL” PER AL FORN DE PA DE CASTELLET — Alt Penedes\nEL CONSELL COMARCAL APROVA LA DECLARACIÓ DE “BÉ CULTURAL D’INTERÈS LOCAL” PER AL FORN DE PA DE CASTELLET\nEL CONSELL COMARCAL APROVA LA DECLARACIÓ DE “BÉ CULTURAL D’INTERÈS LOCAL” PER AL FORN DE PA DE CASTELLET Tots els grups comarcals van donar suport a la proposta de l’Ajuntament de Castellet i la Gornal d’atorgar aquesta figura de protecció patrimonial a l’antic forn de pa de llenya per tal que en el futur no pugui ser destruït i perquè pugui ser objecte de catalogació i estudi per part dels historiadors https://www.ccapenedes.cat/actualitat/noticies/el-consell-comarcal-aprova-la-declaracio-de-201cbe-cultural-d2019interes-local201d-per-al-forn-de-pa-de-castellet https://www.ccapenedes.cat/actualitat/noticies/el-consell-comarcal-aprova-la-declaracio-de-201cbe-cultural-d2019interes-local201d-per-al-forn-de-pa-de-castellet\nTots els grups comarcals van donar suport a la proposta de l’Ajuntament de Castellet i la Gornal d’atorgar aquesta figura de protecció patrimonial a l’antic forn de pa de llenya per tal que en el futur no pugui ser destruït i perquè pugui ser objecte de catalogació i estudi per part dels historiadors\nEl dijous 13 de novembre es va celebrar Ple ordinari del Consell Comarcal de l’Alt Penedès. Després de l’aprovació de l’acta de la sessió anterior, va començar la discussió de les dues propostes de l’Àrea d’Economia i Hisenda: la modificació de l’ordenança fiscal que regula el preus públics de les activitats i serveis de Joventut i un expedient de modificació de crèdit. Ferran Planas, president de l’Àrea, va explicar que els preus no només no han patit cap increment respecte de l’any anterior sinó que s’han afegit un seguit de descomptes en la matriculació d’alguns cursos i activitats per als joves amb discapacitat (33% de descompte), els joves que no tinguin prestació d’atuir (20%) i els joves amb carnet de la Xarxa de Biblioteques de la Diputació de Barcelona (5%). Aquesta proposta es va aprovar amb els vots a favor de CiU, PSC, ERC i PP i amb l’abstenció de la CUP i ICV.\nPel que fa a l’expedient de modificació de crèdit, Ferran Planas va explicar que calia incorporar majors ingressos aportats per la Generalitat per dur a terme la gestió dels centres oberts de Mediona, Sant Quintí de Mediona i Sant Sadurní d’Anoia; el centre obert d’estiu de Sant Quintí de Mediona i els programes d’atenció social i educativa per a infants i adolescents en situació de risc a Gelida, Pontons, Sant Pere de Riudebitlles, Sant Sadurní d’Anoia, Sant Martí Sarroca i Torrelles de Foix. També es van incorporar majors ingressos provinents de la Diputació de Barcelona per executar les obres d’arranjament dels camins de Cal Salines i la Carrerada. Les propostes de l’Àrea d’Economia i Hisenda es van aprovar amb els vots a favor de CiU, PSC, ERC, PP i CUP i amb l’abstenció d’ICV i la CUP.\nDins l’Àrea de Plans Transversals, es va donar compte de dos acords de la Junta de Govern sobre la modificació dels contractes de gestió i monitoratge del servei de transport escolar a centres d’ensenyament de la comarca durant el curs escolar 2014-2015. El conseller d’Ensenyament, Jordi Bosch, va explicar que a l’inici del curs escolar cal ajustar els contractes en funció de les parades d’autobús escolar que es creen o se suprimeixen en funció del nombre d’alumnes inscrits al servei de transport escolar. Enguany, la posada en funcionament de l’Institut de la Girada ha fet especialment necessari ampliar 5 rutes amb parades d’anada i tornada.\nDins aquesta mateixa àrea, es va portar a aprovació la declaració com a bé cultural d’interès local de l’antic forn de pa de Castellet, a petició de l’Ajuntament de Castellet i la Gornal. El president de l’àrea, Raimon Gusi, va explicar que el forn de maó refractari va ser construït per l’empresa Talleres Balart, amb seu a Sabadell, especialitzada en la fabricació d’equips per a la indústria de la panificació que van tenir una àmplia difusió a tot el territori de Catalunya i l’Estat espanyol. El forn de llenya i la pastera que hi ha al costat són un element d’aqueologia industrial amb gran valor educatiu perquè ens ensenyen una forma de fabricació del pa gairebé desconeguda en l’actualitat. Aquest punt va rebre el suport de tots els grups comarcals.\nPer acabar, dins el torn d’informacions de la Presidència, el president del Consell Comarcal, Francesc Olivella, va explicar que la setmana passada va començar la primera fase de la instal•lació de la nova senyalització turística acordada amb la Generalitat i que properament s’iniciaran els tràmits per poder dur a terme les obres d’arranjament dels camins de Cal Salines i la Carrerada i es començaran a executar les obres incloses dins el programa de manteniment de camins 2014 del Consell Comarcal.\nVilafranca del Penedès, 14 de novembre de 2014


Radiacions: S’agraeix. “Textures”, de Mireia Calafell\nRodó, punyent, emotiu, embolcallador, creïble: cadascú fent el seu paper, tot ben travat, gairebé tot en el punt just. La Cronista de Pega va sortir així després d’haver tocat les “Textures” de Mireia Calafell, al teatre del CCCB. La sensació que quan es fan recitals ben treballats, ambiciosos des del punt de vista de la barreja d’elements que plantegen però delicadament recosits, s’agraeix. I ahir, després de sortir mig atordida de l’Ateneu Barcelonès, la Cronista de Pega va agrair la feina de Calafell (poeta de recitar nítid, sense sobreactuacions ni escarafalls sentimentals innecessaris). (Per seguir llegint, vés cap aquí)\nPublicat per Anna Ballbona a 11:39


Apunts de Lectura: Señora de rojo sobre fondo gris - Miguel Delibes\nMiguel Delibes és un escriptor sòlid, potent, de paraula mesurada i justa que no defrauda mai.\nEn aquest relat, escrit en memòria de la seva dona Ángeles de Castro, narra la vida del protagonista, un pintor, amb la seva dona, una dona d’aptituds positives quasi extraordinàries.\nDe fet a la novel·la hi ha una frase, d’una gran bellesa, que és un resum de la vida d’aquest personatge femení: “Era una mujer que con su sola presència aligeraba la pesadumbre del vivir”\nPotser si desconeixem les motivacions personals de l’autor la protagonista es descrita com un personatge excessivament perfecte, però sabent-ne el context la cosa canvia.\nLa novel·la està estructurada sense capítols en forma de relat del pintor a una de les filles, que està a la presó per motius polítics, explicant-li els darrers dies de la seva mare i, en general la seva vida plegats.\nContraindicada si no us agraden les protagonistes quasi perfectes.\nEdiciones Destíno: 152 pàgines.\nPer saber-ne més: Miguel Delibes\nEtiquetes de comentaris: DELIBES Miguel, Novel·la\nEdinburgh 30 de setembre de 2017, a les 19:30\nQuan l estaba llegint al metro, en van caure les llàgrimes allà al mig.\nApunts de Lectura 3 d’octubre de 2017, a les 16:41\nÉs una novel·la sensible que arriba a les animes predisposades a deixar-se portar per la tendresa i a vegades no ho pots evitar. Gràcies per la teva sinceritat.


1r de maig al Vallès Oriental: Centenars de persones es van mobilitzar a Granollers i Mollet amb motiu del 1r de maig – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > 1r de maig al Vallès Oriental: Centenars de persones es van mobilitzar a Granollers i Mollet amb motiu del 1r de maig\nEl passat 1 de maig centenars de persones particpaven a les manifestacions de Granollers i Mollet convocades per CGT, CNT i Assemblea Llibertària del Vallès Oriental sota el lema "1r de maig més que mai: Enterrem el capitalisme". Des d'aquest sindicat fem una valoració molt positiva de les mateixes, ja que considerem que hi ha sectors cada cop més importants de la ciutadania que volen sortir al carrer a expressar el seu rebuig a la\nAls actes de les dues ciutats prengueren la paraula diferents activistes socials ( PAH, Assemblea Popular de Mollet, etc ) que ens explicaren les seves lluites i propostes. Així mateix, a l´acte de Granollers intervingué el company Quim Garreta que fer una crida a tots els presents a lluitar i plantar cara als atacs actuals ( sanitat, educació, etc ).\nConsiderem que hi ha sectors cada cop més importants de la nostra societat que són conscients que el sistema capitalista és igual de criminal a Blangadesh que a la nostra comarca. I que per tant, no hi han solucions a l´atur, la sanitat, etc.. dins del mateix.\nEn el context actual, des d´aquest sindicat ens reafirmem en la necessitat de lluitar i organitzar-se ,per fer front a la classe política i empresarial que ens governa.\nCentenars de persones es mobilitzen a granollers i mollet from CGT Catalunya


Segle V aC - Museu d'Història de Catalunya\nL’anomenada plaga d’Atenes va colpejar la ciutat entre els anys 430 i 426 aC, en el transcurs de la guerra que enfrontava Atenes amb la ciutat d’Esparta. És la primera epidèmia documentada per algú que la va viure. L’historiador grec Tucídides, en la seva obra sobre la Guerra del Peloponès, descriu la malaltia —que ell mateix va patir— i els seus efectes sobre la població.\nSens dubte, l’aparició d’aquesta plaga s’ha de relacionar amb el setge al qual estava sotmesa la ciutat. La gernació s’apinyava en un espai reduït, cosa que excedia les possibilitats de la ciutat de sustentar els seus habitants i els de les rodalies, i això va suscitar un episodi de fam i la ràpida difusió d’una malaltia que, en els dos anys del primer brot (430-429 aC), va causar la mort del 40 per cent dels habitants d’Atenes.\nFins avui encara no s’ha pogut establir, amb seguretat, l’agent patogen que va provocar l’epidèmia. Partint de les descripcions de Tucídides, diferents projectes d’investigació han identificat la malaltia com la pesta bubònica, la febre tifoide, el tifus, la verola o, fins i tot, la malaltia de l’Ebola. Amb tot, cap d’aquests estudis sobre el patogen causant de l’epidèmia ha estat reconegut del tot per la comunitat científica.\n«[...] I els que estaven sans es trobaven sobtadament ferits sense que tinguessin cap causa precedent que es pogués conèixer. Primer sentien una forta i excessiva calor al cap i els ulls s’enrogien i s’inflamaven; per dintre, la llengua i la gola estaven sanguinolentes, l’alè pudia i era difícil saber d’on podien venir els esternuts continus i aquella veu, que es tornava ronca.»\nTucídides, historiador (460/455 aC – 400 aC)


Correfoc - Diables de Sant Quintí\nEl correfoc es una aportació de la colla a la festa major de Sant Quintí, rel.lativament recent, ja que el primer que es va celebrar va ser l’any 1988. Tanmateix, la colla anteriorment ja n’habia protagonitzat diversos per tot el territori català.\nLa paraula correfoc neix a finals de la dècada dels 70 a Barcelona, on les tradicionals cercaviles o professons, evolucionen degut a la entrada en escena del públic assistent, ficant-se enmig dels diables i del foc durant el recorregut de les colles, corrent, saltant i participant de l’espetacle, passen a anomenar-se popularment correfocs.\nA finals dels 80 neix el correfoc a Sant Quintí de Mediona. El primer divendres després del 15 d’agost (mare de Déu de les Neus), es el dia escollit per aquest espectacle.\nEl correfoc, ha anat evolucionant i creixent. Ha acabat convertint-se en tot un referent en el món dels correfocs. En els primers anys es cremaven poc mes de 1000 carretilles, actualment s’arriba a les 4000.\nEl poble s’engalana i s’omple de gent amb ganes de gaudir de l’espectacle, els diables fan la seva part i omplen tot el recorregut de pirotècnia fins a arribar la plaça de l’església on es fa l’encesa final.\nEn els últims anys i sempre en l’afán de millorar l’acte, els diables han recuperat antics membres de la colla i convidant a gent propera per donar un cop de mà en la realització del mateix. Dotan-lo de mes soroll i mes velocitat, tant en la realització com a les recarregues de les maces. La colla es veu incrementada en més de 10 membres. Pero sempre han actuat sols.\nEn el correfoc es on es veu l’expressió màxima del Ball de Diables de Sant Quintí, canvien la tradicionalitat del seu ball per realitzar un gran espectacle de foc. El Llúcifer canvia la massa tradicional (10 carretilles) per la conegda com la calavera amb capacitat per 280 carretilles. La Diablessa per la seva banda passa d’ una simple massa pràcticament igual a la dels diables i amb capacitat per 3 carretilles, a la del triangle o la del barret, totes dues amb capacitat superior a les 140 carretilles.\nEl recorregut d’un quilòmetre i una hora de durada, ha estat inalterat des de l’inici del correfoc. Un marc perfecte per tal espectacle que recorre el nucli més antic del poble i acabant a la plaça de l’ajuntament. Omplint el balcó de pirotécnia i cada any soprenent els seus participants amb novedosos finals de correfoc.


galateids m pl ZOOL Família de crustacis decàpodes bentònics caracteritzada per presentar cos deprimit i plèon doblegat ventralment, encara que perfectament simètric i segmentat. El primer parell de pereopodis està generalment molt desenvolupat (quelípeds); el cinquè parell de periopodis està reduït i és de grandària molt més petita que la resta. Les espècies del grup són anomenades vulgarment sastres, especialment les del gènere Galathea. La família agrupa tres gèneres: Munidopsis, que agrupa espècies d’aigües profundes, amb ulls reduïts o absents, molt rares al litoral catalanobalear; Galathea, que presenta rostre triangular dentat i ulls presents, i Munida, amb rostre de forma cònic molt estilitzat i amb espines a ambdós costats. Les espècies més freqüents a la mar balear presenten una longitud entre un i quinze centímetres, amb el plèon no doblegat. El color és generalment vermell o bru. L’hàbitat és variable, des de comunitats algals fins als fons tous. Galathea bolivari ha estat citada a Eivissa, pròpia de comunitats algals fotòfiles, esciàfiles, i també posidonícoles. [JCE]


Caixa Sabadell, Caixa Terrassa i Caixa Manlleu expliquen els seus projectes comuns al Banc d'Espanya\nEls directors generals de Caixa Sabadell, Caixa Terrassa i Caixa Manlleu s'han reunit amb representants del Banc d'Espanya per plantejar la possibilitat d'una fusió de les tres entitats. Ha estat una primera trobada en què els directius de les caixes han volgut copsar l'opinió del regulador bancari sobre l'operació. La prudència ha imperat, fins al punt que els responsables de les caixes implicades han evitat en tot moment donar per feta la fusió i han remarcat que només hi ha converses obertes de cara a col·laborar.\n30/06/2009 - 09.44 Actualitzat 30/06/2009 - 21.02\nEls directors generals de Caixa Sabadell, Caixa Terrassa i Caixa Manlleu han viatjat a Madrid per exposar al Banc d'Espanya els plans conjunts de les tres entitats. Des de les tres caixes implicades en les converses, el missatge clau és que "no hi ha res tancat", i que la fusió és només una de les possibilitats.\nEn aquest sentit, sense entrar a valorar la reunió, el director general de Caixa Terrassa, Enric Mata, no ha volgut parlar de fusió entre entitats, sinó de projectes de col·laboració: "No hi ha cap projecte de fusió, no hi ha res a firmar, simplement estem considerant les alternatives de cooperació i de col·laboració. Això és el que hem fet avui amb el Banc d'Espanya, com fem sovint, que parlem de previsions d'evolució del sector...", ha assegurat.\nEl projecte que s'ha presentat al banc emissor té caràcter preliminar i el fet que no descarti res fa pensar que en un futur es podrien sumar a l'operació altres caixes, com la de Manresa.\nEn qualsevol cas, aquesta reunió amb el Banc d'Espanya, arriba només uns dies després que el govern espanyol aprovés el Fons de Reestructuració Ordenada Bancària (FROB), creat precisament per ajudar bancs i caixes d'estalvis que puguin tenir problemes de liquiditat i acompanyar-los econòmicament en els seus processos d'integració.\nSi es fes realitat la fusió de les tres caixes catalanes, l'entitat resultant tindria uns actius de 26.806 milions d'euros i se situaria com una de les principals del país.\nPrimer contacte entre les caixes i el Banc d'Espanya


Restaurants del Raval - Restaurants i bars - Time Out Barcelona\nLa millor cuina del barri\nTrobes a faltar algun restaurant imprescindible del Raval? Ens ho pots dir als comentaris de sota. Can Lluís\n“L’avi tenia per costum –i ho mantenim– tractar tots els clients de la mateixa manera”. Ho diu la Júlia Ferrer, la dona d’en Ferran Rodríguez, ànima de Can Lluís, un dels restaurants preferits de Manuel Vázquez Montalbán (MVM), que hi anava des de molt jove: va néixer al veí carrer d’en Botella, al cor del Raval. I aquest tracte i acollida avui segueix vigent en les noves generacions d’aquest lloc més que emblemàtic, representant de la bona qualitat de la cuina casolana, polida amb amor. És una cuina a mitges entre la catalana i l’alacantina, d’on provenen els seus fundadors, per tant el plaer està assegurat en guisats i arrossos.\nBlanc, d’interiorisme excel·lent, fusta i metall formant una mena de minimalisme rústec i acollidor, aquest petit restaurant es presenta com una continuació de la casa de la seva propietària, la Flor Falchetti. La seva cuina és un recorregut culinari per la Mediterrània que s'atura a França, Itàlia i Espanya. La seva carta flueix constantment, així que les mandonguilles casolanes o el peix fresc entren i surten tota l'estona, però sempre hi ha uns fixos com el tàrtar de bou o les arengades amb salsa tàrtara.\nRosa Gil, l'ànima d'aquest establiment clàssic i modern alhora, ha fet una nova revolució a casa seva, amb excel·lents resultats. La cuina ha millorat moltíssim, que ja és dir. Hi ha dos plats excel·lents: el capipota i la cua de bou.\nEl mercat de la Boqueria es consolida cada cop més com a referència del bon producte a la gran ciutat, que aprofiten no només particulars sinó també els cuiners que volen diferenciar la seva oferta a partir d’excel·lent qualitat. Però darrerament s’està convertint en un referent del que són capaços de fer els cuiners amb el producte més a mà, una mena de quilòmetre –1.\nCuina de mercat, mai millor dit, és la que s’ha instal·lat davant el mercat, amb l’obertura de Casa Guinart, un bar de tapes i restaurant a la mateixa ubicació on la botiga familiar homònima va proveir durant molts anys els clients exigents que cercaven un bon producte. Òscar Manresa (Torre de Alta Mar, Kawai, Los Soprano) i David Moya (nét de Guinart) es van associar per crear el que calia a aquest mercat, quan la majoria creia que ja no s’hi necessitava res més. Si bé ja hi existien tres o quatre bars de qualitat, aquesta nova incorporació dóna la possibilitat d’assaborir la cuina del xef Josep Nicolau (ex Roser24) en una còmoda segona planta, amb vista sobre la Rambla i el mercat, o en una estratègica terrassa a peu de les parades. És un lloc d’aquells en què només traient el cap a la barra pensem “sóc en el lloc adequat”. Una bona acollida i un bon servei completen el miracle. Vam començar amb un saltat de bolets, ben preparat i amb l’oferta del mercat. Davant el dubte entre un melós de vedella, una galta visiblement gustosa i una ventresca de tonyina, el xef va aconsellar aquesta darrera. Molt bona peça\nTots els vegetarians volen ser diferents, però aquest ho és de veritat: el seu receptari, a mig camí entre la tradició catalana i la cuina d'autor, és sorprenent, saborós i sense dogmes vegetarians. Tasteu les faves a la catalana o el seu timbal d'escalivada i figues i ja em direu. I tenen una bona bodega.\nAlbert Raurich –bullinià de pro– demostra que existeix germanor entre les tapes asiàtiques i espanyoles, i un nivell d'excel·lència de producte i creativitat que els ha valgut la seva primera estrella Michelin. Dos Palillos és una perfecta fusió entre bar Manolo i barra asiàtica d’alta cuina, un lloc que no té ni taules i on, si no tenen temps, no et van abocant el vi. Reflexió: part de l’estrella Michelin sempre premia el servei, i que ells la tinguin encara posa en més valor les seves fenomenals tapes asiàtiques.\nPlaça Emili Vendrell, l’última frontera. La galàxia del Raval, explorada fins a les gònades per tota mena d’alienígenes, encara amaga, a les seves entranyes més profundes, mons minúsculs que passen desapercebuts per al Hubble dels cosmonautes inexperts. Aquesta placeta n’és un d’ells i els humanoides que habiten la terrassa de l’Invisible ho saben. Envoltat de terra, arbres i llums de fanal, el mirador ravalenc que proposa aquest bar-cocteleria té un valor incalculable. A les nits, la plaça és un forat negre que atrau tota mena de cossos celestes: grups de nens marroquins jugant a la pilota, músics de carrer fent de les seves, pakistanesos amb bigoti que floten com asteroides, homeless, universitaris, guiris extraviats, fumetes...La terrassa de l’Invisible, a més, comparteix espai amb la terrassa del Pizza Ravalo, negoci germà d’allò més recomanable i que, com el seu nom indica, ofereix unes pizzes collonudes. Els dos locals són planetes binaris (la combinació sopar-còctel és obligatòria), tot i que si no teniu ganes de perdre el temps mastegant i només voleu regar el fetge, la barra del bar us farà viure un atac de priapisme amb una de les millors pinyes colades de Barcelona i uns còctels de la casa molt reeixits. I oblideu-vos de les proclames catastrofistes dels meteoròlegs. En aquest observatori sense sostre estareu tan distrets que no passareu fred. Només una pluja de meteorits com la dels Urals podria evitar que la visita a la terrassa de l’Invisible us sembli una exper\nDinar a la Fonda Espanya és un dels luxes que es pot donar un bon vivant d’aquesta ciutat, però no pel preu, sinó pels components que transformen aquesta fase del dia en un moment agradable i inoblidable. S’hi ha d’entrar amb la mentalitat de passar un moment rodejat de bon gust. Per l’estil del menjador, espai modernista, originalment projectat i decorat per Domènech i Montaner, i per la bona oferta gastronòmica de la mà d’un dels grans cuiners del país, Martín Berasategui. Als fogons hi ha un experimentat Xavier Sender, set anys deixeble predilecte del gran cuiner basc i amb una trajectòria que es percep en el resultat final de cada plat. Com en la nostra darrera visita, quan ens vam emportar a la boca uns magnífics cigrons amb orella de porc i botifarra negra d’especial qualitat. La particularitat de l’expert i sensible Sender és que ha sabut mantenir-se en aquesta cuina ‘dictada’ per Berasategui i modernitzada per ell sense exagerades pretensions. “Això implica diferents viatges al mes i converses profundes amb el mestre”, ens explica quan li preguntem com es fa per mantenir una cuina conjunta amb un dels grans. Martín “pretén atansar el seu concepte culinari a tots els públics, buscant elaboracions senzilles, equilibrades i saboroses”, comenta. Entre les espectaculars rajoles i aquest màgic espai de sostres alts i decorats, la Fonda Espanya ofereix una cuina d’arrels tradicionals, actualitzada, presentada amb imaginació i basada en els millors productes del mercat. Segui\nQuan es fa de nit, el B Lounge es converteix en allò que anomenen un restaurant lounge, un lloc on després de sopar es poden prendre copes amb bona banda sonora. Poca broma, un habitual dels seus plats és el DJ An der Beat.\nOfis és la versió diürna de la cocteleria veïna, Sifó. On hi havia el Srta. Mònium. La fórmula del menú és de joc lliure. Sis plats, per triar-ne lliurement dos, sense restriccions de primer i segon, amb una copa de bon vi inclòs i postres impecables. Paisatge de fons italoargentí amb un primer plat creatiu que multiplica per dos una relació qualitat-preu collonuda. Deu euros! Sí, els molt animals podeu optar per pizza i tall que es pela –carn tendra, deliciosa–, però també per verduretes saltades amb soja i la clàssica vitel toné, el rosbif de vedella amb salsa tàrtara.\nGaleries, associacions i tallers donen vida als carrers del Raval És un barri d'oportunitats, que s'autoabasteix. Manté el pols dels anys 70 i té una cara trapella que es deixa veure de nit i de dia.No és un posat, ni un discurs oficialista, sinó l'opinió de la gent que treballa (i viu) al Raval. "La gent no s'ha de tancar a casa, s'ha d'ocupar el carrer per fer-hi coses interessants, que són una eina per dissuadir activitats iŀlícites", diu Sergi Coloma, propietari de la perruqueria Pódame i president de Raval Verd, associació partidària d'una dinàmica de win-to-win amb la ciutat. Coloma argumenta que el Raval viu "un moment irrepetible, com Cuba; algun dia perdrà la màgia i n'ha de quedar constància". El Freedonia, al carrer Lleialtat, és un dels espais de visita obligada. Des de setembre organitza un mercat de segona mà que s'ha convertit en punt de trobada per als veïns i les associacions del barri . Els seus principis recorden els del Despacho Cultural La Virgen, associació veterana del Raval Nord que ha aconseguit reconvertir el carreró de la Verge en un espai de pas iŀluminat i actiu a nivell cultural, sobretot amb el seu mercat mensual. A tocar del Macba i el CCCB, els tallers viuen amb les portes obertes i les persianes amunt pel simple fet de fer barri.N'és una mostra La Lleonera, un reducte ple d'antiguitats on s'organitzen tallers de restauració i serigrafia. Res a veure amb l'artèria de Joaquín Costa, on hi trobem El Bigote del Sr. Smith, una\nPublicació: Diumenge 3 febrer 2013, 14:24h\nBars del Raval\nPublicació: Dijous 28 febrer 2013, 14:18h\nNoves botigues del Raval\nDescobrim les botigues i tallers que acaben d'obrir portes al barri El barri més emblemàtic de Barcelona desperta de la seva letargia. Nosaltres albirem brots verds amb els nous establiments que s'han obert als carrers Lluna, Lleó i Doctor Dou en els darrers mesos. Caninetto Quan entreu a Caninetto el més probable és que us rebin els lladrucs de la Cuca, la Celia, la Lulú i la Tara, les gossetes més ben vestides del barri. En aquesta original sastreria de mascotes la Maite, l’Edgar i l’Aritz dissenyen, tallen i cusen samarretes, dessuadores, armilles, abrics i impermeables per a gossos. I per a gats. I per a conills. I és que aquest equip de creadors estan oberts a tot tipus d’encàrrecs, per molt animals que siguin. Bicious Si estimeu la vostra bici, recordeu aquest nom: Bicious. El nou projecte de Ferran Casademont combina un taller de reparació i restauració amb una botiga d’accessoris (hi ha straps de Pinza’t, seients de colors de Brooks, samarretes amb motius ciclistes...). Un punt i a part mereixen els quadres de bambú i fibra de carboni de Bamboocycle, amb els quals en Ferran revoluciona el concepte de bicicleta de ciutat. En ètica i en estètica. Nuna by Begoña Isus Mai havia estat tan fàcil com ara vestir bebès i nens petits. Però potser teniu nostàlgia per la roba ben feta, de tall més aviat clàssic però amb un toc que la fa especial. Aquesta és l’especialitat de la Begoña Isus. A Nuna, la seva botiga-estudi, trobareu conjunts de primera posta i\nPublicació: Dilluns 25 novembre 2013, 0:00h\nEl millor de cada barri\n8 barris de Barcelona sota la lupa de la redacció de Time Out A Barcelona hi ha més de 70 barris. A veure qui s'atreveix, doncs, a dir que el seu barri és el millor. A Time Out, tanmateix, ens hem tirat a la piscina i vuit membres de la redacció de la revista us expliquen què és el millor del seu barri, perquè ja som grandets i hem pogut triar, amb més o menys fortuna, el lloc on volem viure. Trobareu racons de l'Eixample Esquerre, Gràcia, Poblenou, Horta, Poble-sec, la Barceloneta, Sant Antoni i el Raval. I indicacions per visitar dotze barris més. I si no us agrada cap dels nostres barris, què hi farem. Horta Un barri complet, tranquil i amb encant que va fructificar gràcies a l'abundància de l'aigua Sant Antoni Ja sabeu què diuen, "Si tiene barba, San Antón, y si no, la purísima Concepción". Mort a la Gillete! El Raval La vida al barri xino no només va inspirar Roberto Bolaño, Vázquez Montalbán o Terenci Moix Gràcia A mig camí del Parc Güell per als guiris, el lloc per estar al dia per als barcelonins Eixample Esquerre "Ruralitzeu el que és urbà, urbanitzeu el que és rural". Paraula de Cerdà. I si fem cas a l'utòpic? Poblenou Un barri on sempre s'arriba a la platja pel cantó assolellat de la vorera, ideal per tenir fills Poble-Sec No està de moda (ni ho estarà) però cada cop obren més locals a un barri on al carrer t'hi sents com a casa Barceloneta El barri de la platja, entre el mar, la sorra i l'asfalt. Com estar de vacances sense sortir de la ciutat Barcelona barri a b\nPublicació: Dimecres 10 abril 2013, 2:00h\nMarta Morales 5pts\nI aquí ningú parla del Arume Restaurant???El conec perque visc al costat d'en Carrer Botella, que es on es troba! Cuina atlàntica, tradicional i sofisticada a la vegada! Super bo tot!! Ah! i el primer diumenge de cada més fan una espècie de festa a la hora del vermout anomenada Pulpada Electrónica!!!!! Cita que jo ja em reservo desde fa uns quants mesos!!! Heu d'anar!!! 100% recomenat!!!! https://www.facebook.com/arumerestaurant?fref=ts Rosa Z 5pts\nInvisible-Pizza Ravalo ha tancat\nNo em puc creure que no hi surti el restaurant de cuina mallorquina "Na Mindona", al carrer Riereta. S'hi menja molt bé allà.\nRestaurants imprescindibles del Raval:\nEl Guixot: són segurament els millors entrepans de la ciutat, en un restaurant semple ple, amb un tracte inigualable. Els migdies, fan un menú diari barat i deliciós.\nBar Muy Buenas: uns dels millors mojitos que es poden tastar, en un ambient que et trasllada al cor de L'Habana.\nMama Café: cal tastar la seva hamburguesa. Menú diari assequible i molt bo. Bombay Spicy: un dels millors restaurants de cuina Hindú que he tastat mai.\nHotel Fonda Espanya i Bar Arnau: entorn increible que et transporta en el temps. La seva terrassa Alaire mereix una visita en les nits d'estiu. La Cucchiarella: minúscul espai amb carta reduïda pero excel·lents plats, cuina italiana. La seva lassanya es la millor de Barcelona!\nCapadokia: el millor kebap de la ciutat, en una terrassa agradable en plena rambla del Raval.\nRestaurants del Gòtic\nSortir pel Raval\nRestaurants de la Barceloneta\nBars del Born i Sant Pere\nRestaurants de Gràcia


Centre Històric de Tivissa | Xarxa Ebre Biosfera\nEl centre històric de Tivissa, a la comarca de la Ribera d'Ebre, encara conserva l'estructura de l'antiga trama urbanística encerclada per un recinte emmurallat. Una passejada pels carrers estrets i costeruts permet descobrir edificis d'interès com el Portal de l'Era, el Portal d'Avall, l'Hostal o les restes de les muralles. Del conjunt, destaca l'església parroquial de Sant Jaume, d'estil renaixentista, que conté a l'interior una part d'una antiga església gòtica.\nUna excursió fins al poblat ibèric del Castellet de Banyoles o a les pintures rupestres de la Font de la Vilella pot ser un bon complement a la passejada pel nucli antic de Tivissa. Si no coneixeu aquest poble, heu d'anar-hi ben aviat!


BCN SPORTS FILM – 2017 » Cerimònia d’Inauguració de BCN Sports Film Festival 2017\nIniciNewsCerimònia d’Inauguració de BCN Sports Film Festival 2017\nEl Museu Olímpic i de l’Esport Joan Antoni Samaranch ha estat la seu de la Cerimònia d’Inauguració del BCN Sports Film Festival 2017, presidida per David Escudé, president de la Fundació Barcelona Olímpica i comissionat d’Esports de l’Ajuntament de Barcelona; Alejandro Blanco, president del COE i Franco Ascani, president del FICTS.\nAls esportistes Jesús Ángel García Bragado i Miriam Blasco, se’ls ha reconegut la seva trajectòria esportiva. Chuso va iniciar el seu recorregut olímpic a Barcelona 92 i l’ha prolongat fins a Rio 2016, sent l’únic atleta del món que ha participat en 7 edicions olímpiques. Per la seva part, la judoka Miriam Blasco, va obrir la caixa dels ors olímpics femenins per a la delegació espanyola.


Fem Sant Just! | Decidim com volem un millor Sant Just!\nEsquerra Republicana de Catalunya us ofereix un espai on fer aportacions i propostes per a millorar San Just. Entre totes i tots #guanyarem i posicionarem ERC com la força necessària per liderar el Govern i fer un #SantJustRepublicà.\n#Femfeina i aconseguirem:\nun Sant Just socialment digne.\nun Sant Just territorialment connectat\nun Sant Just mediambientalment equilibrat.\nun Sant Just compromés amb la mobilitat sostenible\nun Sant Just econòmicament dinàmic.\nun Sant Just culturalment actiu.\nun Sant Just Republicà.\nCom millorem l’accés a l’habitatge? Quin tipus de mobilitat s’ha de prioritzar a Sant Just? Com s’ha de dinamitzar l’activitat econòmica i comercial del poble? Participa dels debats més importants de Sant Just i comparteix les teves opinions.\nproposa la teva!\nDes dels municipis republicans assegurarem l’accés universal als serveis públics bàsics, especialment de les persones més vulnerables aplicant, entre d’altres mesures, una fiscalitat progressiva i adequada a cada situació familiar. Garantirem els drets més elementals com l’habitatge i l’accés als subministraments bàsics.\nNecessitem més transport públic!\nMoure’s amb bicicleta, amb cotxe, a peu… la mobilitat és un dels grans debats globals que ens afecta en el dia a dia.\nMés diàleg i transparència\nDes del 2015 hem implantat el programa de regidor/a de proximitat; obert diferents processos participatius (sobre el destí de partides del pressupost; sobre el nom dels nous parcs) i hem treballat per implantar una ètica del treball de l’administració més oberta i en col·laboració amb la ciutadania\nEls Ecobarris, una aposta sostenible\nUna aposta clara i decidida per la sostenibilitat, la minimització i la transformació del residu, l’impuls de les energies renovables i l’autoconsum.\n“Estic buscant pis i no em puc permetre un lloguer a Sant Just i no vull marxar del meu poble”. “Estaria bé tenir ajuts per a l’emancipació”. Quantes vegades hem hagut d’escoltar aquestes frases?…\nUna comunitat educativa més forta\nL’educació és un dels pilars fonamentals i eixos vertebradors per al desenvolupament de qualsevol societat i, per tant, ha de ser una de les màximes prioritats en la política municipal.\nMés ajudes a l'emprenedoria\nTot i que som un dels municipis amb una taxa d’atur més baixa (no arriba al 7%) no ens podem deixar enlluernar per les estadístiques.\nL'urbanisme que volem\nHem d’aconseguir que cada barri sigui centre, amb places, espais públics i equipaments de qualitat.\nCreus que Sant Just està prou net? Quines places i/o carrers creus que necessiten arranjaments?\nEt preocupa la seguretat? Tens propostes? Debatem-ho!\nEts una persona usuària dels equipaments de Sant Just? Esportius, culturals, educatius… Segur que tens propostes per millorar-los.\nParticipa i fes-te escoltar!\nFes la teva proposta, t’escoltem.


Constantí Serrallonga · Fira News\nActivitat firal, Fira i ciutat, Projecció internacional\nConstantí Serrallonga, al capdavant de Fira\nConstantí Serrallonga compta amb una llarga experiència de gestió als màxims nivells executius tant en el sector públic com en el privat al llarg de diferents etapes de la seva vida (director-gerent de l’Hospital General de Manresa, conseller delegat de Transports Metropolitans de Barcelona, conseller delegat del Grup Agora-Invest-Tradisa, gerent de l’Ajuntament de Barcelona…).\nDes de novembre de 2015 aquest economista format a la Universitat de Barcelona, ESADE i IESE és el nou director general de Fira de Barcelona. En aquesta entrevista reflexiona no solament sobre la institució sinó també sobre els reptes del moment econòmic i firal.\nFira es veu diferent des de fora i des de dins? Com la definiria ara des de la seva posició de director general?\nFira de Barcelona és una gran organització amb la qual havia mantingut molt contacte per raons professionals i he estat sempre conscient de la seva importància i del seu paper.\nDes de dins es reforça encara més la visió sobre aquest rol que juga en relació a les empreses, sobretot pimes, el territori, l’impacte que té sobre l’ocupació, la generació de riquesa o el valor social que no es mesura solament en termes econòmics.\nAfirmar que Fira és un motor de l’economia catalana no es cap tòpic. És una realitat viva, un dels grans actius del país.\nJa té un “full de ruta” de la seva actuació? Quins objectius s’ha proposat?\nFira té molt ben definits els seus eixos, que aprova el Consell d’Administració i que es consensuen també a nivell del Consell General. A Fira funciona molt bé això que trobem a faltar, a vegades, a altres àmbits, que es diàleg i consens entre les institucions i l’empresariat.\nVull dir, en definitiva, que Fira té un full de ruta, que, naturalment, adaptarem a les necessitats que, en el món empresarial, econòmic, però també en el social i polític, són canviants i fluides. El que està ben clar és que Fira ocupa una posició en el mercat nacional i internacional que reforçarem, avançant-nos a les necessitats expressades per la societat i els sectors econòmics. És el que fem, per exemple, posant en marxa esdeveniments com IoT Solutions World Congress, iWater o Circular Economy, entre d’altres.\nM’he proposat, per tant, donar un impuls i posar al dia el Pla Estratègic de Fira amb la voluntat d’identificar els reptes que tenim al davant, les nostres oportunitats internes i externes, posant en valor el treball en equip que, en una organització com aquesta, és fonamental.\nVivim en un món en el que competeixen empreses, ciutats, organitzacions… Fira i Barcelona estan preparades per aquests reptes globals? Què més haurien de fer per posicionar-se?\nCrec que Fira de Barcelona compta amb alguns avantatges molt clars en una cursa que, evidentment, és molt competitiva. D’una banda, Barcelona com a gran actiu, el pes de la ciutat, la seva tradició i realitat industrial, comercial, de negocis, el posicionament internacional… Fira i la ciutat compten amb una eina molt potent, com deia abans, que és el consens institucional, empresarial, social, la capacitat per actuar buscant objectius comuns. I evidentment, tenim la realitat i l’experiència de Fira, organització líder a Espanya i referent a Europa, amb voluntat de projectar-se arreu com a organitzador global.\nFira té una innegable dimensió social, ciutadana, com destaca el recent estudi realitzat per ESADE. Això com incideix en el creixement de Barcelona i el seu entorn? Pot canviar el model econòmic local-metropolità?\nLa creació de valor social s’ha d’entendre com la contribució que Fira fa al conjunt de la societat, en termes de millora de les condicions de vida, de creació de riquesa i benestar, de generació d’oportunitats, de suport a les petites i mitjanes empreses, a les iniciatives col·lectives…\nÉs evident que l’aposta per la innovació o el coneixement, per fomentar el contacte entre empreses, o entre empreses i centres de recerca, per portar grans esdeveniments internacionals als quals hi poden accedir les pimes té un valor que no és només econòmic. Com el té contribuir a la centralitat urbana, a “fer ciutat”, sigui a Montjuïc o a l’entorn de la plaça Europa i el recinte de Gran Via.\nDes d’un altre punt de vista es pot dir que Fira contribueix, sens dubte, a explorar camins diversos en l’àmbit econòmic, en el camp de les ciutats intel·ligents, de la tecnologia, l’energia, l’emprenedoria, l’economia sostenible…\nCreu que la crisi ja ha passat? Seran diferents els salons i les fires en una etapa post crisi?\nHa passat segurament el pitjor de la crisi, tot i que les seves conseqüències encara es fan notar: hi ha encara moltes persones, famílies i empreses amb grans dificultats. Probablement viurem més instal·lats en la incertesa a causa també de la situació internacional.\nDes del punt de vista firal, crec que Fira continuarà fent el que millor sap fer: estar atenta a les necessitats del seu entorn a l’hora de crear o atraure salons i congressos, aprofitar la dimensió de Barcelona com a gran plataforma internacional per als negocis i donar suport al teixit empresarial. Això i innovar en els productes, els serveis i la manera mateixa de relacionar-nos amb expositors i visitants. Per definició, les fires son dinàmiques i Fira de Barcelona això ho té en el seu ADN.


El Palau Robert recorda Joan Fuster en el 50... - Govern.cat\nquery_builder 13 desembre 2012 11:58\nL'exposició es pot visitar del 19 de desembre al 17 de febrer\nEl Palau Robert recorda Joan Fuster en el 50è aniversari del llibre "Nosaltres els valencians"\nEls comissaris de la mostra atendran els mitjans de comunicació el 18 de desembre, a les 17 hores\nLa Generalitat de Catalunya se suma a la commemoració històrica de la publicació “Nosaltres als valencians” amb aquesta exposició itinerant produïda per la Universitat de València, que té com a comissaris Ferran Carbó i Francesc Pérez i Moragon, membres de la càtedra Joan Fuster de l’esmentada Universitat, i Brígida Alapon responsable de la Casa Joan Fuster de Sueca.\nL’acte inaugural tindrà lloc el 18 de desembre, en un acte presidit pel conseller de Cultura en funcions de la Generalitat, Ferran Mascarell. També hi assistiran el director general d’Atenció Ciutadana i Difusió, Ignasi Genovès; els comissaris Ferran Carbó i Francesc Pérez i Moragon; el vicerector de Cultura de la Universitat de València, Antoni Ariño, i el comissari de l’Any Fuster a Catalunya, Agustí Colomines.\nEl mateix dia, els comissaris de la mostra atendran els mitjans de comunicació a les 17 hores.\nLa vigència del pensament de Joan Fuster\nL’exposició “Joan Fuster. Nosaltres, els valencians. 1962-2012” demostra que el pensament i la figura de Joan Fuster són plenament vigents, per la seva capacitat d’anàlisi i de reflexió més enllà dels fets conjunturals. S’hi dóna a conèixer a través de la documentació conservada per l’autor, qui era Joan Fuster, el 1962, a més d’algunes dades sobre el procés d’elaboració del llibre, el ressò immediat que va obtenir i les dificultats amb la censura de l’Estat franquista amb què es va enfrontar a partir d’un moment determinat.\nDurant aquests cinquanta anys, el llibre ha tingut una trentena d’edicions conegudes, en català, i tres en castellà. El seu ressò ciutadà, i també entre historiadors, sociòlegs, economistes i polítics, ha estat enorme. Aquest fet s’ha manifestat en tota mena de referències escrites, a favor o en contra, de revisió a càrrec d’especialistes –ben lògica, tractant-se d’una obra amb tants anys d’existència– o de debat polític i parapolític. En la tria de documents exposats o reproduïts en el catàleg, deliberadament s’ha optat per reduir aquestes referències a les cronològicament immediates a l’aparició del llibre.\nA més, s’ha volgut donar a conèixer una part molt significativa del llegat material de Fuster, encara poc conegut. La seva casa, de Sueca –la Casa Joan Fuster–, no és encara una institució plenament accessible per al públic, tot i que s’hi està treballant activament de fa temps per fer-ne un centre d’estudi, entorn de l’obra i la personalitat de l’escriptor, però també entorn de la gran quantitat de materials documentals i bibliogràfics llegats per ell i cedits pel seu hereu, Josep Palàcios, a l’Ajuntament de Sueca. També s’hi podrà trobar la seva correspondència, propietat de la Biblioteca de Catalunya, d’acord amb el testament de Fuster. Així, s’ha seleccionat una sèrie d’obres d’art col·leccionades per l’escriptor –molt sovint regals dels autors–, entre les quals hi ha peces –pintures, escultures, gravats i dibuixos– que anaren constituint part inseparable de l’entorn físic en què l’escriptor va viure i va treballar. Es tracta d’obres de Manolo Gil, Joan Miró, Antoni Tàpies, Manuel Hernández Mompó, Andreu Alfaro, Rafael Armengol, Artur Heras, Joan Ponç, Equipo Crónica, Equipo Realidad, Antonio Saura, Joan-Pere Viladecans, Albert Ràfols Casamada, Josep Maria Gorris, Josep Renau, Manuel Boix, Josep Pla Narbona, Carlos Edmundo de Ory, Jaume Pla, i Joan Cardells, entre altres.


Moren 4 persones a l'esclatar un magatzem pirotècnic a Pontevedra\nAlmenys 28 persones ferides en la deflagració a Tui, que es va notar a Vigo, a 35 quilòmetres || Detingut el propietari de l’empresa, que havia estat precintada\nUna explosió d’un magatzem pirotècnic il·legal a Páramos, dins del terme de Pontevedra de Tui, va causar la mort de quatre persones i va deixar-ne almenys 28 de ferides, dos d’elles de gravetat, segons va avançar Europa Press. Per la seua part, la Xunta de Galícia únicament confirmava, cap a les 21.00 hores, la mort d’una dona. La deflagració, que es va produir per causes que encara es desconeixen ahir poc abans de dos quarts de cinc de la tarda, va afectar els habitatges de Páramos i va causar desperfectes en diversos quilòmetres al voltant. En aquest sentit, entre vuit i deu cases van quedar enderrocades, segons va informar el vicepresident de la Xunta, Alfonso Rueda. Així mateix, l’esclat es va notar a tot el sud de la província de Pontevedra, fins i tot a la ciutat de Vigo, que està situada a 35 quilòmetres, i a la localitat portuguesa de Valença. Els agents dels Tedax de la Guàrdia Civil desplaçats a Páramos van desallotjar la zona per la por que es produissin explosions secundàries.\nUna veïna de Páramos va explicar a La Voz de Galicia que va sentir un “terrible” estrèpit i que després “tot es va enfonsar”. “La meua filla tenia el cabell cremant-se i vaig rescatar la meua germana d’entre la runa”, va subratllar. Un altre dels veïns del llogaret va relatar que “semblava una bomba atòmica” i una veïna, que va parlar per a El Faro de Vigo, va explicar que “ens va caure la casa a sobre i les flames sortien per la porta” de l’habitatge.\nLes autoritats han establert un punt d’atenció als damnificats pel succés al centre cultural de Guillarei. L’alcalde de Tui entre el 2015 i el 2017, Enrique Cabaleiro, va indicar ahir que el material que va explotar pertanyia a una pirotècnica, La Gallega, que ell mateix va clausurar per ordre judicial al no complir la normativa. “Tot sembla indicar que el responsable de l’empresa, una vegada que aquesta va quedar precintada, va traslladar a aquest habitatge particular d’un familiar o bé l’activitat o, almenys, el material pirotècnic per emmagatzemar-lo”, va assenyalar. D’aquesta manera, el propietari, Francisco R., va ser arrestat ahir acusat d’homicidi imprudent.


Avís legal - Eficiencia Locacional\nEl lloc web www.eficiencialocacional.com és propietat de Pere Macias Arau. amb NIF 77899878M i domicili fiscal al C / Fontanella 19, 1er-2a – 17800 OLOT. També pot posar-se en contacte amb EFICIÈNCIA locacional a través de l’e-mail: info@eficiencialocacional.com\nLa totalitat del contingut d’aquest lloc web està protegit per drets de propietat industrial i intel·lectual i són propietat deEFICIÈNCIA LOCACIONAL o de tercers que hagin autoritzat l’ús d’aquests continguts. Queda prohibida la reproducció, la comunicació o distribució dels materials inclosos en aquest lloc web sense autorització expressa de EFICIÈNCIA LOCACIONAL\nDe conformitat amb el que disposa la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal (LOPD), l’informem que les seves dades personals són incorporades en fitxers titularitat de EFICIÈNCIA LOCACIONAL amb la finalitat de poder atendre adequadament les seves peticions d’informació.\nPer exercitar els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició que contempla la Llei pot dirigir-se per escrit a EFICIÈNCIA locacional C / Fontanella 19, 1er-2a – 17800 OLOT\nEFICIÈNCIA locacional no es fa responsable de la informació que es pot obtenir a través d’enllaços a llocs web o sistemes externs.\nEFICIÈNCIA locacional no es fa responsable dels danys causats als usuaris per l’accés al lloc web o per la impossibilitat d’accedir-hi.


Institut Escola Daniel Mangrané 12-13: noviembre 2012\nAlumnat 4t El mestre llegeix i l'alumne repeteix Amb els objectius d'afavorir la lectura i la seua comprensió a la vegada que apliquem el PLEC, fomentar una bona escolat de l'alumnat com a mètode d'aprenentatge.\nPublicado por Daniel Mangrané Escardó en 9:44 No hay comentarios:\nEtiquetas: CM, llengua\n21 de novembre 2012, alumnat sisè, organitza Mossos d'Esquadra\nXerrada dels Mossos d'Esquadra “Els perills de la xarxa”.\nPersonal responsable del cos Mossos d'Esquadra va visitar el nostre centre i, a l'alumnat de sisè, realitzan una xerrada informativa i preventiva sobre la xarxa; més concretament sobre el seu correcte ús i els perills que comporta no utilitzar-la correctament o de forma inconscient. Amb aquesta activitat s'informa a l'alumnat de la importància de ser conscient del que es fa quan s'està utilitzant la xarxa, i també de la importància de seguir totes les recomanacions que poden fer institucions i famílies per a poder navegar per la xarxa amb més seguretat.\nEtiquetas: CS, internet, seguretat\n20 novembre 2012, alumnat sisè\nEl centre ja fa uns anys que treballa en aquesta campanya de prevenció del tabaquisme, en col·laboració amb el grup SAGESA, i a càrrec de Manel Roda, un cop més hem iniciat aquesta activitat que serveix per fomentar hàbits saludables.\nEtiquetas: CS, drogodependència, salut\nTreballem la recepta amb Maribel Anguera\nAlumnat 3r dilluns 12 de novembre de 2012\nAlumnat 4t dimecres 21 novembre\nHem treballat l'expressió escrita a C. M. mitjançant textos senzills.\nUn d'aquest ha estat el text instructiu "La recepta " . I per\nadobar-ho ens ha visitat La Maribel Anguera , professora d'Hosteleria\na l'Institut Joaquim Bau i coescriptora de " La cuina senzilla " .\nHa estat un plaer gaudir de les seves explicacions i d'un tastet del\ncoctail San Francisco......deliciós , per cert i........sense\nLa recepta del còctel "Sant Francisco"\nPublicado por Daniel Mangrané Escardó en 13:17 No hay comentarios:\nEtiquetas: CM, llengua, medi, menú\nEl passat dissabte dia 17 de novembre, com ja sabeu, hi va haver uns forts aiguats que van causar la baixada i posterior sortida del barranc de la Vall Cervera al seu pas pel costat de les instal•lacions de l’Institut Escola. Això va provocar la inundació del pati i de l’edifici d’educació infantil. Després de retirar-se l’aigua, el terra de l’interior de l’edifici va quedar ple de llots, però això no va impedir poder fer les classes amb total normalitat ahir, dilluns, gràcies als treballs de neteja realitzats pel professorat, les famílies, l’AMPA, l’EMD, els empleats municipals, els bombers, ..., des del centre volem deixar palès el nostre agraïment.\nColla de diables: Els 7 cervells\nLes classes de P5 estem treballant el projecte xiquets i xiquetes del món. En aquest projecte hem après els diferents menjars, jocs, tipus de cases, el clima i també el folklore característic de cada lloc.\nEl motiu d'aquestes sortides era donar a conèixer als nostres infants els elements més característics de les festes del nostre poble com són els gegants i els correfocs.\nEtiquetas: Descoberta de l'entorn, EI, sortides, tradicions\nEn Paco i la Pepa, els gegants de Jesús\nPublicado por Daniel Mangrané Escardó en 1:03 No hay comentarios:\nAus i conreus del Delta de l'Ebre\nEls dies 9 i 12 de novembre ens han visitat els responsables "L'escola del parc" i ens han ajudat a conèixer una mica més el nostre Delta.\n1r Curs: Taller de Peixos, xerrada i jocs a l’aula.\n2n Curs: Taller d’ocells, xerrada i taller a l’aula.\n3r Curs: El conreu de l’arròs, xerrada i mural a l’aula.\n5è Curs: El Delta de l’Ebre i el Parc Natural, xerrada a l’aula.\n6è Curs: Les Espècies Protegides, xerrada i joc a l’aula.\nPublicado por Daniel Mangrané Escardó en 13:44 No hay comentarios:\nEtiquetas: CI, CM, Delta, medi\nImatges festival castanyada\nPublicado por Daniel Mangrané Escardó en 10:12 No hay comentarios:\nEtiquetas: Festes, La castanyada, tradicions