El II Seminari en TDA-H de la Universitat d'Alacant formarà possibles col·laboradors en suport psicoeducatiu a usuaris d'USMIs. Actualitat Universitària\nEl II Seminari en TDA-H de la Unive..ort psicoeducatiu a usuaris d'USMIs\nEl II Seminari en TDA-H de la Universitat d'Alacant formarà possibles col·laboradors en suport psicoeducatiu a usuaris d'USMIs\nLa part pràctica es desenvoluparà en les unitats de Salut Mental de Sant Vicent del Raspeig, l'Hospital Universitari de Sant Joan d'Alacant i el Centre d'Atenció Primerenca d'Elda\nLa Universitat d'Alacant reprèn el seminari El TDA-H desde la multidisciplinariedad. Una propuesta de intervención global en la Escuela y la Família, aquesta vegada amb un major nombre de ponents i entitats organitzadores i col·laboradores. Cent cinquanta alumnes matriculats validen l'interès pel seminari, que comença el 14 de febrer de 2013 al Saló de Graus Alfredo Orts de l'edifici d'Òptica de la UA i finalitza el dia 21 del mateix mes.\nEl Trastorn per Dèficit d'Atenció amb Hiperactivitat (TDA-H) afecta un percentatge de la població infantil i juvenil que oscil·la entre el 5% i el 10%, i cal tenir-hi en compte que molts xiquets no n'estan diagnosticats. Es tracta d'un trastorn de conducta, amb bases biològiques i un fort component genètic, i representa entre el 20% i el 40% de les consultes elevades als serveis de psiquiatria infantil i juvenil i de les telefonades USMIs (Unitats de Salut Mental Infantil). Són xiquets que es caracteritzen per la impulsivitat i la constant activitat física, que els fa propensos a patir accidents, i als quals resulta difícil mantenir l'atenció en una activitat durant un període de temps continuat, per la qual cosa són ratllats, tant en l'àmbit familiar com en el col·legi, de maleducats o rebels. Tot aquest còctel pot portar a tenir problemes d'autoestima en alguns d'aquests xiquets, derivats del mateix TDA-H. Les dades revelen que la síndrome es diagnostica en major mesura en xics que en xiques i pot afectar les interrelacions clau en la vida del menor, açò és, les relacions interpersonals amb la família, l'escola, els altres xiquets i els seus educadors.\nAntonio Ardid, regidor d'Educació i Acció Social de l'Ajuntament d'Alacant, i Ester Morales, presidenta de l'Associació d'Alacant del TDA-H (A.A.D.A.H.), comparteixen taula amb Juan Luis Castejón, catedràtic de l'Àrea de Psicologia Evolutiva i de l'Educació i director del Departament de Psicologia Evolutiva i Didàctica de la Universitat d'Alacant, en la inauguració del seminari prevista per al dijous 14 de febrer a les 17.00 h al Saló de Graus Alfredo Orts, de l'edifici d'Òptica de la UA.\nLa necessitat real que existeix de comptar amb col·laboradors amb formació específica en TDA-H per a donar suport a la intervenció psicoeducativa amb usuaris de les USMIs participants va portar el Departament de Psicologia Evolutiva i Didàctica de la Universitat d'Alacant, en col·laboració amb la Fundació ADANA, i a proposta del psiquiatre de l'Agència Valenciana de Salut i especialista en l'àmbit infantil i juvenil, Tomás Cantó, a engegar el seminari teòric i pràctic en 2012. En la segona edició que comença aquest dijous se suma com a organitzador el Vicerectorat de Cultura, Esports i Política Lingüística i, com a entitats col·laboradores, la Regidoria d'Acció Social i Educació de l'Ajuntament d'Alacant, l'Ajuntament de Sant Joan d'Alacant, l'Associació d'Alacant del TDA-H, l'Associació Prodisminuïts Psíquics d'Elda i comarca (ASPRODIS) i el Centre de Desenvolupament Infantil i Atenció Primerenca (CDIAT). La idea final és donar formació específica teoricopràctica en TDA-H a l'alumnat interessat, de manera que es genere un grup d'assessors educatius en TDA-H que coneguen de primera mà la realitat d'aquest trastorn, les necessitats i les millors estratègies d'ajuda, segons indica la directora del seminari, Carlota González Gómez. Per a açò, la primera part teòrica del seminari tracta sobre l'optimització del TDA-H des d'una perspectiva multidisciplinària. La part pràctica la tutoritzen especialistes en TDA-H i es durà a terme entre els dies 9 d'abril i 19 de juliol pròxims en les unitats de Salut Mental Infantil de Sant Vicent del Raspeig, de l'Hospital Universitari de Sant Joan d'Alacant i el Centre d'Atenció Primerenca d'Elda (Grup Nadó d'ASPRODIS). Al final d'aquesta part es formarà un grup de col·laboradors de suport educatiu.\nJosefa Barragán, psiquiatra infantil en la USMI Cap de l'Horta, presentarà com a novetat el Manual de Diagnòstic Estadístic de Trastorns Mentals (DSM-V) el dijous 14. La doctora ha realitzat l'anàlisi de la nova versió, no publicada encara, i com afecta el TDA-H. El divendres 15 el psiquiatre infantil i coordinador de la USMI Sant Vicent del Raspeig, Tomás Cantó, parlarà del cervell i la influència de les serotonines en "Intervención farmacológica en TDA-H". Una altra de les intervencions serà la de Rosa Nicolau, psicòloga clínica del Servei de Psiquiatria i Psicologia Infantil i Juvenil de l'Hospital Clínic i Provincial de Barcelona, que abordarà, el dilluns 18, com es treballa amb pares i mares. En els dies posteriors, el seminari se centrarà en la detecció i intervenció psicoeducativa a càrrec de Rocío Lavigne, Beatriz Mena, Ángel M. Casajús, Josefina Rodríguez, Erika García i Marta Verdú.


Amazon confirma una gran i desitjada inversió a Catalunya\nAmazon obrirà un nou centre logístic a Rubí | ACN\nAmazon obrirà una nova estació logística a Rubí aquesta tardor\nEl centre se suma, així, als tres situats a la província de Barcelona\nper Mireia Muñoz / Europa Press 26/06/2020 12:39h\nAmazon continua amb les seves inversions a Espanya i aquesta tardor obrirà una nova estació logística a Rubí (Vallés Occidental) en un context marcat pel Covid-19, segons ha informat aquest divendres el gegant del comerç electrònic.\nDurant els pròxims mesos també obrirà un nou establiment a Leganés (Madrid). Aquest centre logístic, junt amb el de Rubí, servirà com un nou punt per repartir els paquets entre les ciutats i les zones més properes.\nMés de 200 llocs de treball permanents\nDes d’Amazon han anunciat que l’obertura d’aquestes dues noves estacions logístiques és rellevant per l’economia local, ja que crearan 200 llocs de treball permanents i de qualitat durant el primer any d’activitat».\nA més, centenars de places quedaran obertes per aquells que vulguin treballar com a repartidors en els nous centres, tal com ha anunciat el director d’Amazon Logistics a Espanya, Paolo Patrone.\nEl centre se suma als ja existents a la província de Barcelona\nLa nova estació logística de Rubí comptarà amb més de 25.000 metres quadrats i estarà situada a l’àrea industrial de ‘Can Roses’. Allà, Amazon treballarà amb nou companyies d’entrega independents en la seva obertura, per així proporcionar una entrega ràpida als municipis de Rubí, Sant Esteve o Castellbisbal, entre altres.\nAquest centre se sumarà, així, als que ja posseeix Amazon a la província de Barcelona. Durant els últims set anys, la companyia ha obert noves estacions a Martorelles (Vallés Oriental), Castellbisbal (Vallés Occidental) i El Prat (Baix Llobregat).\nAmazon ha creat més de 7.000 llocs de treball fixos a Espanya\nPel que fa a Madrid, Amazon situarà un nou centre logístic a Leganés i crearà 100 llocs de treball fixos el primer any. Alhora, col·laborarà amb sis companyies d’entrega independents que proporcionaran més de 200 oportunitats laborals per conductors que realitzaran les entregues a la regió.\nDurant l’any 2019 Amazon va crear 2.200 llocs de treball a Espanya, arribant així als 7.000 empleats fixos al nostre territori. Durant els pròxims mesos, la companyia té planejat també la instal·lació de dos centres logístics més a banda dels de Rubí i Leganés, els quals estarien situats a Dos Hermanas (Sevilla) i Alcalá de Henares (Madrid).\nDeliciós: els gelats més 'top' arriben a Catalunya i els has de provar\nBarcelona Madrid Economia Amazon Rubí Vallès Occidental


50è Certamen Literari de Sant Jordi\nmastego les paraules dels llibres\nque tinc a prop.\namics que van i vénen\ndels llocs més impensables.\ni estimo les més àcides,\ntions de foc que encenen\nrespostes a silencis mal covats,\ni tant se val què diguin. m’acompanyen.\nFrancesc Garriga, Ragtime. Barcelona: Labreu, 2015.\nDivendres, a l’escola, vam celebrar el 50è Certamen Literari\nFa 50 anys, el poeta Francesc Garriga, que aleshores era professor de l’escola, va idear la celebració del Certamen Literari i l’edició d’una revista que recollís els treballs guanyadors, la nostra estimada Paraules de paper.\nEnguany, aprofitant l’efemèride, vam decidir fer un petit experiment i dedicar-lo, monogràficament, al món del llibre. Els textos dels alumnes havien de girar el voltant del llibre com a objecte, amb tot el que això comporta. Els alumnes van estar a l’alçada i van escriure textos plens de sentit.\nPersonatges que surten de les pàgines dels llibres per immergir-se en la realitat; llibres màgics que transporten el lector a una realitat; llibreries perdudes que fan sentir millor els seus visitants; escriptors amb inspiració; escriptors sense inspiració… Un devessall de textos d’entre els quals els professors de llengua vam haver de seleccionar-ne acuradament els guanyadors.\nA la sala d’actes, els alumnes, valents, humils i orgullosos, van ser capaços de llegir, micròfon en mà, les seves creacions literàries davant dels seus companys.\nL’efemèride tindrà un epíleg en forma de llibre: Josep Pedrals vindrà el dia 9 de juny a presentar una edició commemorativa de Paraules de Paper, la revista de literatura de l’escola. En aquest volum, hi aplegarem els textos guanyadors, com fèiem abans de la pandèmia, i a més a més hi apareixeran publicats 50 textos escrits per exalumnes guanyadors en les edicions anteriors, entre els anys 1973-2019.\nEls en mantindrem informats!


Apartment Barbat II Croatia Rab Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Barbat II Croatia\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Barbat II Croatia és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Rab. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Rab. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment Barbat II Croatia la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Rab.


Turistes, sí; valencians, no - VilaWeb\nAquesta sembla ser (segons el Sr. Toni Mayor, president de l’Associació Empresarial Hotelera de Benidorm – Costa Blanca), l’opinió de la Generalitat per a entrar al País Valencià a partir d’abril, malgrat el tancament perimetral per la covid-19. I és que, segons les declaracions del Sr. Mayor, qui tinga una reserva en un hotel valencià tindrà el camí lliure per anar a Benidorm, Peníscola, Gandia, Morella o Xàtiva, tant si ve de Madrid com si ve de Londres o de París. Al contrari, els valencians que vivim a Catalunya (o a altres llocs), malgrat que tenim al País Valencià la nostra família, no podrem viatjar per veure els nostres éssers estimats.\nSegons informava el diari Levante, ‘el Consell estudia d’acceptar reserves hoteleres per a permetre l’entrada al País Valencià’. Aquesta mesura ‘s’activaria en cas de perllongar el tancament perimetral durant la Setmana Santa’, evidentment si l’evolució sanitària actual consolida, en aquell període, la tendència a la baixa.\nComprenc la situació de dificultat (i fins de desesperació) que passa el sector hoteler. I per això el Sr. Toni Mayor, després de la reunió amb el president Ximo Puig i el Sr. Francesc Colomer, va dir que els hotels obririen ‘abans del que pensàvem’, ja que es permetrà l’entrada de turistes al País Valencià presentant com a salconduit la reserva d’allotjament en un hotel. Per això el Sr. Toni Mayor anunciava l’allau de turistes britànics (amb ganes de sol i de platja) que ja han fet les reserves als hotels del País Valencià. Cal dir que ni el president Puig ni el secretari autonòmic de Turisme han confirmat ni desmentit les paraules del Sr. Mayor.\nTrobe bé que si els índexs epidemiològics són bons, es relaxen (amb precaució) les mesures que actualment tenim per a mantenir el coronavirus a ratlla. El que ja no entenc és que només puguen entrar al País Valencià els turistes que tinguen una reserva d’hotel.\nJo porte des del mes d’agost sense poder anar a l’Alcúdia a veure les meues germanes i ma tia, la germana de ma mare, que té 90 anys. I no em queixe, perquè crec que hem de ser molt prudents i fer cas de les mesures sanitàries que estableix la Generalitat, per a evitar una nova onada de la pandèmia. Però, per què aquesta discriminació dels valencians que vivim fora del País Valencià? A Catalunya residim molts valencians, que portem mesos i mesos sense poder tornar a casa dels pares o dels germans, també pel tancament perimetral de Catalunya, com els periodistes Vicent Partal, Marta Garcia, David Miró o Vicent Sanchis, director de TV3. També els bisbes Agustí Cortés, Salvador Jiménez i Enrique Benavent, o professors com Francesc Viadel, Jordi Muñoz o Gabriel Garcia Millet, la diputada al Parlament de Catalunya Jésica Albiach, el cantant Raimon i molts altres valencians, així com una gran quantitat d’estudiants universitaris. Per a nosaltres, no anar a veure la nostra família ens és un sacrifici que ens costa assumir, però que fem per responsabilitat.\nI doncs, per què els turistes podrien desplaçar-se a Vinaròs, Ontinyent, Elx o Piles i els valencians no podríem anar a veure els pares o germans? Epidemiològicament, és més gran el risc de contagi d’un valencià que va a visitar la família que no el d’un francés que va a la platja de Peníscola a passar una setmana?\nSi el tancament perimetral té per objectiu frenar el coronavirus, per què els britànics, els madrilenys o els francesos poden anar a un hotel valencià i els valencians no podem anar a veure la nostra família? És com si els qui han reservat una habitació d’hotel no tingueren cap risc de contagiar el virus allà on van, i pel contrari els valencians que vivim fora del País Valencià i que hi tornem (després de mesos de no poder-ho fer) a veure els pares, les germanes o els iaios, sí que tenim un risc de contagiar els nostres familiars.\nEls epidemiòlegs han pronosticat una quarta onada (la tercera s’ha acabat?) i per això cal ser molt prudents per a no caure en els errors comesos fa uns mesos, quan vam ‘salvar’ el pont del Nou d’Octubre, el de la Puríssima o Nadal. De fet, els epidemiòlegs creuen que després de les vacances d’estiu tot se’n va eixir de mare i per això l’augment de contagis.\nSi es té en compte el risc epidemiològic (que és el que en realitat importa), no veig la diferència que es fa entre un britànic i un valencià a l’hora de fer un viatge, ja que es permet que el britànic puga passar una setmana a la platja d’Altea i un valencià no puga anar a veure els pares a l’Olleria, Alcoi o Vila-real. El virus és diferent en un britànic que té una habitació reservada en un hotel i en un valencià que té la seua família a la Costera, a la Marina Baixa o als Ports?\nI pel que fa al risc de possibles contagis, seran molts, però molts més els turistes que es desplaçaran al País Valencià, que no els residents a Catalunya que puguem anar a trobar-nos amb la família.


David Selvas: 'No hi ha espais pel risc, tot es valora econòmicament' - Teatro Barcelona\nDavid Selvas: ‘No hi ha espais pel risc, tot es valora econòmicament’\nLa Brutal, capitanejada per David Selvas, Julio Manrique i Cristina Genebat, neix el 2011, però agafa embranzida a partir del 2014 arran d’aconseguir un conveni de subvenció triennal amb l’Institut d’Empreses Culturals. Des d’aleshores, han estrenat Santa Nit, Los esqueiters i Timó d’Atenes (2014); L’onzena plaga, Cleòpatra i Mammón –sota el cicle “Tot pels diners”–, i Una altra pel·lícula (2015); i en el que va d’any, La llista i Don Joan. Jordi Valls i Anna Madueño parlen amb David Selvas sobre l’origen i el present de la productora.\nD’on surt el nom de La Brutal?\nMe’l vaig inventar jo… m’agradava i és dels pocs que no està registrat. El sentit crec que és una mica canalla i gamberritu… hi ha alguna cosa una mica urbanita. A les nostres propostes crec que hi ha un aire que s’entén més des d’allò urbà.\nI és això el que us porta a engegar aquest projecte? Quines són les essències de La Brutal?\nSi intentes muntar i tirar endavant una empresa així, busques que tingui un sentit. Si no té un sentit lucratiu, que evidentment no el té, ha de tenir un sentit artístic. Penso que el que ens ha acabat ajuntant és aquest punt de vista que et deia, la voluntat d’adreçar-nos a un públic que respon més a una sensibilitat més urbana, més urbanita, una voluntat d’unes certes estètiques més modernes, o cinematogràfiques… com li vulguis dir. Jo penso que si volem explicar històries al públic d’avui, és molt complicat treure això, perquè hem estat educats amb això, i les noves generacions encara més.\nEl públic de teatre ha envellit?\nSí, fa molt de temps.\nI què creieu que ha passat?\nNo s’han invertit diners. Tothom parla de nous públics, però ningú s’ho ha agafat seriosament. Sempre que el teatre ha donat espai a textos que apel·len als xavals joves, acaba funcionant… però no se’ls dóna cap espai. Volem que vagin a veure el Don Joan, volem que vagin a veure El Caballero de Olmedo… val, està bé, però i si posem l’accent a l’altre cantó? Jo vaig anar fa cinc anys a Viena, i vaig descobrir que hi ha un teatre de gent jove i prou, de 3 a 16 anys. I els xavals van al teatre sols, com qui va a jugar amb la Game Boy. Aquí això no passa. Aquí se’n van a concerts, es baixen pelis per Internet… Però és que miraves la programació, i et trobaves amb temes que els interessen, estètiques que els interessen, llenguatges que els interessen… Jo et donaria ara mateix quatre o cinc textos que han funcionat, perquè apel·len a aquest públic de 14 anys. Però aquí, un teatre públic et dirà: “però això és per a nanos…” Doncs que es quedin a casa. Però aleshores volem que vinguin al teatre.\nCal una oferta per a joves, doncs? Perquè de teatre infantil sí que n’hi ha…\nEl teatre infantil existeix i té un espai, encara que sigui perquè els pares el dissabte o diumenge volen fer alguna cosa i porten els fills al teatre fins als 5, 6 o 7 anys… però després hi ha el desert. I jo crec que de la mateixa manera que hi ha biblioteques i altres espais públics que requereixen una inversió pública perquè existeixin, la inversió pública per fer això al teatre no hi ha estat.\nI vosaltres, com a Brutal aneu a buscar aquest públic jove, o més un públic de 30 o 40 anys?\nNo, anem a buscar aquest altre públic més gran, perquè és el qui pot pagar, però jo tinc una gran obsessió amb els joves. Perquè si ara com a productor vaig al Borràs, intentaré fer una obra per omplir el teatre –o almenys un 50% de taquilla, que són 700 localitats–… però aleshores, t’has d’oblidar de la gent jove! Si s’hagués cultivat abans un públic a partir de fer històries per a ells, amb dues o tres produccions encarades a ells, jo crec que estaríem parlant d’una altra cosa. Intentar fer un Don Joan que sigui atractiu està molt bé, però hi ha mil temes molt més interessants per ells, evidentment.\nCom expliqueu el gran nombre de noves companyies, entre les quals vosaltres? És un relleu generacional?\nJo crec que respon a una certa precarietat. El que ha passat és que, quan nosaltres vam començar, el mercat laboral ens absorbia, teníem feina, però ara el mercat laboral és diferent. I això ha provocat una consolidació de gent que s’ha ajuntat. Ja que tu tens feina però els teus col·legues no, o gent que t’agrada no en té, i ja que jo tinc sort perquè he tingut la tele però també tinc unes altres inquietuds i ambicions, doncs puc posar en marxa certes coses que apel·len molt sovint a la precarietat. Perquè quan vam muntar Timó d’Atenes vam treballar amb 1.700€ durant tres mesos, que a la gent li pot semblar moltíssim, però és una misèria, perquè dins hi ha les pagues dobles i el finiquito gairebé. Però la gent s’hi apunta, i crec que és el pervers d’aquest sistema: estem generant uns continguts que fan que a Barcelona s’estigui dient que estem vivint un gran moment, però el 60% dels actors no poden viure de la seva feina. Jo crec que hi ha una certa argentinització de la situació cultural.\nI malgrat aquesta argentintzació i la crisi galopant, decidiu fundar La Brutal. Com us hi decidiu?\nQuan el Julio dirigia el Romea, el primer any em diu: “vull que facis alguna cosa aquí”. Amb el Julio i altres actors feia anys que dèiem: “hem de fer alguna cosa…” Però ningú feia res. Llavors, quan el Julio em proposa això, jo munto La Brutal. Després, amb el Julio ens vinculem artísticament, però empresarialment ja existia. Aleshores, quan surten les subvencions triennals, com que un dels requisits és l’antiguitat, decidim agafar La Brutal com a empresa que vehiculés el projecte artístic.\nI com us va, econòmicament?\nN’estem aprenent, per mi aquests primers tres anys són una inversió. No generem beneficis actualment, però cobrim. La triennal et dóna uns diners, però has de justificar el doble del que et donen, i això vol dir que això ha de sortir de les teves produccions. I en el nostre cas, que no tenim un teatre, vol dir certes coses. Doncs estem aprenent com funciona tot això. La llista va funcionar, però en el fons quan vas a un teatre públic no veus res de taquilla. Però com que va anar bé, ara anem a La Villarroel tres setmanes, i si va bé amortitzarem alguna cosa… Tocar taquilla és la clau de la teva llibertat, per això ara estem anant cap al privat. L’any passat ho vam fer tot amb públic, i l’any que ve ho farem tot amb privat. El problema és que nosaltres tenim una vocació pública, però ens demanen uns requisits econòmics igual que als altres. I amb això tenim dilemes. Per exemple, la temporada vinent farem a La Villarroel un text contemporani molt xulo que ha funcionat a Broadway i no sé on més, amb quatre actors… però prou. I està molt bé, però la nostra ambició artística també està en un altre lloc. Aquesta és l’evolució de moment, aquí és cap on estem anant. El que esperem és que econòmicament funcioni més o menys, per després poder anar fent altres coses.\nAleshores, les decisions artístiques queden força limitades?\nÉs que de les decisions artístiques en depenen els ins i els outs, i és una cosa molt delicada. Penso que al principi vam fer projectes una mica més inconscients, com el cicle de Tot pel diners, que van ser tres produccions ocupant tres mesos l’Espai Lliure… I va ser molt enriquidor, però arribes a un punt que et veus obligat a pensar més en una taquilla, en trobar unes retribucions. A mi m’agradaria no deixar de fer coses d’aquestes, no deixar de ser fidel al teatre que m’agrada… però no en va el nostre departament de cultura es diu Institut d’Indústries Culturals, que ho podríem posar en dubte, perquè no sé si està molt bé que es digui així.\nÉs un enfocament molt concret…\nPerillós. Veurem a quin tipus de teatre estem anant, i si és interessant o no és prou interessant. Però jo crec que el model es pot i s’ha d’afinar, sobretot perquè no està contemplat el risc artístic. No hi ha espais pel risc, tot es valora econòmicament quan, curiosament, el que et demanen per accedir a aquestes ajudes és el projecte artístic. Llavors, això fa que no t’arrisquis artísticament, perquè si has de complir amb els números, no et pots arriscar. L’any passat vam fer Los esqueiters, amb quatre skaters… però és inviable: vam guanyar mil euros, vam pagar un sou d’un mes.\nEls teatres públics haurien d’acollir aquesta quota de risc?\nBé, jo crec que el model es pot estructurar d’una altra manera, perquè si jo tinc una vocació de teatre públic però no em puc ajuntar amb no sé qui més perquè l’administració em demana que jo tingui el 51% de la producció, aleshores al teatre públic només puc fer monòlegs, i això no té cap sentit. Si vas a un teatre públic voldrem fer Casa de nines, o no sé què… però jo, pel tipus d’empresa que sóc –perquè som dels més petits-, mai tindré el 51% d’un pressupost per fer això. Tampoc es contempla que ens puguem ajuntar amb altres productores amb qui tenim afinitats artístiques, que podria ser molt interesant. Que, de fet, ja ens busquem… però aleshores surt el problema: “això em compta a mi o et compta tu? Perquè si et compta a tu jo no m’hi poso…” El que demanem a l’administració és buscar altres fórmules.\nAleshores, quina valoració fas d’aquests dos darrers anys?\nJa valorarem l’any que ve. De moment m’ho prenc com una inversió, i quan acabem el tercer any valorarem què ha passat, si té sentit o no té sentit, si val la pena… No vull dir que hauria de ser com tu voldries, però sí que s’hi assembli o que tinguis la sensació de que algun dia s’hi assemblarà.\nText: Jordi Valls i Anna Madueño / Fotografia: Mercè Rubià


Una lenta agonia: l'últim còmic de Carlos Giménez (Xavi Serra)\nRessenya de 'Es hoy', de Carlos Giménez. Publicat a Reservoir Books, 112 pàgines, 19,90 euros\n¿És inevitable la decadència creativa a partir d'un moment de la vida? Això opina Quentin Tarantino, que assegura que farà una pel·lícula més i tancarà la seva filmografia perquè no vol dirigir si no està en plenitud de facultats. La teoria de Tarantino –que la història de l'art podria qüestionar amb nombrosos exemples– ens planteja tanmateix el dubte sobre com jutjar el declivi artístic dels genis: ¿amb la comprensió deguda als mestres en hores baixes o amb el mateix rigor i exigència que utilitzàvem per elogiar les seves grans obres?\nÉs el dilema que susciten els darrers treballs de Carlos Giménez, segurament l'autor espanyol de còmic més important del segle XX i un nom clau en la construcció de l'edifici actual del còmic adult amb obres com l'extraordinària Paracuellos. Un estatus gegantí al qual, tanmateix, no han contribuït en aquests últims anys dues seqüeles del tot innecessàries de Paracuellos, una rutinària adaptació de La màquina del temps, d'H.G. Wells, i la col·lecció d'historietes repescades Mi amigo Luis. Són historietes faltades de cocció, amb solucions gràfiques indolents i resoltes a cop d'ofici; transmeten un evident estancament artístic, fins i tot involució.\nEl més interessant d'aquesta última etapa el trobem en la trilogia formada per Crisálida, Cuento de Navidad i Es hoy, tots tres publicats per Reservoir Books. Són treballs desacomplexadament crepusculars, d'una dimensió testamentària explícita i diàfana: Giménez parla al lector a través d'alter egos sobre el seu desencís vital, la proximitat cada cop més opressiva de la mort i el seu exili interior d'una societat amb la qual ja no se sent identificat. El més recent dels tres, Es hoy, extreu el seu títol de l'anotació que feia en el seu diari un dels alter egos de Crisálida abans de suïcidar-se. Sense ni tan sols excusa argumental, Giménez presenta un monòleg disfressat de diàleg amb ell mateix, un nou recull de reflexions amargues sobre la mort imminent i la vida que passa, ara esquitxades de flash-backs en què es rememoren anècdotes del passat, la majoria intranscendents i divertides, alguna de profundament misògina. Una lenta agonia en què l'autor s'acaba desdibuixant de manera gairebé literal, posant fi a la vida del personatge i possiblement a la seva carrera. I no podem evitar percebre en ell, i potser també en nosaltres, una certa sensació d'alleugeriment, com si més que a una mort natural assistíssim a una eutanàsia alliberadora.


L’oposició creu que el nou ROM limita la participació de la ciutadania\nImatge del ple de Palafolls. RP\nAnit es va fer a l’Ajuntament el ple ordinari corresponent al mes de febrer. En prop de dues hores es van resoldre els tretze punts a l’ordre del dia, entre ells l’aprovació de la modificació del Reglament Orgànic Municipal, el document que marca el funcionament intern del consistori fixant quan seran els plens o juntes de govern local, l’ordre de les intervencions o el temps que té cada partit per fer les seves exposicions.\nLa modificació es va aprovar només amb el vot favorable dels regidors del govern municipal.\nEl principal motiu de disputa per part de l’oposició per no votar a favor del nou ROM, que bàsicament modificava la regulació sobre com i quan es podran fer sessions de ple o de junta de govern de forma telemàtica, és que creuen que hi ha un article que podria vulnerar el dret de participació de la ciutadania als plens municipals.\nFins ara l’article que regula la participació del públic assistent al ple indicava que les intervencions han de ser “breus i concises”, sense especificar una durada màxima. Ara bé la normativa vigent fins ara, sí marca que les preguntes del públic, que hauran de ser d’interès general i no particular, s’han de presentar per escrit abans de la sessió per tal que el govern pugui preparar-se la resposta.\nAmb el nou articulat aprovat ahir, s’accepten les intervencions orals, però es contestaran en la següent sessió plenària. És en aquest apartat en el que s’expressa que “aquest tipus d’intervenció no podrà superar els cinc minuts de durada”.\nDolors Agüera, portaveu del PSC al consistori, creu que no cal limitar les intervencions del públic assistent als plens i recorda que l’alcalde té competència per dirigir el ple i per tant, de tallar intervencions.\nPalafolls en Comú va més enllà i parla de limitació de la participació. La seva portaveu, Clara Hidalga, recorda a Esquerra que en uns anys potser ja no governaran.\nL’alcalde de Palafolls, el republicà Francesc Alemany, va defensar la inclusió d’un màxim de temps per les intervencions del per tal de poder tenir una regulació en cas de necessitat. Alemany recorda que els regidors també tenen les seves intervencions limitades, però que mai s’ha usat el ROM per restringir les intervencions.\nA més, creu que reflexar aquest minutatge també servirà al ciutadà per saber els seus drets i deures durant el plenari municipal.\nEl ple ordinari de Palafolls va tenir lloc aquest dijous al vespre. Es va celebrar a la sala de plens i el podeu recuperar en vídeo a la nostra pàgina de Facebook.\nArticle anteriorTriguen 4 mesos a adjudicar el projecte de la nova rotonda d’entrada a Palafolls\nArticle següentEl PSC de Palafolls escull avui el seu cap de llista a les eleccions municipals\nL’Ajuntament s’ofereix als empresaris afectats pel foc de Sant Joan publicat fa 20 hores | a Economia


Informació per a OEM d'elementary\nInformació per a OEM\nOferiu als vostres clients la millor experiència amb l'elementary OS.\nSocis i detallistes\nOferim dues maneres de formar part de la llista com a OEM d'elementary OS a la botiga, amb requeriments i beneficis diferents.\nAprovació de model per model amb els models específics que apareixen a la botiga.\nImplicació oficial d'elementary, Inc.\nCànon negociable per dispositiu\nGuies de programari estrictes\nCompliment de marques comercials\nUn enllaç al vostre lloc web o pàgina inicial que apareix a la botiga.\nVenda de dispositius amb elementary OS\nEs fomenta el cànon per dispositiu\nL'instal·lador de l'elementary OS tracta cada instal·lació com una instal·lació d'OEM. Seguiu-ne els passos per instal·lar el sistema operatiu i, a continuació, apagueu-lo. El dispositiu estarà a punt per enviar-lo a un client. Per crear una imatge personalitzada, instal·leu el sistema operatiu, configureu el sistema amb un compte d'administrador, suprimiu-lo i creeu una imatge del disc. En ambdós casos, la configuració inicial s’executarà a la primera arrencada i el client crearà el seu compte d’usuari.\nLa configuració del sistema ofereix diversos avantatges als OEM que ofereixen l'elementary OS. Des de la seva arquitectura d'integració fins a la marca fàcilment proporcionada, la configuració del sistema es va dissenyar pensant en els fabricants d’OEM.\nLa configuració del sistema (am el nom en codi Switchboard) usa un concepte d'integració automàtica per proporcionar paràmetres per a maquinari i programari diversos. Per exemple, la configuració del Ratolí i del ratolí tàctil la proporciona un integrador.\nEls fabricants d’OEM poden desenvolupar i enviar integradors personalitzats si hi ha maquinari especial o únic a la màquina que requereixi una configuració fora del que està disponible per defecte en el sistema operatiu; per exemple, sensors especials o mètodes d’entrada que no estan presents a la majoria de maquinari i que, per tant, no s’implementen per defecte. Per descomptat, si aquesta configuració podria ser rellevant per a un conjunt d’usuaris més ampli, és recomanable de contribuir-la al programari d'origen als integradors existents.\nInformació d'OEM al Quant a\nEl connector Quant a mostra informació del sistema a l'usuari i proporciona diverses accions generals, com ara restaurar la configuració, informar de problemes i obtenir ajuda. A més de la informació del programari (com ara la versió del sistema operatiu), també proporciona un espai per a la informació del maquinari. Per defecte, s'omple amb una imatge genèrica i el nom d'amfitrió del sistema. Tot i això, els OEM poden proporcionar dades de marca personalitzades per a aquesta secció.\nEn proporcionar un fitxer oem.conf, els OEM poden emplenar-hi el nom del fabricant, el nom del producte, el número de model i l'URL del fabricant. També es pot proporcionar una imatge que substitueixi la icona del maquinari genèric.\nRepositoris de tercers\nNo es recomana proporcionar l'elementary OS amb repositoris de programari que no siguin els valors predeterminats, a més d’un únic dipòsit proporcionat i controlat per l’OEM. Els dipòsits de tercers ofereixen efectivament accés d'arrel i la possibilitat de sobreescriure qualsevol paquet del sistema a tercers potencialment no fiables. Fins i tot si la part és fiable, la seguretat i la privadesa d'un client d'OEM estan en joc si hi ha tercers compromesos, reutilitzen la contrasenya en diversos serveis, etc.\nA més, si un repositori de tercers no es manté o ja no es publica, pot evitar actualitzacions normals del sistema. Això podria impedir que les actualitzacions de seguretat i estabilitat potencialment importants arribin als clients d'OEM.\nCompartim actualitzacions freqüents sobre el desenvolupament, anuncis importants, consells per a desenvolupadors, aplicacions destacades i altres continguts nous a través del nostre blog.\nVegeu els logotips d'elementary, les pautes d'ús de la marca, la paleta de colors i el logotip de la comunitat. A més, descarregueu els actius del logotip oficial d'alta resolució i vectorial d'elementary.\nVegeu els recursos de la marca\nParleu directament amb l'equip enviant-nos un missatge de correu electrònic a [email protected]. Tant si sou un soci existent com si voleu explorar l’oferta de l'elementary OS, esperem conversar.\nEnvieu-nos un missatge de correu


Sawgrass Grand Hotel and Suites Sports Complex Fort Lauderdale (FL) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n3003 North University Drive, Sunrise, Fort Lauderdale (FL), Estats Units, 33322 - Veure al mapa\nPuntuació dels comentaris 5,2 (35 comentaris)\nBarri Sunrise Sunrise Platja Dania Hollywood F Lauderdale Centre Platja Pompano Hollywood Hollywood Weston Llacs Lauderdale\nSituat en el cor de Sunrise, Sawgrass Grand Hotel és un lloc ideal des d'on descobrir Fort Lauderdale (FL). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Wannado Entertainment LLC, Westfield Broward, Club de Golf Jacaranda.\nA Sawgrass Grand Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Sawgrass Grand Hotel es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, habitacions per a no fumadors, aire condicionat, servei de despertador, escriptori són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Fort Lauderdale (FL), el Sawgrass Grand Hotel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Sawgrass Grand Hotel and Suites Sports Complex de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (491) Parelles (143) Viatgers en solitari (117) Famílies amb infants petits (152) Famílies amb infants grans (18) Grups (63)\nComentat el 26 de maig 2008


Ulleres Graduades - LA Eyeworks\nComprar ulleres graduades LA Eyeworks en rebaixes ara és fàcil amb la nostra gamma de descomptes per a aquest 2018. Tens rebaixes en ulleres graduades LA Eyeworks a un 30% de descompte. Compra fàcilment les teves ulleres graduades LA Eyeworks online amb total seguretat en només uns clics. Gaudeix de la nova selecció de rebaixes en ulleres graduades online al millor preu.\nLA Eyeworks SOFTIE - 682\nLA Eyeworks PINGO - 137405\nLA Eyeworks Cortado - 101405\nLA Eyeworks SOFTIE - 316\nÉs una marca peculiar, diferent, i reconeixible hagi on sigui. La seva màxima expressió és dissenyar ulleres per celebrar la diversitat dels rostres i la singularitat de les persones, les ulleres que fa LA Eyeworks són espurnes de la seva imaginació, completant aquests pensaments i portant els somnis de l'obres a la realitat.\nEn la nostra òptica online, Bassol Optic, pots trobar ulleres graduades LA Eyeworks actuals, de moda i disseny a molt bon preu. Sóm distribuïdor oficial d'ulleres online graduades LA Eyeworks i tots els nostres models d'ulleres online LA Eyeworks són 100% originals.\nSi estàs interessat a comprar ulleres graduades LA Eyeworks online, et vam mostrar l'última col·lecció de muntures d'ulleres graduades LA Eyeworks. Aquí podràs trobar les últimes novetats de LA Eyeworks en muntures d'ulleres amb els models i colors més exclusius de la marca per aquest any.\nSi busques ulleres barates LA Eyeworks pots ordenar la llista d'ulleres per preu i et mostrarà les ofertes en ulleres graduades.


Qualitat - PortCastelló\nL’Autoritat Portuària de Castelló té com a objectiu prioritari impulsar la transició blava per a connectar-se al Món, arribant a ser un referent en el desenvolupament logístic sostenible recolzat en la transformació digital, generant confiança a l’entorn del port, tal com estableixen la missió i visió del Pla Estratègic 2020-2024. Per a això, PortCastelló ha implantat un Sistema de Gestió de Qualitat, estant certificat segons la norma ISO 9001/2015 en el seu dos processos clau: Procés d’Escala de Vaixell i el de Tramitació Administrativa del Domini Públic i els seus processos suporte: Despeses i Inversions i té implantat també un Sistema de Gestió de Seguretat i Salut Laboral certificat segons la norma ISO 45001:2018, aplicable a Administració, Gestió i Control de Serveis i Infraestructures del Port de Castelló, que desenvolupa i audita de manera rigorosa, seguint els següents principis:\nAconseguir assolir la plena satisfacció dels nostres clients i usuaris mitjançant la prestació de serveis logístics que generen valor.\nIntegrar accions de millora contínua en tots els nostres processos i serveis, a través de la revisió periòdica dels objectius de qualitat i sostenibilitat per a contribuir al bon funcionament dels nostres Sistemes de Gestió de Qualitat, Prevenció de Riscos i Medi Ambient.\nEstablir canals de comunicació amb tots els grups d’interés, en temes relacionats amb el medi ambient, la qualitat i la seguretat dels treballadors, donant suport a la implantació de sistemes de gestió en altres membres de la Comunitat Portuària (operadors, concessionaris, llicenciataris i prestadors de serveis portuaris).\nCompromís per a la protecció del medi ambient, inclosa la prevenció de la contaminació, la protecció del medi marí i el medi ambient de l’entorn portuari, en totes les nostres àrees d’influència.\nÚs racional dels recursos naturals, optimitzant consums i aplicant criteris d’eficiència energètica i prevenció del canvi climàtic.\nPromoure la integració del port a la ciutat, sent el motor de desenvolupament del teixit social i empresarial de l’entorn.\nRespectar i complir la normativa aplicable, així com qualsevol altre compromís adquirit.\nLa implicació i conscienciació de tots els empleats, unit al total suport des de l’equip de dirección de l’empresa, és indispensable per a aconseguir els objectius establits.\nEl compromís de l’empresa en la reducció o eliminació dels riscos és absolut, així com la prevenció de les lesions i la deterioració de la salut en el treball. El compromís s’estén a proporcionar condicions de treball segures i saludables per a la prevenció d’accidents, relacionats amb el treball i apropiats al context de l’organització i la naturalesa dels riscos i oportunitats.\nL’empresa estableix un compromís de consulta i participació dels treballadors per mitjà dels seus representants.\nPOLITICA DE QUALITAT, SEGURETAT I SALUT LABORAL, MEDI AMBIENT I SOSTENIBILITAT


En el marc del Festival de Poesia de la Mediterrània, diferents autors comparteixen la seva mirada particular sobre aquesta forma d’expressió\nEl concert de Pascal Comelade i la seva banda mentre Max dibuixava en viu, en el Festival de Poesia, fa tres anys. ISAAC BUJ\nPalma“Quan era un infant es demanava el perquè / de la duresa de les roques, / el canvi del vi en vinagre, / per què la sobrassada torna blanca, / no sospitava la bellesa dels símbols, / el bell alenar del coneixement / i que la mirada seria un acte de creació”. Són versos d’Àngel Terrón. El poema és De rerum natura, del llibre Iniciació a la química (1977). Entre aquestes paraules s’amaga la clau que explica per què algunes persones troben poesia arreu: en un raig de llum i un solo de contrabaix, en formigues fornicant, en les llums de neó d’una festa amb la música tremendament forta, en la troballa d’esclata-sangs en una tardor esplendorosa i plujosa, en la força d’una mare que no gosa plorar davant els seus fills. On és, la poesia? Té un lloc concret? “Poesia és tot”, diu Biel Mesquida. “La poesia habita més en una mirada que en la pròpia execució o resultat d’una obra”, apunta el poeta i tipògraf menorquí Damià Rotger. Hi coincideix, amb ell, la poeta i traductora i integrant de Jansky –duet d’electrovers– Laia Malo.\nDiumenge, 27 de novembre, se celebra la gran festa de la poesia al teatre Principal de Palma, l’activitat més gran del Festival de Poesia de la Mediterrània, que dirigeix Biel Mesquida: una aposta per l’eclecticisme i la varietat, un cant a l’expressió poètica sigui en la forma que sigui, defensa el director. Recorda la interpretació al piano de Clara Peya en l’edició del 2018; la performança entre el músic Pascal Comelade i el dibuixant Max, el mateix any. I posa com a exemple, també, la performança Brossy, que Rossy de Palma i Pi Piquer varen desenvolupar a la Fundació Miró el passat 20 de novembre: una funció sobre l’amistat de Joan Brossa i Joan Miró (dos poetes de formats i llenguatges diferents) que va donar el tret de sortida a aquest festival. “Tot això és poesia, també”, reclama l’escriptor.\nDurant la festa principal del festival els 12 poetes convidats reciten els seus versos en el seu idioma: àrab, occità, basc, gallec, català. Cada any venen de llocs diferents. “El festival ha tingut sempre una singularitat, i és que hem subratllat el cantar. Defensam la poesia com a música de paraules, de sons. Les nostres festes de la poesia són concerts verbals. A més, no hi ha mai traduccions damunt l’escenari, perquè la poesia també és sonora. Hem privilegiat la música oral, la música de la paraula que, al final, és el bressol de la poesia”, apunta Mesquida, que cita Blai Bonet: “La poesia com a tradicional llibre de poemes fa temps que ha tancat el seu cicle vital”.\nImpera una visió massa estreta de la poesia? “La poesia va sorgir en forma de cançó. A final de l’Edat Mitjana, la culta ja s’escrivia i la popular estava més vinculada a les arts escèniques, el teatre o el circ”, diu la poeta i traductora Laia Malo, que recorda que no va ser fins a la popularització de la impremta que es va adaptar i transformar “per encabir-se al paper i contrarrestar la popularitat d’altres gèneres literaris en auge”.\nLa relació de la poesia amb altres formes d’expressió més enllà de l’escriptura, com ara el disseny, els grafits i la música, fins i tot les xarxes socials, s’explica perquè “és viva”, defensa Malo. “No és estrictament un gènere literari: és una reexpressió informe de la realitat, que neix de l’observació hipersensible i la capacitat de meravellar-se, que pot agafar qualsevol format”.\nGlòria Julià, poeta i docent, és la cantant de Vers Endins, un projecte musical i poètic. “Sempre he entès la poesia molt més enllà dels versos. Els traspassa. La veig en una mirada, les mans d’una padrina. Fins i tot en el dolor: mirar els ulls de les víctimes dels conflictes armats, la gent que fuig de la por”, conta. Amb Vers Endins, s’ha envoltat de gent que entén “que la poesia fa volar per altres universos”, i així es fa la música per als poemes: “Cercam notes, cadències, ritmes que també puguin convertir-se en un fet poètic”.\n“L’art és art quan és poesia. Això és una manera d’expressar-ho, és la meva, però podem explicar el mateix de mil maneres. És la connexió entre nosaltres i l’intangible, té a veure amb deixar que el món ens entri pel ventre, per la part visceral i no per la racional. És una manera de sentir i viure la vida. I és un llenguatge, tingui la forma que tingui”, explica Toni Gost Curro, poeta i activista cultural pobler, promotor de l’Aula Poètica de la Fundació ACA juntament amb Antoni Caimari i persona clau en el naixement i consolidació del Crestatx Poètic, el festival de poesia de sa Pobla que ja acumula més de 20 edicions.\n“La poesia té a veure amb la capacitat de percepció de cadascú. Això és la capacitat que tenim d’emocionar-nos. És un fet personal, singular i inexplicable, segurament. És veure les proporcions àuries, les essències”. Inexplicable, apunta el poeta pobler. “Tan sols assumir la impossibilitat del dir / ens aproparà al reialme del ver”, que diu el menorquí Rotger al poema Insuficiència, del seu darrer poemari, Llibre d’esvalots (Nova Editorial Moll, 2021). “El fet creatiu ve donat per una mancança: poetes, pintors, músics… sospit que tots cream per entendre alguna cosa. Sempre hem tingut necessitat de crear perquè hi ha coses que no podem explicar. I la poesia, en qualsevol forma, fa que els impossibles siguin més nostres”, diu Rotger en una conversa amb aquest setmanari.\nEl traç poètic\n“La poesia sempre ha interactuat amb diferents mons d’expressió, i un d’aquests grans exemples és Joan Miró. Va a l’essència, a l’expressió mínima, a l’intangible”, apunta Gost. L’historiador de l’art i comissari Joan Punyet, net de l’artista català, sosté que tota la pintura de Miró té una base poètica onírica. “Tots els quadres estan titulats en francès perquè ell considerava que la literatura i la poesia francesa havien provocat la transformació intel·lectual de la seva obra. El varen influenciar molt, i s’hi va relacionar molt, els surrealistes de principi dels anys 20 del segle passat”, explica. Amb el llibre Les champs magnétiques (1920) d’André Breton i Philippe Soupault com a base, Miró va desenvolupar un camp de creació travessat per la poesia.\nPunyet explica una anècdota: “Quan venia a fer feina al taller Sert, a Mallorca, duia tres llibres: un de Rimbaud, un de Guillaume Apollinaire i un altre de Charles Baudelaire. Abans de posar-se a pintar, n’agafava un, l’obria i llegia en veu alta el poema de la pàgina que l’atzar havia deixat entre les seves mans. Deia que era el seu entrenament, com el boxejador que exercita els músculs abans d’entrar al ring. La poesia era el seu entrenament, la seva base”.\n“Tots miram el món. Però aquesta química que no sabem explicar cal conrear-la, educar-la, deixar-la passar, valorar-la, tenir-la en compte. Parl del més primitiu que tenim, una part espiritual inherent a tots nosaltres”, defensa Toni Gost. Les persones més privilegiades són capaces veure-hi més enllà, dels versos, de la materialitat més propera. Entenen (i saben), com va dir un dia Paco Ibáñez, que “la vida és un miracle: a cada fulla de cada arbre hi ha un poema”.\nTorna, alegre i reivindicatiu, el Festival de Poesia de la Mediterrània\npoesia Festival de Poesia de la Mediterrània versos


MÉS PER MENORCA: Més per Menorca presenta 17 esmenes al projecte de Llei d’estades turístiques\nEl model de la coalició menorquinista defensa les competències insulars i aposta perquè beneficiï els petits tenidors d’habitatges enfront dels grans operadors turístics\nMés per Menorca ha presentat un total de 17 esmenes al projecte de Llei d’estades turístiques en habitatges. Les esmenes del grup menorquinista van en la línia de fer prou flexible la Llei per adaptar-la a les circumstàncies concretes de cada illa i per promoure un concepte en el que l’ús residencial dels habitatges és la norma i l’ús turístic l’excepció.\nEn aquesta línia, destaca un grup d’esmenes –presentades conjuntament amb Gent per Formentera- que advoquen perquè la nova regulació tingui rang reglamentari i només s’apliqui en defecte de normativa reglamentària insular. Aquesta opció es correspon al fet que les competències d’ordenació turística estan traspassades als consells insulars de Menorca, d’Eivissa i de Formentera.\nConcretament, l’esmena principal consisteix en afegir al text un nou punt que incorporaria una nova disposició addicional a la Llei de Turisme de les Illes Balears:\n· 25. S’afegeix una nova disposició addicional 21ena.\n· Els articles 50, 51 i 52 tenen naturalesa reglamentària, i només són aplicables en defecte del desplegament reglamentari que correspon a les administracions competents en matèria d’ordenació turística.\nEn el cas de la regulació de les estades turístiques en habitatges, l’opció plantejada per l’esmena és plenament congruent amb el fet que molts dels requisits per a la comercialització no es refereixen simplement a paràmetres de qualitat, sinó que es refereixen a circumstàncies de naturalesa territorial i de coexistència amb l’ús estrictament residencial. És obvi que aquestes circumstàncies varien de forma determinant d’una illa a una altra, per la qual cosa és encertat establir una regulació integral autonòmica que serà d’aplicació només en defecte de regulació a nivell insular.\nUn altre aspecte rellevant de les esmenes presentades és l’aposta per un model en el que el lloguer turístic obeeixi realment a una socialització dels beneficis del negoci turístic, i no a la inversió massiva d’operadors turístics en aquest segment.\nAquesta mesura, a banda de la seva vessant social, ha d’actuar com un fre al creixement descontrolat d’aquest nou tipus d’allotjament turístic, un cop assolida la saturació en els altres tipus d’allotjament.\nLa forma de tendir en aquest model consisteix en establir un preu per plaça superior i progressiu per a les places corresponents a un segon o successiu habitatge explotat per una mateixa empresa. El preu no es fixa a la Llei; l’haurà d’establir l’organisme gestor de places o l’autoritat turística. Però l’esmena presentada garanteix que hi hagi un preu per plaça i que aquest sigui cada vegada més elevat en funció dels habitatges que s’explotin.\nD’aquesta manera s’afavoreix la participació en el negoci turístic dels petits tenidors d’habitatges, socialitzant així els beneficis d’una activitat que impacta sobre tots els residents a les nostres Illes.\nEs modifica el primer paràgraf del punt 4 de l’article 91 de la Llei i s’hi afegeix un nou paràgraf a continuació:\n· 4. L’organisme gestor de de les places o, si escau, l’Administració turística establirà un preu per a les places en consideració a criteris objectius de valoració i se li ha de donar publicitat.\nEn tot cas, per a les places corresponents a habitatges d’ús residencial objecte de comercialització d’estades turístiques, l’organisme gestor o Administració turística corresponent, haurà d’establir un preu major i progressiu per a les places corresponents a un segon o successiu habitatge explotat per una mateixa empresa.\nAltres aspectes als que s’han adreçat les esmenes de Més per Menorca són les següents: - Una delimitació conceptual més clara i inequívoca del tipus d’arrendament que entra en l’òrbita turística i el que roman en l’òrbita de la Llei d’Arrendament Urbans (LAU). L’obligació de publicitar el número de llicència en les pàgines web de comercialització turística d’habitatges. L’establiment d’un règim transitori alternatiu que es pugui adaptar a la problemàtica diferenciada de cada illa. La prohibició de comercialitzar estades en habitatges amb expedients per infracció urbanística o que estiguin fora d’ordenació.\nD’altra banda, s’ha volgut aprofitar aquesta modificació de la Llei de Turisme per facilitar l’accés a la professió de guia turístic per tots aquells que estan en possessió del grau en història, arqueologia, història de l’art i humanitats, equiparant-los als graduats en turisme.


La Cambra de Comerç i l’Ajuntament de Cambrils organitzen una sessió sobre el programa Kit Digital - Tarragona Empresarial\nLa Cambra de Comerç i l’Ajuntament de Cambrils organitzen una sessió sobre el programa Kit Digital\nLa Torre del Llimó serà l’escenari d’aquesta jornada informativa el 19 de maig a les 13.30 hores.\nLes empreses de Cambrils, especialment les PIMES de menys de 50 treballadors, microempreses i autònoms, tenen una cita obligada el proper 19 de maig. La Torre del Llimó, seu de l’àrea de Promoció Econòmica del Consistori, serà l’escenari de la jornada informativa que organitzen, de manera conjunta, la Cambra i el mateix Ajuntament.\nL’objectiu és donar a conèixer els avantatges que ofereix el programa Kit Digital i els ajuts que es posen a disposició de les empreses per poder implementar millores, amb eines digitals avançades, que ajudin a millorar la seva competitivitat.\nDurant la jornada l’equip tècnic de la Cambra informarà sobre algunes de les qüestions transcendents del KIT DIGITAL com ara qui pot demanar el bo digital, com s’ha de tramitar, l’import de les subvencions a les que es poden optar i quines solucions de digitalització es podran implantar.\nLa sessió a Cambrils s’emmarca dins de la campanya informativa i d’assessorament que la Cambra està realitzant, arreu del seu territori corporatiu, per informar de les possibilitats del programa KIT DIGITAL. En aquest sentit, la corporació disposa d’un servei d’atenció permanent per atendre els dubtes que pugui plantejar aquest ambiciós programa de digitalització per les empreses del seu àmbit territorial.\nEs tracta d’un servei que també s’ofereix a les empreses de Cambrils a la Torre del Llimó, on la Cambra té ubicat del seu punt d’atenció al municipi. Per aquest motiu posa a disposició de les empreses la possibilitat de reservar dia i hora per ser ateses contactant al telèfon 977 338080 o bé a l’adreça territori@cambrareus.org.\nLes inscripcions a la sessió del dia 19, que inclou dinar de treball a peu dret, es poden formalitzar de manera gratuïta a l’adreça territori@cambrareus.org.


La gimcana ‘Ai, quin disbarat!’ de Mollerussa explica la història del bandoler lo Parrot – Comarques de Ponent\nLa gimcana ‘Ai, quin disbarat!’ de Mollerussa explica la història del bandoler lo Parrot\nMollerussa Comercial i el Servei Comarcal de Català organitzen una nova edició de la gimcana ‘Ai, quin disbarat!’. Proposen als clients dels establiments adherits a l’entitat que trobin el barbarisme que hi ha en cadascun dels cartells dels 13 aparadors, on llegiran frases que formen part de la gimcana.\nLa quarta edició de la gimcana es dedica a la història de l’alcalde i bandoler de Mollerussa, lo Parrot (1846). El relat també recorda Pepito Isanda, que va fer el gegant de Mollerussa inspirat en aquest personatge.\nD’entre totes les butlletes dipositades i correctes, es sortejaran dos vals de 50 euros per a gastar als establiments adherits a Mollerussa Comercial.\nAi, quin disbarat! també organitza un concurs per als alumnes de 5è i 6è de primària de les escoles de Mollerussa.\nAi, quin disbarat! s’allargarà fins el proper 17 d’abril. Els premis es lliuraran el dia de Sant Jordi.


Eadi – Escola d'idiomes Rus - Eadi - Escola d'idiomes\nRússia és el país més extens i un dels més poblats. Les seves fronteres amb 18 països són les de major extensió al món. És considerat la potencia energética més gran i un país amb un ampli capital humà i cultural. Un país amb un important paper en l’actualitat, que ofereix moltes oportunitats.\nEls rus és la llengua oficial de Rússia i una de les llengües oficials de Bielorússia, Kazakhstan, Kirguizistan, Abjasia, Osetia del Sud, Transnistria i l’Estat Federal de Nova Rússia. És un dels sis idiomes oficials de l’ONU i és parlat també per importants sectors de la població d’altres nacions que van pertànyer a la Unió Soviètica.\nMoltes persones pensen que aprendre rus és difícil. No obstant això, una vegada ens familiaritzem amb el seu alfabet, el procés es torna més senzill.\nT’interessa aprendre rus? Participa en algun dels cursos que ofereix l’escola EADI:


L'establiment tanca les portes després de 38 anys al Born de Barcelona amb una carta basada en el receptari català\nL'interior del Senyor Parellada, en una imatge d'arxiu Francesc Melcion\nBarcelona“La pandèmia ha accelerat el tancament del Senyor Parellada”, explica Ramon Parellada, copropietari del restaurant situat al carrer Argenteria de Barcelona fins a la tardor passada. “Tinc 66 anys fets, per això dic que la pandèmia n'ha impulsat la decisió”, afegeix Parellada, que des del 1998 dirigeix també el restaurant familiar de Granollers, la mítica Fonda Europa.\nEl restaurant Senyor Parellada va obrir portes el 1983 i aviat va aconseguir crear consens amb uns plats que recreaven amb orgull el receptari català. I no era fàcil, perquè la filosofia amb què el quart fill de la Fonda Europa inaugurava restaurant a Barcelona suposava anar a contracorrent en aquell moment. I era així perquè els restaurants de l’època, amb excepcions notables, s’emmirallaven en l’anomenada nouvelle cuisine, la cuina francesa que reinterpretava les receptes i que buscava sorprendre especialment amb unes presentacions minimalistes.\nRamon Parellada, en una foto d'arxiu MARC ROVIRA\n“Al pare no li va agradar gens que el Ramon marxés a Barcelona i obrís un restaurant”, explica la seva germana, la cuinera Ada Parellada, del restaurant Semproniana de Barcelona. “No li feia el pes perquè el pare no volia que féssim aventures solitàries, ell insistia que a casa, a Granollers, podíem fer feina, que hi podíem aportar”, comenta Parellada. El cas és que l’hereu de la família, el fill gran de vuit germans, en Paco Parellada, havia agafat les regnes de la Fonda Europa, i en canvi el Ramon i l’Ada decidien embarcar-se en aventures culinàries noves. “Recordo que quan vaig entrar per primera vegada al Senyor Parellada vaig pensar que era molt petit, però és que el meu referent era la fonda familiar”, diu la cuinera.\nLa segona sensació que va sentir Ada Parellada va ser la de sorpresa negativa pel barri on el germà havia obert el restaurant. “S’hi respirava pobresa”, diu la cuinera, que va pensar momentàniament que ho tindria difícil. «Fins i tot li vaig arribar a dir: “Com has pogut obrir el restaurant en aquest lloc?”», diu tot i que reconeix que ben aviat tant ella com tota la família es van quedar “bocabadats” per la capacitat que va tenir el germà de revertir el que semblava una aventura forassenyada.\nEl restaurant es va omplir de clients que vivien a la part alta de la ciutat, i que hi anaven a menjar canelons, bacallà, macarrons. “Però el Senyor Parellada no va ser un restaurant elitista, que s’omplia de pijos; no ho va ser perquè els preus dels plats sempre els va pensar assequibles per a tothom”, diu l’Ada. De fet, justament aquesta va ser sempre una obsessió del Ramon Parellada, els preus, com ell mateix reconeix. “A la carta hi tenia plats tan complets com el xató, una amanida amb bacallà, anxoves, escarola, olives, que servia amb truites, i que es podia menjar com a plat únic”, diu Parellada.\nLa cuina del restaurant en ple funcionament, en una imatge d'arxiu FRANCESC MELCION\nI seguint el fil dels plats, la germana petita assenyala quines són les preparacions que sempre s’han de recordar del restaurant Senyor Parellada. Els macarrons de l’advocat Soler, la paperina de verdures fregides, les patates de xurrero –que servia en una paperina–, les carxofes saltades o el xai rostit amb dotze cabeces d’alls són alguns dels que destaca. “Li agradava posar noms dels seus amics als plats, i així van néixer els macarrons de l’advocat Soler”, continua explicant la cuinera, que comenta que la recepta era una interpretació de la carbonara, que els convertia en uns macarrons amb espinacs a la crema. “Imagineu-vos: la classe alta de Barcelona dels anys 80 baixava al Born a menjar macarrons verds, amb espinacs a la crema en comptes del foie, del mític foie que tant s’estilava als restaurants de l’època”, diu la germana.\nEn conclusió, “el Ramon va idear plats simpàtics, saborosos i reconeixibles que van connectar amb el territori, que va defensar amb continguts”, diu Ada Parellada. I a tot plegat hi va sumar un equilibri entre els plats i els preus, “que no van ser populars”, però tampoc elitistes. “Al Senyor Parellada hi va aplicar la filosofia de la Fonda Europa, amb què vam créixer, que era ser molt curosos perquè tothom hi pogués anar”, conclou Ada Parellada.\nRamon Parellada: “El lloguer del local del Senyor Parellada em costava 1.000 pessetes al mes”\nAda Parellada, la teva germana petita, relata que la família es va sorprendre negativament quan va visitar el restaurant per primera vegada\nEsclar. El 1982, quan vaig descobrir el local del carrer Argenteria, el Born havia entrat com en depressió. A finals dels 70 havia tancat el mercat que abastia regionalment tot Catalunya, el Born pròpiament, perquè es va traslladar on ara és Mercabarna, i per tant el barri s’havia quedat sense activitat. Trist. I com a conseqüència d’aquest fet vaig trobar el local del Senyor Parellada per 1.000 pessetes al mes. Jo tenia 20 anys, moltes ganes i no m’ho vaig pensar gaire. És més, vaig animar molts altres perquè vinguessin també a obrir-hi negocis.\nPodríem dir que vas empènyer la modificació del barri?\nTots vam ser locomotores del barri. I ho dic perquè he d’esmentar també el forn de pa Vilamala, el cafè El Magnífico, la Casa Gispert, el Bar Gimlet o en Quim Vila amb la seva Vila Vinateca. Tots vam començar més o menys a la mateixa època perquè nosaltres mateixos buscàvem gent perquè s’animessin a començar negocis al barri. Després a mi em va passar una carambola, que va ser que l’hostal que estava situat damunt del restaurant es va traspassar i vam decidir, els meus socis i jo, a quedar-nos-el.\nI a sobre del Senyor Parellada, vas obrir l’Hotel Oriental. Pots explicar el perquè de cada un dels noms.\nEl nom del restaurant va ser una broma meva, perquè “senyor” és un títol civil i jo l’escrivia en un barri històric de comtes i nobles. Volia significar també la sensació de llibertat: ja no érem súbdits de ningú sinó senyors. A més, es donava la circumstància que a França i a Anglaterra hi havia restaurants amb el nom “senyor”, però a casa nostra no n’hi havia. Pel que fa a l’Hotel Oriental, n'hi vaig dir així perquè em volia referir als banys orientals. L’hospitalitat mediterrània ha consistit tradicionalment a oferir un bany, una taula i un allotjament. D’aquesta trilogia prové l’expressió “ensabonar el client”, que vol dir cuidar-lo. A més, a prop d’on era el Senyor Parellada hi ha el Rec Comtal, on històricament hi havia els banys orientals.\nPer què els canelons i el bacallà es van convertir en plats mítics del restaurant?\nPerquè cada un dels plats es va convertir en un resum de la filosofia de la carta del Senyor Parellada. Els canelons són un plat de la burgesia de l’Eixample de Barcelona. I el bacallà a la llauna, un plat menestral, popular, que va néixer al Born. A més, recordo el dia que va dinar al restaurant el gastrònom i escriptor Nèstor Luján per primera vegada. Va demanar de primer els canelons, i de segon, el bacallà. I quan estava menjant les postres, m’hi vaig acostar i li vaig preguntar què li havia semblat. Em va dir: “Noi, clavat!” Aquesta frase, curta, la vaig considerar com un aprovat. Havia passat un examen, podia tirar endavant.\nLa teva filla, la Maria Antònia, està treballant ara a la Fonda Europa. Tu has dit que tancaves el Senyor Parellada per tornar-hi.\nEra una metàfora per explicar que torno als orígens, però jo visc a Barcelona. La Fonda Europa la portava ja des del 1988, i ara en fa cinc que hi és la meva filla en el dia a dia.\nSaps quin establiment s’obrirà al local que ha ocupat durant 38 anys el Senyor Parellada?\nNo ho sé. Hi ha molta incertesa al sector, amb una crisi important que està afectant de valent la gastronomia. No sé què passarà, però m’agradaria que la gent recordi el nostre restaurant per les receptes que hi vam cuinar: el xai, els arrossos, els capipotes i tantes altres.\nrestaurants pandèmia crisi


1-O, un mandat encara per definir\nCOMMEMORACIÓ DEL REFERÈNDUM\nEl referèndum i la declaració d’independència de l’octubre del 2017 van generar un “mandat” segons els partits i les entitats sobiranistes, tot i que encara no han aclarit en què s’ha de traduir\n6 min. Barcelona 30/09/2019 23:22\n260x366 Una dona, votant l'1-O / FRANCESC MELCION Una dona, votant l'1-O / FRANCESC MELCION\nEl mandat primigeni: la transitorietat\nL’aprovació de la llei de transitorietat jurídica va provocar un intens debat dins de l’independentisme entre els partidaris de tirar-la endavant abans de l’1-O i els que preferien guardar-la en un calaix fins que hagués passat el referèndum. El dilema per als polítics del PDECat, ERC i la CUP era que la llei els lligava les mans fixant terminis i establint què hauria de fer el Govern en cas que el sí fos majoritari l’1 d’Octubre. De fet, quan es va votar al Parlament el 7 de setembre es va convertir en el principal compromís polític per remarcar que l’1-O no seria “un altre 9-N”, com va dir des de l’hemicicle el diputat republicà Jordi Orobitg. Aquell era el mandat primigeni de l’1 d’Octubre, que passava per derogar la Constitució espanyola i dotar la nova República Catalana d’una carta magna provisional, partint d’una declaració inequívoca: “Catalunya es constitueix en una República de dret, democràtica i social”, establia el primer article de la llei. Però aquest mandat -anul·lat cinc dies després pel Tribunal Constitucional- ni tan sols va estar damunt la taula quan el 27 d’octubre el Parlament va proclamar la independència.\nDes d’aleshores, el “mandat de l’1-O” ha estat en boca del Govern, dels partits i de les entitats sobiranistes, però ni tan sols ha significat el mateix per a tots ells. Només l’ANC i la CUP han defensat esporàdicament durant aquests dos anys que es doni validesa a les lleis del referèndum i de transitorietat. Malgrat que la idea va planar en algun moment en l’entorn del president de la Generalitat per respondre a la sentència del Tribunal Suprem, no ha generat consens entre partits i entitats.\n“Fer efectiva la República” va passar a ser una manera habitual de referir-se a aquest “mandat”, que l’aleshores president, Carles Puigdemont, havia validat la nit de l’1 d’octubre considerant “vinculant” el referèndum. “Les institucions tenen el deure d’implementar” el que els catalans acabaven de decidir en referèndum, va remarcar Puigdemont, en la línia de les dues lleis que s’havien aprovat un mes abans al Parlament.\nEl diàleg torna a la primera línia política\nLa data de l’1 d’octubre no ha deixat de ressonar amb força des de la tardor del 2017, i l’existència de presos polítics i exiliats encara l’ha convertit en més simbòlica. Durant els primers cinc mesos del 2018, l’Estat va seguir controlant la Generalitat a través del 155 i a l’independentisme li va costar trobar el desllorigador per acceptar que Carles Puigdemont no podria tornar a ser investit president. La idea de la restitució del “Govern legítim” va caure poc després de les eleccions del 21 de desembre anterior, tot i que JxCat la va mantenir encara durant uns mesos.\nEn tot cas, el mandat de l’1 d’Octubre va començar a evolucionar, allunyat del tot de la llei de transitorietat jurídica. ERC es va avançar amb la seva conferència nacional de l’estiu assumint que calia “ampliar la base” i optar pel “diàleg” com a opció preferent per exercir l’autodeterminació. Els republicans van abraçar l’opció d’un nou referèndum, aquest cop pactat, sense voler restar importància al de l’any anterior. “No ens volem oblidar de l’1-O”, deia Pere Aragonès, que ja exercia de líder del partit davant la situació jurídica d’Oriol Junqueras i Marta Rovira.\n“Tot comença l’1-O i tot torna a l’1-O”, insistia Quim Torra des de Sant Julià de Ramis en el primer aniversari de l’1 d’Octubre. Els CDR li reclamaven que el Govern fes passos cap a la independència i ell els comminava a continuar pressionant l’executiu: “Feu bé de pressionar”. El president continuava parlant d’exercir el mandat que havia sorgit del referèndum però, en paral·lel, acceptava impulsar accions aparentment contradictòries. Al juny, Torra es va reunir amb el president espanyol, Pedro Sánchez, per reclamar-li la celebració d’un referèndum pactat, i els contactes, que van seguir amb les trobades de les comissions bilaterals, van culminar amb la reunió -de la qual el PSOE va acabar renegant- de finals d’any al Palau de Pedralbes. A l’octubre, JxCat, ERC, i Catalunya en Comú - Podem havien aprovat al debat de política general del Parlament un text per situar el diàleg i el referèndum al centre. Aleshores es van trobar amb l’oposició de la CUP.\nSi l’octubre del 2018 la CUP demanava al Govern en seu parlamentària que donés validesa a les lleis de desconnexió aprovades el 6 i 7 de setembre del 2017, enguany els cupaires han optat per una estratègia ben diferent. El diputat Carles Riera plantejava la setmana passada des del Parlament un acord, més enllà de l’independentisme, “sobre l’autodeterminació i la independència”. Els cupaires, que continuen oposant-se a l’estratègia del diàleg perquè consideren que és infructuosa, opten per la desobediència, però ja no parlen “d’implementar la República” tal com s’havia concebut la tardor del 2017. I això que a principis del 2018 la diputada Natàlia Sànchez subratllava que “l’únic referèndum vàlid és el de l’1 d’Octubre. La gent ja va votar”.\nTampoc l’ANC, l’altre actor que més insistentment s’havia pronunciat a favor de “fer efectiu el mandat de l’1-O”, no insisteix ja en aquesta via. En la seva última assemblea, els socis reconeixen que ni el resultat de l’1-O ni les eleccions posteriors del 21-D són suficients per tirar endavant la independència. També descarten el diàleg amb l’Estat -perquè no està disposat a seure a parlar d’autodeterminació-, però apunten que cal superar el 50% dels vots en unes eleccions al Parlament per tenir prou força per aplicar la via unilateral.\nEl judici al Tribunal Suprem contra els líders independentistes també ha comportat que molts d’ells parlessin de l’1-O, i especialment de la declaració d’independència, com d’actes “polítics” que no eren concloents en el camí cap a la independència. Ho van fer de manera clara l’exconsellera Dolors Bassa o l’expresidenta del Parlament Carme Forcadell, restant valor jurídic a la DUI del 27 d’octubre. Des de Bèlgica, l’exconseller Antoni Comín ha apuntat recentment que “l’exili” és l’única manera de continuar “el combat” després de la declaració d’independència. I encara des de l’exili suís, la secretària general d’ERC, Marta Rovira, ha reconegut que l’1-O no va aconseguir prou “legitimitat” i que Catalunya necessita “tornar a passar per les urnes”.


La cara i la creu del nou sistema d'IVA europeu per als petits comerços electrònics\nLa nova norma simplifica els tràmits, però força a tributar més sovint al país on s'enviï el paquet\nUn treballador empaquetant a la planta que Amazon té a Castellbisbal Manolo García\nSetze mesos i una pandèmia després, les noves regles del joc estan a punt d'activar-se. A partir d'aquest dijous, 1 de juliol, els comerços electrònics que venguin a altres països de la Unió Europea veuran la seva tributació regulada amb nous criteris. Brussel·les s'aproxima, així, a un objectiu doble: convertir-se en un mercat únic de veritat i blindar-se davant del frau i els problemes de competència que generen les grans plataformes estrangeres. Però què suposa aquest canvi, a la pràctica, per als petits empresaris?\nPagar al nivell d'altres països\nBaixa considerablement el llindar que obliga a pagar l'IVA que estipuli el país de destí\nFins ara, els comerços locals que venien per internet a persones d'altres països només declaraven l'IVA en el territori en qüestió si superaven un nivell concret de facturació a l'exterior. Per exemple, una botiga de roba catalana que tingués un volum de vendes important a Alemanya, havia de pagar l'IVA d'aquest país només si superava els 100.000 euros de facturació a l'any en vendes fora d'Espanya. Si ho feia, a més, passava a estar obligada a obtenir un CIF alemany i contractar un gestor per fer els tràmits pertinents. La mateixa dinàmica es repetia a tots els països, però amb llindars diferents: França i Itàlia forçaven a seguir aquest procediment quan les vendes a clients d'altres territoris superaven els 35.000 euros a l'any.\nTot aquest garbuix l'intenta resoldre ara la Unió Europea col·locant un llindar únic de 10.000 euros. Daniel Vaccaro, fiscalista i professor d'EAE ho veu com una forma d'ajudar a fer que els països recaptin els impostos derivats del consum dels seus ciutadans. “Fins ara, s'havia de superar com a mínim un límit de 35.000 euros perquè aquests països cobressin alguna cosa”, raona. Però per a les empreses, això multiplica les possibilitats d'haver de pagar l'impost al nivell que tinguin establert altres països.\nSimplicitat en els tràmits\nJa no caldrà fer-se CIF estranger ni contractar un gestor en altres països\nA canvi, la segona gran novetat és que tota aquesta gestió es podrà fer a casa, encara que s'estigui tributant prenent com a base l'IVA d'un altre país. És el sistema anomenat Mini One Stop Shop (MOSS) o finestreta única, que fa que la botiga de roba catalana pagui IVA alemany, francès o italià però el pagui a Espanya. Després, detalla Vaccaro, el govern espanyol serà l'encarregat de repartir el que pertoqui a cada país implicat. En resum, simplifica el fiscalista, amb la nova norma “és més fàcil que hagis de tributar al lloc de destí, però s'ha facilitat la forma de fer-ho”.\nMés registres d'activitat\nSerà obligatori deixar constància al detall de totes les vendes a clients de fora\nEls comerços electrònics passen, doncs, a estar obligats a omplir els formularis que els evitarà pagar aranzels a la duana i a portar un registre de totes les vendes que fan fora del país. “Encara que tinguin operacions molt petites han de portar un llibre molt detallat, perquè Hisenda pot venir a fer una inspecció i demanar-los el llibre amb tots els clients als quals han venut a Europa”, explica Sandra Font, responsable de l'oficina tècnica de barreres a la internacionalització d'Acció. Segons Font, a qui més afectarà això serà als comerços que han fet el salt a internet fa poc, per la pandèmia, o als que no es prenen massa seriosament aquest canal. “Aquesta normativa farà que el que venia online esporàdicament, o de qualsevol manera, s'hagi de plantejar fer una estratègia d'e-commerce i fer números”, assegura.\nMenys competència de la Xina\nDesapareix el mecanisme pel qual les grans plataformes estrangeres podien estalviar-se pagar aranzels\nLa norma també canvia coses per a les plataformes estrangeres. Fins ara, si un client europeu comprava un producte de menys de 22 euros a un comerç electrònic xinès o nord-americà, s'estalviava els impostos i els aranzels. Segons explica Font, però, la UE ha deixat d'ingressar 50.000 milions d'euros per la picaresca que fan part d'aquestes plataformes, ja que moltes facturen compres superiors en paquets de menys de 22 euros. Amb la nova normativa aquest límit desapareix i se n'estableix un altre de 150 euros però amb altres consideracions que obliguen les plataformes "a assumir un rol més actiu en la liquidació de l'IVA d'aquests productes", resumeix Vaccaro.\nEl perill per a l'usuari és que això encareixi els productes que vinguin de la Xina, però donarà als empresaris l'oportunitat de competir més de tu a tu contra plataformes com Aliexpress, que és sobretot a qui es dirigeix aquest nou supòsit.\nfiscalitat Comerç electrònic IVA


El 'zasca' de Sánchez a Arrimadas davant de tot el Congrés\nSánchez, contundent amb Arrimadas: «No acompanyin l'ultradreta»\nPrèviament, Arrimadas havia acusat el president del govern espanyol de no pensar en l'interès general\nper Redacció dimecres, 19 de febrer 2020 - 10:29h\nEl president del govern espanyol, Pedro Sánchez, ha instat C's a «ser un partit de centre i no un que acompanya a la ultradreta». Sánchez ha fet aquestes contundents declaracions en resposta a la pregunta de la portaveu de C's, Inés Arrimadas, que ha acusat el cap de l'executiu de no pensar en l'interès general i de patrimonialitzar les institucions, a la sessió de control d'aquest dimecres, dia 19 de febrer, al Congrés dels Diputats.\nArrimadas ataca durament, però Sánchez la rebat amb contundència\nSegons Arrimadas, el PSOE ha «batut el rècord de nomenats a dit» als organismes estatals: «Amb vostè la millor manera de sortir de l'atur és tenir el carnet socialista», ha afirmat Arrimadas. Sánchez ha contestat que posar les institucions al servei de la ciutadania és a través de «l'exemplaritat dels càrrecs públics» i no pactant amb el PP i Vox, com ha fet C's.\nSánchez ha retret al partit liberal que hagi arribat a acords per governar a autonomies amb el PP —de qui ha recordat casos de corrupció com la Púnica o la Gürtel— i també amb Vox per aconseguir suport parlamentari. El president del govern espanyol ha argumentat el PSOE cerca posar les institucions «al servei de la tolerància, del respecte de les minories i la diversitat» mentre que C's fa aliances amb Vox, partit que «qüestiona la diversitat i banalitza la violència de gènere».\nEls retrets de Pedro Sánchez arriben en una setmana en què el PP i Ciutadans es troben en plenes negociacions per tancar aliances electorals amb el PP a Catalunya, el País Basc i Galícia, malgrat que en aquesta darrera comunitat hi ha el principal escull: Feijoo s'hi oposa.\nFoto: El detall graciós que ha jugat una mala passada als diputats catalans al Congrés\nEl problema inesperat que fa més difícil l'acord entre PP i C's


Daiwa Prorex Micro Frog 35DF Verd comprar i ofertes a Waveinn\n3 gr Matt Brown 3 gr Green Tea 3 gr Yellow Toad 3 gr Black Poison 3 gr Albino\nDescripció Daiwa Prorex Micro Frog 35DF\nEl Prorex Micro Frog 35DF és una petita i original granada dissenyada per a configuracions de superfície molt lleugera. Aquest atracció flotant funciona amb un ganxo únic en una línia molt fina per optimitzar ;elenc. Acció de natació molt realista gràcies a les potes posteriors Duckfin. La seva flotabilitat significa que també es pot utilitzar per a la caiguda de la gota en banys estrets.\nCompra els teus models favorits de Equip de pesca i disfruta practicant el teu esport favorit: nàutica i pesca! Amb la compra de Daiwa Prorex Micro Frog 35DF tens la garantia de devolució de 30 dies si no estàs satisfet amb la compra. A més a més, si tens qualsevol dubte a l’hora de fer la compra de Daiwa Prorex Micro Frog 35DF, posa’t en contacte amb el nostre equip tècnic de nàutica i pesca a través de correu electrònic o telèfon i t’ajudem!\nCaracterístiques Daiwa Prorex Micro Frog 35DF\nTecnologias Daiwa Prorex Micro Frog 35DF


Salut i nutrició Suplementació esportiva Gris preus a Bikeinn, comprar, ofertes\nSuplementació esportiva - Color: Gris ()\nTenim el catàleg més ampli de Suplementació esportiva perquè tinguis milers d’opcions per regalar en les dates més especials: Nadal, aniversaris, el dia de la mare o del pare, rebaixes, Black Friday o el dia que tu vulguis. Si busques una web on poder fer totes les teves compres online de manera ràpida i segura, bikeinn és la millor opció per estalviar temps i diners.Trobaràs la millor selecció de Suplementació esportiva del mercat a la teva botiga de ciclisme. Estalvia temps i diners comprant a bikeinn, la botiga online de ciclisme. Posem al teu abast les últimes novetats de Suplementació esportiva de les millors marques de ciclisme com per exemple Sis, Powerbar, Nutrisport, Named sport, Gu.... Mai havia set tant fàcil comprar online tal i com ho demostren les opinions dels clients publicades als llistats de productes de ciclisme. Pots estar segur que amb bikeinn, la teva botiga online de ciclisme, tindràs la oportunitat d’estalviar en totes les teves compres de material de ciclisme. Recorda que t’oferim diversos mètodes de pagament com PayPal, targeta de crèdit o transferència bancària perquè escullis el que més et convingui i facis les teves compres en un entorn 100% segur. A bikeinn, el nostre equip d’experts treballa perquè puguis fer la compra online de material de ciclisme amb totes les comoditats. Revisem el catàleg de Salut i nutrició a diari per oferir-te sempre els millors preus de Suplementació esportiva; i assegurar-nos que tens al teu abast el catàleg més ampli de material de ciclisme sense moure’t de casa.


La Guàrdia Urbana renova la majoria de la flota de motocicletes trail per un model elèctric | Guàrdia Urbana de Barcelona | Ajuntament de Barcelona\nLa Guàrdia Urbana renova la majoria de la flota de motocicletes trail per un model elèctric\nBARCELONA 25/02/2019 PRESENTACIÓ MOTOS ELÈCTRIQUES GUARDIA URBANA DE BARCELONA FOTO ELISENDA PONS\nSeguretat. L’objectiu és fer més sostenible la mobilitat d’aquests agents i aconseguir millores mediambientals significatives amb l’estalvi de combustible fòssil que serà canviat per energia elèctrica.\nLa Guàrdia Urbana adquireix 11 noves motocicletes trail elèctriques destinades al servei dels districtes de Sarrià-Sant Gervasi, Horta-Guinardó i Nou Barris\nAhir es van presentar les 11 noves motocicletes trail elèctriques destinades al servei de la Guàrdia Urbana i que ampliaran la flota de vehicles elèctrics del cos de policia barceloní.\nLes 11 motocicletes trail elèctriques aniran destinades a les Unitats Territorials de Sarrià-Sant Gervasi, Horta-Guinardó i Nou Barris i donaran servei als agents en el marc de la vigilància forestal i dels interiors dels parcs urbans. Aquests vehicles substitueixen la majoria de motocicletes trail amb motor de benzina que el cos de policia barceloní utilitzava en aquests districtes. D’aquesta manera només restaran 5 motocicletes trail de motor tèrmic.\nL’objectiu és fer més sostenible la mobilitat d’aquests agents i aconseguir millores mediambientals significatives amb l’estalvi de combustible fòssil que serà canviat per energia elèctrica.\nEl model és la Zero FX Elèctrica, de l’empresa Cooltra, empresa líder en el rentin de motos elèctriques al servei de cossos policials. La nova motocicleta trail és un vehicle de zero emissions que té una potència de 44 cavalls, amb una autonomia de 146 quilòmetres i pot agafar una velocitat màxima de 137 km/h. Té un sistema de transmissió directa, sense manteniment i sense embragatge. El vehicle està preparat i adaptat a la normativa de vehicles policials; reforça la protecció dels agents; disposa de sistemes de senyalització prioritària i de localitzador GPS.\nL’Ajuntament de Barcelona treballa per avançar cap a una mobilitat més sostenible potenciant els desplaçaments a peu, en bici i en transport públic i fomentant alhora l’ús de vehicles elèctrics, que suposen una oportunitat per reduir les emissions de contaminants locals, les emissions de CO2, el soroll i el consum energètic\nActualment la flota de vehicles de la Guàrdia Urbana està formada per 542 vehicles dels quals el 31% són híbrids o elèctrics.


Les infermeres mostren com tenen cura de les persones amb les teràpies naturals i complementàries a la fira ExpoEcoSalud\nInici / Actualitat / Notes de premsa\nLes infermeres mostren com tenen cura de les persones amb les teràpies naturals i complementàries a la fira Expo Eco Salud\nEl Col·legi Oficial d’Infermeres i Infermers de Barcelona (COIB) compta amb un estand propi i un espai d’experiències on les infermeres expertes impartiran demostracions de tractaments als visitants. Amb més de 20 anys d’història, la corporació professional és pionera en aquest àmbit d’interès.\nEl Col·legi Oficial d’Infermeres i Infermers de Barcelona (COIB) tindrà una presència especial a Expo Eco salud 2017, un dels esdeveniments referents a Espanya sobre estils de vida saludables i el benestar que se celebra del 21 al 23 d’abril al recinte de Montjuïc de la Fira de Barcelona.\nA través d’un estand propi, el Col·legi mostrarà com les infermeres integren l’ús de les teràpies naturals i complementàries per a millorar la qualitat de vida i el benestar de les persones amb un ampli programa activitats formatives i divulgatives. Al seu espai, també explicarà l’activitat en el sí de la corporació sobre aquest àmbit i informarà de les possibilitats que tenen al seu abast les infermeres que volen desenvolupar-se en aquest àmbit d’interès, en el qual el Col·legi ha estat pioner amb més de 20 anys d’història.\nA més, oferirà un espai d’experiències on les infermeres expertes en teràpies naturals impartiran tractaments als visitants que ho desitgin a través de tècniques com la Reflexoteràpia, la Tècnica metamòrfica –basada en la reflexologia que actua a les zones reflexes de la columna vertebral localitzades als peus, les mans i el cap – i la Teràpia de sanació energètica – que neteja, equilibra i recarrega el camp electromagnètic humà—, entre d’altres. Totes elles són eines que les infermeres i infermers utilitzen -sota el marc de la Guia de bones pràctiques basada en l’evidència, editada pel Consell de Col·legis d’Infermeres i Infermers de Catalunya- en l’exercici de la pràctica assistencial. Es tracta, a més a més, d’un camp en el qual en els últims anys s’han desenvolupat nombrosos projectes emprenedors d’infermeres que treballen en exercici lliure desenvolupant aquestes teràpies.\nEn l’edició passada d’Expo Eco Salud, més de 28.000 visitants, la meitat dels quals van ser professionals de diferents sectors, van passar per l’edició de la fira.\nData –Del 21 al 23 d’abril\nLloc – Palau 1 del recinte Montjuïc de Fira Barcelona\n4a Setmana Natural del COIB, propera cita per a les teràpies naturals i complementàries\nLes infermeres i infermers que tenen cura de la salut de les persones mitjançant les teràpies naturals i complementàries tindran una altra oportunitat de trobada a la 4a edició de la Setmana Natural que organitza el COIB entre el 25 i el 29 d’abril. Un esdeveniment obert al públic general amb esperit d’intercanvi de coneixement i experiències entre professionals que aborden, en el seu exercici, la salut de les persones. Es podrà comptar amb un complet programa de conferències, tallers, pràctiques col·lectives, tastets de tractaments i una fira per a donar a conèixer recursos propis del COIB orientats a les teràpies naturals.


e-Xaps. Partits polítics i Internet: És Obama condescendent?\nÉs Obama condescendent?\nPublicat per e-Xaps a 12:23\nLlegeixo a Factual un petit (almenys per ara) problema amb Obama. Una foto oficial de la Casa Blanca ha creat un petit terratrèmol entre blocaires. És Obama condescendent amb un blanc com Biden? Què diu el seu llenguatge corporal? O és tot pur racisme? Hi ha qui no ho entén.\nEl canal a Flickr de la Casa Blanca permet veure el dia a dia del president Obama, de les seves activitats, d'alguna imatge familiar, de les seves reunions... Segurament hi ha ja milers en el gairebé any que Obama dirigeix els Estats Units. I aquest és un gran exemple de transparència. Mai cap president no ho havia fet i havia deixat a la llum pública les seves activitats, i menys en una imatge. I aquest també pot ser un problema, ja que aquests milers de fotos són escorcollades per també milers d'opositors, buscant qualsevol cosa per atacar. Cada polític pot elegir, si vol donar una total transparència a la seva gestió i si a més vol fer partícip a la ciutadania (i als mitjans de comunicació) del que fa, o si al contrari prefereix no informar o deixar que només ho facin els mitjans de comunicació per por a algun error.\nDubto molt que en aquesta foto Obama sigui condescendent amb Biden. És una imatge, dins d'un àlbum, de fotos fetes el 16 de desembre. Potser haurien d'haver escollit una altra foto, però mostrar aquesta també demostra transparència en el sentit de deixar lliure l'elecció al fotògraf (una altra cosa és que se'ls hagi passat).\nNo és la primera "crisi" per una fotografia apareguda en el Flickr de la Casa Blanca. El juny d'aquest mateix any, grups d'israelians es van enfurismar per aquesta altra imatge d'Obama parlant per telèfon amb Benjamin Netanyahu, que van considerar una falta de respecte.\nMarc Pallarès said...\nCrec que a vegades ens passem de frenada amb tant d'anàlisi gestual. No crec que aquesta foto ni sigui racisme, ni condescendència ni res.\nNo podem pensar que estan parlant d'algun tema delicat, o que el President Obama està molt cansat i fa aquest aspecte?\nCompletament d'acord. Ho trobo una xorrada.\nL'objectiu del mini-post era reflexar l'anàlisi salvatge que es fa de qualsevol imatge del Flickr de la casa blanca.\nPosem que hi ha 2.000 fotos publicades. D'elles, només 2 han sortit criticades, i crec que per tonteries.\nCrec que aquest Flickr ha estat un èxit.\nLa polèmica sobre la primera la considero una mica absurda. Ara bé, és evident que la imatge de parlar per telèfon amb els peus sobre la taula com si l'interlocutor fos algú de la seva família em sembla un error d'imatge important. Ara bé, excel3lent per la transparència que mostra!


Seguim amb la formació de les nostres usuàries d’Itineraris individualitzats per a dones amb discapacitat\nLa setmana passada es va realitzar un nou taller formatiu dirigit a les nostres usuàries d’itineraris d’inserció per a dones amb discapacitat,cofinançada per la Unió Europea a través del Programa Operatiu del Fons Social Europeu (FSE) de la Comunitat Valenciana 2014-2020.\nEn aquesta nova sessió hem aprofundit en la situació actual del mercat laboral sempre des de la perspectiva del nostre col·lectiu. Vam poder debatre sobre els sectors que més oportunitats laborals ofereixen i com ha canviat el mercat laboral respecte a la nova situació que estem vivint de pandèmia.\nA demés, es va entregar material sobre vies d’accés i recursos de recerca d’ocupació.\nCom a novetat aquesta sessió s’ha impartit en modalitat mixta. Van assistir diverses usuàries a les nostres instal·lacions sempre respectant els protocols establits pel COVID. De forma simultànea un altre grup d’usuàries es van connectar a través d’una plataforma online de comunicació per a seguir el taller des dels seus domicilis. És la primera vegada que realitzem aquest tipus de taller i el resultat ha sigut molt satisfactori per part dels tècnics.\nEl programa seguirà la pròxima setmana amb més sessions individualitzades amb l’equip d’orientadors i amb el tancament de la convocatòria de 2020.


reflexions d'un arquitecte: Justícia futbolística, ni que sigui per primera vegada!\nJustícia futbolística, ni que sigui per primera vegada!\nEl FCBarcelona està vivint una temporada històrica, atípica i molt emocionant, per primera vegada a la història arriba a final de temporada a tocar de 3 grans títols, com dirien els de Crackòvia: "Copa, Lliga i Champions", però tambè està a tocar de quedar-se sense cap d'ells i, com ja sabem, en el futbol tot és possible. En els dos més clàssics o més importants, Lliga i Champions, s'enfronten 2 maneres de veure el futbol, dues maneres distanciadíssimes d'entendre'l, s'enfronta el futbol creatiu, el que fa d'aquest esport un art, amb el futbol destructiu, el que fa d'aquest esport un "conyàs".\nNo seré jo qui compari els estils futbolístics de Madrid i Chelsea, ni m'atreviré a dir que no "han" de guanyar res (la història em posaria al meu lloc), però el que no puc deixar de dir és que si aquesta temporada el Madrid guanya la Lliga i el Chelsea la Champions, el futbol s'ho haurà de fer mirar, perquè crec que tindrem algun problema.\nPublicat per Carlos Cordón Núñez a 09:43\nJustícia futbolística, ni que sigui per primera ve...


Abadia de Sant Llorenç de Vernosoubre - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAbadia de Sant Llorenç de Vernosoubre\nEntitat territorial administrativa Caunas de Menerbés (França)\n43° 22′ 04″ N, 2° 32′ 15″ E / 43.367772°N,2.537431°E / 43.367772; 2.537431Coord.: 43° 22′ 04″ N, 2° 32′ 15″ E / 43.367772°N,2.537431°E / 43.367772; 2.537431\nL'abadia de Sant Llorenç de Vernosoubre fou un establiment religiós a Occitània a la diòcesi de Narbona, fundat per Benet d'Aniana. Inicialment va portar el nom de Sant Llorenç d'Olihegio i se suposa situat cap a Citou a la riba del rierol Argendouble, à a uns 5 km al nord de Cauna (Caunes-Minervois) però és quasi segur el mateix que al segle IX apareix amb el nom de Sant Llorenç de Vernosoubre (llatí Vernaduprense, francès Vernazobre) a la vora d'un rierol de nom Vernosoubre. Se l'ha volgut identificar amb el de Saint-Chinian que encara existeix, a la riba del mateix rierol, però sembla clar que foren diferents encara que per un temps governats conjuntament sota el mateix abat (vers 899) fins que finalment van esdevenir un sol monestir anomenat de Saint-Laurent i Saint-Agnan (el segon nom per corrupció de saint Chinian, bisbe d'Orléans).\n↑ segurament per la similitud del nom Chinian amb Aniana\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Abadia_de_Sant_Llorenç_de_Vernosoubre&oldid=26121068»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 gen 2021 a les 23:16.