Josep M. Vidal, alcalde de l'Espluga: «L'anterior govern va fer un programa electoral, no un de Festa Major»\nEl nou alcalde del municipi aposta perque «l’Espluga s'erigeixi com a capital cultural i associativa de la Conca de Barberà».\nL'alcalde Josep Maria Vidal a la taula del seu despatx, a l'Ajuntament de l'Espluga de Francolí | Àngel Ullate\nPer a Josep Maria Vidal, les primeres setmanes com a alcalde de l’Espluga de Francolí han estat intenses. L'equip polític de Som Espluga va obtenir 1.287 vots en les passades eleccions del 26 de maig, amb 7 regidors en el plenari municipal, i amb només un mes i mig al capdavant del consistori, Vidal pot assegurar que s'ha trobat un Ajuntament en un estat força caòtic i que podria estar molt més ben organitzat. En aquest sentit, de cara al setembre el nou batlle anuncia reformulacions d’estructura interna i de personal.\n- Quin balanç fa d’aquestes primeres setmanes al capdavant de l’alcaldia?\nAquestes darreres setmanes han servit per situar-nos i fer-nos una idea de la realitat interna del consistori. Hem palpat la realitat del dia a dia i puc assegurar que han estat uns dies molt intensos. A partir d’ara ja ens trobem en disposició de platejar reptes de cara al futur.\n- En quina situació s’ha trobat l'equip de Som Espluga l’Ajuntament?\nS’ha fet un traspàs, que depenent de la regidoria, ha sigut més correcte o més complet. Es pot dir que hi ha hagut diversos graus de satisfacció en el traspàs i això ha comportat que en algunes àrees hi hagi hagut molta més feina a l’hora d’assumir-la. Per una banda, a nivell administratiu, ens hem trobat un Ajuntament en un estat força caòtic i que podria estar molt més ben organitzat, ja que utilitzant adequadament els recursos que tenim, s’obtindria un millor funcionament. En aquest sentit, de cara al setembre volem començar a reestructurar alguns d’aquests àmbits, sobretot d’estructura i de personal.\nPer altra banda, hi ha un tema greu que cal posar en relleu. L’anterior equip de govern no va dur a terme la liquidació de l’exercici de 2018, que hauria d’haver estat enllestida entre els mesos de febrer i març d’enguany. Això ha comportat un seguit de conseqüències, ja que es preveia pagar les obres del carrer Sor Maria Torres amb el romanent de la liquidació del 2018, i com que no s’ha pogut utilitzar, s’han hagut de fer modificacions de crèdit per poder fer front a aquesta despesa. No obstant això, en els propers dies haurem enllestit la liquidació.\nVidal denuncia que l’anterior equip de govern no va dur a terme la liquidació de l’exercici de 2018 | Àngel Ullate\n- Aquest estiu, quins altres temes hi ha damunt de la taula que requereixen d’una resposta urgent?\nTot just entrar, vam adonar-nos que havia quedat vacant una plaça de vigilant, i davant de la imminència de Sant Joan, la Festa Major i les activitats de l’estiu, calia donar resposta a això i cobrir aquesta plaça. Pel que fa a les piscines, faltava una persona al servei de taquilla o un socorrista. Les obres del carrer Sor Maria Torres també és un dels temes que hem hagut de gestionar amb tots els imprevistos i contratemps que he comentat abans. També hi ha altres temes com la renovació de licitacions en el cas de la neteja dels equipaments municipals, una nova màquina per escombrar, etc.\n- Quines són les regidories que en l'actualitat necessiten més impuls o una reformulació?\nEn les regidories d’Habitatge, de Cultura o Comerç, els plantejaments que ens hem trobat difereixen molt de com els volem enfocar. Des de la regidoria de Comerç, per exemple, considerem que en aquests últims anys s’ha fet molt poca feina i cal donar-hi un nou enfocament. En el cas de Cultura, el traspàs va ser poc correcte i això ha requerit d’un esforç afegit per part de l’actual regidor, l’Enric Mercadé.\n- En el ple d’investidura, vostè va fer una crida a la ciutadania a «aixecar l’Espluga». Sota el seu punt de vista, en quin punt es troba la vila després dels anys de gestió de l’anterior govern?\nDes de fa molt de temps, a l’Espluga hi ha hagut un desànim col·lectiu i una baixa autoestima envers el poble. Amb totes les oportunitats que té la vila, faltava que el consistori oferís un revulsiu i trenqués amb aquest estat d’ànim popular tan perceptiu. En aquest sentit, des de Som Espluga vam plantejar una campanya en positiu, posant en valor les potencialitats que té l’Espluga, a nivell de patrimoni, de cultura, de gent, de teixit associatiu i fent-ho d’una manera participada.\n- Quina valoració fa d’una Festa Major que va començar a gestar-se amb l’anterior govern municipal?\nCom he comentat anteriorment, el traspàs de la regidoria de Cultura i Festes va ser complex, en el sentit que l’anterior equip de govern no va fer un programa de Festa Major, sinó un programa electoral. Es van contractar els caps de cartell de les diverses nits de concerts i es van obviar les despeses bàsiques de la programació. Això ha fet que s’hagin hagut d’invertir molts més diners en la Festa Major d’enguany i el que s’hauria d'haver fet és valorar les despeses estructurals i anar completant la programació segons les necessitats.\nImatge de la Gran Ballada de la Festa Major de l'Espluga de Francolí 2019 | Àngel Ullate\nUna altra percepció que tenim és que les entitats espluguines es miraven amb recel l’Ajuntament, i això ho hem aconseguit revertir. Hem desenvolupat una feina col·lectiva amb el poc marge de maniobra que teníem, i hem reformulat les cercaviles per tal de guanyar en contingut i qualitat. Fruit d’això, les dades de participació en el conjunt d’actes de la Festa Major han augmentat i s’ha vist una afluència major en molts moments. Això es un bon símptoma.\n- Com valora la manera de fer oposició de l’anterior equip de govern amb Jordi Torre al capdavant?\nCadascú valora quin tipus d’oposició fa i amb quina finalitat. L’anterior govern municipal ha passat de governar durant 16 anys amb majoria, a tindre una diferència de 4 regidors i 900 vots respecte a la primera llista. Això demostra que alguna cosa no s’ha fet bé, i si jo estigués en el seu lloc, m’identificaria com un dels principals responsables d’aquests resultats i assimilaria en quina situació em trobo, reestructurant l’equip i amb les modificacions oportunes.\n- En diverses ocasions vostè ha dit que el govern de l’Espluga, a part de treballar per municipi, també té la vista posada en la comarca. Quins són els reptes en aquest àmbit?\nTenim una comarca molt desigual, amb una capital com Montblanc que té el pes industrial, i dues poblacions que demogràficament destaquen com són Santa Coloma de Queralt i l’Espluga de Francolí, però molt diferents entre si. També hi ha un seguit de pobles petits i micropobles que formen la majoria de municipis de la Conca. Per tant, hi ha moltes realitats diferents i des de l’Espluga creiem que s’ha d’ajudar en el lideratge comarcal, ja que al nostre municipi tenim molt de patrimoni i una gran cultura de l’associacionisme. En aquest sentit, l’Espluga es pot erigir com a capital cultural i associativa de la Conca de Barberà.\n- Per últim, on anirà de vacances l’alcalde de l’Espluga?\nCom que tinc un casament, ho aprofitaré i passaré uns dies a Madrid i faré una ruta en cotxe per aquella zona.\nL'alcalde espluguí reivindica el municipi com a capital cultural i associativa de la Conca de Barberà | Àngel Ullate\nL'Espluga de Francolí entrevistes


Moià ens agrada!\nVista general del municipi de Moià\nEl municipi és la capital del Moianès\nper Redacció 24 de febrer de 2020 09:00\nEl municipi de Moià és la capital de la comarca del Moianès, de la qual n'està situat al centre. Amb un extens terme municipal que depassa els 75 km², la ciutat està del tot envoltat per altres municipis del Moianès, llevat de l'extrem nord-est, on toca en un breu tram el terme municipal de Muntanyola, d'Osona i al nord-oest, on limita amb el terme d'Avinyó, del Bages.\nMoià conserva un ric patrimoni, sobretot d'època prehistòrica, que actualment es conserven al Museu de Moià, a la Casa Museu Rafael Casanova. Amb tot, la primera constància escrita amb el nom del poble cal buscar-lo als anys 912 i 914, i l'església parroquial, de l'any 939, conserva l'acta de consagració, amb la qual se sap que existia un petit nucli de població en l'època de Guifré el Pilós. La fira i el mercat van ser concedits l'any 1151 pel comte Ramon Berenguer I. La vila de Moià, on els comtes de Barcelona tenien una residència o palau comtal, iniciava ja en el segle X la seva indiscutible capitalitat de tota la contrada.\nA finals de l'edat mitjana, Moià es mostrava ja com una població amb molta activitat artesanal i, posteriorment, industrial. Els principals eixos de l'activitat econòmica van ser l'elaboració de vi i aiguardent, i també teixits. Destaca també la indústria i el comerç del glaç.\nEsglésia de Santa Maria de Moià\nEn els darrers anys Moià ha viscut un fort creixement, passant de ser un poble de 3000 habitants a arribar superar els 6.000. L'agricultura i la ramaderia tradicionals han anat perdent pes en favor de la indústria, el comerç i els serveis. Així, la vila també s'ha consolidat com a destí turístic, lloc d'estiueig i de segona residència, i com a centre comercial i de serveis dels pobles de la rodalia.I és que la vila de Moià ofereix al visitant una barreja d'història, tradició, comerç, tranquil·litat i caliu, conjuntament amb un entorn i un paisatge privilegiats.\nAl centre de la vila ja gairebé no s'hi troben construccions anteriors al segle XVI, ja que moltes cases foren refetes durant els segles XVII i XVIII, època de màxima esplendor de la indústria tèxtil moianesa. Al capdamunt de la vila hi ha el col·legi de l'escola Pia, de forma quadrada, amb un bell claustre obert i l'església, amb una interessant portalada barroca. Destaquen també els edificis civils com la casa pairal dels Casanova, la casa de Cal Andreu, i Cal Bou.\nEntre els llocs d'interès turístic de la vila, destaquen, entre altres, el Castell de Clarà i Capella de St. Andreu de Clarà, que es troben dalt d'un turó; o l'Església Parroquial de Santa Maria, bastida entre 1674 i 1745 en substitució de la vella església romànica consagrada el 939. Són remarcables també el Mirador de la Creu, un magnífic mirador natural amb unes vistes impressionants; el Jardí Botànic de Cal Riera, situat al costat del Mirador de la Creu; i les Coves del Toll, una formació geològica habitada des de la prehistòria, sent un dels referents més importants de la Prehistòria, no només del Moianès, sinó de tota Catalunya.\nLes Coves del Toll a Moià\nLa festa major d'estiu al municipi se celebra per Santa Maria, el 15 d'agost, i la d'hivern per Sant Sebastià, el 20 de gener. A més d'aquestes celebracions, destaquen també el prestigiós Festival Internacional de Música Francesc Viñas, i la Festa de l'Arbre Fruiter, fundada el 1904 per Francesc Viñas, el 17 d'agost.\nA més, just abans de la Festa Major d'estiu es rememora la llegenda de la cabra d'or, una llegenda pròpia de Moià, i durant dos dies el municipi i els seus habitants es converteixen en una vila de l'edat mitjana.


El debut dels Ganxets a la Superdivisió, al gener | Canal Reus TV\n13:32 - 23 setembre 2020\nEl Reus Ganxets Miró ja sap quan començarà a competir. La Federació Espanyola de Tenis Taula ha anunciat l'inici de la lliga regular pel gener a causa del context actual de la pandèmia.\nEl cap de setmana del 9 i 10 de gener de 2021 és una data marcada en vermell en el calendari del Club de Tenis Taula Ganxets de Reus, ja que es disputarà la primera jornada de la Superdivisió Femenina, categoria on milita el primer equip de l'entitat, el Reus Ganxets Miró.\nAixí ho ha decidit la Reial Federació Espanyola de Tenis Taula, que també tenia previst un calendari que s'hauria iniciat el pròxim 17 i 18 d'octubre. En un comunicat emès pel propi ens federatiu, la competició anirà acompanyada per un protocol específic, pendent d'aprovar pel Consejo Superior de Deportes.\nLa competició se celebrarà en un format de lliga regular a doble volta o en fase de concentració permanent en diversos caps de setmana en seus determinades per la Federació. Tot sota la normativa específica i l'estricte compliment de les mesures sanitàries imposades en aquest moment per les autoritats.\nEls Ganxets, al grup 2\nLa Superdivisió comptarà amb 12 equips, entre les quals hi ha les reusenques, que estan enquadrades al Grup 2, amb el Tecnigen Linares, l'Hujase Jaén, el Girbau Vic, el Rivas i l'Irun Leka Enea. Les tres primeres de cada grup es classificaran pel playoff pel títol, les quartes i les cinquenes disputaran un playout de descens amb les mateixes classificades de l'altre grup mentre que les sisenes descendiran directament.\nCTT Ganxets de Reus Superdivisió\nL'equip Ganxets Miró cau derrotat contra les reines del tennis taula estatal\nConeixem a Yue Zue, el nou fitxatge del CTT Ganxets de Reus\n05.02 per Berta Treig


La tele, el nou confessionari (Mònica Planas)\nLa tele, el nou confessionari\nMÒNICA PLANAS 24/08/2016 20:05\nDimecres a Informativos Telecinco es feien ressò d’una notícia que protagonitzava el rector de la localitat d’Onda, a la Plana Baixa. L’home havia beneït dues dones que el dia abans s’havien casat civilment a l’ajuntament del poble. José García diu que va voler fer una “benedicció d’amor” fent cas a les paraules que havia pronunciat el mateix papa Francesc aquest estiu, que demanava que l’Església respectés els homosexuals i els acompanyés pastoralment. Però al bisbe de Sogorb-Castelló el gest no li ha agradat i ha obert un expedient sancionador al capellà. José García, atemorit pels seus superiors, s’ha retractat dels fets dient que ho va fer amb bona intenció però que es va equivocar i va “malinterpretar” les paraules del papa Francesc.\nLes càmeres de Mediaset no s’han fet esperar a Onda. Els reporters fins i tot demanaven l’opinió d’alguns feligresos i ensenyaven la fotografia de les dues dones que s’havien casat. De lluny mostraven una imatge del bisbe de Castelló caminant pel carrer, amb cara de pocs amics i deduïm que sense cap intenció de parlar pels micròfons de Telecinco. Qui sí que va fer declaracions va ser el capellà José García, per reiterar les seves excuses i entonar el seu mea culpa, potser per mirar de suavitzar la clatellada de magnituds episcopals que li caurà per divina providència.\nDemanar perdó des de la televisió equival ja al certificat d’autenticitat del penediment\nTot i que la veu en off de la notícia va repetir en dues ocasions que aquest rector “ trabaja diari amente para luchar contra la marginación”, la reportera li va posar el micròfon a la boca perquè l’home reiterés les seves disculpes davant de l’audiència: “ Fue un error y pido disculpas al que se haya podido sentir escandalizado”. Ho deia tot sol palplantat davant de l’objectiu de la càmera, capcot i mirant de reüll l’espectador. Que el capellà acabi demanant perdó per televisió no fa més que estigmatitzar encara més l’homosexualitat. Una cosa és que aquest home, per motius que ell deu saber, es vegi obligat a demanar disculpes als seus superiors (forma part de la seva opció vital) i l’altra és que la televisió multipliqui l’efecte repressor de l’Església demanant que repeteixi les disculpes davant de la càmera. La tele és el nou confessionari, que fins i tot permet l’autoflagel·lació pública. Demanar perdó des de la televisió equival ja al certificat d’autenticitat del penediment, a la garantia de les disculpes. Però més enllà de subratllar la injustícia i l’homofòbia (que la màxima autoritat eclesiàstica sembla que no avala), qui s’acaba agenollant metafòricament davant les càmeres és el capellà que pretenia que l’Església fes un pas endavant en qüestions de bondat i humanitat. Telecinco potser facilitarà que el rector salvi el cul, però fent-li reiterar el perdó públicament no fa més que posar-se al costat del bisbe.


UPyD carrega contra el PP pel català\n07 maig 2021 15:09\nJuan Luis Calbarro desconfia que els populars compleixin, si governen, amb les proclames derogacionistes\nAnder Zurimendi | 18 maig 2011\nJuan Luis Calbarro, la setmana passada fent campanya a les Avingudes de Palma.\nUPyD sospita que el PP no canviarà gaire la normalització lingüística. Juan Luis Calbarro, candidat d'UPyD al Parlament, criticà ahir que "el PP continuarà amb els mateixos pedaços" en Educació i insinua que res no canviarà. Dóna a entendre que no compliran amb el que diuen que faran. I és que el partit de Calbarro exigeix anar molt més lluny que el PP en la reducció del català: no només proposa derogar el Decret de mínims, sinó que també vol suprimir la Llei de normalització lingüística. "Volem eliminar tota normativa sobre llengua", assegurà Calbarro, qui també defensà l'eliminació dels departaments de Política Lingüística, tant de Cort com dels consells i del Govern balear. "No cal normalitzar cap llengua, i encara manco cap ciutadà. Els ciutadans ja són normals". Calbarro, de fet, qualifica el tema de la llengua com un debat "interessat per alguns i que no existia abans". Tot i que UPyD veu molt tova la posició del PP sobre el català en certs aspectes, n'hi ha d'altres en els quals UPyD és qui hi manté una posició moderada.\nÉs el cas de les anomenades modalitats lingüístiques: "En aquest tema són els filòlegs els que han d'opinar perquè el tema és absolutament lingüístic". En tot cas, Calbarro no creu que en l'actualitat hi hagi un "conflicte" entre el català normatiu i el català propi de cada illa. "No es qüestiona, és la mateixa llengua". Tot i així, sí que defensa que no s'imposi cap estàndard davant el català de les Illes. UPyD també es volgué desmarcar del PP en l'elecció de centre. "Nosaltres volem l'elevació del nivell a tots els centres, l'excel·lència educativa per a tothom. I aquí cal prioritzar la instrucció per damunt de qualsevol valor social".\nEl partit magenta intenta marcar un perfil menys conservador, posant en valor l'educació i no l'elecció de centre. Es desmarcaria així del PP, intentant fer veure que l'elecció de centre és cosa de rics. Ara bé, UPyD coincideix amb la lliure elecció de llengua. "Nosaltres fórem els primers que ho plantejarem, la doble casella: en espanyol o en català". Segons Calbarro, "la llibertat sempre és positiva". Això no obstant, UPyD també queda sola a l'hora de defensar certs punts del programa, com ara el retorn de les competències en Educació a l'Administració estatal. Ni tan sos el Partit Popular s'oposa que el sistema autonòmic hagués transferit les competències en Educació.\nSi no els agrada com xerram, que partesquin.\nPer AX, fa mes de 9 anys\nUna vegada més, grans arguments. Però no passis pena: als vostros PPCC del futur només podrà opinar qui pensi com voltros i quan voltros digueu.\nPer l'antitroll, fa mes de 9 anys\nGrans arguments: O pensau com jo o sou uns feixistes. Visca Catalunya Lliure on només hi caben els que pensen com jo!\nM´encanta aquest diari i els seus comentaristes. Nivell.\nPer l'antivictimista, fa mes de 9 anys\nVaja, el meu comentari censurat! Quina sorpresa! No es pot questionar la ideologia catalanista en aquest medi? Quin exemple de tolerància i pluralitat!\nLigeia, no crec que aquesta genteta sàpiga què és un oxímoron; però és igual, tanmateix són de pinyó fixo i no escolten arguments. Es limiten a insultar-nos i s'ha acabat. Cada vegada tenc més la sensació de ser un salvatge d'un país invadit per colonitzadors que volen apropiar-se de tota la riquesa i fer desaparèixer tot allò nadiu. A Amèrica ho feren a sang i foc; però aquí duen les de perdre. Quaranta anys de franquisme no ens esclafaren. No ho faran ara tampoc aquests, encara que la seva ideologia sigui molt semblant a la dels franquistes (els sap molt de greu que els diguem feixistes; i és còmic -no veig altra paraula a no ser "ridícul"- que ens acusin de xenòfobs i racistes a nosaltres: us imaginau en Goebbels dient "nazi" a un jueu? O un membre del KKK tractant de racista un negre? O un exterminador de llengües dient "dictadors" els qui volen defensar la seva? Això és el que fan els que es volen carregar la llengua pròpia d'aquest PAÍS negant-se que s'imposi, quan la SEVA està imposada a mig món!\nEsto es lo que os gustaría: echar a los que no piensan como vosotros. Se os ve el plumero fascistoide, vosotros que llamais fascista a todo el mundo.\nPues sinceramente, lo teneis bastante mal. No nos intimidais con vuestras bravuconadas.\nAl menos me alegro que salgais del armario y reconozcais que sois xeófobos y antidemócratas. Bueno, demócratas siempre que os den la razón, claro.\nEso es el catalanismo insular.\nSenyor, se'n vagi, si no li agrada com parlam.


Festa de presentació del Sr. de Zapp – Déu vos guard!\nFesta de presentació del Sr. de Zapp\nUoooooooo, quins nervis nerviosos!! Només falten 6 dies pel 7-7-7, dia en que El Sr. de Zapp estarà disponible en totes les llibreries! Ole, ole i ole! La Mercè i jo estem molt contents i entusiasmats amb aquesta segona part de la saga, perquè (encara que quedi lleig dir-ho nosaltres) tots els lectors de suport que l’han llegit, coincideixen en que els hi ha agradat més que la primera! Què més podem demanar?\nBé, total… que hem pensat que per a fer-ho més fashion, farem una festa de benvinguda del nou llibre! Serà el divendres 6 de Juliol, a les 11 de la nit! Farem la presentació del llibre, oferirem un pica-pica, sortejarem diversos exemplars… i just a les 12 en punt, quan passem del dia 6 al dia 7… posarem el nou tràiler, i el llibre sortirà a la venta! Ole, oleee!\nOn serà la festa? Doncs a Vic, al fantàstic CAFÈ DE LES LLETRES, on ja vàrem tenir la ocasió de fer una presentació aquest gener (veure noticia de Vilaweb). Però atenció, perquè resulta tot plegat serà en plena festa major! Aquella mateixa nit, l’ajuntament organitza una bicicletada, un sopar amb productes de la terra, un correfoc, barraques (Nour, Xerramequ Tiquis Miquis, The Mimmisikous Band, Se atormenta una vecina), i fins i tot un concert de la Lucrecia!


La Guàrdia Civil troba possibles restes de sang al vehicle de Miguel Ricart, condemnat pel crim d'Alcàsser\nNovetats al crim d'Alcàsser: La Guàrdia Civil troba possibles restes de sang al vehicle de Miguel Ricart\nActualitzada 06/05/2022 a les 17:44\nMiquel Ricart sortint de la presó.\n© Miquel Ricart sortint de la presó.\nEl Departament d’Escenari Criminal del SC de Criminalística de la Guàrdia Civil ha detectat possibles rastres de sang al vehicle de Miguel Ricart, únic condemnat pel rapte, violació i assassinat de Miriam García, Desirée Hernández i Toñi Gómez, les tres nenes d’Alcàsser. Segons han confirmat a Europa Press fonts de la investigació, els rastres de sang s’haurien trobat en la part frontal i posterior del respatller del seient del copilot de l’Opel Corsa.\nMalgrat que proves posteriors confirmatòries de laboratori no van aconseguir confirmar la sang ni l’ADN, es creu que es deu a l’acció dels rajos ultraviolats durant 30 anys. Aquest nou indici forense cobra la seua rellevància, segons han explicat les mateixes fonts, en verificar que la sang coincideix amb la posició que, segons la declaració de Ricart, ocupava Toñi al vehicle, única víctima que va sagnar a l’interior. Fa uns dies, l’equip de Prometeu, sota autorització judicial, va realitzar un registre fotogràfic 3D dels vehicles en el dipòsit per aconseguir representar la posició de les taques de sang i víctimes.\nS’espera més proves pendents, entre elles l’estudi dels entapissaments dels cotxes conservats en dipòsit des de 1993 i l’ADN de pèls trobats, entre d’altres.\nLes nenes d’Alcàsser van ser assassinades el 1992 i es considera a Anglés l’autor material del crim malgrat que en aquest procediment ja es va condemnar a Miguel Ricart a 170 anys de presó per la seua participació en els fets. Va sortir de presó el 2013 després de desactivar-se la doctrina Parot.\nLA DESAPARICIÓ D’ANGLÉS\nA Anglés, la responsabilitat penal del qual no s’extingirà fins desembre de 2029, se li va perdre la pista el 1993 a la badia de Dublín, quan viatjava com a polissó en un vaixell. Sobre aquest aspecte, el jutjat va ordenar l’any passat que prengués declaració a la tripulació i al capità del 'City of Plymouth', el vaixell en el qual Anglés va fugir a Irlanda com a polissó. Es va adoptar aquesta mesura després de l’informe que va rebre el jutjat per part de la Policia espanyola arran d’unes declaracions de la tripulació del vaixell en un programa de televisió. El capità del vaixell del qual va aconseguir fugir Anglés ja va ser interrogat per la policia irlandesa el 1993 per tractar de descobrir com es va poder produir la fuga, encara que sense aconseguir cap esclareciment.En una entrevista l’any 2018, el capità detallava que quan el 24 de març de 1993 la Policia va pujar al vaixell, el fugitiu ja no estava dins.\nPrimer va posat en un quartet , després en una cabina buida tancada amb clau i amb gent "a prop vigilant", però va escapar en una barca inflable que va haver de deixar caure al mar des de set metres d’altura, indicava el capità en l’entrevista.\nUn avió francès va localitzar el polissó a la barca, després d’un missatge de ràdio, el van pujar de nou a bord i el van tornar a ficar a la mateixa cabina, en la qual "van encallar" finestres i porta amb taules. "Era impossible que ell obrís la porta des de dins", apuntava el capità en aquesta entrevista. Tanmateix, quan va arribar la Policia després d’atracar a Dublín, se n’havia anat. "Algú va haver de deixar-lo sortir i haver recol·locat la fusta. No es va poder escapar d’aquesta cabina sense ajuda", indicava el capità.\nSi Antonio Anglés es viu, resulta vergonyós que encara siga pel mon I no pres.


El Govern inverteix 11 milions d'euros en la reactivació turística de les Balears\nLa presidenta autonòmica i el conseller de Model Econòmic han presentat aquest dimarts el pla integral per posar en marxa la temporada d'enguany\nLa presidenta del Govern, Francina Armengol, i el conseller de Model Econòmic, Iago Negueruela. Isaac Buj\nPalmaLa presidenta del Govern balear, Francina Armengol, i el conseller de Model Econòmic, Turisme i Treball, Iago Negueruela, han presentat aquest dimarts el Pla integral de mesures per a reactivar la temporada turística a les Illes Balears 2021, dotat amb 11 milions d'euros. L'estratègia es basa en quatre eixos, amb els quals volen potenciar la connectivitat entre les Illes i allargar la temporada turística fins a final d'any.\nEl Pla destina una part del pressupost a cada un dels eixos. Així, s'invertiran cinc milions d'euros a la connectivitat amb l'Arxipèlag, dos milions d'euros en patrocinis d'esdeveniments singulars i estratègics, dos milions més en bons interinsulars i uns altres dos milions en campanyes de comunicació per difondre les Illes com a destinació turística. Juntament amb això, l'Executiu ha afegit els països nòrdics –Dinamarca, Finlàndia, Noruega i Suècia–, França i Itàlia com a mercats emissors de turisme al seu llistat de relacions públiques.\nEl Pla, en quatre eixos\nMés connectivitat La presidenta i el conseller han desenvolupat els quatre punts de l'estratègia, que comença per "millorar la connectivitat de les persones amb comàrqueting", ha dit Armengol. En aquest punt hi intervenen companyies aèries, operadors turístics i agències de viatge, amb les quals el Govern ha acordat crear noves rutes entre les Illes. Com a requisit, es demana que "les aerolínies tinguin connexió amb tots els aeroports de les Balears" i "en el cas dels paquets turístics, s'han de visitar com a mínim dues illes", ha detallat Negueruela.\nOferta complementària La segona passa se centra en l'oferta complementària, concretament en "una línia de patrocinis d'esdeveniments estratègics que puguin ajudar a la recuperació turística", pensats especialment per la "tardor o Nadal", ha assenyalat Armengol. El conseller i portaveu del Govern ha destacat que "mai s'ha invertit tant en patrocinis d'esdeveniments", concretament dos milions d'euros.\nBons interilles Per altra banda, i en tercer lloc, la cap de l'Executiu ha anunciat que posen en marxa un bo turístic per a residents. Les condicions estableixen que cada persona que obtingui aquest bo tindrà 100 euros per fer un desplaçament a una altra illa amb una estada de, com a mínim dues nits. "Aquesta era una idea que venia d'abans del covid", ha subratllat Armengol.\nComunicació Finalment, i com a quart eix, el Pla contempla "un reforçament de les campanyes de comunicació de les Balears, fent èmfasi en les meravelles incalculables que té cada una de les Illes", ha apuntat Armengol. Hi haurà campanyes locals, nacionals i internacionals, juntament amb les específiques per als mesos de tardor i Nadal. A més, ha afegit Negueruela, el Govern ha creat la pàgina web illesbalears.travel, amb informació relacionada amb el covid-19 sobre la situació epidemiològica i les restriccions i la normativa vigent a la comunitat autònoma.\nEconomia pandèmia Covid-19 coronavirus temporada turística Iago Negueruela Francina Armengol turisme


cinc cèntims: POST- '43a MARATÓ DE BERLÍN': ressaca final!\nPOST- '43a MARATÓ DE BERLÍN': ressaca final!\nEn plena ressaca maratoniana, ens escapem d’Oktoberfest, tal i com havíem previst... Tant se val no sigui ‘Oktober’ ni estiguem a Múnich, apostem directament per la ‘fest’ (i la cervesa!)... que l’ocasió s’ho mereix! Ningú em baixarà del meu núvol, tant orgullós i satisfet com m’hi trobo, però sí m’acostaran fins a un solar multifuncional remot, proper a l’aeroport de Tegel, on es desplega des d’ahir la millor rèplica berlinesa de la festa popular més important d’Alemanya.\nPer això, un cop travessat l’estimulant arc de llum d’accés al Festival, Martí i Arnau es llencen a les clàssiques atraccions de fira... i nosaltres abordem la immensa i prometedora carpa de Paulaner, tot i l’escassa assistència d’avui...\nEns repleguem en les taules davanteres, al ritme d’alguns hits sorprenents, i per fi celebrem plegats l’exitosa Marató de Berlín 2016, brindant sobretot pel cap de setmana compartit! (tècnicament no hi haurà brindis perquè d'inici no ens atrevim amb quatre gerres de litre de cervesa, en compartim una d’escalfament...).\n‘Fora-carpa’ tornen les atraccions... Mentre uns es barallen amb martells, i altres es maregen en laberints de miralls o donant voltes amb l’autoxoc..., jo prefereixo perdre ’m explorant les delícies gastronòmiques del fast-food berlinès... El punt i final el reservo al popular licor d’herbes de moda Jagermeister (obviant la modalitat extrema Jagerbomb, barrejat amb Red Bull...). Durant la Segona Guerra Mundial fou un anestèsic excepcional; avui és un colofó perfecte a un cap de setmana inoblidable!\nEn l’última nit a Berlín... em submergiré en dolcíssims somnis, que em regalin flaixos sensacionals d’aquesta Marató... Wuauh: Barcelona, París, i Berlín! Les comparacions són odioses entre aquest trident magnífic, per això em quedo amb el millor de cadascuna...\nDe bon matí, un cop esmorzats, abandonem l'apartament de Krausenstrasse per a explorar i creuar el famós pas fronterer de Checkpoint Charlie... per on sovintegen plaques daurades enquestades damunt del paviment, en memòria a les víctimes del nazisme...\nL'església mutilada de Kaiser-Wilheim és l'últim record que ens emportem de Berlín a Barcelona... Una sorprenent torre en runes evidencia les cicatrius inesborrables d'una Guerra tràgica... que ni sé com explicar-la als meus fills... prefereixo mantinguin uns quants anys més la seva meravellosa ingenuïtat, la seva mirada autèntica i el seu dolç somriure.\n* PRE- '43a MARATÓ DE BERLÍN': últim sospir..., tot a punt!\n* '43a MARATÓ DE BERLÍN'\nPublicat per ALBERT SANCHEZ ROIG a 22:56


Espanya torna a insistir al BCE que compri deute\nDraghi adverteix que el seu paper no consisteix a solucionar els problemes financers dels socis de l'euro\nNova demanda d'auxili. El govern de l'Estat demana al BCE que reactivi la compra de bons sobirans. Però el seu president, Mario Draghi, creu que la seva missió no és resoldre el problema espanyol.\nLAIA FORÈS BRUSSEL·LES 22/07/2012 00:00\n260x366 L'EURO, IRREVERSIBLE El president del BCE, Mario Draghi, assegura que no té "tabús" a l'hora de donar suport a l'euro. / THIERRY ROGE / EFE L'EURO, IRREVERSIBLE El president del BCE, Mario Draghi, assegura que no té "tabús" a l'hora de donar suport a l'euro. / THIERRY ROGE / EFE\nLa prima de risc va superar divendres els 600 punts bàsics, una xifra que fins i tot el govern espanyol -que poques vegades diu les coses pel seu nom- admet que és "insostenible". Assetjat pels mercats i amb comunitats autònomes a punt de fer fallida, la desesperació de l'executiu de Mariano Rajoy és tal que ahir va tornar a fer una crida d'auxili al Banc Central Europeu (BCE), l'única institució europea que té a les seves mans frenar la pressió sobre la prima de risc a curt termini mitjançant la compra de bons espanyols al mercat secundari.\n"Algú ha d'apostar per l'euro i, en aquests moments, mentre l'arquitectura d'Europa no es modifiqui, qui pot fer aquesta aposta és el BCE", va assegurar ahir el ministre d'Exteriors, José Manuel García-Margallo. El ministre es va queixar de la dura resposta dels mercats als ajustos que ha fet el govern espanyol. Segons García-Margallo, els inversors responen "amb una bufetada" a cada reforma que fa el seu executiu.\nEl BCE, però, es mira l'agonia d'Espanya amb els braços plegats i sense indicis de voler fer cap gest per alleugerir la pressió dels mercats. És més, hi ha una norma no escrita, que el govern de Mariano Rajoy ha passat per alt, que diu que si un govern necessita que el Banc Central intervingui en el mercat secundari de deute, l'últim que ha de fer és demanar-ho obertament. El BCE gasta moltes energies a demostrar la seva independència i no rep amb gens d'entusiasme la intromissió dels governs en la seva política monetària.\nNo li agrada que li diguin què ha de fer. La mostra més evident és que ha ignorat totes les peticions d'auxili d'Espanya dels últims mesos. La institució que presideix l'italià Mario Draghi fa 19 setmanes que no compra deute sobirà de cap país. Ho havia fet amb anterioritat, però sempre deixant clar que la compra de bons al mercat secundari no era ni il·limitada ni eterna. El BCE considera que no és el seu paper treure les castanyes del foc als governs amb problemes i creu que la compra de bons per relaxar les primes de risc pot desincentivar els estats membres a fer reformes i ajustos.\nEn una entrevista publicada ahir al diari francès Le Monde , Draghi va subratllar que l'objectiu del BCE no és ajudar els governs. "El nostre mandat no és resoldre els problemes financers dels estats, sinó assegurar l'estabilitat de preus i contribuir a l'estabilitat del sistema financer amb una independència total", va assegurar. De fet, Mario Draghi s'ha mostrat molt més inflexible amb el programa de compra de bons que el seu predecessor en el càrrec, Jean-Claude Trichet. El francès es va mostrat més obert a activar el programa de compra de bons que no pas Draghi, que no mou un dit tot i la crítica situació d'Espanya.\nDes de l'arribada al govern espanyol de Mariano Rajoy, la prima de risc gairebé s'ha duplicat. La prima espanyola, que mesura el diferencial amb el bo alemany a 10 anys, va obrir el 2012 amb 320 punts bàsics. En poc més de sis mesos i mig ha arribat als 610. Que la prima de risc pugi tant implica que l'Estat ha de pagar uns interessos prohibitius, per sobre del 7%, per finançar-se. Si la situació és puntual, no és tan greu, però que s'allargui setmanes o mesos vol dir que a l'Estat li surt tan car trobar liquiditat als mercats, que no li surt a compte. Grècia i Portugal van ser rescatats quan la seva prima va arribar als 578 i 537 punts respectivament, tot i que els seus interessos eren superiors al 7,26% que ara ha de pagar l'Estat.\nRajoy podria demanar al fons de rescat europeu la compra de bons sobirans, però fer-ho comporta un cost polític i econòmic. Ara per ara, la millor opció és la del BCE. Tot i la duresa de Mario Draghi amb Espanya, en l'entrevista a Le Monde també assegura que l'euro és "irreversible" i que "no hi ha tabús" per al Banc Central Europeu a l'hora d'impulsar polítiques per donar suport a la moneda única europea. El que no va avançar és si pensa reactivar la compra de bons.


El monjo benedictí alemany advoca per no deixar-nos aclaparar per l’excés d’oferta de la societat actual\n5 min. Barcelona 11/01/2017 20:26\n987x555 Un monjo benedictí reflexionant en una abadia escocesa.\nUn monjo benedictí reflexionant en una abadia escocesa. / GETTY EDITORIAL TROTTA\nQuan tenim la fortuna de veure’ns acompanyats per persones sàvies, el cos s’asserena. Una d’aquestes persones sàvies és el monjo benedictí alemany Anselm Grün, que, a més de desenvolupar nombroses tasques a l’abadia de Münsterschwarzach, exerceix com a conseller espiritual per a tothom que l’hi demani i és autor de 300 llibres, molts dels quals estan traduïts al català i al castellà. Per tant, un savi prolífic, al servei dels altres i també, important, al d’ell mateix, no d’una forma egocentrada, sinó tot el contrari: respectant-se a si mateix per respectar-ho tot.\nL’últim llibre de Grün, publicat recentment en castellà, és El arte de la justa medida (Trotta), en què, justament, incideix en aquest respecte a un mateix i als altres a partir del cultiu de la mesura justa, concepte esquívol i actualment imprescindible en la societat de la superabundància, que, a més de no fer-nos més feliços, ens porta inevitablement a la desmesura. “Si la persona no té en ella mateixa la mesura justa -afirma Grün-, se sent aclaparada per l’excés d’oferta. Per això és tan important, en una època de possibilitats il·limitades, reflexionar sobre la mesura justa”.\nRespectar el misteri\n¿És possible trobar aquesta mesura justa sense caure en l’autoengany? Tot i ser un dels autors espirituals més llegits internacionalment, amb milions d’exemplars venuts dels seus llibres, traduïts a desenes d’idiomes, aquest senzill monjo no cau en el joc fàcil de l’anomenada autoajuda, entre altres coses perquè se serveix de la seva experiència de vida en una comunitat monàstica i d’uns referents religiosos arrelats en el temps.\n“Sempre em pregunto quin missatge tenim els monjos per al món. No vull que ens presentem com persones que saben exactament què necessita el món”, diu humilment. I afegeix: “La vida és un misteri i també tota persona ho és. Em molesta que en alguns llibres d’autoajuda això es passi per alt completament. En aquests llibres s’imparteixen consells sobre com podem prendre les regnes de la nostra vida, com podem aconseguir que tot surti bé. Però aquests consells es queden en la superfície. I fan que es trobi a faltar la profunditat de la condició humana. I no fan atenció al misteri que cada persona individual representa. Per a mi, el camí no passa per consells barats sobre com s’han d’afrontar tot tipus de preocupacions i problemes per així assolir la felicitat per la via ràpida. El que m’interessa és tot el que visc i tots els sentiments que percebo, permeto i contemplo en mi”.\nEn aquest despullament amarat de sinceritat és quan Grün contempla les seves pors, enveges, la seva desmesura i tristor. “Travesso totes aquestes emocions vers la fondària de la meva ànima -explica-. Allà ingresso en l’espai interior de la quietud. Allà soc, totalment, jo mateix”. Un itinerari atent i present, conscient de l’amplada que comporta. “Aquesta imatge no puc descriure-la, mai deixa de ser un misteri. I respecto aquest misteri. Només puc sentir-me a casa allà on el misteri habita en mi. I quan em sento a casa dins meu, no em calen esforços desmesurats per trobar-me a gust. Quan em sento a casa dins meu, llavors estic en harmonia amb mi mateix. En aquest instant, la desmesura deixa de ser important, ja que percebo el que és autèntic i llavors puc trobar també la mesura adient per a mi. Deixo de comparar-me amb la resta de la gent. Deixo d’omplir el meu buit interior amb un nombre creixent de coses externes com els diners, el prestigi, el reconeixement o l’èxit. Estic en pau i, per tant, també he trobat la mesura justa”, descriu Grün des de la simplicitat de quan arribem a ser i prou.\n“Molts dels problemes sobre els quals els nostres hostes conversen amb nosaltres a l’abadia es deuen al fet que les grans imatges que tenen de si mateixos no coincideixen amb la realitat. Però no són capaços d’alliberar-se’n i prefereixen aferrar-s’hi encara que així se sentin malament”, explica el monjo. Ser els millors, ser especials, ser grans professionals... Imatges superlatives afavorides per la publicitat i per una societat competitiva, que, inevitablement, produeix més desencisos i fatiga que encerts. Aquesta distorsió de la realitat, segons Grün, també la posem en els altres, amb unes expectatives desmesurades que generen un sentiment d’indignació constant. “Sempre que la societat sencera s’indigna contra algú, fa els ulls grossos als seus propis errors. Les persones aboquen al cap de turc tota la brutícia que porten adherida i pensen que així poden deslliurar-se de la seva pròpia brutícia. Però això no funciona. Si contemplessin amb franquesa el que l’altre els ha mostrat públicament, i que ara indigna a tothom, percebrien semblances en ells mateixos. Cal humilitat i valentia per admetre la veritat, la limitació i la fragilitat”, conclou rotund.\nUna actitud interior\nAixí, la mesura justa, com diu aquest savi, ens exigeix mantenir una bona relació amb nosaltres mateixos i amb el món: “El que cal per canviar la conducta exterior és una actitud interior. I aquesta actitud interior és la humilitat, un concepte poc valorat. Malgrat tot, la humilitat no és res més que la valentia per afrontar la veritat i entaular relació amb un mateix i amb les coses. El terme llatí del qual deriva humilitat és humilitas, que a la vegada procedeix d’ humus, terra. Així doncs, la humilitat és la valentia per ser fidel a la mateixa condició terrena, per descendir als abismes de l’ànima, a la veritat. La humilitat és la valentia per tenir els peus a terra, en lloc de desenganxar-se de la realitat. Si toco de peus a terra, m’adono que jo mateix hi pertanyo i tracto la terra amb respecte. M’entenc a mi mateix com algú que, igual que la terra, necessita cures. Així, la humilitat és el requisit per tractar-me bé a mi mateix, per respectar-me”.\nParaules que embolcallen una pràctica constant, serena, amb el do de comunicar a través de l’escolta. I, agraïts, ens deixem acompanyar.


El Consell declara BIC el jaciment de termes romanes de Son Sard\n21 setembre 2020 21:26\ndBalears / E.P | 14 desembre 2017\nEl ple del Consell de Mallorca ha aprovat per unanimitat la declaració de Bé d'Interès Cultural (BIC), amb la categoria de zona arqueològica, al jaciment de les termes romanes de Son Sard, a Son Servera. Segons ha explicat en un comunicat la institució insular aquest dijous, el procés es va iniciar el 10 de maig de 2016, quan la Comissió Insular de Patrimoni Històric del Consell va iniciar l'expedient.\n«Ampliar el patrimoni cultural sempre és una bona notícia», ha indicat el vicepresident primer i conseller insular de Cultura, Patrimoni i Esports, Francesc Miralles, durant el debat de la proposta de declaració BIC. La intervenció arqueològica ha evidenciat l'existència de restes constructives d'època romana que es corresponen a unes termes que haurien format part d'un conjunt més ampli, possiblement una vila romana.\nTambé s'ha constatat la presència de material ceràmic d'època romana en un jaciment de nova planta que es va assentar en una àrea ja habitada amb anterioritat a l'any 123 abans de Crist. La proposta d'acord aprovada aquest dijous en el ple estableix que per assegurar l'adequada conservació d'aquestes restes «s'han de complir les limitacions de tonatge a les carreteres que travessen el jaciment arqueològic».


DISSABTE 14 I DIUMENGE 15/12\nLA MUTANT. Joan Verdeguer, 22\nEstem davant d’una proposta curiosa, una autoficció en la qual el protagonista és el mateix Javier Sahuquillo (autor) però interpretat per Laura Sanchis. Javier/Laura ens conten la història d’un dramaturg retirat que se compromet a crear una última peça. Aquesta ha de complir amb una condició: ha de basar-se en una notícia publicada en els mitjans. Així, l’autor comença el seu procés d’investigació i acaba submergint-se en un dels crims més mediàtics de la història espanyola recent, el crim de les xiquetes d’Alcàsser. El seu paper com a autor se va transformant en un rol detectivesc en el qual li acompanya un jove de Palerm amb qui viu una història d’amor. GEMMA SANCHIS


Propietaris de cavalls - Raquel Guimerà - Equitació i Doma Conscient\nSi el teu cavall ja està domat, però vols iniciar un viatge de reconeixement mutu per gaudir de la vostra relació i deixar enrere els antics paradigmes, puc acompanyar-vos en aquest procés per descobrir l’Equitació Conscient plegats, al vostre ritme.\nSi el teu cavall no està domat o si té problemes de comportament, també puc iniciar-lo o reeducar-lo d’una manera eficaç i respectuosa, sense violència i d’una manera personalitzada i curosa. No dubtis en consultar les possibilitats de la Doma Conscient.\nEm desplaço allà on estigueu (a un radi de com a màxim 40km de Centelles, CP 08540).\nPenso que cavall i persona han de relacionar-se com en una dansa, en què la persona proposa i guia, però no força. Hi ha d’haver un respecte mutu imprescindible, que s’ha d’aconseguir mitjançant la comprensió i la comunicació, mai a través de la violència.\nLA FERMESA ÉS IMPORTANT, PERÒ LA VIOLÈNCIA ÉS CONTRAPRODUENT\nDes de l’equitació tradicional, es desvalora la Doma Natural i se la critica per ser “massa suau”, “arriscada” o “poc eficaç”. Es diu que permet que els cavalls prenguin el pèl, se surtin amb la seva o tinguin el control.\nPrimer, cal aclarir que la Doma Natural en sí mateixa és una fal·làcia, ja que no hi ha res de “natural” en domar un cavall. La denominació apareix, senzillament, com a contraposició als mètodes clàssics. Potser per això, els practicants de la Doma Natural acaben essent tan divergents entre ells!\nEntre ells, n’hi ha que recerquen una relació d’igual a igual amb els cavalls, que no comparteixo. Es corre el risc d’acabar creant cavalls “apastanagats” i malcriats que, com que saben que no se’ls hi posarà cap límit, cada cop estiren més i més fins arribar a ser incontrolables, perillosos i dominants. Segons els meus criteris, està clar que el genet ha de poder controlar al cavall amb seguretat i eficiència. Estem parlant d’animals molts grans i molt pesats, potencialment perillosos si es desboquen o si agafen tendències agressives. I, per tant, cal establir límits i educar amb fermesa. Però això no vol dir castigar violentament o corregir fent ús de la força física, de la coacció, la por o el maltractament. Volem aconseguir cavalls amb bona disposició, que col·laborin amb nosaltres de bon grat i en els que puguem confiar. Cal que els eduquem per aconseguir això, i no pas utilitzar la violència per sotmetre’ls.\nLA REEDUCACIÓ DEL GENET ÉS TAN ESSENCIAL COM LA REEDUCACIÓ DEL CAVALL\nHem après a muntar, en general, per imitació. Repetint els mateixos exercicis una vegada i una altra, en tanda, a les ordres d’un professor que ens cridava des de l’altra punta de la pista, com si fóssim soldats en un entrenament militar. Ens han ensenyat a buscar l’excel·lència dels exercicis sense tenir en compte els sentiments del cavall ni les nostres pròpies sensacions. No hi havia lloc per a la connexió íntima entre la persona i l’animal, ni cabuda a les preguntes: “li fa mal?”, “per què es fa així i no aixà?”, “no hi hauria una altra manera d’aconseguir el mateix resultat?”. Els orígens militars de l’equitació que ha arribat als nostres dies anul·len tota creativitat i restringeixen la sensibilitat dels genets cap als seus cavalls. Això o la ignorància de com fer-ho diferent, són la causa moltes vegades d’actituds o vicis del genet que propicien mals comportaments del cavall. Per això, és important reeducar al genet alhora que al cavall, per afavorir l’enteniment mutu en una nova manera de fer les coses.\nLA CONFIANÇA MÚTUA ENTRE CAVALL I GENET ÉS BÀSICA PER TAL DE COL·LABORAR I GAUDIR PLEGATS\nTal com diu Monty Roberts, pioner americà de la Doma Natural, “un bon entrenador aconseguirà que el cavall faci el que se li demana. Un entrenador excel·lent aconseguirà que el cavall vulgui fer-ho”. I el cavall voldrà fer-ho si confia en el seu genet, si se li ha ensenyat a gaudir amb la persona i durant les estones en què se’l munta, si se li planteja l’entrenament com un desafiament i com un joc. Si el cavall confia en nosaltres i gaudeix amb nosaltres, voldrà col·laborar i donarà el seu 100% per nosaltres. I, alhora, si el genet confia en el seu cavall i no li té por perquè sap que no se li girarà en contra en cap moment, també podrà escoltar-lo millor i actuar en conseqüència perquè el binomi funcioni el millor possible, amb les dues parts que el conformen relaxades i gaudint.\nS’HA DE RESPECTAR EL CARÀCTER I EL RITME D’APRENENTATGE DE CADA CAVALL INDIVIDUAL\nCada cavall, igual que cada persona, té el seu propi caràcter i el seu propi ritme. No podem forçar perquè aprenguin més ràpid o resolguin abans els seus problemes. Això podria crear frustracions, empitjorar la situació i crear ressentiments que, més endavant, podrien generar actituds agressives o poc col·laboradores. Cada cavall té la seva situació particular, que inclou les seves vivències passades, la seva personalitat pròpia, el seu interès per aprendre… i a cada cavall se l’ha de tractar d’acord amb aquest conjunt de factors, buscant la millor manera de tractar amb ell i de motivar-lo, i adaptant cada tècnica perquè s’adeqüi a l’individu exclusivament. Les estratègies – ja siguin de Doma Natural o convencional – no són un mapa idèntic per a cada cavall, sinó que han de ser flexibles per poder adaptar-se a les necessitats úniques i particulars. Cal paciència, respecte i experiència per adonar-se’n d’això i trobar el millor camí.\nLES PERSONES ENS HEM D’ESFORÇAR PER COMPRENDRE EL LLENGUATGE I L’INSTINT EQUÍ\nNosaltres som depredadors i, els cavalls, preses. Tenim instints molt diferents i parlem llengües molt diferents. Però ens podem entendre, i considero que és obligació nostra fer aquest pas cap a la comprensió mútua. Contràriament al que se’ls hi ha demanat per tradició, no són els cavalls els que han d’entendre el que els hi demanem, sinó que som nosaltres els qui ens hem d’esforçar per demanar-los les coses en un llenguatge que ells puguin comprendre. Ens enorgullim de la nostra posició avantatjada en el llinatge evolutiu, però això implica que hem de ser capaços de col·locar-nos en la posició dels animals enlloc d’esperar que ells es posin en la nostra. El llenguatge dels cavalls és subtil, silenciós i basat en els moviments del cos i la intencionalitat de la ment. Tenen costums diferents a les nostres, i nosaltres ens entossudim a intentar manipular-les per adaptar-les a les nostres creences del que és millor enlloc d’acceptar les seves diferències i fer el possible per tal que es trobin còmodes al nostre costat! Hem d’aprendre a escoltar i a respectar als cavalls, fent-nos entendre en el seu idioma i no pas al revés.\nUN CAVALL EQUILIBRAT ÉS UN CAVALL EXITÓS\nEls cavalls no són màquines que es puguin fer servir per competir i ja està. L’equitació és un esport de dos i, per tant, tanta importància tenen els desitjos i els sentiments del genet com els del cavall. S’ha d’establir una relació d’harmonia, de confiança, de respecte i d’escolta mútua per poder aconseguir l’èxit. No estic en contra de les competicions. Com en tots els esports, motiven la millora dels seus practicants, incentiven els reptes i generen emoció. Però el cavall no pot ser “usat” per competir, sinó que ha de participar en igualtat de condicions amb el seu genet (cadascú amb les particularitats pròpies de la seva espècie, és clar). No se’l pot explotar, sinó que s’ha de respectar el seu equilibri i les seves necessitats perquè ell també es trobi en disposició de gaudir de les competicions tant com el seu genet. Només així es podrà aconseguir l’èxit.\nFins i tot en les mans més suaus, les embocadures són perjudicials per als cavalls a molts nivells, arribant a ser la causa de problemes de comportament i de patologies que, per la seva freqüència, s’han arribat fins i tot a considerar “normals”. Entenc i comparteixo la necessitat dels genets de sentir que poden dirigir als seus cavalls i, sobretot, aturar-los! Però aquest control també es pot aconseguir sense ferros a la boca, assolint una situació beneficiosa tant per al cavall com per al genet.\nAixí mateix, també comparteixo la filosofia barefoot, que defensa que els cavalls han d’anar sense ferradures i, per tal que això sigui possible, les seves condicions de vida han d’assimilar-se el màxim possible a les corresponents a la seva etologia i disseny natural.\nELS MEUS MÈTODES\nUtilitzo metodologies variades, terapèutiques, purament eqüestre, pedagògiques i, sobretot, flexibles depenent de la situació amb la què em trobo. Totes, però, parteixen del respecte absolut cap a la persona i cap al cavall. Una cosa certa és que els mètodes que utilitzo evolucionen amb mi i amb allò que aprenc. Penso que romandre inamovible amb allò que pensem saber és condemnar-se a no fer les coses cada cop millor. Com més coses sé, més me n’adono que no sé res! I això em permet acompanyar cada procés amb una humilitat vertadera.\nSense idolatrar cap mestre de la doma natural, utilitzo tècniques i idees de molts autors, adaptant-les a cada situación de la manera que em sembla més convenient. Parlar d’un o altre és encasellar-se, ja que tots tenen els seus defensors o detractors, i jo mateixa seria incapaç de declarar-me incondicional de ningú. Així doncs, acabo fent les meves pròpies receptes barrejant les tècniques comunicatives de Monty Roberts, els 7 jocs de Pat Parelli o en les estratègies imitatives de Lucy Rees i altres mètodes de Grans Mestres europeus i americans de la Doma Natural.\nLa meva metodologia es basa, sobretot, en l’exclusivitat del caràcter i les necessitats de cada cavall (podeu llegir els meus principis per saber més de com penso). Però, a trets generals, començo sempre buscant una unió amb el cavall, per tal de començar a edificar la nostra relació sobre una base de confiança i respecte.\nBusco aconseguir que el cavall s’interessi i aprengui estimulant la seva curiositat innata cap a les novetats i motivant-lo amb exercicis i jocs canviants i atractius, d’acord amb la seva naturalesa. L’escolto i responc a les seves inquietuds i pors en el seu propi llenguatge, oferint-li un ambient de seguretat i gaudi al voltant de la meva persona. Li concedeixo descansos quan els necessita i procuro no treballar a un ritme superior al seu per no frustrar-lo ni estressar-lo. Tinc la certesa que s’aprèn millor quan un està relaxat i passant una bona estona!\n“Sense pressa, però sense pausa” és una fórmula magistral per aconseguir bons resultats el més ràpid possible!\nSERVEIS DE DOMA CONSCIENT\nINICIACIÓ DE POLTRES\nDoma bàsica peu a terra i muntat als tres aires, sempre bitless.\nEl procés de la primera doma d’un poltre és molt delicat, i pot acabar esdevenint determinant de cara al seu caràcter i comportament futur. Tradicionalment, s’ha optat per sotmetre als cavalls mitjançant mètodes que tenien com a pilars bàsics la por i el càstig. Aquestes tècniques poden acabar destruint la bona voluntat del cavall, els seus talents potencials i les seves ganes innates de col·laborar i aprendre. Amb la Doma Natural, la violència no té cabuda i és absolutament innecessària.\nEn anglès, domar es tradueix to break, que vol dir, literalment, “trencar”. Per això prefereixo parlar d’iniciar poltres abans que de domar-los. La meva intenció no és la de trencar-los. No pretenc sotmetre’ls ni forçar-los, i molt menys coaccionar-los amb amenaces de càstigs si no fan el que se suposa que – des d’un punt de vista humà – haurien de fer.\nAmb això no vull dir que no s’hagi d’aconseguir que els cavalls siguin obedients en tot moment, ja que no podem oblidar que són animals molts més grans i forts que qualsevol persona, i que tot punt de descontrol, per petit que sigui, podria causar un accident greu. La seguretat del genet és i ha de ser prioritària. Per aconseguir-ho, el lideratge sobre el cavall ha de ser absolut en tot moment: tant peu a terra com muntant.\nL’iniciació bàsica dels poltres consisteix en què el cavall accepti aquest lideratge i aprengui com comportar-se adequadament quan estigui entre persones.\nPeu a terra, volem aconseguir un cavall que accepti que se’l vagi a buscar al camp sense fugir o a la quadra sense resistir-se i que es deixi posar la cabeçada tranquil·lament. Després, el cavall seguirà a la persona sense estrabar de la corda i sense envaïr el seu espai. Es deixarà respatllar, pentinar, agafar i netejar els cascos i col·locar tots els estris pertinents per a la monta (brida, sella, protectors, etc.) sense moure’s ni, òbviament, intentar trepitjar, mossegar o agredir de cap manera. Així mateix, podrem guiar al cavall de la corda per allà on volguem sense que ell intenti adelantar-nos, trepitjar-nos, mossegar-nos o marxar per la seva banda. A la pista circular, haurem de poder “donar corda” tant amb corda com amb el cavall sense lligar als tres aires, aconseguint també parades i canvis de sentit.\nMuntant, el cavall s’haurà d’estar quiet fins que el genet estigui assegut correctament a la sella, col·locat còmodament i li demani expressament que es posi en marxa. Quan se li demani una transició d’aire, aquesta haurà de ser obeïda en el moment i responent a l’ordre més subtil, sense que el genet hagi de picar excessivament fort amb els talons o tirar massa de les regnes. Volem un cavall reactiu, atent a les ordres del seu genet i delerós per acomplir-les amb celeritat. Un cavall que s’aturi, acceleri, freni i giri amb suavitat quan se li demani. La munta s’ha de convertir en una dansa armònica en parella, en què el genet guia i el cavall segueix; mai en una lluita de poder!\nSensibilització a les ajudes.\nBoca: l’ús inadequat de l’embocadura, ja sigui perquè el ferro que s’utilitza no és el més adequat per al nostre cavall (tipus, mida, col·locació incorrecta…) o perquè el genet és inconscientment massa brusc a l’hora de manipular-lo dins la boca de l’animal, pot ser la causa de conductes problemàtiques diverses. Així mateix, també és possible que el cavall hagi començat a resistir-se a obeïr les ordres transmeses per les regnes i ens haguem vistos obligats a utilitzar ferros cada cop més i més severs per aconseguir controlar a la nostra muntura. Això o bé que ens hi haguem de deixar els braços i les mans per aconseguir que el cavall giri o freni. Però continuar ascendint per aquesta escala és perjudicial i innecessari. La meva proposta és eliminar l’embocadura i ensenyar-li al cavall a anar bitless. La majoria de cavalls experimenten una millora substancial en el seu comportament en un temps molt curt!\nAjudes naturals i artificials: una munta poc acurada pot fer que el cavall acabi desensibilitzant-se a les ajudes, tant naturals com artificials, i fer que sembli necessari acribillar-lo a patades i a cops de fusta perquè reaccioni i obeeixi. Cal reeducar el cavall perquè torni a comprendre les ordres donades amb subtilesa, utilitzant una força mínima, còmoda tant pel genet com per al cavall. Pensem que els cavalls són sensibles fins i tot a una mosca que se’ls hi atura a sobre! Una pressió mínima per part de les nostres cames hauria de ser més que suficient per fer-lo reaccionar.\n_ Dóna cops de cap muntant\n_ Tira de les regnes muntant\n_ Es desboca i no para\n_ Es bota\n_ No s’està quiet per muntar\n_ No es deixa agafar les potes\n_ No es deixa posar la brida\n_ Tira del ramal\n_ Té dificultats amb al remolc\nDóna cops de cap muntant: el cavall aixeca el cap quan va muntat, normalment de manera imprevisible i brusca. Sol sacsejar-lo unes quantes vegades abans de tornar-lo a baixar. Si el genet està una mica inclinat endavant o no reacciona prou ràpid, pot arribar a donar-li un cop al nas i fer-li mal. També el pot desequilibrar, causant que caigui.\nTira de les regnes muntant: el cavall baixa el cap bruscament quan va muntant i li treu les regnes de la mà al genet o fa que s’estiri molt endavant per no perdre-les, que hagi de fer molta força per mantenir-les a lloc o que se li allarguin i perdi comunicació amb el cavall. Si aconsegueix arrancar-li les regnes del tot, el genet perd momentàniament el control fins que les recupera i podria tenir un accident.\nRetrota: quan el retrot és involuntari per part del genet i el fa el cavall sense que se li demani és extremadament incòmode, ja que se l’ha d’estar refrenant constantment perquè no adelanti o s’aproximi perillosament a altres cavalls de la tanda i mai s’arriba a obtenir un ritme de pas relaxat i tranquil. Acaba derivant en una discusió constant amb el cavall i és molt cansat i exasperant per al genet.\nEs desboca i no para: es tracta, no cal dir-ho, d’una situació estressant i perillosa, tant pel genet com per al cavall. El genet ha perdut el control absolut de la seva muntura i el cavall sol avançar cegat per la histèria, tot sovint provocada per la por. És un moment de molt risc d’accidents greus i, encara que no passi res, deixa una sensació de desconfiança i malestar entre el binomi.\nEs bota: a vegades sense la voluntat de tirar al genet, sinó per culpa d’un ensurt, una mosca o qualsevol altre incomoditat. Però a vegades també de manera totalment intencionada, com a manera de defensar-se o de protestar. En qualsevol dels dos casos, un cavall que es bota quan se l’està muntant és molt perillós, ja que pot tirar al genet i, per si això fós poc, trepitjar-lo després amb tota la força de l’impúls dels bots.\nNo s’està quiet per muntar: és una costum bastant habitual en molts cavalls, i no per això menys molesta. El genet no pot posar el peu a l’estrep per muntar amb comoditat ni té temps de col·locar-se adequadament damunt la sella. És molt incòmode i denota una falta de control del cavall que pot derivar-se en problemes més greus durant la monta o peu a terra. El cavall no està respectant al genet.\nNo es deixa agafar les potes: poder agafar les potes del cavall amb tranquil·litat és bàsic per la seguretat del genet i per la salut del cavall. Els cascos del cavall s’haurien de netejar per dins a diari, per assegurar que no hi ha pedretes enganxades que poguessin molestar-lo o fer-li mal, per veure que no hi hagi cap ferida, que la ferradura segueix fermament clavada, etc. A més, també és imprescindible per poder-lo ferrar quan li toqui. Ni el ferrer ni el genet s’haurien d’exposar a coces quan estan manipulant les potes del cavall.\nNo es deixa posar la brida: també es tracta d’una actitud bastant usual i incòmoda. El cavall es pot resistir a la brida de vàries maneres, ja sigui aixecant molt el cap quan se li intenta posar, negant-se a obrir la boca per poder encaixar l’embocadura o treient-se-la un cop ja la tenia dins, sacsejant el cap… demostra una falta de respecte cap al genet i també pot acabar-se traduïnt en resistències o desobediències més greus.\nTira del ramal: quan se’l porta de la mà, ja sigui amb la cabeçada de quadra o amb la brida, el cavall tira, es nega a avançar, retrota, intenta adelantar a la persona que el guia, l’avassalla, s’aixeca de mans… en major o menor mesura, totes aquestes reaccions poden ser perilloses i demostren una absoluta falta de respecte per part del cavall. Cal que es corregeixin perquè una activitat tan usual pugui dur-se a terme amb comoditat i seguretat.\nTé dificultats amb al remolc: pujar al remolc a molts cavalls és un autèntic mal son. Se’ls ha d’enganyar, sobornar o lluitar fins a l’extenuació amb ells per aconseguir-ho i, moltes vegades, sota risc que es facin mal al pujar o al baixar. Res de tot això és necessari ni segur. El cavall ha de poder pujar al remolc i viatjar-hi a dins amb comoditat i seguretat, confiant en nosaltres i en el vehicle.\n_ A passar per l’aigua\n_ A ombres i/o moviments\nA passar per l’aigua: un bassal, un rierol, la vora del mar… hi ha múltiples situacions passejant a cavall en les que podem voler o necessitar passar per l’aigua. I hi ha molts cavalls que, ja sigui per por al desconegut, pel record d’alguna mala experiència o per simple reticència, s’hi neguen. Hi ha negatives més suaus i negatives més rotundes, fins al punt de poder arribar a ser perilloses si el cavall optés per botar-se, saltar d’imprevist per damunt del toll, posar-se de mans o sortir corrent esperitat. Sigui com sigui, qualsevol d’aquestes reaccions és innecessària i es pot evitar. Cal corregir-les i prevenir-les per poder gaudir de passejades tranquil·les i segures a cavall… fins i tot si fa poc que ha plogut i està tot empantanegat o si volem remontar-nos riu amunt!\nA ombres i/o moviments: hi ha cavalls molt espitosos que de seguida salten quan veuen un moviment inesperat de reull, o que es neguen a passar per damunt d’una ombra, o que s’inquieten sobremanera si han de passar per sota d’uns arbres que fan remor de fulles. Si és puntual, no passa res, tots tenim un dia més inquiet que un altre! Però quan el cavall es comporta així habitualment, acaba creant una tensió en el seu genet, que ha d’estar en alerta constant. I això és molt incòmode! Fins i tot pot ser perillós, ja que si el genet no estava preparat quan el cavall es regira de sobte, pot acabar a terra amb facilitat. Cal desensibilitzar al cavall perquè no estigui tan pendent de tots aquests estímuls exteriors i deixi de considerar-los amenaces en potència.\nParlem d’agressivitat quan sembla que el cavall “ataqui”. En algunes ocasions, en efecte, el cavall és agressiu i ataca de debò. Però en general, aquestes conductes no són més que vicis que no tenen una intenció conscientment agressiva. Sigui com sigui, són perillosos i cal corregir-los.\nTé tendència a mossegar: a la que et despistes, ja sigui portant-lo de la corda, mentre el raspalles, li neteges els cascos o simplement l’acaricies, el cavall intenta mossegar-te. Això genera una desconfiança en el genet que el cavall també percep i que no contribueix a millorar la situació. També hi ha casos en què el cavall mossegui amb intenció de fer mal o per defensar-se si se sent amenaçat.\nTira coces: és perillós per a les persones i per als cavalls propers. Un cavall que tira coces pot ser molt perillós i és molt incòmode pel genet anar avisant als altres que no se li apropin massa, tant quan va muntat com si està lligat i se li passa pel darrera.\nDavant de qualsevol actitud del seu cavall que l’incomodi, el faci sentir que no controla, li doni inseguretat o el frustri… parlem-ne. Segur que té solució. Mai no s’avergonyeixi de reconèixer que té un problema amb el seu company equí. L’equitació ha de ser una activitat lúdica, que li proporcioni plaer i benestar, i no pas un generador de tensió. Aparcar les dificultats i fer veure que no hi són o que no tenen importància només servirà per incrementar-les cada cop més i fer-les més i més difícils de resoldre.\nAixí mateix, si ha viscut una mala experiència amb el seu cavall i vol recuperar la confiança perduda, també pot contactar amb mi i l’ajudaré a refer el vincle i l’harmonia.


Trump veta negocis amb empreses estrangeres, com Huawei, per a evitar l'espionatge - À Punt\nTrump veta negocis amb empreses estrangeres, com Huawei, per a evitar l'espionatge\nEl gegant tecnològic xinés contesta que les restriccions només perjudicaran els EUA en el desplegament de les xarxes 5G.\nVÍDEO | Trump veta negocis amb empreses estrangeres, com Huawei, per a evitar l\_'espionatge\n16 de maig 2019 - 17:10\nEl president estatunidenc, Donald Trump, ha prohibit a les companyies nord-americanes usar equips de telecomunicacions fabricats per empreses que suposadament intenten espiar els Estats Units, la qual cosa podria restringir els negocis amb empreses com Huawei. Trump ha argumentat que la intromissió d'empreses de països rivals en les telecomunicacions dels EUA suposa una "emergència nacional". El gegant tecnològic xinés Huawei ha contestat que aquestes restriccions "només perjudicarà els interessos" de les empreses i els consumidors dels Estats Units.\nTrump ha plasmat la seua decisió en una orde executiva, que es dirigeix contra els "adversaris estrangers" dels Estats Units, però no nomena específicament la Xina. L'orde dona al secretari de Comerç 150 dies per a establir quines companyies han d'estar subjectes a noves limitacions. Comerç ha inclòs ja Huawei en aquesta llista de companyies i persones a les quals es prohibeix l'accés a tecnologia estatunidenca,\nBatalla pel control de les xarxes 5G\nEn la pràctica, l'orde de Trump aguditza la batalla pel control de les xarxes 5G. Els Estats Units lideren una campanya global per a impedir que les companyies xineses, com Huawei, controlen les xarxes 5G, que permeten navegar per internet amb molta més velocitat. Washington tem que la Xina use les xarxes 5G de Huawei per a espionatge\nPer la seua banda, el gegant tecnològic xinés Huawei ha assenyalat que aquest tipus de "restriccions desraonades" infringeixen els drets de l'empresa i plantegen "altres problemes legals greus". A més, afirmen que això "deixarà els Estats Units ressagats en el desplegament del 5G". La companyia asiàtica ha subratllat la seua intenció de "col·laborar" amb el govern estatunidenc amb l'objectiu de "garantir la seguretat" dels seus productes.\nGuerra comercial entre els Estats Units i la Xina\nDivendres passat, els EUA van començar a aplicar una pujada d'aranzels del 10% al 25% a importacions xineses per valor de 200.000 milions de dòlars; fet al qual la Xina va contestar aquest dilluns amb un altre increment del 10 al 25% en els impostos a les importacions estatunidenques, valorades en 60.000 milions de dòlars. Aquestes tensions comercials han provocat inquietud i dubtes sobre l'evolució de l'economia global.


African Spirit Game Lodge Hluhluwe Sud-Àfrica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nPortion 5 of the farm Mkuze Wes, no 14403, Hluhluwe, Hluhluwe, Sud-Àfrica, 3965\nbasat en 80 comentaris "The staff and management were very friendly and accomodating..."\nSobre African Spirit Game Lodge\nAl visitar Hluhluwe, vosté es sentirà com a casa a African Spirit Game Lodge, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. African Spirit Game Lodge també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Hluhluwe. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar, despertador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Hluhluwe, faci de African Spirit Game Lodge la vostra llar.\nCal que informeu el African Spirit Game Lodge de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


El CAP Montblanc detecta entre 75 i 85 casos de grip a la setmana - Nova Conca\nDissabte, 1 de febrer de 2014 a les 13:00h\nSegons declaracions de personal mèdic del CAP Montblanc, el centre sanitari montblanquí es troba, setmanalment, amb entre 75 i 85 casos de grip. Tal com apunten, es tracta d’una xifra similar de casos a la d’altres anys, i també una xifra normal per l’època de l’any en què Estem. De fet, aquestes són les setmanes en què més casos s’estan detectant de grip.\nExpliquen des del Centre d’Atenció Primària de Montblanc que, en les dues darreres setmanes, és quan s’ha notat un augment del nombre de pacients amb símptomes de la grip, que es presenta similar a la d’altres anys.\nEl CAP Montblanc, durant la campanya de vacunació contra la grip, va vacunar gairebé el 60% de la població de més de 60 anys, així com un 22,42% de la població de risc (entre 15 i 59 anys) i un 29,17% d’infants de risc.


Recolza a la revista "Ucrònica" per tan sols 10€ a l'any i rep un llibre de regal - Cultura Valenciana\nUcrònica, Lliteratura & Vanguarda és una revista en valencià editada en Normes d’El Puig per l’associació cultural La Llimera del Corral. El seu primer número es publicà en setembre de 2019.\nDe caràcter lliterari i cultural, té una periodicitat trimestral i es publica des de l’any 2019 íntegrament en valencià. La direcció de la publicació està a càrrec dels escritors Paco Tarazona i Agustí Zacarés. En el seu consell de redacció es troben atres escritors com Antoni Atienza, Josep Cubells, Pau Giner, Carlos Moregó i Miquel Àngel Lledó. Bona part d’ells ya colaboraven en la primera etapa de la revista Lletraferit.\nEn esta publicació tenen cabuda tota classe d’informacions culturals, lliteràries i artístiques, pero en una especial atenció a la lliteratura en valencià del segle XXI, en la que es previsible que actue com a verdader dinamisador de la lliteratura contemporànea en valencià.\nDespuix d’un any de gran activitat lliterària han llançat una campanya promocional en l’objectiu de conseguir la sifra de 150 subscriptors. Per tan sols 10€ a l’any podràs conseguir la revista en el teu domicili i de regal un llibre en llengua valenciana, entre els que pots elegir entre el poemari «Mèmories d’un elefant» de Joan Josep Serra o l’edició de Paco Tarazona de «Regiment preservatiu i curatiu de la pestilència de Lluís Alcanyís».\nEls interessats en recolzar la nova campanya en pro de la llengua valenciana poden enviar un correu en les seues senyes personals a la següent direcció electrònica info@revistaucronica.com.


El Vendrell. La Cultura: Dinamització de clubs de lectura per treballar l’obra Terra Baixa d’Àngel Guimerà a les aules\nPrimer de tot, a la Sala Polivalent de l’Escola Municipal de Música Pau Casals, es va fer un club de lectura sobre Terra Baixa dinamitzada per Neus Oliveras, coordinadora del Club de Lectura de la Biblioteca Pública Terra Baixa i autora de diversos estudis sobre Àngel Guimerà. Al llarg d’aquesta sessió teòrica es van donar eines de com treballar l’obra amb els alumnes.\nDesprés d’una pausa, tot el grup es va desplaçar a la Casa Museu Àngel Guimerà per fer una visita guiada a càrrec de Neus Oliveras i d’Àngels Santacana, tècnica de la Regidoria de Cultura i coordinadora dels Museus del Vendrell.\nL’activitat va ser organitzada per la Casa Museu Àngel Guimerà a través d’Espais Escrits i està reconeguda pel Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya.\nPublicat per Cultura El Vendrell a 10:27


S’ajorna el juí per la visita del papa a València per l’hospitalització de Correa - À Punt\nS’ajorna el juí per la visita del papa a València per l’hospitalització de Correa\nL'Audiència Nacional l’ha suspés fins dijous perquè el capitost de la trama ha tingut una hèrnia inguinal.\n11 de març 2020 - 12:00\nL'Audiència Nacional ha ajornat fins dijous el juí per la visita del papa Benet XVI a València el 2006 després que el capitost de la trama, Francisco Correa, haja hagut de ser hospitalitzat per una hèrnia inguinal.\nEl president de la Sala, José Antonio Mora, ha comunicat que el tribunal ha constatat a la seu judicial que Correa té "un problema de salut i que ha de ser traslladat a l'hospital per a valorar el seu estat". "L’hem vist en una situació d'urgència vital", ha afegit.\nMora ha explicat que Correa té dret a estar present durant les declaracions dels altres acusats, motiu pel qual la vista ha de ser ajornada.\nAixí, el magistrat ha indicat que si no hi ha més contratemps el juí seguirà dijous. Si Correa no declara, la vista es reprendrà amb la declaració d'un altre acusat, l'exdirector general de la Policia i expresident de les Corts, Juan Cotino.\n13 dels acusats en el cas han pactat la confessió amb la Fiscalia a canvi de la reducció de la pena, entre els quals hi ha l'exdirector general de la radiotelevisió valenciana, Pedro García Gimeno.\nGarcía ha reconegut que va rebre i donar instruccions perquè l’empresa pública contractara el servei de pantalles i megafonia per a la visita del papa a València a empreses d’Álvaro Pérez, el Bigotes, el responsable de la part valenciana de la trama Gürtel.\nEl ministeri públic estima que la trama es va embutxacar 3,3 milions dels 7,5 milions que la televisió pública valenciana va pagar per aquest servei.


Una publicació recull el cicle de conferències celebrat l’any 2014 sobre el cardenal Vidal i Barraquer\nAquest dimarts dia 20 de juny s’ha presentat el llibre «Cardenal Vidal i Barraquer. Testimoni fidel (1943-2013)», al Centre Tarraconense El Seminari, en un acte organitzat per l’Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona i presidit pel Sr. Arquebisbe, Mons. Jaume Pujol.\nLa presentació de la publicació va anar a càrrec del Dr. Josep M. Solé i Sabaté, professor d’Història contemporània a la Universitat Autònoma de Barcelona i va comptar amb la intervenció del director de l’Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona i canonge arxiver, Mn. Manuel M. Fuentes i el representant de l’editorial, Sr. Manuel Rivera.\nEl llibre és la publicació de les actes del cicle de conferències que van tenir lloc entre el 29 d’abril i el 2 de maig de 2014 en la celebració de «L’Any Cardenal Vidal i Barraquer, testimoni fidel (1943-2013)» en el 70è aniversari del seu traspàs a Friburg, Suïssa, on estava exiliat. L’objectiu d’aquest cicle, organitzat per l’Arxiu Històric Arxidiocesà, va ser apropar a la societat la figura del cardenal i presentar el temps històric que li va tocar viure.\nLes ponències que recull el llibre són les següents: «El cardenal Vidal i Barraquer i Franco. Dues visions antagòniques de les relacions Església i Estat (1936-1943)» pronunciada per Mn. Manuel M. Fuentes i Gasó, director de l’AHAT; «El Cardenal Isidre Gomà i Tomàs (1935-1940)» del Dr. Miguel Ángel Dionisio Vivas, arxiver de l’Arxiu Diocesà de Toledo; «El Cardenal Francesc d’A. Vidal i Barraquer i l’Església del seu temps» del P. Valentí Serra de Manresa, arxiver provincial dels caputxins; «El Dr. Carles Cardó i Sanjuan (1884-1958) Implicacions tarragonines» del Sr. Lluís Maria Moncunill i Cirac; «La dictadura de Primo de Rivera i Església catalana (1923-1930)» pronunciada pel Dr. Ramon Corts i Blay; «La salvació de persones i béns eclesiàstics per part de la Generalitat de Catalunya durant la revolució i Guerra Civil (1936-1939)» a càrrec del Dr. Josep Maria Sans i Travé, director de l’Arxiu Nacional de Catalunya i, la darrera, sobre «El primer franquisme i l’Església de Tarragona» del Dr. Joan M. Thomas Andreu, professor d’història contemporània de la URV.\nEl llibre també recull la lliçó inaugural de l’Any Cardenal Vidal i Barraquer, testimoni fidel (1943-2013) que va anar a càrrec de Mn. Manuel M. Fuentes i Gasó.


Amb només quatre entrenaments mal comptats a l’esquena, el Vic va encetar la pretemporada aquest dissabte amb un partit contra La Jonquera. Els homes dirigits pel tàndem Melero-Rodríguez es troben en una fase embrionària de preparació, basada en treball físic i càrrega muscular, i això es va notar des del minut 1. Pendents d’alguna altra incorporació, els tècnics van improvisar un onze de circumstàncies contra un rival implacable i molt rodat que debutarà a Tercera Divisió aquest cap de setmana. El partit va seguir el guió previst: els altempordanencs van treure partit de la fortalesa física i dels contracops letals per dinamitar la porteria defensada per Escalé. Malgrat el resultat, els misters van prendre bona nota de les evolucions de tots els jugadors. Cal destacar el debut d’Adrián Peña, Joel Rama, Mia Valls i Quim Rovira.\nDiumenge que ve, en el marc del Trofeu de l’Ajuntament de Taradell, segon banc de proves. Davant d’un rival de Tercera Catalana, els vigatans continuaran sumant minuts i cremant etapes de preparació. L’equip haurà disposat de quatre entrenaments més per treballar automatismes i començar a assimilar conceptes tàctics.\nEn la recta final de pretemporada, dos compromisos més ajudaran a calibrar i engreixar la maquinària abans de l’inici de la lliga el proper 3 de setembre: un altre Tercera, el Granollers dels extècnics vigatans Cámara i Jiménez, serà un magnífic rival per començar a prendre el pols al ritme competitiu. El partit de Festa Major de la ciutat vallesana es jugarà el dijous 25 i permetrà enfrontar-se amb un equip que ja haurà disputat la primera jornada de lliga. L’últim rival serà l’Europa B. El filial dels graciencs visitarà el Municipal set dies abans de la cita marcada en vermell en el calendari: 3 de setembre. Serà el moment de realitzar els últims ajustos i proves abans de viatjar a Montgat i veure’s les cares amb la Fundació Privada Hermes, debutant a la categoria i un os dur de rosegar.


Què representa el Pacte per a la Infància i quines expectatives tenim com a Plataforma d’Infància – Polítiques d'infància i adolescència a Catalunya\nPolítiques d'infància i adolescència a Catalunya\nQuè representa el Pacte per a la Infància i quines expectatives tenim com a Plataforma d’Infància\n20 Novembre 2013 xarxesLeave a comment\nArticle enviat al Bloc del Pacte per Plataforma d’Infància de Catalunya (PINCAT).\nLa Plataforma d’Infància de Catalunya (PINCAT), veu el Pacte per a la Infància com un pas important del què, com a agent signant, se sent molt satisfeta. El Pacte representa l’oportunitat perquè en totes les accions i polítiques públiques es tingui present la perspectiva de la infància i es vetlli per la situació de la infància en qualsevol àmbit competencial en què es vegi afectada (salut, educació, protecció, habitatge, lleure…).\nEl Pacte per a la Infància ha de representar l’interès de la infància com a prioritat estratègica de país. No podem reflexionar sobre la infància sense abordar les principals amenaces que el col·lectiu pateix: la pobresa infantil i el risc d’exclusió social. No ens podem permetre les dades de pobresa infantil actuals: el Pacte ha d’establir imperativament els mecanismes i les mesures necessàries per reduir i eradicar aquesta patologia social, econòmica i ètica, així com per garantir la defensa dels drets de tot infant.\nCal propiciar polítiques en favor de la participació activa de la infància, entenent l’infant com a ciutadà del present i no només del futur. Els infants són subjectes actius de dret, i tenint present l’adequació dels continguts segons les capacitats de cada edat, resulta imprescindible incloure la participació infantil en la configuració, definició i presa de decisions del conjunt de qüestions relacionades amb les seves necessitats i interessos.\nLa cura i prioritat de la infància passa, també, per vetllar per una política familiar global que ha d’incloure prestacions; ajuts i mesures fiscals; serveis de cura, tant d’infants com d’altres persones en situació de dependència; serveis educatius i sanitaris a l’abast de tothom; accions en favor de la igualtat entre dones i homes, i mesures laborals per facilitar la conciliació, entre d’altres. El conjunt d’aquestes polítiques, per tant, engloba les polítiques de treball, socials, educatives, de salut, etc.\nEl Pacte per a la Infància ha de complir amb el seu objectiu d’assolir el màxim consens i dotar-se de compromisos i concrecions que facin d’ell un instrument real i tangible. Cal que els agents signants es comprometin en accions concretes, partint de les seves realitats, àmbits o competències, per tal de desenvolupar adequadament el Pacte.\nDel paper a les cases, a les escoles, al carrer: què espera UNICEF del Pacte per a la infància i l’adolescència a Catalunya\nEl Pacte Nacional d’Infància en clau de l’Observatori dels Drets de la Infància\nPolítiques d’infància i adolescència a Catalunya\nPacte per a la Infància\nComissió de seguiment del Pacte per a la Infància\nEl CNIAC us desitja bones festes!\n23N – Celebració del 5è aniversari del CNIAC\n8a Assemblea ordinària del CNIAC i eleccions\nSe celebra la 4a Assemblea Extraordinària del CNIAC\nLa Comissió Permanent del CNIAC es reuneix per preparar l’Assemblea Extraordinària\nArxiu Selecciona el mes Desembre 2019 (1) Novembre 2019 (2) Octubre 2019 (1) Setembre 2019 (1) Juliol 2019 (1) Juny 2019 (1) Juliol 2016 (1) Juny 2016 (1) Maig 2016 (2) Desembre 2015 (1) Novembre 2015 (2) Octubre 2015 (1) Setembre 2015 (3) Agost 2015 (3) Juliol 2015 (5) Juny 2015 (4) Abril 2015 (2) Gener 2015 (2) Desembre 2014 (1) Octubre 2014 (1) Agost 2014 (3) Juliol 2014 (6) Juny 2014 (1) Maig 2014 (3) Abril 2014 (4) Març 2014 (1) Febrer 2014 (2) Gener 2014 (3) Desembre 2013 (3) Novembre 2013 (4) Juliol 2012 (1) Juny 2012 (1) Maig 2012 (1) Abril 2012 (1) Febrer 2012 (2) Gener 2012 (1) Desembre 2011 (1) Novembre 2011 (2) Octubre 2011 (2) Setembre 2011 (1) Juliol 2011 (2) Juny 2011 (3) Maig 2011 (2) Abril 2011 (3) Març 2011 (2) Febrer 2011 (2) Gener 2011 (1) Juliol 2010 (1) Juny 2010 (2)


Rosa Mary: director\nEs mostren els missatges amb l'etiqueta de comentaris director. Mostrar tots els missatges\nHauran de comparèixer periòdicament i no podran sortir de l'estat.\nPublicado por rosamary Canal Etiquetas: #ActiveuLaDUIJa , C.Lamela , caçera de bruixes , Decret , director , Govern Espanyol , INDEPENDÈNCIA , llibertat amb càrrecs , MOSSOS , POLITICA , Republica Catalana , VERGUENZA DE GOBIERNO en 18:22:00 Cap comentari :\nEl director d’El Periódico es fa un embolic a Catalunya Ràdio amb el suposat avís de la CIA als Mossos\nEnric Hernández no aclareix els dubtes sobre la nota plantejats, entre més, per Wikileaks.\nArran de la publicació avui d’aquesta notícia d’una suposada nota d’avís de la CIA als Mossos d’Esquadra alertant de la possibilitat d’un atemptat a la Rambla, el director d’El Periódico, Enric Hernández, que és qui signa la notícia, ha estat entrevistat per Mònica Terribas a Catalunya Ràdio. La polèmica política per aquesta informació va augmentant cada vegada més. I també els dubtes sobre la veracitat d’aquest document (vegeu: Una nota sospitosa que El Periódico atribueix a la CIA origina un escàndol). En l’entrevista amb Terribas, Hernández no només no esvaeix els dubtes plantejats sobre aquest document, sinó que entra en contradicció sobre d’on li prové la informació quan prova de desmentir que el seu propòsit era desprestigiar els Mossos.\n‘Quin objectiu tenia dir-ho una hora després de l’atemptat i assenyalar els Mossos i no la guàrdia civil o la policia nacional?’, li demana Terribas.\nHernández, finalment, acaba dient que si van assenyalar (i continuen assenyalant) només els Mossos és perquè la informació que tenien era de la Generalitat. A la notícia, però, diu que ‘a principi de juny aquest diari va tenir coneixement cert de l’existència d’aquesta alerta específica de la CIA sobre la Rambla. La informació va ser comparada amb dues fonts absolutament fiables de la Generalitat.’ És a dir, les suposades fonts del govern van servir per contrastar l’existència d’aquesta alerta, que el diari mateix diu en la notícia que ‘seguint la via habitual, el National Counterterrorisme Center va trasallada aquesta mateixa informació, amb el mateix text i el mateix 25 de maig, al CNI i a les forces de seguretat de l’estat.’ La notícia d’El Periódico de la tarda mateixa de l’atemptat parlava només dels Mossos.\nHeus ací la transcripció de l’entrevista amb Terribas:\nPublicado por rosamary Canal Etiquetas: Catalunya-Espanya , CIA , CNI , director , El Periódico , Enric Hernández , EUA , guerra bruta , INDEPENDÈNCIA , mentides , MOSSOS , MP3 , nota , POLITICA , Procés Català , VERGUENZA DE GOBIERNO , Wkileaks en 12:05:00 Cap comentari :\nEl director general de la policia espanyola fa campanya a 13TV contra Podem\nDiu que 'en la doctrina política de Podem hi ha la llavor de la justificació de la violència'.\nTots els partits ja s’han activat per a la campanya de les noves eleccions espanyoles, el 26 de juny. Però allò que ha sorprès més aquest cap de setmana passat és l’entrada en campanya del director general de la policia espanyola, Ignacio Cosidó, que va participar en la tertúlia del programa de 13 TV ‘El cascabel’. I ho va fer amb uns atacs duríssims contra Podem.\nVa començar dient: ‘Podem representa un projecte d’esquerra totalitària les conseqüències del qual\nPublicado por rosamary Canal Etiquetas: "Podemos" , Campanya , contrataca , director , Espanya , Policia Espanyola , POLITICA , VIDEOS en 18:47:00 Cap comentari :\nGaranteix la continuïtat de la col·laboradora davant la petició de Ciutadans perquè se l'aparti.\nEl director de Catalunya Ràdio, Saül Gordillo, i el nou director de TV3, Jaume Peral, a la Comissió de Control a la CCMA al Parlament, el passat de març del 2016.\nEl director de TV3, Jaume Peral, ha defensat aquest matí al parlament l’actuació de TV3 respecte la intervenció d’Empar Moliner a Els Matins, en què va cremar un fals exemplar de la constitució espanyola.\nPeral ha recordat que la cadena va emetre un comunicat on ‘lamentava’ si algú havia pogut sentir-se\nPublicado por rosamary Canal Etiquetas: BOTIFLERS , constitució espanyola , cremar , CULTURA , Defensa , director , DIVERSOS , E.Moliner , INDEPENDÈNCIA , POLITICA , retirada , SUCCESOS , TV3 , Vergonya , VIDEOS en 19:15:00 1 comentari :\nPublicado por rosamary Canal Etiquetas: A.Viloca , CATALUNYA , CDC , director , Espanya , extresorer , Govern Espanyol , INDEPENDÈNCIA , Infraestructures , JUSTICIA , jutges , llibertat , operació Petrum , Osàcar , POLITICA , Rosell en 21:02:00 Cap comentari :\nDilluns 19.10.2015 13:19\nDolores Agenjo declara avui com a testimoni al TSJC en la causa contra el 9-N.\nDolores Agenjo, guardonada amb el premi ‘Catalans per Espanya’.\nDolores Agenjo, directora de l’institut Pedraforca de l’Hospitalet de Llobregat, és l’única responsable d’un centre educatiu que el 9-N es va negar a cedir les claus per a poder-hi fer la votació. Avui declara al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya com a testimoni en la causa contra el president de la Generalitat, Artur Mas, l’ex-vice-presidenta Joana Ortega i la consellera d’Ensenyament, Irene Rigau, per haver impulsat el 9-N. Els partits unionistes i la majoria dels grans mitjans de comunicació espanyols l’han presentada com una heroïna. El mes de febrer passat, per exemple, fou guardonada amb el premi ‘Catalans per Espanya’, que lliuren un seguit d’entitats espanyolistes per la tasca en defensa de la unitat d’Espanya.\nEntre aquestes entitats hi ha el Movimiento Cívico de España i Catalanes, Convivencia Cívica Catalana, Societat Civil Catalana, l’Associació d’Amics de les Forces Armades i la ultradretana Somatemps.\nPublicado por rosamary Canal Etiquetas: C's , CATALUNYA , ciutadans , D.Agenjo , director , DUI ràpida o lenta , encausats , INDEPENDÈNCIA , Instituts , N9N , negació , POLITICA , Procés Català , Son la vergonya del nostre Govern , TSJC , URNES , VIDEOS en 18:49:00 Cap comentari :\nLa germana de Guardiola, nova directora de Relacions Exteriors\nFrancesca Guardiola serà la número 2 de la secretaria.\nFrancesca Guardiola, la germana de l’entrenador del Bayern de Munic, Pep Guardiola, ha estat nomenada pel Govern de la Generalitat la nova directora general de Relacions Exteriors.\nSerà la número 2 de la secretaria.\nEntre el 2003 i el 2006 va ser cap de protocol del Departament d’Educació i, entre el 2006 i el 2011, cap de relacions institucionals del Parlament de Catalunya.\nPublicado por rosamary Canal Etiquetas: CATALUNYA , director , Externalització , Francesca Guardiola , INDEPENDÈNCIA28-S DUI , POLITICA , Procés Català , relacions Exteriors en 19:19:00 Cap comentari :


Vitalia Seehotel Bad Segeberg Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAm Kurpark 3, Bad Segeberg, Bad Segeberg, Alemanya, 23795 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Bad Segeberg, Vitalia Seehotel és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Vitalia Seehotel asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Vitalia Seehotel es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de bany, sauna, piscina coberta, spa, massatge. Vitalia Seehotel és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Bad Segeberg.\nTots els tipus de viatgers (585) Parelles (240) Viatgers en solitari (190) Famílies amb infants petits (46) Famílies amb infants grans (54) Grups (56)


Cinc equips de Tercera han assolit aquest cap de setmana el pas a la segona eliminatòria de la Copa Catalunya. Són el Sant Andreu, la Montañesa, el Vilafranca, el Terrassa i el Figueres. Un sisè conjunt de la categoria, l'Olot, disputarà també la segona ronda, ja que quedava exempt de la primera eliminatòria. Els conjunts catalans de Segona B s'han mostrat més inspirats en aquesta estrena: fins a set disputaran la segona eliminatòria el cap de setmana vinent. I hi haurà un Primera Catalana, el Masnou, que ha superat l'Europa al Nou Sardenya.\nEl Gavà va ser divendres el primer equip classificat per la 2a eliminatòria // Alex Gallardo - CF Gavà\nAquests són els resultats de la 1a eliminatòria:\nGavà 2-0 Espanyol (Sascha Andreu i Sergio Sarmiento)\nJúpiter 0-1 Prat (Ignacio Rosillo)\nVilassar de Mar 2-2 (5-6 p) Cornellà (Brian Quijada i Manu Viale / Enric Gallego i Ahmed Belhadji)\nSant Andreu 1-0 L'Hospitalet (Alberto Carroza)\nAscó 0-0 (4-5p) Lleida Esportiu\nMontañesa 1-1 (5-4p) Granollers (Alberto García / Carlos Cano -p-)\nVilafranca 1-1 (5-4p) Reus (Santi Triguero / Aritz López Garai)\nEuropa 1-2 Masnou (Éric Reverter / Sergio Mendoza 'Mendo' -2, 1p-)\nCastelldefels 0-2 Badalona (Erik Latorre i Musa Bandeh)\nManlleu 1-3 Barça B (Manel Sala / Alberto Perea i Marc Cardona -2-)\nTerrassa 1-0 Santfeliuenc (Andrés Borges)\nCerdanyola 0-2 Sabadell (David Batanero i Padilla)\nFigueres 5-0 Palamós (Javi Revert -p-, Marc Bonaventura, Adrià Casanova, Joaquim 'Quimo' Rodríguez i Pep)\nL'Olot accedia directament a la segona eliminatòria\nEls creuaments previstos per a la següent ronda són aquests (atenció per què els factors camp podrien variar mínimament):\n6-7 D'AGOST DE 2016\n(* La participació a l'Històrics podria endarrerir algun partit al 8-10 d'agost)\n*En aquesta segona eliminatòria, l'equip local serà el d'inferior categoria. En cas que els dos equips comparteixin categoria, serà local aquell que hagi estat visitant en el duel de la primera eliminatòria. En cas que els dos hagin estat locals o visitants en el primer duel, se sortejaria el camp, explicava la FCF el dia del sorteig.\nI així quedarà el camí cap a la tercera eliminatòria, que decidirà ja els quatre equips classificats per a quarts de final (ronda que es jugarà ja a la tardor). Recordem que els factors camp poden variar en funció de com quedin els duels:\n13-14 D'AGOST DE 2016\nVencedor Figueres/Olot - Vencedor Gavà/Terrassa\nVencedor Sant Andreu/Montañesa - Vencedor Barça B/Cornellà\nVencedor Vilafranca/Badalona - Vencedor Masnou/Lleida Esportiu\nEl vencedor del Prat-Sabadell quedarà exempt i passarà a quarts de final\nUn cop superades aquestes tres eliminatòries, els quatre equips classificats ja accediran a la següent fase (una mena de quarts de final), en què s'hi afegiran els catalans que van jugar a Segona Divisió el darrer curs: Nàstic, Llagostera i Girona.\nVídeos de la 1a eliminatòria\n*Per algun problema tècnic, els vídeos de BTV Esports no es reprodueixen correctament. Us enllacem els originals al web de BTV per si els voleu veure.\nVilassar de Mar 2-2 (5-6p) Cornellà, vídeo de UECornellà TV, del seu canal de YouTube\nTerrassa 1-0 Santfeliuenc, llista de reproducció de sportvideo365.tv en aquest enllaç\nGavà 2-0 Espanyol B, de BTV Esports (ENLLAÇ)\nMontañesa 1-1 (5-4p) Granollers, de BTV Esports (ENLLAÇ)\nSant Andreu 1-0 L'Hospitalet, de BTV Esports (ENLLAÇ)\nJúpiter 0-1 Prat, de BTV Esports (ENLLAÇ)\nPublicat per Roger Sánchez a les 21:00\nEtiquetes: #3div5, #copacat, #futbolcat, 1a ronda, 2016/2017


Notícies - Sara Orriols: "'The Dancer' m'ha fet créixer com a ballarina"\nSara Orriols: "'The Dancer' m'ha fet créixer com a ballarina"\nL'artista santcugatenca ha estat una de les participants del popular talent show de TVE\nSara Orriols conjuntament amb Aleix Civico a una de les proves de 'The Dancer' / Foto: Cedida\nel 24/maig Miquel Blázquez Cultura PDF\nLa ballarina santcugatenca Sara Orriols ha estat una de les participants del talent show de TVE 'The Dancer'. Tot i que l'actuació, en què Orriols ballava amb la seva parella, Aleix Civico, va entusiasmar el públic del programa, cap dels tres membres del jurat, Miguel Ángel Silvestre, Lola Índigo i Rafa Méndez, els va escollir per passar a la fase definitòria del concurs. Tot i això, la parella va tornar a ser seleccionada per participar en el 'The Dancer: el challenge', una repesca en què van acceptar un repte proposat per Alexity, una popular ballarina de dotze anys.\nAqueste repte o fase del programa, que té per objectiu repescar una parella de participants, és un concurs paral·lel que s'emet per la pàgina web i pel canal de YouTube de RTVE i compta amb la presència de ballarins que no havien estat seleccionats a les audicions.\nLa santcugatenca Sara Orriols, que competeix de forma habitual en la modalitat de ball esportiu i que enguany entrena a les instal·lacions de la Dance Academy de Sant Cugat, ha valorat molt positivament l'experiència i ha ressaltat l'aprenentatge que t'ofereix participar en un concurs d'aquestes característiques.\n'The Dancer' busca el millor ballarí de l'Estat espanyol i al càsting inicial s'hi van presentar 1.200 persones, un centenar de les quals ha participat de les audicions. S'hi poden veure tant professionals com amateurs d'edats compreses entre els vuit i els seixanta anys i de tots els estils.\nTall incrustat: Sara Orriols\nEns vam presentar a 'The Dancer' perquè feia molt de temps que no competíem a causa de la Covid-19. En una altra situació no ens hauríem presentat, però vam pensar que podia ser una bona oportunitat.