Cues als aeroports? Només per als immigrants! (Àlex Gutiérrez)\nCues als aeroports? Només per als immigrants!\nDiaris que demanaven més controls fronterers ara es queixen\nÀLEX GUTIÉRREZ Barcelona 02/08/2017 14:26\n260x366 Cues als aeroports? Només per als immigrants! Cues als aeroports? Només per als immigrants!\nSí, així de racistes s'han llevat alguns diaris britànics. El 'Daily Express' titulava en lletres enormes de portada: "Ara la UE ens arruïna les vacances". I aclaria, en el subtítol: "Britànics emprenyats han d'esperar 4 hores en els controls de frontera". En línia similar, el 'Daily Mail' destacava a la primera pàgina: "Caos als aeroports de la Unió Europea". Ara bé, si retrocedim al 24 de desembre, ens trobarem que l'edició d'aquell dia del 'Daily Express' li regalava la portada al líder del UKIP, Nigel Farage, perquè colés un missatge alarmista: "Les fronteres amb la Unió Europea són un risc per al terror". Haurien d'estar celebrant, doncs, que els controls aeroportuaris siguin més estrictes.\nQue la premsa groga utilitza el tema per atiar l'antieuropeisme és evident. Com assenyala la sempre atenta Liz Gerard, una infradotació de personal a l'aeroport d'Stansted, a l'octubre, va derivar en cues desesperants. El 'Daily Express' ho va resoldre amb un breu i el 'Daily Mail' amb mitja pagineta. Aleshores, com que no hi havia el boc expiatori de la UE, l'afer no va merèixer obrir portada.\nNo volien caldo, els tabloides? Doncs 'two cups'...\nEmpatx de 'kale'\n'El Confidencial' se suma al relat kaleborrokista de Catalunya, amb el titular "Així és Arran, les joventuts antisistema que han pres els carrers de Barcelona". La foto que il·lustra l'article mostra un encaputxat d'aquesta formació, sol al mig de la calçada, encarat a mitja dotzena de cotxes policials... alemanys. És una imatge, penjada per la mateixa organització, d'una protesta a Hamburg. Però dic jo que si han "pres" els carrers de Barcelona no hauria de costar tant trobar una imatge del setge barceloní que –segons l'apocalíptic redactat– han imposat a la ciutat. Si no uns còctels Molotov, almenys cues de ciutadans esgotant els Phoskitos dels supermercats per amuntegar provisions.\nPuigdemont firma l’entrevista electoral més vista a TV3


Celler Ronadelles - Vins: Cap de Ruc Chardonnay\nVerema i tria manual al camp en caixes de 15 Kg amb posterior tractament tèrmic a -2°C. Posterior derrapat i premsat suau. Desenfangat estàtic del most durant 24h i fermentació en barriques de roure francés de 300 L.\nCap de Ruc Chardonnay és un vi fresc, d’una seductora intensitat aromàtica on predominen les notes de flors blanques sobre els matisos de fruites fresques i madures. Equilibrat i suau en boca de bona intensitat i llarg postgust.\nÉs un vi ideal per beure a copes i disfrutar de la seva complexitat aromàtica. Mantindrà totes les seves virtuts durant els pròxims 5 anys.


Podis catalans al Campionat d'Espanya Llargues distàncies | Federació Catalana d'Esports d'Hivern\nHome / Podis catalans al Campionat d’Espanya Llargues distàncies\nPodis catalans al Campionat d’Espanya Llargues distàncies\nEl passat diumenge 23 de febrer Benasque va acollir el Campionat d’Espanya Llargues distàncies d’esquí de fons. Paula Martinez del CENA i Lydia Iglesias i Oriol Llarden del ANEC es van proclamar Campiones en les seves categories.\nA la distància dels 15 quilòmetres i pel que fa a la categoria Cadet femenina es van proclamar Campiona i Sots Campiona d’Espanya les corredores Paula Martinez del CENA i Carola Vila del CEFUC, respectivament. Al podi masculí de la categoria van pujar Gral Selles del BELLVER com a 2on i Roger Espinet del CAEI com a 3er classificat. En Júnior 1, els Campions d’Espanya van ser Lydia Iglesias i Oriol Llarden del ANEC. Pepa Garcia del BELLVER va aconseguir una 3era posició.\nLa fondista del CEFUC Berta Morral es va proclamar Sots Campiona d’Espanya a la distància de 30 quilòmetres en categoria Sènior femenina, mentre que Sadurní Betriu va fer 3er en el podi masculí. En Júnior 2 el Sots Campió va ser Mario Parodi del PEC i el 3er classificat Bernat Galceran, corredor del mateix club. Finalment, en Veterans homes, Jaume Forcada, també del PEC, va fer 3er.


Les biblioteques de Gandia recuperen la normalitat transformades en espais segurs enfront de la covid-19 | Socialistes / Socialistas de Gandia. PSPV-PSOE\nLes biblioteques de Gandia recuperen la normalitat transformades en espais segurs enfront de la covid-19\nHomeDestacatsLes biblioteques de Gandia recuperen la normalitat transformades en espais segurs enfront de la covid-19\nEl regidor responsable de l’Institut Municipal d’Arxius i Biblioteques (IMAB), José Manuel Prieto, acompanyat del cap de Biblioteques Públiques de Gandia, Toni Ordiñana, han fet un balanç dels primers mesos de funcionament de la xarxa de Biblioteques de Gandia, després del tancament durant el confinament i, posteriorment, l’habitual als mesos d’estiu. En primer lloc, Prieto ha destacat que es reprenen les activitats de forma habitual i ha reivindicat les biblioteques com a espais segurs. “Cal recordar que les biblioteques van ser un dels primers serveis municipals en obrir les seues instal·lacions i en oferir serveis presencials en la nova normalitat. Hi estem aplicant els protocols anti-covid-19 d’una forma rigorosa, sistemàtica i segura que va més enllà inclús del que marca la normativa vigent el que fa les biblioteques espais segurs”, ha destacat.\nDes de la reobertura de les biblioteques i passat l’estiu amb la realització de d’activitats i tallers no s’ha produït cap incidència, situació de risc ni de conflicte, ni cap contagi. Ni entre lectors ni personal. Les biblioteques són espais segurs: fluxos de circulació de públic, restricció d’aforament, distància de seguretat, informació, desinfecció i neteja reforçada, ventilació, quarantena dels llibres, provisió de gel mascaretes i guants per al públic en diferents punts. “Per això, seguint de forma escrupolosa el pla de contingència elaborat per les biblioteques, seguim endavant amb la proposta de les noves accions: activitats d’animació als barris, Grups de conversa, Club de lectura, Dones Sàvies III, Un passeig per la Història de Gandia, Preparació per al exàmens de la JQCV, presentacions de llibres, Mocadorada de Sant Donís … més les visites escolar que anem reprenent de forma progressiva i en diferents formats: visita dels alumnes a la Biblioteca, visita de la bibliotecària als centres, visites virtuals”, ha indicat l’edil socialista.\nCal destacar que les xarrades i conferències en esta nova temporada, a més de presencials podran seguir-se en streaming per les xarxes socials de les biblioteques, amb la novetat d’inversió extra de 15.000 euros provinent del romanent de tresoreria per a l’adquisició extraordinària de llibres per tal d’ajudar al sector editorial, llibreters i un revulsiu per a les biblioteques”.\n“Hem fet una anàlisi comparativa per valorar l’impacte de la crisi sanitària de la Covid-19 a les Biblioteques de Gandia. Per fer-ho, hem comparat períodes de març a setembre entre 2019 i 2020. Amb el confinament el indicadors de rendiment bibliotecari: préstecs, públic, activitats, nous carnets, òbviament s’han desplomat. La comparativa del període de març a setembre és evidentment molt superior durant 2019 en tots i cadascun dels indicadors, sent el descens de l’activitat al voltant del 50%”, ha explicat Ordiñana.\nDes de la reobertura del servei de biblioteques, s’hi anat recuperant l’activitat de forma progressiva. Destaca l’increment en la dotació per a fons bibliogràfic i per tant l’increment en les incorporacions de nous llibres. Això, més l’esforç de l’equip, les mesures de prevenció, les activitats,… ha fet que arribat el mes de setembre les biblioteques hagen recuperat el nivell de préstecs del l’any passant indicant una recuperació en l’activitat i l’ús de les biblioteques i el nivell d’usuaris de les biblioteques, així com les altes de nou socis s’aproximen molt als nivells de 2019 confirmant una tendència a l’alça continuada des del mes de juny.


garbí24: Fem un Lets Bonus?\nAquesta es la pregunta que sovint ens podríem fer per sortir, econòmicament viable, de la rutina que de vegades se’ns pot instaurar per manca d’idees.\nAquest cap de setmana passat ho hem fet i amb resultat més que gratificant, amb una oferta que hi havia de trenta nou euros per persona en la qual ens proposaven una nit d’hotel amb detall de benvinguda, sopar, esmorzar, visita degustació a fàbrica de carquinyolis i visita degustació a una cava de vins. Tot plegat a la població de L’Espluga de Francolí, una vila que apart d’això ens ofereix moltes altres activitats per tots els gusts i edats.\nApart dels museus de la vila, cal destacar la visita a la cova, una de les més llargues del món en conglomerats i que s’han treballat molt la seva escenificació.\nAls voltants....Poblet, Prades, Montblanc.....amb un munt de coses per fer, sense sortir del pressupost.\nVoler és poder i si ens ho posen tant a mà.....encara més. Apart de conèixer i donar vida a la nostre indústria que un cop t’expliquen a tots els països que exporten, veus que moltes coses les sabem fer bé, molt bé.\nParles tan bé de les coses que fas que sembla que et passin comissió. Pinta bé, ja he estat per aquelles terres algun cop, i com a escapada de cap de setmana és una bona proposta. La nostra terra té de tot i molt bo, i també té coses molt dolentes, però ens quedarem amb les meravelles del territori i de les persones que l'habiten, només cal descobrir-les.\n21 de maig de 2012, a les 21:14\nLlegint com ho expliques...\nFem un Lets Bonus ja!!!\n21 de maig de 2012, a les 21:32\nsi, si... jo també m'hi apunto!!! ja començo a pensar com en XeXu, vols dir que no t'emportes cap comissió?? M'encanta Montblanc!!!\n21 de maig de 2012, a les 22:00\nostres, em recordes que tinc un letsbonus pendent de fer servir (una depilació.. ehem,....). Està molt bé la pàgina web. De fet, darrerament he anat al teatre força sovint gràcies en part al letsbonus. Funciona!\nD'estada no ho he fet servir pas. Això si, molt bona terra. Desconeguda i molt bonica!!! celebro que hagi anat molt bé el cap de setmana!!!\n21 de maig de 2012, a les 22:12\nEstà molt bé això dels Lets Bonus, no ho havia sentit a dir mai! Però ho hauré de buscar!\n21 de maig de 2012, a les 23:30\nJo tb n'he fet algun de Lets Bonus, i la veritat es que hi ha alguna cosa que està força bé.\nDoncs apa Lets Bonus per tot el que vulgui.\n22 de maig de 2012, a les 0:53\nTot un luxe a molt bon preu, si senyor!\n22 de maig de 2012, a les 1:37\nMite'l! com s'ho munta de bé!\n22 de maig de 2012, a les 7:29\nJo sóc força consumidora de Letsbonus i està força bé. Has de triar i remenar i sobretot estar atent a les dates que alguna sorpresa desagradable he tingut també, però mea culpa.\nTinc pendent de conèixer aquest indret jo i això que sé que val la pena, però a vegades costra trobar que totes les coordenades es posin on toca.\n22 de maig de 2012, a les 8:24\nJo he passat de no confiar-hi massa a comprar dos vals en pocs dies. És una bona idea i així pots fer coses noves.\n22 de maig de 2012, a les 9:22\nConec això del Lets bonus (i d'altres que n'hi ha). Trobo que és un bon sistema per, puntualment, provar de fer una sortida, o com vaig fer jo comprar un bonus per fer allò dels peixets als peus.\nTu també vas gaudir d'un bon cap de setmana, oi?\n22 de maig de 2012, a les 9:52\nCom no ho tinc massa lluny, ja hi he fet algunes passejades per allí, però em sembla una oferta molt bona.\nDe vegades anem lluny a veure mil coses i no hem vist les de casa nostra.\n22 de maig de 2012, a les 12:17\nHomeee!! Si es tracta de menjar carquinyolis, s'ha d'anar a Sant Quintí de Mediona, al Penedès!!! (perdoneu, però havia de defensar els carquinyolis del poble dels avis!).\nEl que està clar és que amb aquest blog ens dónes una bona lliçó: qui no surt de casa és perquè (dins d'uns límits) no vol. Hi ha moltes coses a fer, a propet i per preus raonables. Tinc ganes de tornar i començar a aprofitar-les totes! (que a París tot és massa car!)\n22 de maig de 2012, a les 13:15\n22 de maig de 2012, a les 13:21\nUn bon lloc per fer un lets bonus! :)\n22 de maig de 2012, a les 18:01\nJo també he utilitzat els lests bonus mes d'un cop, es una manera de fer alguna escapadeta de cap de setmana.Una molt bona iniciativa.\n22 de maig de 2012, a les 20:25\nConsells d'aquests van bé per arribar a final de mes.\nAviat només podrem sortir de casa si anem a peu o en bicicleta.\nGràcies, garbí pels bons consells.\n23 de maig de 2012, a les 10:52\nLo millor de l'Espluga és que està molt a la vora de Montblanc :)\n24 de maig de 2012, a les 21:58\nI és que lo sud també existeix! La zona de l'Espluga i rodalies bé val una visita com la que heu fet, i si a sobre heu aconseguit fer-ho amb alguna bona oferta... no ens podem queixar pas, no?\n29 de maig de 2012, a les 23:00


Pors d’infantesa – La Conca 5.1 – Joan de Déu Prats\nJoan de Déu Prats / Llibres / Criatures fantastiques / Pors d’infantesa – La Conca 5.1\nmarç 10, 2017 In Criatures fantastiques, Crítica, Llibres\nMedio: La Conca 5.1\nEscriu: Marc Ferrayuoli\nEscribe: maig 2017\nFa uns mesos el fenomen Harry Potter va tornar a renéixer de les seves pròpies cendres, com ho feia l’ocell Fènix d’aquesta mateixa saga, amb el llançament d’una pel·lícula que s’anomenava Fantastic Beasts and Where to Find Them i tot sorgia d’un llibre que va treure al mercat J.K. Rowling l’any 2010, el qual tenia el mateix títol que la pròpia pel·lícula. Sembla que aquest 2017 la literatura catalana li toca posicionar-se en aquesta temàtica i fer el que ha fet durant anys que és adaptar gran temàtiques fantàstiques o generalistes a l’entorn català, acotat a nivell català. És una forma de fer veure al públic català que en el nostre territori també tenim una voluntat de descobrir i escriure sobre temes que internacionalment han funcionat. No és una crítica, és una aclariment de la realitat que ens envolta.\nLes persones que habitem aquesta terra i que ens agrada conèixer la rica cultura popular, oral, escrita, visual, de la forma que sigui, valorem positivament que surtin iniciatives com la que tenim a les nostre mans de part de l’editorial Comanegra. A Montblanc, ja tenim tradició en figures fantàstiques com la que el senyor Joan Amades va situar a la Vila, en la seva obra cabdal Costumari Català i ens va dir:\n“Sant Jordi, cavaller i màrtir, és l’heroi d’una gran gesta cavalleresca que la veu popular universal situa a les terres allunyades i llegendàries de la Capadòcia però que la tradició catalana creu esdevinguda als voltants de la vila de Montblanc”\nTota aquesta introducció vull que serveixi perquè el lector no només pensi que “imitem” les accions que també es fan internacionalment, sinó que també, amb anterioritat ja havien sortit iniciatives d’aquest tipus.\nCom bé diu la introducció del llibre, ens invita a llegir aquesta obra amb una ment poc racionalista, reduccionista, empírica o catòlica. L’hem de llegir com si fossim nens, sense estar contaminats per la contemporaneïtat, donant valor al patrimoni imaginari català que ha passat de pares a fills des de fa segles. Figures conegudes com en Fumera, les Bruixes, les Dones d’Aigua, l’Home dels Nassos, la Cuca Fera, les Dones-Peix, el Carnestoltes, els Gegants o l’Home del Sac són un exemple de tradicions populars que pertanyen a l’imaginari col·lectiu, però n’hi ha de més locals. Anem a veure quin tipus d’èssers ens trobem, on els trobem i quin tipus de descripció s’ha realitzat.\nEn primer lloc, ens trobem un mapa de Catalunya on marca, de forma aproximada, les localitzacions més habituals on es pot trobar cadascuna de les criatures. Les criatures estan agrupades per zones geogràfiques. He escollit una que diu que es troba “Arreu on creixen roures”. Se’n diu Magòria. D’aquesta ens diu: “Quan començava l’any nou, a Roma es feien ofrenes a Strenia, una divinitat que propiciava bons auguris. Strenia, amb el temps, va regalar-nos un verb, entrenar, que té ecos de deessa. Un verb que serveix per fer una cosa per primera vegada. I les primeres vegades necessitem un pessic de bona fortuna. Participar en rifes, obsequiar amb cistelles de menjar i enviar felicitacions nadalenques són vestigis d’antigues ofrenes a Strenia. Com ho és també regalar vesc, una planta que cria bona astrugància. El vesc és un hoste de les branques del roure […] El llamp […] també engendrava criatures estranyes. Aquestes fulguracions podrien haver despertat d’un son subterrani la Magòria, un animal fabulós que viu amagat sota un mantell de terra […].\nAcompanya el text una il·lustració de la magòria i la descripció de com es reprodueix, quina fisonomia té, quin és el destriament i a l’ordre que pertany.\nA la Conca de Barberà només hi situa una criatura anomenada Bufarut. Aquesta la descriu com un vent, el més turbulent de la seva família, el que fa mal a les cases i a les collites, els tornados o remolins virulents. El vent, un fenomen conegut a la Conca però que sincerament, mai havia escoltat anomenar el vent com a Bufarut. Parlant una mica de l’edició del llibre, és una edició molt cuidada, amb vocació de Llibre Local on llibreries el consideren un llibre infantil/juvenil i d’altres d’art i cultura. Es podria incloure en les dues disciplines, no encasellar en només una. És un llibre il·lustrat a la manera dels clàssics, que ens explica la manera com somia el nostre poble.\nTítol: El gran llibre de les criatures fantàstiques de\nAutors: Joan de Déu Prats i Maria Padilla\nEnllaç web de l’editorial: https://goo.gl/b3juo8\nEnllaç web de l’escriptor Joan de Déu Prats:\nFacebook de Joan de Déu Prats: https://goo.gl/ppKqIh\nEnllaç web de l’il·lustradora Maria Padilla:\nFacebook de Maria Padilla: https://goo.gl/xqsqeM\nTwitter de l’Editorial Comanegra:\nFacebook de l’Editorial Comanegra:\nInstagram de l’Editorial Comanegra:


El 40% dels militants d'UPyD a Catalunya es dóna de baixa de cop\nEl 40% dels militants a Catalunya del partit Unió, Progrés i Democràcia, de Rosa Díez, han decidit donar-se de baixa de cop. Els afiliats que marxen acusen Rosa Díez de no tenir-los en compte per res i diuen que només es fa el que decideix la direcció. El partit, que a Catalunya havia tingut uns 200 militants, ha perdut força els ultims mesos, i ara s'enfronta a la fugida de cop el 40% dels afiliats que encara hi quedaven, sobretot de Barcelona i poblacions del voltant.\n21/01/2010 - 14.09 Actualitzat 21/01/2010 - 15.23\nEl portaveu d'aquest grup, Juan Peran, ha resumit a Catalunya Ràdio i Catalunya Informació per què han decidit plegar: "Nosaltres considerem que els principals responsables del que passa a UPyD és Rosa Díez. Rosa Díez i Carlos Martínez Gorriarán en són els principals responsables. En aquest partit no es mou res sense que aquests dos personatges ho decideixin. I aleshores en aquest partit no hi ha cap tipus de llibertat".\nPeran no descarta crear una plataforma ciutadana. Una part d'aquests afiliats que ara pleguen abans havien militat a Ciutadans.


l'APIC al Saló del Còmic\nCarme Marcos el Dv 30 Abr 2010 - 0:16\nDel 6 al 9 de maig, l’APIC estarà present a la 28ª edició del Saló Internacional del Còmic de Barcelona 2010, a l’estand número 137, al palau 8 de Fira de Barcelona. L’accés es farà per l'Avinguda Reina María Cristina.\nCom és habitual, dins del marc del Saló organitzem alguna activitat. Pensem que és molt important que hi assistiu perquè posarà sobre la taula temes vitals sobre la professió, siguin o no del còmic.\nDIJOUS 6 de maig,\n18 h, Sala d’actes\nL'APIC, representada per l'Horaci Altuna, intervindrà en la presentació del Centre Nacional del Còmic i la Il·lustració, iniciativa en la qual l'associació duu treballant més de dos anys, juntament amb altres institucions. En la presentació intervindran també l'Eduard Voltas (secretari de Cultura de la Generalitat de Catalunya), Antoni Laporte (de Artimetria), Josep Maria Berenguer i Carles Santamaria (de Ficomic).\nDIVENDRES 7 de maig,\n16:30h, Sala d’actes\n“Quan perd i quant pot guanyar un autor pels seus drets”\na càrrec dels advocats especialitzats en dret d'autor Paula Jiménez de Parga i Javier Gutiérrez Vicén (ambdós en representació de VEGAP), així com l'Horaci Altuna, president d'APIC.\nCom d’altres anys, podreu acreditar-vos gratuïtament presentant el carnet de l’APIC o amb el carnet d’identitat a les taquilles corresponents.\nRe: l'APIC al Saló del Còmic\nCarme Marcos el Dv 28 Maig 2010 - 1:41\nNovament l’APIC ha tingut presència al Saló del Còmic de Barcelona. Enguany hem tingut un estand en el que rebíem als socis, i també informàvem sobre les activitats que fem a l’Associació. A més vam organitzar una taula rodona en la que es va tractar sobre els drets d’autor i en la que hi van participar el president de l’APIC, Horacio Altuna, el director de VEGAP, Javier Gutiérrez Vicén i Paula Jiménez de Parga, la directora de VEGAP a Barcelona. Durant el debat es va tractar àmpliament el perquè de les entitats de gestió col·lectives i què hi guanyen els autors formant-ne part.


Jaume Figueras i la seva botiga a Les Rambles.\nDos noms serveixen per designar la torre construïda per Gaudí sobre les ruïnes de l’antic palau del rei Martí. El més conegut és el de Bellesguard, que fa referència al nom que aquest rei li va donar al seu palau i que, en l’actualitat, rep també el carrer on se situa l’edifici de Gaudí. El segon nom és “Casa Figueras”, i aquest nom fa referència a la família que li va encarregar el projecte a Gaudí.\nQuan Gaudí va dissenyar un escut familiar per Eusebi Güell va escriure el següent lema: “Ahir pastor, avui senyor”. En el cas dels Figueras se’n podria triar un de similar que digués: “Ahir pagès, avui Burguès”. En efecte, la nissaga d’aquesta família comença als camps de la ciutat de Piera, a l’Anoia, i continua a la ciutat de Barcelona, on van convertir-se en industrials tant del sector de l’alimentació com del sector tèxtil, però sobretot del primer.\nLa primera dada reveladora d’aquest ascens es documenta el 1820. Aquell any, Jaume Figueras i Bonastre va fundar una empresa de pastes de sopa al carrer Sant Ramon que, vint anys més tard, la família va traslladar a la cantonada de la Rambla amb el carrer Petxina. El 1902, els seus descendents van remodelar aquesta botiga amb la col·laboració de destacats professionals de l’època, entre els quals es trobaven el pintor i escenògraf Antoni Ros i Güell i el ceramista Mario Maragliano. En l’actualitat, aquest local és la seu de la popular pastisseria Escribà. A la façana, però, encara podem llegir “Antigua Casa Figueras”. L’any 2017 es va descobrir que els Figueras tenien una altra botiga al carrer del Carme, que segurament va ser decorada pels mateixos artistes que van treballar a la botiga de les Rambles.\nEl membre més conegut d’aquesta família va ser Jaume Figueras i Burull (1827-1877). Jaume Figueras i Antoni Gaudí eren amics i van somiar i projectar plegats la Torre Bellesguard. Per desgràcia, Figueras va morir abans que Gaudí comencés les obres i qui va materialitzar el projecte va ser Maria Sagués i Molins (1835-1907), la seva vídua. En aquella època, la finca ocupava gairebé 12 hectàrees. Maria la va comprar el 12 de juny de 1900 per 65.000 pessetes. Les obres començarien el següent any. A la mort de la vídua, el 1907, la finca passaria a les mans de Jaume Figueras i Sagués (1871-1942), un dels seus tres fills. El 1909 Gaudí va abandonar l’obra per diverses raons, deixant la casa inacabada i no serà fins a 1916 quan Domènec Sugrañes es farà càrrec dels últims retocs.\nLa connexió de la família Figueras amb Gaudí ens condueix fins al Cercle Artístic de Sant Lluc, una institució formada el 1896 i de la qual tant Gaudí com els fills de María Sagués en van ser membres. Jaume Figueras i Sagués fins i tot fou el seu tresorer. A més a més, Joan Rubió i Bellver, un dels principals col·laboradors de Gaudí, va ser el president d’aquest Cercle en dues ocasions (1904-1906 i 1912-1914). Tots ells compartien un profund sentiment religiós i una visió similar de l’art i la política catalana.\nL’any 1899, el Cercle va fomentar la fundació d’una altra institució molt estimada per Gaudí, la Lliga Espiritual de la Verge de Montserrat. No és estrany, doncs, que a Bellesguard hi hagi diferents al·lusions a la Mare de Déu i la muntanya de Montserrat. Als bancs situats a l’entrada principal de la torre hi trobem la imatge de Montserrat, i al ferro forjat de la mateixa porta hi podem llegir: “María puríssima sens pecat fou concebuda”.\n Carles Rius (2014) Antoni Gaudi: Casa Bellesguard as the Key to His Symbolism, Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona, pàg. 180-181\nEsquerra: Muntanya de Montserrat en el mosaic dels bancs principals de la Torre Bellesguard. Dreta: Detall de ferro forjat a la porta principal de la Torre Bellesguard.


MÉS per Inca es reivindica com la força del canvi per aconseguir una Inca al servei de les persones\nMÉS per Inca ha celebrat aquest divendres vespre l’acte central de la formació. L’acte ha estat presentat pels candidats número 2 i 3, Alice Weber i Biel Frontera, i ha comptat amb les intervencions del diputat i candidat inquer al Parlament, David Abril, i del candidat a la Presidència del Govern, Biel Barceló, i ha conclòs amb el discurs del candidat a la Batlia d’Inca, Antoni Rodríguez.\nRodríguez ha explicat: “Tenim un compromís amb Inca: amb l’economia, amb les persones i amb l’educació”. I ha remarcat que la formació és la força del canvi que ofereix “un govern de gent preparada, al servei dels inquers i les inqueres”, que transformarà Inca per fer “una ciutat viva, activa i acollidora, de la qual tots ens sentim orgullosos i on tots passem gust de viure-hi”.\nEl candidat a la Batlia ha criticat la inoperància de l’equip de govern municipal del PP, a qui ha acusat de tenir “abandonada” Inca i de no invertir ni tan sols allò pressupostat per solucionar els problemes i les necessitats bàsiques de les famílies d’Inca que necessiten suport. Antoni Rodríguez s’ha compromès a reactivar Inca i a garantir que les necessitats bàsiques de les famílies estiguin cobertes. “La gent ha de menester fer feina, i des de MÉS treballarem perquè Inca sigui una ciutat viva i activa. I també ha de ser una ciutat acollidora, en què “cap família estigui desatesa”.\nA l’acte els membres de la candidatura de MÉS per Inca i altres militants i simpatitzants han simbolitzat l’Inca que la formació vol construir: habitable per a tothom, començant pels infants i les persones majors, en què els serveis públics com l’educació, la sanitat o els serveis socials estiguin garantits i siguin accessibles a tothom, una ciutat verda, igualitària, respectuosa amb tots els col·lectius i en què es generin oportunitats perquè tots els inquers i les inqueres tinguin un projecte de vida digne.\nPer la seva banda, Biel Barceló i David Abril han fet una crida perquè Inca “demani MÉS” i contribueixi a la “revolució del sentit comú” que dugui el canvi necessari també a Mallorca i a les Illes Balears.\nVeure MÉS fotografies a l’àlbum de l’acte a la pàgina de MÉS per Inca a facebook


Garzón defensarà perseguir els crims del franquisme\nG.G. BARCELONA. Actualitzada el 31/01/2012 00:00\nMoment clau en el judici més delicat dels tres als quals s'enfronta Baltasar Garzón. Ni les escoltes telefòniques a acusats per la trama Gürtel, ni els presumptes cobraments irregulars de part del Banco Santander per organitzar uns cursos acadèmics a Nova York. Res no desperta tant interès i alhora tanta polèmica com les investigacions dels crims del franquisme iniciades pel mediàtic jutge espanyol.\nAvui està previst que Garzón declari pel tema davant el jutge del Tribunal Suprem que instrueix el cas, Luciano Varela, i haurà d'explicar per què va declarar-se competent per investigar els crims del franquisme malgrat que la llei d'amnistia del 1977 intentava girar full en aquest tema. Si Garzón no convenç el jurat, podria ser condemnat pel delicte de prevaricació per voler investigar els crims sense tenir competència per fer-ho, cosa que li podria costar fins a 20 anys d'inhabilitació.\nTres organismes són els que han denunciat el jutge Garzón de prevaricació: el sindicat ultradretà Manos Limpias, l'associació Libertad e Identidad i la Falange de las JONS. El partit feixista, però, va ser expulsat del procés perquè l'escrit d'acusació que va presentar contenia valoracions sobre el jutge, cosa que no permet el procediment. L'acusació, doncs, és exclusivament popular, ja que la fiscalia considera que Garzón és innocent i demana la nul·litat del judici contra ell.\nEl magistrat va iniciar el 2008 diligències per investigar els crims de la Guerra Civil i de la posterior dictadura franquista i, en particular, de les desaparicions de persones i els robatoris de nens, xifrats en 30.000 infants del bàndol republicà.\nBaltasar Garzón està acusat de prevaricació, un delicte procedimental. Però organismes internacionals de defensa dels drets humans coincideixen en una cosa: que el que està en joc en aquest judici és la impunitat del franquisme i la possibilitat que en un futur els crims de la dictadura puguin ser jutjats.


Ofenses – El Periscopi\nIncorreran en la pena de multa de vuit a dotze mesos els que, per ofendre els sentiments dels membres d’una confessió religiosa, facin públicament, de paraula, per escrit o mitjançant qualsevol tipus de document, escarni dels seus dogmes, creences, ritus o cerimònies, o vexin, també públicament, a qui els professen o practiquen. Aquest és l’article 525 del nostre Codi Penal, que serveix de base perquè la Fiscalia Provincial de Las Palmas hagi obert diligències d’investigació contra Borja Casillas, més conegut com Drag Sethlas, arran d’una denúncia de l’Asociación de Abogados Cristianos.\nEls fets han circulat arreu de les xarxes: l’artista va comparèixer vestit com una imatge de la Mare de Déu amb una fantasia titulada «¡Mi cielo! Yo no hago milagros, que sea lo que Dios quiera». Després de treure’s el vestit complet i crucificar-se, va acabar sent un Crist ressuscitat amb la seva corona d’espines i la seva llançada al costat. Les reaccions, com és habitual en aquests casos, no s’han fet esperar: des dels que aplaudeixen l’espectacle (de fet, va guanyar el concurs Drag de Las Palmas) fins els que es mostraven absolutament indignats per la manca de respecte envers un determinat sentiment religiós, passant pels inevitables «no t’atreviries a fer-ho amb l’islam» o el recurrent i fal·laç debat entre llibertat d’expressió i llibertat religiosa.\nDe nou ens trobam davant un cas on les suposades ofenses a les creences religioses d’un determinat col·lectiu de persones valen més que l’esmentada llibertat d’expressió, malgrat la jurisprudència assenti la prevalença d’aquesta darrera. De casos, n’hi ha molts, entre els que podem destacar les absolucions de Javier Krahe o de Leo Bassi. No obstant, aquest anacrònic article 525 del Codi Penal segueix permetent que es presentin denúncies als tribunals contra els que satiritzen sobre assumptes religiosos (curiosament, altres sentiments potser més importants, com ara el democràtic, l’ideològic o el de pertinença, no reben la mateixa protecció).\nI de nou ens trobam davant una mescla de conceptes: una obra, una cançó, un espectacle poden ser de mal gust i fins i tot utilitzar la transgressió per ocultar la seva manca de qualitat, però d’aquí a que disfressar-se de Crist, de Papa o de Verge pugui ser perseguit penalment hi ha una perillós camí, una frontera que una societat moderna i democràtica no hauria de traspassar. I això sense comptar amb les sempre perverses dobles vares de mesurar que hom pot observar en les actuacions de la Fiscalia i les reaccions dels diferents partits polítics en funció del col·lectiu al que s’ha ofès o vexat. Però aquest és un altre debat. O potser no?


PopRiu Team Muntbikes: XIII Memorial J.Suñol Armengol 2012 (Prat del Llobregat)\nXIII Memorial J.Suñol Armengol 2012 (Prat del Llobregat)\nUna carrera la d'avui una mica rara.Per una banda l'arribada i visita d'un company al nostre equip RCB Motor Begues. El més jove del grup i entrepà a les mans.Es el fill d'en Francesc.\nL'Eloi ha estat un suport incondicionant amb els seus ànims i crits a dojo. Un cop de mà és sempre ben vingut i agraït.Ens ha dit que s'ho ha passat bé. Això si l'horari com més tard millor, jeje.L'ha encertat de ple.\nHe sortit de Cardedeu a les 8 am del matí en direcció al Prat del Llobregat amb un embut a la ronda Litoral número 22 i 21.Està tallat i ens desvien pel passeig Colom i tornem a la ronda.A les 9 am ja estem al lloc.\nPer l'altre banda l'arribada d'un company rival es en Lluis Cubero que està fent les Alemanias. S'esta fins l'agost amb nosaltres i se'n torna a la Selva Negra.Un gran suport per l'equip Galvesport.Ha competit en 6 curses dispuntant els primers llocs.Allà fins i tot cobres per participació i en quina posició et classifiques tens punts i euros.\nEstà subvencionat i et porten com un rei.En una d'aquesta carreras s'esta filmant des d'un helicopter i amb tribuna de palco.Es un altre mon. Salutacions\nEn Cuervo es queixa per la poca col-laboració en el desplagament de les bicis i ja no coment res més :)\nDos protagonistes els d'avui en una escapada que s'ha fet a principi de carrera.En Francesc ha puntuat en la Meta Volant fent 2º lloc i en Faricle del Galvesport ha fet el 1º.\nEn Pedrito amb la seva visió ha vist l'escapada bona i s'ha infiltrat de valent.Juntament en Santi amb patiment ha aconseguit també està allà amb el premi d'un tercer lloc.\nLa disputa estava programada en dues mànigues.Una de veterans 40 i l'altre de 50 i 60.Però les coses s'han torçat des d'un principi per la NO arribada de la ambulancia.Ha provocat que es fes més escalfament que carrera en si.Foto(Eloi)\nPassa una hora i no ve el salvavides amb rodes.Se fa una reunió o plantada o vaga o que sé jo.Foto(Eloi)\nEl to de la gent puja, se sent per boca un soroll d'ambulància. Es comenta un sorteig per a la copa o quina noia maca ens facilita l'entrega.\nPassa una altre mitja hora més.Quins nervis.En Miguel em diu " tengo hambre y me comeria un bocata ", jaja.\nEn Santi Sala i la seva colla d'àmics a la tribuna de palco.Força S-works!!!\nUns discuteixen i un altre es fuma la pipa de la pau per com es planteja la situació.\nEl telefon mòvil d'en Narvaez surt fum.Es dona una mitja hora o és suspen la carrera.\nCom dos gotes d'aigua son Pare i fill Catalan.\nFaricle ha estat en el tall bo i s'ha emportat el primer lloc de la meta Volant.Felicitats!!\nEn Isma Perez(action) ha fet primer lloc. Felicitats company\nQuines vistes més maques i no son cames de ciclista, jaja.Prdeu!!\nLa carrera ha estat el mateix circuit :http://popriu.blogspot.com.es/2010/10/accidentat-circuit-el-de-juan-sunol.html\nFinalment ha arribat l'ambulancia i es decideix la programació des de l'inici.Els veterans 40 surten a les 12 hores i a continuació els V.50 i 60.Es fa una hora de carrera.\nLa rotonda l'han canviada per uns cons.En una volta han saltat uns quants provocat pel vent. Un tram d'anada toca fer-la amb vent de cara.La resta es fa plà a l'espera que els companys facin la realització de continus atacs constants.Això de fer canvis de ritmes amb parada a quasi de 0 km/h en el rèvol de cons i l'arranca amb la baixada de pinyons i sents el crec-crec no es gens bo per la patata.\nSortida a cop de pitu i arrenca l'espectacle amb l'adrenalina al top-10 i la " carbonilla " fora de la boca.Es forma un grupet de quatre Francesc Catalan(Begues)Miquel Carrillo(Gonzalo) Javier Faricle(Galvesport)Vicente Graño(Mengual) des de l'inici.Amb aquests quatre corredors podien haber disputat el podium i el pilot havia donat per bona l'escapada.Doncs no.Llavors es perseguit per un altre grupet i seguit per una altre grupet.Tot s'uneix a falta de 3 voltes per la falta de no voler passar a fer relleus.Tots enfilats i jo a cua del pilot.No estic fí i els demés esprintant.\nClassificacions v.40 per aquí.\nClassificacions V.50-60 i femines\nPodium 1.Isma Perez 2.Mirco 3.Santi Alentorn\nUn dia de recuperació i descans.Ara una bona dutxa i per la setmana vinent el campionat de Catalunya en Ruta.\nUn remojo y como nuevo.Quien es el ultimo?\n14 dias de competició\nPublicado por jordi Riu en 11:33 p. m.


Llíria acull la 1a fase del Campionat d'Espanya de Futbol de seleccions autonòmiques femenines Sub-16 i Sub-18 | Valencia Extra\nLlíria serà l’escenari de la primera fase del Campionat d’Espanya de Futbol de seleccions autonòmiques femenines Sub-16 i Sub-18, els pròxims 16 i 17 de desembre.\nAmb este motiu, Ca la Vila ha acollit hui la presentació oficial d’este esdeveniment esportiu nacional que va a enfrontar en l’inici de la competició a les seleccions de la Comunitat Valenciana, Aragó, País Basc i Galícia, en les instal·lacions del camp municipal de “El Canó”. Es disputaran un total de 8 partits en les dues jornades que donaran començament a les 10.15 hores.\nL’acte ha comptat amb la presència del regidor d’Esports, Pedro Vicente, el secretari general de la Federació de Futbol de la Comunitat Valenciana (FFCV), Salvador Gomar, el coordinador de Seleccions Autonòmiques, Juan José Alfonso, així com el president de l’Associació de Veterans del Club de Futbol Llíria, Miguel Cerezo.\n“L’esport de Llíria viu un moment dolç i la celebració de l’inici d’esta competició nacional consagra la voluntat de la ciutat per seguir albergant esdeveniments esportius d’esta magnitud, i per això volem reiterar el nostre més sincer agraïment a les federació per la confiança dipositada”, ha destacat Pedro Vicente.\nLa presentació d’esta competició nacional ha sigut una oportunitat única per a anunciar oficialment la formació d’un equip femení absolut de futbol a Llíria, que dependrà de l’Associació de Veterans.


04/06/2011 - L'ECONÒMIC - Economía - Indignats per ajustos injustos\nMontser el Ds 04 Jun 2011, 15:27\nProfessor de la Facultat de dret d'Esade\nÉs molt difícil que persones amb salaris per sota de 1.000 euros acceptin voluntàriament ajustar-los, quan s'assabenten que els inversors dels mercats de capitals es resisteixen a reduir les expectatives dels seus guanys, quan les entitats financeres es neguen a acceptar quitances en els seus crèdits i ho fan tot per convertir deute privat en deute públic que acabarem pagant entre tots. O quan veuen que una veritable nomenclatura econòmica continua cobrant salaris i bons milionaris que responen als resultats a curt termini\nAra que ja hem entrat en el quart any de la Gran Recessió continua sense existir un diagnòstic compartit del que ha passat. Encara molta gent parla de les causes internacionals de la crisi, confonent els detonadors, que sí que tenen orígens externs, amb les causes, que en bona part són pròpies. No disposar d'un diagnòstic compartit dificulta les respostes consensuades i una situació com la nostra requereix molts acords i concertació de polítiques.\nEl més greu és que està passant el que denuncia la periodista Naomi Klein. En situacions de crisi alguns poders aprofiten per imposar reformes que no tenen res a veure amb la solució dels problemes i molt amb els seus interessos o amb la seva concepció ideològica de com ha de ser la societat. Això és el que està passant al nostre país. No es vol acceptar que la intensitat i profunditat de la crisi té un origen clar: l'acumulació durant la dècada màgica de quatre bombolles, la del crèdit, la immobiliària, la demogràfica i la de l'ocupació.\nLa bombolla del crèdit, que va créixer a ritmes anuals acumulatius del 20% fins arribar a prop del 300% del PIB. La facilitat per obtenir crèdit està en l'origen de la bombolla immobiliària perquè va provocar que els habitatges i el sòl es convertissin en productes financers refugis d'elevada rendibilitat per al diner de tot el món i de tots colors –net, brut, negre i tacat de sang-. Així es van arribar a construir 600.000 habitatges l'any, que no tenen res a veure amb la demanda d'habitatges per noves famílies, sinó amb la utilització del sòl i l'habitatge per l'especulació.\nUna economia en creixement –encara que sigui amb peus de fang– necessitava mà d'obra. I com que no en teníem de pròpia, vàrem cridar immigració de cinc continents. El resultat va ser un creixement espectacular de noves famílies, fins a 600.000 a Espanya i prop de 100.000 a Catalunya. Els impactes que això té a curt termini en l'organització de la societat són espectaculars.\nI en darrer lloc, la bombolla de l'ocupació. Mentre que l'any 1995 teníem 12 milions de persones ocupades, gairebé les mateixes que 30 anys abans, a mitjan 2006 s'havia crescut fins als 20 milions. Un creixement tan espectacular com feble en els seus fonaments. Fins i tot després d'haver destruït quasi 2.400.000 llocs de treball, prop del 55% en la construcció, encara estem en una població ocupada de 18 milions de persones. Quan ara es mira enrere algunes veus pretenen dissoldre les responsabilitats dient que tots vàrem actuar irresponsablement. I no és cert, ni tothom es va endeutar, ni tothom ho va fer en les mateixes condicions, ni tothom té la seva responsabilitat. Algunes empreses es varen endeutar per ampliar la seva expansió internacional sobre bases sòlides. Altres, en canvi, ho feren per comprar empreses o concessions d'altres països en sectors que ara han entrat en crisi. I altres, senzillament, per comprar sòl o actius immobiliaris convençuts que la seva revaloració els permetria obtenir ràpids beneficis. I ara es troben que només tenen actius tòxics i molts deutes.\nAlguns particulars varen comprar habitatges perquè no es varen saber resistir al gregarisme del diner fàcil, però moltes altres famílies es varen hipotecar perquè era l'única manera d'accedir a un habitatge. Sense oblidar el comportament de les entitats financeres, principals agitadores d'aquest endeutament embogit. Però aquesta lectura de repartir les culpes és tot menys innocent, perquè ara toca repartir els costos dels ajustos. Perquè la digestió serà lenta i pesada i no és fàcil desendeutar-se.\nLa ciutadania pot acceptar que encara que no tothom té les mateixes responsabilitats, els ajustos afectin a tothom. Però el que és més difícil que s'accepti és que els ajustos siguin tan injustos com s'apunta. És molt difícil que persones amb salaris per sota de 1.000 euros acceptin voluntàriament ajustar-los, quan s'assabenten que els inversors dels mercats de capitals es resisteixen a reduir les expectatives dels seus guanys, quan les entitats financeres es neguen a acceptar quitances en els seus crèdits i ho fan tot per convertir deute privat en deute públic que acabarem pagant entre tots. O quan veuen que una veritable nomenclatura econòmica continua cobrant salaris i bons milionaris que responen als resultats a curt termini. Quan veuen que aquests bons són més elevats quant més valor aconsegueixen pels seus accionistes i que això, en moltes ocasions, vol dir ajustos dràstics de les plantilles.\nQuan veuen com a Catalunya el mateix dia que es planteja una reducció dels recursos per despeses socials s'acorda la pràctica desaparició de l'impost de successions que ja només afecta el 6% de la població. O quan comproven que l'increment dels beneficis fruit d'aquestes pràctiques és utilitzat en els mercats financers per obtenir elevades rendibilitats en prestar-los als estats en risc de fallida per comportaments dels quals ells són responsables. I sobretot quan comproven que no sols el repartiment de l'ajust és injust, sinó que les reformes que s'imposen generen més desigualtat social.\nL'Econòmic Catalunya 04-06-2011 Pàgina 23\nLlegir aquí: http://www.leconomic.cat/neco/article/4-economia/18-economia/419872-indignats-per-ajustos-injustos.html?piwik_campaign=rssπwik_kwd=web&utm_source=rss&utm_medium=web&utm_campaign=rss


Juan Carlos Martel - Sobre les edats i la joventut com a resposta a la mort del capitalisme - Hänsel* i Gretel*\nEl 1920 el sociòleg francès François Mentré, de 43 anys, va publicar Les genérations sociales. El seu objectiu era abordar el problema central de la teoria generacional: si cada dia neixen nadons, el moviment de la població és continu i ininterromput i no existeix cap ruptura biològica evident, ¿per què hi ha grups determinats de persones que conceben una identitat diferent de la d’un altre basant-se en l’edat? On es produeix aquesta ruptura entre generacions?\nMentré va proposar una resposta a aquesta pregunta, definint generacions socials que comprenien totes les persones nascudes en un mateix període de 30 anys (el període que marca la conclusió definitiva de la perenne lluita entre pares i fills). El concepte implicava de, forma explícita, una consciència col·lectiva de formar part d’aquella generació, amb una perspectiva centrada en el sexe masculí, elitista i gairebé militar, que contemplava la idea de grups generacionals dominants davant dels altres.\nSi la generació A, nascuda al 1880, va ser la dels ideòlegs conservadors que van alimentar la febre bèl·lica de 1914, i la Z és la dels nostres millennials, em pregunto: ara que no tenim més lletres, podríem canviar el concepte.\nL’antiga idea de Mentré uneix estretament el concepte de “generació” amb una percepció concreta de la joventut: l’edat d’entre 0 i 30 anys. Sabem bé que les edats són relatives: què significaven 30 anys en el temps de Mentré, al 1920? Què signifiquen ara que l’esperança de vida augmenta? Canviar els paràmetres de pensament podria servir-nos per acabar amb un concepte de “generació” que comporta una confrontació social estèril.\nLa joventut, històricament i des del concepte de Mentré, ha estat sempre traïda per les persones de més edat. Però potser cal reconèixer, també, que un gran grup de gent, sobretot quan arriben a certa edat, un cop negada la joventut, també pateix la traïció de les persones de menys edat: la soledat. Des de Rubén Darío (“juventud, divino tesoro”) fins als moviments feixistes de principis de segle XX, que exaltaven els joves com a motor de la societat. La joventut considerada com una edat ens ha portat a l’edatisme: tenir una edat o una altra pot determinar com et tracten. I cridar o parlar lentament a una persona amb 80 anys tractant-la com si en tingués cinc, no té cap mena de sentit si un ho pensa bé. Poden ser grans però no infants.\nHem creat un món en el que hem d’aparentar ser joves sempre, silenciant fins i tot situacions en què les persones fora dels límits del que considerem joves se’ls exclou en opinió i decisió.\nTractar a algú per l’edat que no té també és edatisme. Parlar amb diminutius, tapar les canes, utilitzar com a insult “vell” o “vella” és no saber la profunditat i bellesa dels mots. És donar per fet quines són les necessitats i fins i tot negar les diferents capacitats d’aprenentatge.\nL’aprenentatge no té edat, és infinit i això també va lligat a la joventut quan aquest concepte no té un número matemàtic. ¿Quantes vegades hem sentit allò d’“esperit jove” o “s’ha mort jove”? El concepte “jove”, doncs, és elàstic. No fa tants anys l’esperança de vida no arribava als 40 anys. De fet, entre districtes de Barcelona, l’esperança de vida varia fins i tot de quinze anys… En les èpoques de grans transformacions, com la que estem vivint, la durada de la joventut sovint s’allarga… Vivint les emocions, durant més temps les inquietuds de la joventut. Fixem-nos en l’edat en la que una persona es pot independitzar o segueix vivint amb els seus pares. Tot això recau sobre la mentalitat d’una societat construint-la diferent. I si fos així, sense prejudicis, si ens haguéssim de construir diferents, ¿quina importància tindria que tota una societat fos jove més enllà d’una resposta unànime, conjunta, amb força de no estar d’acord amb res del que comercialment se’ns ha volgut imposar?\nDirector Teatre Lliure


Dir que Els Amics de les Arts estan madurant és un tòpic que segurament ja cansa. Però és evident que a l’últim disc es nota molt que han passat d’anar a bed and breakfast a haver de criar nens petits. No és ni bo ni dolent, però són aspectes vitals que queden palès a les cançons del seu nou disc de nom interminable (“Només d’entrar hi ha sempre el dinosaure”) que va protagonitzar l’inici del concert, que d’aquesta manera va anar arrencant a poc a poc.\nVeient la imatge queda clar que jugaven a casa. Foto: Àlex Gomà\nPerò amb el públic a favor et pots permetre deixar els bons a la banqueta, descansant per entrar a la segona meitat i rematar el partit. I va ser amb els tòpics futbolístics de la cançó “4-3-3” quan va començar a animar tot el personal, que es va deixar anar del tot amb cançons com “Jean Luc”, “Monsier Costeau”, “La merda se’ns menja”, "Miracles" o “El matrimoni Arnolfini”.\nPerò evidentment també s'havien guardat pel final les cançons més animades del darrer treball com “Preferiria no fer-ho” i “Ja no ens passa”, que van brillar com a bons "singles". Sense abandonar les bromes, però sense abusar-ne, van saber guanyar-se de nou un públic fidel a qui van acomiadar pujant al "Transiberià".\nHalldor Mar escalfa l'ambient\nAbans del concert, l’islandès Halldor Mar va agradar amb les seves versions de la nova cançó versionades en anglès, i després els quatre Amics van fer de djs en una sessió entre amics que va acabar ben entrada la matinada.\nVideo clip de "Ja no ens passa"


Sílvia Romero - Biblioteca Virtual\n(Barcelona, 1962), és escriptora, conductora de clubs de lectura i llicenciada en Filologia Catalana, ha conreat gairebé tots els gèneres: narrativa infantil, juvenil, fantàstica, relat breu, teatre, poesia i crítica literària. El seu camp de treball, però, és la novel·la: Amor a sang freda (2003), Ànima mesquina (2006), Júlia M. (2009), El plagi (2014) i L'esborrany (2018).\nHa estat presidenta de l'ARC i Directora de la revista digital Lo Càntich. Actualment participa en els programes de ràdio Tirant de llibres i Contes per somiar, i forma part de l'equip editor de la revista de creació literària Inèdits.\nEl 3 de juny de 2016 va visitar la Masia Mas Catarro (Santa Margarida i el Monjos), dins de la V Trobada de Clubs de Lectura de l'Alt Penedès i el Garraf.\n'Amor a sang freda'\nMés sobre Sílvia Romero al catàleg Aladí\nMés sobre Sílvia Romero a eBiblio\nSílvia Romero a la Institució de les Lletres Catalanes\nSílvia Romero a la Viquipèdia\nPàgina oficial de Sílvia Romero


Negociacions de millor finançament valencià en un context de conflicte català\n• El Ministeri d’Hisenda avança cap a la negociació d’un millor finançament al País Valencià. • Aquesta concessió per part del Ministeri d’Hisenda podria ser una mesura per a contentar a una autonomia que pot ser contagiada de les reivindicacions de Catalunya\nTags: Infrafinançament, País Valencià\nEl Ministeri d’Hisenda avança cap a la negociació d’un millor finançament al País Valencià. El ministre d’Hisenda i Funció Pública, Cristóbal Montoro, ha traslladat al president de la Generalitat Valenciana Ximo Puig que convocarà de manera immediata el Comitè Tècnic, una comissió per a treballar reforma del sistema de finançament del País Valencià (que, segons els Pressupostos Generals del 2017, es manté com l’autonomia pitjor finançada d’Espanya, amb 119 euros per habitant).\nEn aquest sentit, Puig ha qualificat l’anunci d’aquesta convocatòria com “un pas fonamental” i ha valorat el compromís de Montoro amb el canvi del model autonòmic.\nAquest avanç en la negociació d’una reivindicació històrica es produeix en un context de conflicte amb l’autonomia de Catalunya, que ha sigut recentment intervinguda pel Govern Central, i que pot derivar durant els pròxims dies en un major centralisme (si s’aplica l’article 155 de la Constitució, tal com plantegen partits polítics com el PP i C’s, amb el possible consens del PSOE).\nEn aquest sentit, la concessió per part del Ministeri d’Hisenda al finançament del País Valencià podria ser una mesura per a contentar a una autonomia que pot ser contagiada de les reivindicacions de Catalunya. Amb aquesta concessió el Govern del PP podria avançar també cap a la complicitat del Govern de Ximo Puig respecte al seu posicionament de Catalunya.


La majoria del Parlament rebutja blindar Borràs - La Valira\nLa majoria del Parlament rebutja blindar Borràs\nERC i la CUP s’han sumat al rebuig que havien expressat les forces de l’oposició contra una modificació del reglament del Parlament de Catalunya que, si s’aprovés, blindaria la presidenta de la cambra, Laura Borràs, davant d’una eventual obertura de judici oral en el cas de presumpta fragmentació de contractes pel qual se la investiga.\nEntre altres canvis proposats per Junts a la Mesa del Parlament aquest dimarts hi ha la supressió de l’article que contempla que s’aparti el diputat a qui s’obre un judici oral per corrupció, un escenari no massa llunyà per a Borràs perquè està imputada per la suposada comissió dels delictes de prevaricació, frau en l’administració, malversació i falsedat com a directora de la Institució de les Lletres Catalanes, i es troba en espera que el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) decideixi si l’envia a judici.\nSegons publiquen mitjans com El Periódico i Nació Digital, ERC i la CUP s’ensumen, com els altres partits, que Borràs pretén aplicar una reforma ràpida del reglament per protegir-se i consideren que els serveis jurídics del Parlament han formulat propostes de reforma que excedeixen les seves competències.\nLa CUP i ERC pretenien debatre qüestions tècniques i jurídiques, i s’han trobat formulacions polítiques que no esperaven, segons asseguren, per la qual cosa hi votaran en contra en el ple. El PSC, principal partit de l’oposició, també havia indicat que la modificació del reglament correspon als grups i no a la Mesa.\nEls lletrats s’han pronunciat a favor de suprimir l’article en qüestió, introduït a proposta de la CUP fa quatre anys, perquè troben que presenta “dubtes de constitucionalitat” respecte de la presumpció d’innocència.


La casa de M de Marvel podria ser la clau per entendre WandaVision - Pel·lícula\nbons auguris mostren ressenya\nalt dret nedar per a adults\nés de 2 noies 1 tassa real\n2 noies 1 tassa original\nPer què House Of M podria ser la clau per entendre WandaVision\nWandaVision (Marvel Studios), House Of M # 6 (Marvel Comics) Imatge: The A.V. ClubPerSam Barsanti 21/02/21 09:30 Comentaris (74) Alertes\nWanda Maximoff està contenta. Només això hauria de provocar alarmes per als fans de Marvel, però hi ha més: està enamorada de la Vision, un home artificial, i acaba de donar a llum als seus fills bessons Thomas i William. Tot li va bé, però no ho és real . La Visió ha mort. Els bessons no existeixen. Tot és una il·lusió creada pels poders màgics mal definits (però preocupants, intensos) de Wanda.\nÉs així com Brian Michael Bendis i Olivier Coipel Casa de M esdeveniment va començar als còmics de Marvel el 2005, i també passa a ser la trama de la primera sèrie de televisió Marvel Cinematic Universe de Disney + WandaVision . Les dues històries surten en direccions molt diferents des d’allà ... Casa de M va ser un esdeveniment creuat que va destruir l'univers que (temporalment) va alterar la vida de tothom a l'univers Marvel WandaVision és, fins ara, una història de terror de paròdia / superheroi de locució, però la comprensió d’una pot ser la clau per esbrinar què passarà a l’altra. Després de tot, Casa de M finalment va revelar que la Bruixa Escarlata estava sent manipulada per utilitzar els seus poders per canviar el món, i WandaVision continua bromejant que algú que no sigui Wanda estigui tirant de les cordes (com ho demostra l’arribada sobtada d’un Pietro refós al final de l’episodi més recent, que Wanda aparentment no tenia res a veure).\nper què va acabar el programa regular?\nUna estrella convidada molt especial arriba en una estrella molt especial WandaVision\nSí, així que en tenia por: el cos mort de Vision (Paul Bettany) camina per Westview. Això és així\nCasa de M sortit de Bendis Vengadors llibres del mateix temps, que tenien una història que implicava que Wanda perdés el control dels seus poders hexagonals que alteraven la realitat i causaven la mort de diversos venjadors (inclosos Vision i Hawkeye). Magneto, que en aquell moment va creure que Wanda i Pietro eren els seus fills (més sobre això més tard), es va presentar i se la va emportar perquè ell i Charles Xavier poguessin trobar una manera d’ajudar-la. Quan els Vengadors i els X-Men van saber que havia estat enfrontant-se al trauma creant petites butxaques d’una realitat alternativa, concretament aquella on tornava amb Vision i té dos fills bessons, es van reunir per esbrinar què havien de fer en cas que tornés a perdre el control i acabés alterant tota la realitat ... moment en què tota la realitat es va veure de sobte alterada.\nEl somni de Wanda es localitza en un barri suburbà de WandaVision , atrapant-se a ella mateixa i a un nombre incalculable de persones habituals en un món de sitcom perfecte on tothom està content i tot va segons el previst. En Casa de M , va cobrir tot el planeta, creant convenientment el món perfecte que Magneto sempre havia somiat i on tots els Vengadors i els X-Men semblaven tenir els seus desitjos més profunds concedits també. En la nova realitat, els mutants eren l’espècie dominant i la humanitat estava a punt d’extingir-se, amb Magneto governant sobre tot com el cap de la casa de M. universalment estimat.\nNaturalment, la gent es va anar adonant de manera gradual que el món no era el que se suposava que era i un munt de superherois es van presentar a la porta principal de Magneto per acabar matant-lo d’una vegada per totes i després descobrir com desfer el que Wanda havia fet. Però Magneto no tenia ni idea de com o per què Wanda va crear la nova realitat. En realitat, va ser Pietro qui va xiuxiuejar a l’orella de Wanda i la va convèncer d’utilitzar els seus poders per refer el món, creient que donant a tothom —inclòs el seu pare— el que volien, finalment tots podrien ser feliços. Wanda es va adonar que havia estat manipulada tota la seva vida, primer pel seu pare terrorista absent i després pel seu benintencionat germà superheroi, de manera que va atacar tot el comitè mutant i va alterar la realitat per segona vegada. Amb tres paraules, sense més mutants, va delmar la població mutant del planeta i en va deixar centenars de milers (inclosos el seu pare i el seu germà) sense poder.\nLlavors, amb què té a veure això? WandaVision ? Bé, ara Disney té els drets d’adaptació als X-Men i a tots els personatges mutants associats, i els fans s’han preguntat com finalment Disney els integrarà a l’MCU. Quan va aparèixer el nou Pietro al final de WandaVision En un episodi molt especial,no era un actor qualsevol: va ser Evan Peters, que va interpretar una versió diferent del personatge en diverses de Fox X Men pel·lícules. Una interpretació i la que presumptament Marvel compta amb els espectadors per fer és que es tracta de la versió X-Men de Pietro, com en aquell que és un mutant, cosa que fa que sigui la primera aparició d’un mutant a la MCU. Pietro va empènyer Wanda a crear la realitat de House Of M als còmics, així que potser el Pietro de Fox X Men les pel·lícules d’alguna manera van passar a la MCU i és aquí per manipular Wanda per crear una nova realitat de la mateixa manera? Pot ser WandaVision acabarà amb la reversió de ja no els mutants dels còmics i tindrà Wanda en realitat portar mutants a la MCU?\nÉs possible que hi hagi un jugador encara més gran que intenti utilitzar el poder de Wanda per promulgar la seva voluntat a la MCU. La participació de Magneto va ser una falsa sortida Casa de M , però cargolar-se amb la seva pròpia filla per aconseguir els seus objectius és gairebé el tipus de coses que faria. Llavors, què passa si ho fa ell? WandaVision ? Molt bé no podria ser cap altre que el Mestre del magnetisme, possiblement fins i tot interpretat per X Men l’alumne de la pel·lícula Michael Fassbender, tirant de les cordes darrere de les escenes del paradís de la sitcom de Wanda i fent servir els seus poders hexagonals (com va nomenar recentment el doctor Darcy Lewis al programa) per crear un nou món per a ell i per als mutants.\nI això no és només una teoria divertida basada en un còmic. A Un episodi molt especial va posar en silenci força bases importants perquè això funcionés amb relativa facilitat. Per començar, el S.W.O.R.D. agents que investigaven què li feia Wanda a Westview van assenyalar el nom dels pares de naixement d’ella i de Pietro, que van morir a Sokovia abans dels fets de Avengers: Age Of Ultron . Això podria ser l’escenari perquè un altre home vingui a dir-li a Wanda que és el seu veritable pare, algú com Magneto. WandaVision també va mostrar imatges de Vision amb el cos esquinçat i un S.W.O.R.D. l'agent va reiterar que el seu cos està fet de vibrani, un metall , per il·lustrar el poderós que hauria de ser Wanda si era capaç de reparar-lo i ressuscitar-lo. Però, i si fos, per exemple, un noi amb poders magnètics que fixés la visió?\nDesprés hi ha la versió d’Evan Peters de Pietro / Quicksilver. Si el Magneto de Fox X Men pel·lícules dirigeix coses i possiblement dóna indicacions a Wanda sobre com utilitzar els seus poders (o potser ell la dirigeix literalment, ja que viu en un programa de televisió), l’única versió de Pietro que ell sabria que és la versió de seva univers, és a dir, Fox’s X Men pel·lícules. Pot ser que no sigui literalment el Quicksilver d’aquestes pel·lícules i que no sigui literalment el Quicksilver que coneix MCU Wanda, però definitivament hi ha una raó per la qual WandaVision va llançar a Evan Peters en lloc de recuperar Aaron Taylor-Johnson, que va interpretar a Pietro L'era d'Ultron .\nSigui o no WandaVision treu més punts de la trama Casa de M , sembla segur suposar que, igual que amb el còmic, Wanda no sortirà indemne d’aquesta experiència. Casa de M va ser un punt d’inflexió per a Wanda Maximoff: els X-Men van arribar a odiar-la per haver acabat amb tants mutants, mentre que els Vengadors l’odiaven per matar alguns dels seus amics (tots han tornat, però encara). Immediatament després, va perdre els seus poders i la seva memòria i, més tard, Marvel va tornar a connectar les històries posteriors d’ella i de Pietro per revelar que no només són no Els fills de Magneto, però ni tan sols són mutants. De fet, Wanda és vista com una mena de figura anticrist (The Pretendre) als còmics X-Men moderns. L 'impacte de Casa de M ja no se sent i l’univers Marvel va tornar al statu quo fa molt de temps, però ningú no pot oblidar que la bruixa escarlata és massa poderosa que se celebrarà al mateix nivell que tots els altres superherois.\nA la MCU, sabem que Wanda formarà part de la següent Doctor Strange pel·lícula, però realment no hi ha cap possibilitat que surti WandaVision millor que ella quan va començar. Probablement, la Visió no ressuscitarà de debò, perquè la Pedra de l’Infinit que li va donar vida ja no hi és. Els bessons probablement no ho distingiran perquè sembla improbable que hagin existit mai en primer lloc. A més, amb S.W.O.R.D. aparentment amb intenció d’aturar Wanda, sobretot després de demostrar amb quina facilitat podia obligar els agents a girar-se els uns contra els altres, ningú no la pensarà més aviat com una dels venjadors.\nrei del turó, el noi no ho pot evitar


L'Intersport Molins abaixa la persiana - Diari de Sabadell\nLa històrica botiga Intersport Molins ha tancat les seves portes aquest cap de setmana, ahir diumenge va ser l’últim dia que va obrir. Fonts de l’establiment han confirmat el tancament al D.S. pels canvis en el model de consum i per aspectes relacionats amb el finançament.\nÉs conegut que l’atleta fundador de la botiga, Josep Molins, hi tenia un autèntic museu de diferents peces esportives, que ara portarà com ja havia fet amb altres anteriorment a la Pista Coberta d’Atletisme i a les pistes de la Bassa -que porten el seu nom- de forma temporal, ja que des de la seva entitat, la Joventut Atlètica de Sabadell (JAS), hi volen donar una sortida més visible.\nLa persiana de l’Intersport, mig abaixada aquest dilluns / D.S.\nLes mateixes fonts apunten que volen marxar sense fer gaire soroll, sense que això s’interpreti com un menyspreu a la ciutat, motiu pel qual han declinat fer declaracions. No es preveu que hi hagi cap acte de comiat. L’Intersport Molins el va obrir Josep Molins fa cinquanta anys, el 1969, i ara el regentava el seu fill, Jordi Molins.\nTemes:Intersport Molins, Jordi Molins, Josep Molins


SI VOLS, PARLEM DEL TEMPS | FET a TARRAGONA\nSI VOLS, PARLEM DEL TEMPS\nPublicat el 19 de Gener, 2015\nCap dels dos equips va poder trobar el camí cap a la porteria contrària.\nDiuen els que hi entenen que ha arribat el fred que les pròximes hores l’hivern es deixarà notar per fi a bona part del país.\nÉs d’aquells dies de sortir al carrer abrigats i de parlar més del temps que d’una manifestació, d’una cursa o d’un cap de setmana de bricolatge.\nL’afició no va fallar i fins i tot van rebrer al segon tècnic de l’Hospi, Albert Luque amb una pancarta recordant un comentaria desafortunat de l’egarenc.\nSempre m’ha sorprès amb la contundència i banalitat amb que parlem del temps. Acostuma a ser un bon tema de conversa. Al bar, a la feina, amb els parents, a l’ascensor o fins i tot amb un desconegut amb qui comences a parlar.\nAvui més d’un iniciarà aquella xerrada dels dilluns amb un –quin fred que fa o -coi de pluja. D’altres maleiran les mil i una imatges de neu, fred i pluja amb les que ens obsequiaran xarxes socials, diaris i teles.\nA Can Nàstic són dies d’eterna primavera de convertir fins i tot un avorrit empat a zero en alguna cosa positiva. Dies de seguir obrint forat amb els rivals directes, dies de vi i roses i d’oblit d’un hivern massa llarg.\nEls grana han superat ja el seu personal i avançat hivern, manifestat en un novembre negre, on tot i no ser capaç l’equip d’encadenar resultats massa positius, va saber aguantar a una distància prou prudent com per ser-hi sempre.\nEl fet de no despenjar-se quan els resultats no acompanyaven ha permès que un cop capgirada la dinàmica el Nàstic sigui aquell líder ferm que es pot permetre fins i tot un empat a res i no patir pel primer lloc.\nSOBRE EL TAULELL\nVicente Moreno, en una demostració més de valentia i de voler apostar pels jugadors més ofensius, va renunciar pràcticament a les bandes. Luismi i el debutant a l’onze, Xisco Muñoz, omplien el centre de qualitat però deixàvem el carril massa buit.\nXisco Muñoz va debutar a l’onze inicial. Foto:Nàstic\nL’Hospi tenia collats als laterals grana que no van tenir la facilitat d’altres encontres en aprofitar aquell espai ampli que els deixaven els volants jugant per dins.\nMossa i Gerard, habitualment alfils de la partida, tenien massa feina amb Morgado, Canario i les caigudes a banda de David Haro com per intentar aventures sense un final segur.\nA la segona part el “gurú” Vicente Moreno va voler invertir la situació amb l’entrada de Lagojr i Jean Luc que tampoc van saber trobar el racó on situar-se en una incòmode partida d’escacs on les torres mai van enrocar-se.\nKiko Ramírez tenia clar que per sumar al Nou Estadi no s’havia de jugar a futbol perquè en el tu a tu la batalla la tenia perduda. Ja ho va dir Napoleó que els escacs eren un joc imperial i regi. La definició li va com a feta a mida a la partida que havien proposat dos mestres de l’”scouting” malaltís.\nEn un dels partits més especials de la seva carrera, segur, Ramírez va plantejar l’encontre per a no jugar, un partit d’aquells de decidir-se a cara o creu, on el Nàstic va ser superior però onn qualsevol badada et podia deixar sense cap punt, on qualsevol moviment en fals era l’escac i mat definitiu pels dos millors equips d’aquest últim mes.\nA la grada la millor entrada de la temporada per a veure un dels partits amb més poc ritme de l’any. 4312 espectadors que van marxar del camp amb la sensació de seguir parlant del temps i de les prediccions, de núvols i clarianes, de neus i tramuntanes…\nGerard Valentí intenta encarar a Javi Martínez. Fins fa poc companys al Nàstic. Foto:Nàstic\nEl conseller Josep Bargalló, a la festa del FET\n13 de Setembre, 2018\nL’adéu incomprensible del Cafè Metropol\nEl ‘Fet’ 36, a peu de platja\nEl comiat commogut al mecenes Joan Josep Marca\nUna resposta a “SI VOLS, PARLEM DEL TEMPS”\nFrancina (Isha) ha dit:\n20 de Gener, 2015 a les 1:53 pm\nMolt be, Quim. Et llegeixo sempre i mágrada veure’t al amp. M’agrada la teva creativitat i el teu punt de vista sempre diferent i creatiu. Aquest any siiiii… m’ho diu la intuició i … les cartes. Sort i que tots ho veiem i ho gaudim . Salutacions\nRespon a Francina (Isha) Cancel·la les respostes


El Real Madrid vol fitxar el jugador polèmic del moment: Pitjor que Cristiano i Ramos junts - XCatalunya.cat\nMauro Icardi pot ser nou jugador del Real Madrid\nFlorentino Pérez podria centrar tots els seus esforços en Mauro Icardi. El davanter argentí fa temps que està en l’agenda del Reial Madrid però el club blanc el va descartar. Ara, el president d’aquest equip s’ho hauria pensat millor i estaria valorant donar una nova oportunitat al jugador, ara al PSG. Estem parlant d’un jugador que sempre ha estat en les agendes dels grans clubs.\nVa defensar la samarreta de l’Inter de Milan. Florentino Pérez li va anar al darrere durant anys. Li va obrir les portes del Real Madrid, però va arribar un moment en què les va tancar. La qualitat futbolística contrasta amb un perfil molt polèmic, molt més que Sergio Ramos i Cristiano Ronaldo junts.\nEls canvis a la vida d’Icardi també es poden traslladar al món del futbol. El jugador argentí s’ha separat de la seva dona que, alhora, era la seva representant. Ara, s’haurà de buscar nou o nova representant i, amb això, potser vol aire fresc i cares noves.\nDe moment, aquest nom no ha sonat per reforçar el FC Barcelona, tot i que seria un bon candidat. Té molta qualitat, molt gol assegurat i també és un home que assegura moltes assistències. Veurem quin és l’equip que l’acaba fitxant. O potser és queda al PSG, que també pot ser.\nTags: Icardi, Real Madrid\nAnterior La principal estrella del Real Madrid feia això quan guanyava el Barça\nNePròximxt Gerard Piqué ja ha parlat amb Laporta: Sortida imminent


Manuel de Pedrolo, 25 anys sense un escriptor compromès amb la llengua i els Països Catalans La República\nManuel de Pedrolo, 25 anys sense un escriptor compromès amb la llengua i els Països Catalans\nLleida (ACN).- Aquest divendres es compleixen 25 anys de la mort de Manuel de Pedrolo, un dels escriptors més prolífics de la literatura catalana del segle XX però que també va destacar pel seu compromís polític en defensa de la llengua i dels Països Catalans. La seva obra més llegida és 'Mecanoscrit del segon origen', de la qual a l'octubre se n'estrenarà l'adaptació cinematogràfica. L'autor va ser distingit amb diversos premis literaris i el 1979 va rebre el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes. L'Espai Pedrolo, inaugurat l'octubre del 2014 al Castell de Concabella (Segarra), exposa de forma permanent la vida, obra i pensament polític de l'autor segarrenc i també acull el fons documental de la Fundació Pedrolo.\nEl 26 de juny del 1990 moria a Barcelona als 72 anys com a conseqüència d'un càncer Manuel de Pedrolo. Novel·lista, dramaturg, poeta i traductor, està considerat com un dels escriptors més prolífics de la literatura catalana contemporània. Pedrolo, fill d'una família procedent de Cervera, va néixer l'any 1918 a l'Aranyó (Segarra). Va passar la seva infància a Tàrrega, on va estudiar batxillerat fins al 1935, quan es va traslladar a Barcelona per acabar el batxillerat i ampliar els seus estudis ja que volia ser psiquiatra, però aquests es van veure estroncats per la Guerra Civil espanyola quan va ser mobilitzat a Valladolid.\nL'Espai Pedrolo integra l'exposició permanent 'Pedrolo, més enllà dels límits', dirigida per la directora del Museu Comarcal de Cervera, Carme Bergés i Anna M. Moreno i Bedmar, comissària de l'exposició. La mostra abasta l'ampli univers pedrolià i presenta l'autor, tant en la seva dimensió biogràfica com literària i, a més dels llibres, mostra manuscrits de Pedrolo així com una recreació del seu propi despatx. L'espai es complementa amb una sala d'exposicions temporals i, des del febrer d'aquest any, amb el fons documental de la Fundació Manuel de Pedrolo.\nA l'arxiu del fons documental s'hi poden trobar manuscrits originals de les seves obres, primeres edicions dels llibres, còmics, gran quantitat d'articles sobre la seva obra i articles seus. Entrevistes, traduccions, premis literaris, correspondència, cartellisme i una extensíssima bibliografia amb les col·leccions de 'La cua de palla', els llibres guanyadors del '7lletres', premi literari que la Segarra organitza com a homenatge a la figura de Pedrolo, i els llibres guanyadors del premi de ciència ficció Manuel de Pedrolo que es fa a Mataró. També s'hi troba material editat per la Fundació; els llibres de la Beca Manuel de Pedrolo, convocada per l'Ajuntament de Tàrrega, i el llibre de família compendi de les cases de Pedrolo, antecedents dels Pedrolo, entre altres objectes relacionats amb l'autor.\nAdaptació cinematogràfica del Mecanoscrit del segon origen\n'Mecanoscrit del segon origen' (1974) és l'obra més llegida de Manuel de Pedrolo i el segon llibre més venut de la literatura catalana, superat només per 'La plaça del Diamant', de Mercè Rodoreda. Amb més de 2.300.000 exemplars venuts, ha esdevingut tot un referent del gènere de la ciència ficció i la pedra angular de la literatura catalana contemporània. La història de supervivència dels joves Alba i Dídac, emmarcada en un escenari postapocalíptic després d'una catàstrofe que ha devastat el planeta Terra, és plena de simbologies i ha conquerit durant dècades lectors de totes les edats, sobretot el públic juvenil. 'Mecanoscrit del segon origen' ha estat traduït al castellà, al neerlandès, al basc, al gallec, al francès, al romanès i al portuguès.\nDesprés que l'obra de Pedrolo fos portada a la televisió per mitjà d'una sèrie produïda i emesa per Televisió de Catalunya durant la temporada 1985-86, aquest octubre, en el marc de la 48a edició del Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges, se n'estrenarà la seva adaptació cinematogràfica. La pel·lícula, sota el títol de 'Segon origen', va ser impulsada per Bigas Luna, però va quedar interrompuda arran de la mort del director, l'any 2013. Finalment, el cineasta lleidatà Carles Porta, també implicat en el projecte, va acabar assumint-ne la direcció i tirant endavant el rodatge. La pel·lícula, produïda per Antàrtida Produccions, està protagonitzada per Rachel Hurd-Wood, Andrés Batista, Sergi López, Marieta Orozco i Ibrahim Mané.


E&T Holiday Homes - Frond M Villa Dubai Unió dels Emirats Àrabs - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre E&T Holiday Homes - Frond M Villa\nSituat a Palm Jumeirah, E&T Holiday Homes - Frond M Villa és el lloc perfecte per gaudir de Dubai i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nSimplement imagini's totes les comoditats i diversions que vostè espera de E&T Holiday Homes i afegeixi-hi el comfort de la seva llar. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, cuina, platja.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, lavabo addicional, mirall, accés a internet (sense fils), piscina privada per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a E&T Holiday Homes - Frond M Villa.


qui és angie varona? edat, mesures, relacions - Estrelles D’Instagram\n///Qui és Angie Varona? Edat, mesures, relacions\n6 de desembre de 2019 140\n1 Qui és Angie Varona?\n2 Angie Varona Infància\n3 Angie Varona Career\n4 Por a la seva vida\n5 Angie Varona Valor net i estadístiques corporals\n6 Angie Varona Vida personal, Cites\nQui és Angie Varona?\nAngie Varona és una model d’Instagram nord-americana, que es va fer famosa gràcies a la seva atractiva figura i a la seva bellesa natural. Ja té més de dos milions de seguidors a la seva pàgina oficial d’Instagram i el nombre continua augmentant. Ha esdevingut una ambaixadora de la marca de Bang Energy i VPX Sports.\nPapa omple or croqueta? #cuban\nUna publicació compartida per Angeline Varona (@angievarona) el 20 de novembre de 2019 a les 15:03 PST\nAngie Varona Infància\nNascuda el 29 d'abril de 1993 a Angelina Varona, a Miami, Florida, EUA, és filla de Juan Varona i de la seva dona Maria i és hispànica per ètnia. La jove Angelina va anar al St. John A. Ferguson Senior High School, situat a la seva ciutat natal, i després de matricular-se es va matricular a la Universitat Internacional de Florida per estudiar dret.\nLa carrera d’Angie va començar per casualitat; tenia la seva pàgina al lloc web Photobucket, però el telèfon mòbil estava piratejat i les seves imatges de biquini es van difondre en línia. Després d'aquest incident, Angie va començar a cridar més atenció dels mitjans de comunicació, així que va decidir iniciar-la pàgina d’Instagram pròpia. Una vegada que es va fer públic, els seguidors van començar a remenar per veure les seves imatges més recents.\nA més de persones habituals, els agents de talent i els exploradors la van notar, cosa que la va portar a les grans lligues del modelisme. Va començar a rebre noves ofertes de contractes i va començar a treballar per a diverses marques populars com ara fashionnova, i ara és una estrella de les xarxes socials amb la seva carrera de modelista a l'alça.\nbiografia de janet smollett\nPor a la seva vida\nQuan el incident de pirateria va passar i les fotos d'Angie es van tornar disponibles en línia, tenia només 14 anys i a l'escola secundària. Ella tenia la intenció d’enviar aquestes fotos al seu xicot, però es van fer públiques. Això va provocar que una tempesta de gent contactés, i alguns d’ells fins i tot li van tirar la vida. Va ser objecte d'un escrutini públic i tota la seva família va esdevenir víctimes de l'incident.\n- Angie Varona (@AngieVarona) 1 de novembre de 2019\nEl seu domicili es va posar a disposició de milions de persones, cosa que va posar en perill la seva vida. Per sort, tot va acabar bé per a Angie i la seva família, tot i que encara tem que els seus comptes seran piratejats i que no utilitzi Facebook.\nAngie Varona Valor net i estadístiques corporals\nEl valor net d'Angie Varona s'estima en més de 400.000 dòlars fins a finals del 2019. Gràcies a la seva enorme popularitat a Instagram, Angie guanya fins a 7.717 dòlars d'una publicació.\nL’Angie es troba a una altura de 1,5 peus de 1,5 m i un pes de 110 kg a 50 kg. Ella ha estat anomenada i Internet Sex Symbol.\nAngie Varona Vida personal, cites\nAngie ja és presa i el seu xicot és Juan Pablo Inguanzo. Han estat junts des del 2017, i sovint ha compartit imatges de les dues a la seva pàgina d’Instagram.\nLa veritable incontestació de la dona de Ric Flair - Wendy Barlow\nQui és Rosie Mercado? Pèrdua de pes, marit, mesures\nwikipedia de Lorrie Mahaffey\narielle goldrath age\ndavid cassidy ex esposa


Biografia de Judy Reyes, edat, marit, embarassada, pel·lícules i minyones astudes - Persones Famoses Als Eua\nJudy Reyes és una actriu de televisió nord-americana, més coneguda pels seus papers com a Carla Espinosa a la sitcom NBC / ABC Scrubs (2001-2009) i com Zoila Diaz a la comèdia-drama Devious Maids (2013-2016). A partir del 2017, protagonitza Annalize 'Quiet Ann' Zayas a la comèdia dramàtica del TNT, Claws.\nQuants anys té Judy Reyes | Judy Reyes Age\nVa néixer el 5 de novembre de 1967 al Bronx, Nova York, Nova York, Estats Units. Té 51 anys a partir del 2018.\nQuant mideix Judy Reyes | Judy Reyes Alçada\nFa 1,59 metres d’alçada.\nJudy Reyes Marit\nReyes va estar casat amb l'escriptor / director Edwin M. Figueroa durant 11 anys abans de divorciar-se. Reyes i el seu xicot George Valencia tenen una filla, Leila Rey Valencia, nascuda el 27 de novembre de 2009.\nJudy Reyes embarassada\nEl 2009, va anunciar públicament el seu embaràs i va dir que estava feliç de ser mare. Més tard va ser beneïda amb una nena que es deia Leila Rey Valencia. Va néixer el 27 de novembre de 2009.\nJudy Reyes Hot | Peus de Judy Reyes | Bikini de Judy Reyes\nFotos de Judy Reyes\nUn nou grup d’estudiants de medicina arriba a aprendre les cordes a l’Hospital del Sagrat Cor, on J.D., Turk, Kelso i l’acèrbic Dr. Cox són els seus instructors. J.D. continua relacionant-se amb Elliot mentre imparteix saviesa a una nova classe, que inclou Lucy, Drew, Cole i Maya.\nData del primer episodi: 2 d'octubre de 2001\nData de l'episodi final: 17 de març de 2010\nTema musical: Superman\nEscriptors: Bill Lawrence, Mike Schwartz, Janae Bakken\nJudy i Joselin Reyes\nJudy i Joselin són germanes.\nJudy Reyes i Jeannette Reyes\nJeannette Reis i Judy Reyes són dues persones diferents. Jeannette Reyes és una periodista nord-americana, mentre que Judy Reyes és una actriu de televisió nord-americana, més coneguda pels seus papers com a Carla Espinosa a la sitcom NBC / ABC Scrubs, i com a Zoila Diaz a la comèdia-drama Devious Maids de Lifetime. A partir del 2017, protagonitza Annalize 'Quiet Ann' Zayas a la comèdia dramàtica del TNT, Claws.\nPel·lícules de Judy Reyes\nHa actuat en les següents pel·lícules:\nJack i els seus amics (1992)\nJustícia de carrer (1993)\nEls misteris de Cosby (1994)\nSense sortida (1996)\nRes sagrat (1997)\nEls somnis de Lena (1997)\nVaig anar a Coney Island amb una missió de Déu ... Be Back by Five (1998)\nEls sopranos (2000)\nEl rei de la selva (2000)\nTercer rellotge (2001)\nPistes de blau (2003)\nEl rei del racó (2004)\nEl quart (2004)\nMedicina forta (2005)\nLa nostra casa (2006)\nLa passió (2007)\nFora del mapa (2011)\nSense homes (2011)\nFeliçment divorciat (2012)\nEl meu nom és David (2015)\nLa bona dona (2016)\nLa grip femenina. (2016)\nMaies Devious (2013-2016)\nEl cercle (2017)\nUn dia a la vegada (2017-2018)\nLògica: un dia amb Ryan Tedder (2018)\nJudy Reyes Soprano\nA principis de la dècada de 1990, Reyes va començar la seva carrera televisiva amb papers protagonitzats per convidats en el nombre d'espectacles, inclosos Law & Order, NYPD Blue i The Sopranos.\nA Beverly Hills, qui 'té la brutícia' té el poder. En algunes de les famílies més riques de la ciutat, aquest poder pertany a un grup molt unit de minyones que tenen ambició i somnis propis. Les minyones s’uneixen pels seus llocs de treball, les seves lluites de vida i l’univers de dalt a baix dels seus empresaris.\nRosie, que va deixar Mèxic després de la mort del seu marit, treballa per a un parell d’actors autoabsorbits; l'aspirant cantant Carmen espera que el seu empresari estrella del pop pugui ajudar a començar la seva carrera professional, però el seu cap, Odessa, farà tot el que sigui necessari per posar-se en el seu camí; i Zoila treballa al costat de la seva filla adolescent, Valentina, per a una dona emocionalment inestable.\nLes minyones, juntament amb la nouvinguda Marisol, es recorren les unes a les altres per obtenir ajuda quan la companya de servei Flora és assassinada a casa dels seus empresaris. Aleshores, un ésser estimat queda embolicat en l’assassinat i Marisol busca la veritat.\nData del primer episodi: 23 de juny de 2013\nData de l'episodi final: 8 d'agost de 2016\nXarxa: Tota una vida\nLlocs de producció: Atlanta (rodatge), Beverly Hills (ambientació)\nJudy Reyes Facebook\nAquesta informació s’actualitzarà aviat\nTwitter de Judy Reyes\nTuits de itisIjudyreyes\nInstagram de Judy Reyes\nEmocionat de donar veu al bell personatge de Kim, una mala mare afro-llatina. No puc esperar que la coneguis a LaGolda. El nostre curtmetratge arribarà aviat. @DoGoodLiveWell #LaGoldaLGBTQ #LaGoldaGameChanger\nUna publicació compartida per Judy Reyes (@ itisijudyreyes1) el 26 de setembre de 2019 a les 6:07 am PDT\nJudy Reyes Godzilla\nQuiet Ann, de Judy Reyes, llança un ratpenat molt gran a 'Claws'\nActualitzat el: 9 d'agost de 2018.\nHi ha molt d’amor a l’actriu Judy Reyes i, francament, és un repte condensar aquests atributs en un article de mida mossegada. Ara mateix, a la televisió, està assassinat en la nova comèdia 'Claws', que interpreta al personatge Quiet Ann, una lesbiana amb un costat suau i una subjecció molt ferma al bat de beisbol.\n'Claws' tracta sobre les aventures d'un saló d'ungles de Florida dirigit per Desna (Niecy Nash), que atrau els pitjors habitants de la ciutat que es dediquen a drogues il·legals, medicaments analgèsics amb recepta legal i blanqueig dels diners guanyats d'un grup molt poc ètic. personatges. Quiet Ann és el múscul de la tripulació de Desna i es pren molt seriosament la seguretat de les dones equivocades.\nConeixeu l’obra de Reyes estic segur. És coneguda sobretot per aparèixer als ara clàssics programes de televisió 'Scrubs', que va debutar el 2001 i 'Devious Maids'.\nAquí teniu una entrevista editada amb Reyes sobre el que li agrada de Quiet Ann i de treballar en la nova comèdia 'Claws'.\nAmNews: Què passa al món de les 'Arpes?'\nReis: Què no passa al món de les 'Arpes?' Som tan profunds a la temporada, que de vegades és difícil recordar-ho. Ens divertim i la reacció dels fans creixents és emocionant.\nAmNews: Basat en les respostes a les xarxes socials, els vostres fans tenen una forta reacció al vostre personatge. Pensaments? El vostre llenguatge corporal és impressionant, FYI.\nReis: Els agraeixo molt. Espera. Gràcies pel compliment sobre el llenguatge corporal. Això significa molt. Vinc del món del teatre de Nova York, així que, de nou, gràcies. Quiet Ann és el personatge més diferent que he interpretat mai i m’encanta conèixer-la. També agraeixo la bona resposta que ha tingut la comunitat LGBTQ. Estic molt agraït que la resposta hagi estat aclaparadorament positiva.\nAmNews: Jugues a Quiet Ann amb tanta dignitat. Heu fet alguna investigació especial?\nReis: (rient) Gràcies. Saps què, en realitat conec moltes Anns tranquil·les, així que en certa manera ho vaig fer.\nConstruir un personatge des de la base, que inclou triar la roba, el cabell, tot. Vaig observar la gent de la meva vida i menyspreava que callés, en la seva major part. Estic intrigat i volia oferir quelcom completament diferent. Va ser molt divertit construir.\nAmNews: Un dels punts forts de l’espectacle és el companyerisme entre les noies. Com heu treballat per establir una química tan gran?\nReis: Cal donar molt de mèrit a l’escriptura i el càsting, que consisteix en un grup extremadament poderós de dones extraordinàries: Jenn Lyon, Carrie Preston, Karrueche Tran i, per descomptat, Niecy Nash. Tots són increïbles. A més de ser molt talentosos, són veterans. Realment es preocupen per l'espectacle i ens preocupem els uns pels altres. Ens estimem molt i es mostra al programa.\nAdoptat a: amsterdamnews.com


Registrar dominis .microsoft - Entorno Digital\nRegistre de dominis .microsoft\nDominis | Dominis | Extensions de dominis | .microsoft\nRequeriments de dominis .microsoft\n- Amb la compra del teu domini .microsoft pots seleccionar els nostres serveis de DNS per l'activació del teu domini ".microsoft".\n- Entorno posa a la teva disposició amb el registre del domini .microsoft una àmplia gamma de serveis de hosting, servidors virtuals i certificats SSL.\n- Si estàs interessat en la recuperació o vigilància d'un domini .microsoft pots veure la nostra secció de serveis corporatius.\n- Al comprar el domini web amb l'extensió .microsoft podem ajudar-te en el teu projecte de presència a internet amb aplicacions opensource tipus Wordpress, Drupal, etc. o projectes a mida allotjats en el teu domini web .microsoft\nPer registrar dominis genèrics .microsoft has de completar el formulari de registre on-line.\nEls dominis .microsoft es poden contractat entre 1 i 10 anys.\nPer renovar dominis .microsoft aquests han d’estar en període de renovació i es poden renovar entre 1 i 9 anys.\nEls dominis .microsoft també admeten renovació anticipada.\nPer a transferir dominis .microsoft és necessari:\nAl transferir dominis .microsoft aquests es renoven per un any més a partir de la data d'expiració. El procés té una durada máxima de 5 dies.\nNomés podem fer un canvi de titular d'un domini .microsoft si Entorno Digital és el Registrador acreditat. Si no és així, el primer que hem de fer és transferir-lo a Entorno Digital.\nEl canvi de titular de .microsoft té un cost de 50 euros (preus sense IVA) .\nPots modificar els contactes i servidors de DNS dels teus dominis .microsoft a través del teu panell de control, al que pots accedir des de l‘apartat “USUARI REGISTRAT” del nostre web.\nTarifa de dominis .microsoft\nSi gestiones varis dominis .microsoft o altres dominis territorials posa't en contacte amb nosaltres per conèixer els nostres descomptes per volum.\nSi necessites qualsevol aclariment per registrar dominis .microsoft o contractar un servei de hosting posa't en contacte amb nosaltres.


Quina és la normativa aplicable en l'àmbit de la videovigilància? - vigilancia-municipal Quina és la normativa aplicable en l'àmbit de la videovigilància? - vigilancia-municipal\n»Questions»Videovigilància»Quina és la normativa aplicable en l’àmbit de la videovigilància?\nQuina és la normativa aplicable en l’àmbit de la videovigilància? › Categoria: Videovigilància › Quina és la normativa aplicable en l’àmbit de la videovigilància?\nEtiquetes de preguntesaplicable, normativa\nEl tractament d’imatges i, en el seu cas veu, es regeix pel que estableix la normativa de Protecció de Dades:


Bassols Energia llança una campanya per afavorir la contractació de tarifes digitals - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a Bassols Energia llança una campanya per afavorir la contractació de tarifes digitals\nL’estat d’alarma i el confinament han modificat els hàbits de consum de la societat, i alguns d’aquests canvis han vingut per quedar-se. Segons l’empresa Bassols Energia, la crisi de la COVID-19 reforçarà les relacions digitals.\nEn aquest sentit, la companyia elèctrica garrotxina ha llançat la campanya Ara Bassols, que suposa un 15% de descompte del total de la factura per la contractació de tarifes digitals a través del seu portal web bassolsenergia.com.\nFrancesc Guinart, director comercial Bassols Energia: Tota la interacció amb els clients serà sí o sí més digital, nosaltres ja portàvem una bona dinàmica i això ens ha permès afrontar aquesta crisi amb un esforç extra però amb rapidesa per poder oferir tarifes digitals, contractacions digitals,etc.\nBassols ha aplicat diverses mesures perquè els seus clients puguin afrontar millor el pagament de les factures, però no li preocupen només les conseqüències socials de la crisi, sinó també les ambientals si no s’aposta per un nou model energètic i s’accelera el canvi climàtic.\nFrancesc Guinart, Director Comercial Bassols Energia: La transició energètica no pot parar, és més, s’ha d’accelerar. Una transició que passa per consumir de fonts diferents, per tant, deixar l’energia fòssil i apostar per energies renovables i consumir menys.\nSegons les dades de l’empresa el confinament total va arribar a suposar un 42% menys de consum elèctric en petites i mitjanes empreses i en canvi els usuaris domèstics van consumir un 16% més d’electricitat.


CUP, l’hora dels penals | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nCUP, l’hora dels penals\nLa premsa es pregunta si, acabat el procés assembleari, el comitè de la CUP investirà Mas o ens portarà a noves eleccions. I també: qui és el responsable final d’aquesta situació?\nBarcelona 28 DES 2015 - 13:47\tCET\nL’empat a l’assemblea de la CUP ocupa i preocupa avui els mitjans. Volen les metàfores, fins i tot les futbolístiques: un empat que obliga al torn de penals. Uns responsabilitzen la CUP de la paràlisi i d’altres consideren Mas el darrer culpable. Una assemblea, per cert, que, com subratlla més d’un mitjà, va acabar amb una roda de premsa dels dirigents de la CUP sense admetre preguntes dels periodistes.\nAntonio Baños i Anna Gabriel, al final de l'assemblea. EFE\nL’editorial d’El Periódico té un títol clar: “Per dignitat, eleccions ja” i fa un trist balanç del procés sobiranista, que ha provocat l’escissió del PSC i fortes tensions a ICV, ha dividit Unió, ha convertit Ciutadans en el primer partit de l’oposició al Parlament i, ara, ha partit per la meitat la CUP. Per Juancho Dumall, la principal responsabilitat d’haver perllongat un match fins a nivells intolerables, un calvari ridícul, no és de la CUP, és de “qui té potestat de convocar eleccions i posar fi a un impàs que no beneficia ningú”. La professora de Ciència Política Astrid Barrio veu en l’empat d’ahir l’excusa perfecte perquè la direcció de la CUP decideixi en exclusiva si investeix Mas o anem a eleccions. “De l’assemblea al centralisme democràtic”, titula el seu article.\nLa Vanguardia afirma al seu editorial que “encara que el resultat final sigui favorable a la investidura, el president de la Generalitat haurà debilitat la seva figura i la de la institució que representa de manera irreparable”. El Mundo considera un esperpent el que passa a Catalunya i Arcadi Espada escriu que l’empat és el que es mereix Mas, “un altre passeig pel fang”, i acaba citant un blog anònim que augura que “ni Catalunya serà independent ni deixarà d’intentar-ho”.\nLa Razón es pregunta en un titular a portada, sense més dades, si l’empat va ser una tupinada. El diari encapçala l’editorial amb un “La innocentada a Mas” i escriu que ni Catalunya ni Espanya es mereixen el caos que ha provocat Mas “amb la seva insistència a salvar-se personalment i no voler assumir la responsabilitat de la situació catastròfica a la que ha dut el seu partit”. Pilar Ferrer, al mateix diari, veu un Mas humiliat i humiliant per a Catalunya, un titella en mans d'un grup que mai no va somniar tenir un polític dèbil, ofegat a les seves mans, “un veritable tonto útil”. Toni Bolaño, també a La Razón, escriu, des d’una altra perspectiva, que la divisió afebleix la CUP i Mas té més possibilitats. Té més a prop la investidura. “L’enemic CUP ha caigut en la seva pròpia trampa”.\nEl diari Ara, que ja diumenge editorialitzava demanant a la CUP que pensés en el destí del país sencer i no en l’interès partidista, defensa avui que la CUP té la responsabilitat de no fer caure el procés independentista en el ridícul. El diari considera que les eleccions serien el pitjor escenari i que la CUP ha de desbloquejar la investidura. La CUP, segueix, va allargar ahir una agonia que ja fa massa temps que dura. “El temps s’acaba, i malgrat que una part del mal ja està fet, encara existeix una petita escletxa per redreçar el camí”. Per Vicenç Villatoro, la CUP no ha sabut respondre a la pregunta que es feia, “però el país tampoc”. “No sabem on som. La CUP, menys. La resta del país, no gaire”.\nEl Punt Avui veu la CUP víctima de l’aritmètica diabòlica. “La democràcia és lenta, va recordar també Baños, però els veredictes no poden ser eterns”. Vicent Sanchís és més contundent: “L’assemblea de la CUP va lliscar pel deliri […] Gabriel i uns altres portaveus van demanar als dirigents de Junts pel Sí “que moguin fitxa”. En el joc de l’oca que patim? Potser sí. Potser començar a pensar en eleccions és l’opció més sensata. Per no quedar en mans de Fumanxú”.\nJordi Basté, a RAC1, creu que l’escena d’ahir va trinxar qualsevol argument que podien imaginar els guionistes de sèries com La vida de Brian, Nissaga de poder o L’Ala Oest de la Casa Blanca. Creu que és probable que la CUP en pugui sortir dividida, com el país. “La vergonya que provoca la classe política és indecent”. Basté creu que és possible que Mas aconsegueixi ser investit, però acaba el seu comentari com el film El candidat: “Ara que sóc president, què?”.\nMònica Terribas, a Catalunya Ràdio, critica la CUP “per confondre el Parlament de Catalunya amb despatxos” i que els seus 10 diputats no hagin pres decisions “com si s’haguessin triat cossos i no cervells”. Manuel Jabois, a Onda Cero, considera paradoxal que la CUP diu primer que no investirà Mas perquè els votin i “ja votats, sotmeten a votació investir o no Mas”.\nA Libertad Digital no s’estalvien res. Consideren la CUP la Batasuna catalana, “una de les formacions més impresentables del panorama polític”, i que “Artur Mas, que ha destrossat les institucions autonòmiques i el seu partit, està a punt de destrossar la CUP”. “Mas només és bo per a allò dolent, únicament sap destrossar, enfrontar, sembrar la discòrdia”.\nMiquel Gil, a El Plural, recull l’opinió d’una noia de la CUP molt enfadada per haver cregut en el procés assembleari. “Molta assemblea, molta comèdia, molt rotllo, però ara s’ho cuinaran i menjaran ells solets en un consell polític. Com que no ha sortit el que els demanaven els seus amos, a decidir en petit comitè”. Juan Soto, a El Confidencial, arriba a una conclusió semblant: la festa de la democràcia directa es va celebrar per quedar bé. “El consell polític i el grup d’acció parlamentària serà el qui doni el veredicte” i aquest òrgan funciona, diu, com un petit comitè.\nVicent Partal fa una demanda clara a la CUP: “Haurà de trobar una solució política, i no aritmètica, a l’atzucac on es troba. I ho haurà de fer sabent que a partir d’ara li serà molt difícil d’explicar que enfonsa el procés –si és que decideix de fer-ho–, perquè la meitat exacta dels seus militants ha dit que, fins i tot si és amb Mas al capdavant del govern, vol que continue i vol que la independència arribe d’ací a divuit mesos”. Bernat Ferrer, a El Món, titula “La CUP s’embolica” i diu que “hi ha qui especula que les entitats de la Crida Constituent –com En Lluita, Lluita Internacionalista o Corrent Roig, obertament oposades a Mas– veuran diluït el seu pes en comparació del que han tingut a Sabadell. Al consell polític+CUP, la seva veu és d'un a sis. A l'assemblea, asseguren, la proporció era més alta. Però tota previsió apareix com a agosarada”.\nNació Digital afirma que l’empat de l’assemblea facilita el terreny pel sí de la CUP a Mas. Segons Pere Gendrau, “l'empat tècnic s'interpreta internament com una victòria de l'acord amb Junts pel Sí i la investidura d'Artur Mas. Bàsicament, perquè el no comportaria una sacsejada tan gran del país, tal com s'ha portat la negociació i el relat mediàtic, que és molt difícil de dur a la pràctica si no hi ha una majoria mínimament sòlida dins de l'esquerra independentista”. José Antich, des d’El Nacional, diu a la CUP què ha de fer: “La direcció de la CUP ha de trobar una fórmula que respecti la voluntat de l’assemblea, on la meitat dels delegats ha votat investir Mas i acceptar la proposta que Junts pel Sí va lliurar als cupaires per debatre, a partir d’un full de ruta, un pla de xoc d’emergència social i un procés constituent popular i democràtic. És evident que qualsevol drecera que prescindeixi de la voluntat d’aquest 50% deslegitimaria l’assemblea”.\nQuè passarà? S’investirà Mas? Hi haurà noves eleccions? N’hi ha que van més lluny. Francesc-Marc Álvaro titula el seu article (La Vanguardia, 28 de desembre) amb “Presidenta Colau” i afirma que la decisió de l’assemblea de la CUP avui és menys important i determinant del que ho hauria estat ara fa tres mesos. “La batalla electoral dels propers temps a Catalunya no serà cap de les que s’havien previst. El duel entre Junqueras i Mas o el duel entre el bloc independentista i Ciutadans perdran relleu davant del que generarà el pas d’Ada Colau de la política municipal a la catalana”.