Boubacar Diallo: “No em vaig adonar que es moria un company a la pastera” | Viu Molins de Rei\nBuba mostrant una imatge de quan tenia 21 anys, el moment que va decidir provar sort en pastera // Elisenda Colell\nCom era la seva vida al Senegal?\nDes de nen el primer que vaig aprendre és a treballar. Sempre havia volgut estudiar però el meu pare no em va deixar. Així que vaig decidir ser mecànic. Després de començar des dels 8 anys a ser aprenent, el 2006, amb 19 anys, vaig aconseguir obrir el meu propi taller. No em donava per sobreviure, i quan un dia un client em va dir que volia embarcar-se cap a Espanya, em vaig unir a la tripulació.\nTenia pensat marxar?\nHi ha molta gent que s’està anys programant-ho, jo no. Vaig aconseguir l’oportunitat d’anar-hi com a mecànic del motor sense haver de pagar res. Hi ha gent que va pagar més de 2.000 euros per marxar amb nosaltres.\nI la seva família ho sabia que marxava?\nLi vaig dir a un amic i al meu pare. Si li hagués dit a la meva mare no m’hauria deixat marxar. Hagués estat capaç d’avisar a la policia per evitar que jo me n’anés.\nCom és viatjar en una pastera?\n“Érem 177 i vam trigar 11 dies per arribar del Senegal a Gran Canària”\nMolt dur. Dos dies després de salpar, a les costes de Mauritània, vam patir molt per les onades i el fort vent. Moltes barques en aquestes condicions s’enfonsen, però nosaltres érem 177, i amb tots els quilos de gasolina i menjar que portàvem vam poder seguir endavant. En total vam trigar 11 dies per arribar del Senegal a Gran Canària.\nEl viatge va ser un gran patiment. Si avui hi hagués d’anar, renunciaria. La barca estava tan plena que la gent no es podia moure, només per anar a pixar. Es viu molt malament, ho havíem de fer, ho necessitàvem i hi estàvem disposats. Molts es tapaven els ulls per no veure més el mar, de tant espantats que estaven. De fet, en arribar hi va haver 3 nois que no podien caminar.\nI la nit, com és?\nEns guiàvem per les estrelles, per tant era el millor moment per navegar. Per dormir, la gent es recolza l’una a l’altra, però és molt difícil descansar. El so del motor se’t fica al cervell. Però el pitjor del viatge va ser perdre un company.\nEs va morir algú a la pastera?\n“En anar tots tan junts no saps si algú es mor”\nSí, es deia Zoo Llana. Tenia asma i va estar malalt quatre dies abans de marxar. El dia que vam salpar ens va dir que es trobava bé, així que va venir. Al quart dia va caure malalt. Ja no podíem tornar enrere i el vam deixar a prop del motor, per l’escalfor. Un dia abans d’arribar a territori espanyol ja ens va dir que es moria. Quan ens va deixar jo no me’n vaig assabentar, pensa que en anar tots tan junts no saps si algú es mor. Després el vam llançar al mar lligat amb ferros, així ningú podia trobar el cadàver. Sis mesos després vam avisar a la seva família.\nTant de temps?\nSí, i sense saber que havia sigut marxant cap a Espanya. El 2012, quan vaig tornar al Senegal, vaig anar a veure la seva mare i li vaig explicar com va anar tot. Va ser molt dur, però una mare ha de saber com ha mort el seu fill.\nI un cop a Espanya, la terra promesa…\nAbans d’arribar ens vam quedar sense benzina i la policia ens va recollir a prop de Gran Canària. A Las Palmas hi vam estar tres dies mentre investigaven la nostra situació administrativa. Jo vaig declarar que era de Guinea Conakry i no del Senegal, perquè m’haguessin deportat. Després la Policia Nacional ens va portar fins a Fuerteventura.\nA un CIE, un Centre d’Internament per Estrangers?\nSí. Només sortir ens van lligar i ens van ficar a un avió. Ens van dir que anàvem a un Centre d’Estrangers per la Creu Roja i que estaríem ben tractats. Era tot mentida. Si ens haguessin dit que era una presó no hi hauria anat. Vam estar tancats 40 dies, érem 5.500 persones. Això és una presó, o pitjor. Els senegalesos ens ajudàvem i guardàvem part del menjar per vendre’l als que tenien diners per poder trucar a les nostres famílies. I així vaig sobreviure al CIE.\nBoubacar Diallo, viu a Molins de Rei, on intenta buscar feina per deixar de viure de la ferralla // Elisenda Colell\nPerquè diu que era pitjor que una presó?\nEl maltractament físic que patíem et fa sentir com un criminal. Tu penses que si hi ha la Creu Roja tindràs més ajuda, i no és així. El dia que no venien membres de la Creu Roja pegaven a la gent. A mi no em van arribar a pegar, però he vist molta gent que han rebut abusos i maltracte policial a dins d’un CIE. Això és il·legal. A més ens feien vestir una roba especial perquè, si surts, la policia sàpiga que vens del CIE.\nI un cop fora del CIE?\n40 dies després em van alliberar. Vaig aconseguir el contacte amb una cosina meva que vivia a Almeria i ella em va acollir. Vivia amb el seu marit i les seves filles. No tenia feina, no pagava ni la llum, ni l’aigua ni res. Vaig intentar que per la campanya de la fruita em contractessin, però estàvem en plena crisi i no trobava res. Aquí van començar els problemes, ells em volien treballant. Em volien fer fora, em tancaven el pany de la porta amb clau… fins que em van donar 200 euros per marxar a Huelva.\nI allà hi va haver més sort?\nNo. Vaig acabar a Palos de la Frontera dues setmanes vivint en cabanyes mentre buscava feina, però res. Al final la Guardia Civil ens va fer fora i vaig decidir marxar a Barcelona.\n“Els senegalesos diuen que Barcelona és molt maca”\nSempre m’havia agradat. Tots els senegalesos que han tornat d’Espanya ens deien que Barcelona és molt maca i la gent és encantadora.\nEl principi va ser molt dolent. La primera nit vaig dormir a prop de Montjuïc amb uns cartons. Era hivern i feia molt de fred. Després vaig conèixer un pakistanès que portava vuit mesos dormint allà. Ell em va ajudar a demanar mantes i roba al Paral·lel i em va apuntar a la Creu Roja per poder-me dutxar i demanar un assistent social. Vaig estar quatre mesos vivint al carrer, amb fred i molta gana. No sabia ni què era un alberg!\nI llavors va deixar de dormir al carrer?\nM’hi vaig resistir una mica. Als albergs també hi ha gent malalta, baralles i els horaris són molt estrictes. La meva assistent social em va apuntar a fer classes de castellà i vaig estar tres mesos en un pis tutelat a Granollers.\nImatges de la seva joventut, al Senegal // Elisenda Colell\nI quan es va acabar?\nVaig aconseguir un carro, i vaig començar a buscar ferralla. Vaig tornar a dormir al carrer, compaginant-ho amb albergs i menjadors socials: al Tibidabo, la Zona Franca… allà em van tramitar el passaport i vaig aconseguir documentació. I després vaig descobrir les cases okupa.\nVa entrar en el moviment okupa?\nNo ben bé. Vaig acabar dormint en el muntacàrregues d’una nau industrial a prop de la plaça de les Glòries, el 2010. Era una nau industrial, no estava preparada perquè hi visqués gent. Els primers que arriben dormen als despatxos, alguns fan cabanyes a dins per poder dormir. Jo al muntacàrregues hi vaig estar 6 mesos. Preferia això que estar al carrer. Com a mínim tenia un espai de metre i mig i vaig posar-hi un matalàs. I després em vaig posar a buscar ferralla i anava enviant diners a la meva família. Així fins que vaig trobar a la meva dona.\nCom va arribar un senegalès a conèixer una molinenca?\nLa festa de la Mercè del 2010 anava sobre el Senegal. Jo la veig veure en un concert, anava amb un amic senegalès. Bromejant, ens vam posar a parlar amb aquest noi per la rivalitat que hi ha entre les zones del nord i el sud del Senegal, i allà ens vam conèixer. Llavors va ploure i ens vam separar, i no ens vam tornar a veure fins sis mesos després.\nSí. El seu amic tocava un instrument africà, el djembe, just on jo vivia. Un dia ella va venir i em va veure al muntacàrregues. Va començar a venir cada dia, ens trucàvem, i vam començar a quedar. Fins i tot vaig venir a la fira de la Candelera. Al maig del 2011 ens vam fer parella de fet, i així vaig aconseguir el permís de residència. Després, al 2013, ens vam casar, i vaig aconseguir la nacionalitat.\nL’amor el va fer sortir de la marginalitat?\nSí. Si no hagués trobat l’amor, la meva vida seria molt diferent. Hi ha moltes coses que no podria fer que ara sí que puc fer. Fins i tot els meus pares estan encantats que m’hagi casat amb una catalana.\nT’has sentit il·legal aquí?\nSí, els primers 2 anys i mig m’he sentit il·legal. És molt dur. No pots treballar, a la gent li fa por contractar-te, i saps que no pots menjar. Si la ferralla no funciona, amb què sobrevius? Jo he patit molt. Hi va haver un moment que només menjava un cop al dia. Si hagués pogut tornar al Senegal, ho hauria fet. Fins i tot vaig haver de trucar al meu pare explicant-li que dormia al carrer i que no tenia diners. Se suposava que jo havia d’ajudar a la meva família, però el meu pare va haver de demanar un préstec de 300 euros. Per ells són molts diners, i per mi va ser una vergonya.\nEns mostra, orgullós, el seu permis de permanència a l’Estat Espanyol // Elisenda Colell\nAra, però, i ja amb els papers en regla, té pensat tornar al Senegal?\nSí, de fet hi vaig anar el 2011. Mai oblidaré aquell dia, el millor de la meva vida. Ens vam casar amb la meva dona i vaig explicar tot el que havia viscut, però la gent no em creia. Els joves tenen el somni de venir.\nNo ho tornaria a fer?\nNi que em paguessin dos milions d’euros. Mai tornaria a repetir aquest viatge. Ara estic patint, perquè un germà meu vol creuar la tanca de Melilla. Et diuen “Barça o bar sah”, que vol dir, “Barcelona o la mort”. Jo no vull que passi el mateix que jo. Avisaré a la policia si cal. Ni un enemic vull que passi el que he viscut jo.\nEn què l’ha marcat tot el que ha viscut?\nDes que vaig fer el viatge la mar em fa molta por. No vaig a la platja, i si ho faig em quedo a 10 metres de l’aigua. El mateix em passa amb la piscina. L’aigua, per dutxar-me, beure i cuinar. I res més.\nQuines perspectives té de futur?\nAra estic buscant feina. Mentrestant, venc i busco ferralla. A poc a poc puc anar enviant diners i ajudar a la meva família. Amb els 50 euros que envio, vint persones mengen durant un mes. Estic bé aquí i sóc molt feliç, tot i que hi haurà un moment que necessitaré tornar al Senegal.\nEtiquetes:alberg Almería assistent social Barcelona Boubacar Diallo Centre d'Internament d'Estrangers CIE Creu Roja djembe ferralla Fuerteventura Glòries Gran Canària Granollers Huelva immigració Mauritània mecànic Molins de Rei Palos de la Frontera Paral·lel pastera Policia Nacional Senegal taller mecànic Zona Franca Zoo Llana


Dublín, del 17 al 19 de novembre de 2017; dies 1 i 2 (de terres gironines a Dublín i visita a la capital d’Irlanda) (17 i 18 de novembre de 2017) (XL)\nAlta edat mitjana i època víking (800-1166)\nEl primer atac registrat víking en la història d'Irlanda es va produir l'any 795, quan els víkings de Noruega saquejaren l'illa. Les primeres incursions víkings van ser de ritme ràpid en general i de petita escala. Aquestes primeres incursions van interrompre l'edat d'or de la cultura irlandesa cristiana i van marcar l'inici de dos segles de guerres intermitents, amb onades d'invasors víkings saquejant monestirs i pobles d'Irlanda. La major part d'aquests primers assaltants van arribar des de l'oest de Noruega. A partir de finals del segle VIII i durant els segles IX i X, els víkings provinents d'Escandinàvia assetgen i envaeixen Irlanda saquejant els monestirs i robant les principals riqueses de l'illa. Els víkings triomfen en bona part gràcies a l'aïllament i desunió que afectava els diversos clans i petits regnes. Al nord d'Irlanda, el clan dels O'Neill va ser l'únic capaç de resistir els atacs escandinaus. Els víkings estableixen la seva capital a l'actual Dublín i funden ciutats com Waterfordo Limerick. Finalment, un cap d'un petit territori a la província de Munster anomenat Brian Boru aconsegueix unificar bona part de l'illa sota el seu control. Això inquietà els víkings, que organitzaren una gran expedició per acabar amb el seu poder. La gran batalla té lloc a Clontarf el 1014, i l'exèrcit de Brian Boru hi resultà victoriós i els víkings expulsats.\nEls víkings van ser mariners experts, que viatjaven amb drakkars, i pels primers anys del 840 dC havien començat a establir assentaments a les costes d'Irlanda per passar els mesos d'hivern. Els víkings van fundar assentaments en diversos llocs; el més famós n'és Dublín. Registres escrits d'aquesta època (principis i mitjans de 840) mostren que els víkings s'estaven movent més cap a l'interior realitzant els atacs (sovint amb l'ús de rius) i després es retiraven a les seves casernes costaneres.\nEl 852, els víkings van desembarcar a la badia de Dublín i van establir una fortalesa. Després de diverses generacions, un grup d'origen ètnic mixt irlandès i nòrdic va sorgir, els nòrdic-gaèlics o Gall-Gaels (Gall és la paraula irlandesa, en irlandès antic, per a 'estranger').\nL'any 902 dC, els víkings van ser expulsats d'Irlanda pel rei irlandès Muirecán. Els víkings van fugir a Gal·les per vaixell, però seria per tornar més tard a reprendre Dublín. No obstant això, els víkings mai van aconseguir la dominació total d'Irlanda, sovint lluitant per i en contra de diversos reis irlandesos. La Batalla de Clontarf de 1014 va iniciar el declivi del poder dels víkings a Irlanda. No obstant això, les ciutats que els víkings havien fundat van continuar florint i el comerç es va convertir en una part important de l'economia irlandesa.\nIrlanda normanda (1168-1536)\nArribada dels normands\nEl 1170, soldats anglonormands provinents d'Anglaterra comencen a arribar a Irlanda amb la intenció de conquerir-la. Al segle XII, Irlanda estava dividida políticament en una sèrie de petits regnes que tenien llaços jeràrquics entre si. Malgrat això, el poder era exercit pels caps d'unes poques dinasties regionals que competien entre si constantment per la supremacia sobre tota l'illa. Un d'aquests homes, el rei Diarmait Mac Murchada, del Regne de Leinster, va ser exiliat per força pel nou gran rei, Ruaidrí mac Tairrdelbach Ua Conchobair del regne occidental de Connacht. Fugint a Aquitània, França, Diarmait va obtenir el permís d'Enric II d'Anglaterra, anomenat Henry II, per reclutar cavallers normandsper recuperar el seu regne. El primer cavaller normand va desembarcar a Irlanda el 1167, seguit per les principals forces normandes, gal·leses i flamenques. Diversos comtats van ser restaurats sota el control de Diarmait, que va nomenar el seu fillastre, el normand Richard de Clare, segon comte de Pembroke, conegut com a Strongbow, com a hereu del seu regne. El rei Enric d'Anglaterra, que temia l'establiment d'un estat normand rival a Irlanda, va decidir intervenir en els afers polítics i militars irlandesos, intentant establir la seva autoritat.\nAmb l'autoritat que li donà la butlla papal Laudabiliter del papa Adrià IV, Henry va desembarcar a Irlanda amb una gran flota a Waterford el 1171, i es convertí en el primer rei d'Anglaterra que va posar un peu a Irlanda. Henry va concedir els seus territoris irlandesos al seu fill menor, John, amb el títol Dominus Hiberniae ('el senyor d'Irlanda'). Quan Joan va succeir inesperadament al seu germà gran com a rei d'Anglaterra el "senyoriu d'Irlanda" va caure directament sota la corona anglesa.\nEls normands, inicialment, controlaven tota la costa est, des de Waterford fins a l'est de l'Úlster, i van penetrar una distància considerable cap a l'interior. Els comtats, però, continuaven governats per molts reis petits. El primer senyor d'Irlanda va ser el rei Joan, que va visitar Irlanda el 1185 i el 1210 i va ajudar a consolidar les zones controlades per normands, alhora que garantí la independència de molts reis irlandesos que li van jurar lleialtat. L'ofensiva normanda, doncs, acabarà triomfant i en alguns anys, cap al 1250 aproximadament, prengué el control de gran part de l'illa. Poc de temps després, alguns hereus dels alts càrrecs de les antigues famílies irlandeses ajunten esforços i comencen a combatre la invasió anglonormanda, i n'aconsegueixen recuperar alguns territoris.\nMalgrat tot, al llarg del segle XIII, la política dels reis anglesos va ser afeblir el poder dels senyors normands a Irlanda. Per exemple, el rei Joan instà Hugh de Lacy, primer comte d'Úlster, a desestabilitzar i enderrocar al llavors senyor de l'Úlster, abans de nomenar-lo primer comte. La comunitat hibernonormanda va patir una sèrie d'invasions que van fer cessar la difusió del seu assentament i poder. La política i els esdeveniments a la Irlanda gaèlica serveixen per a portar els colons més a l'òrbita dels irlandesos que dels normands. (Continuarà)


El teatre com a eina per treballar diferents aspectes educatius - Vallès Visió\nEl teatre com a eina per treballar diferents aspectes educatius\nSón 15 alumnes de segon d’ESO de l’Institut Marta Mata de Montornès i es preparen per pujar dalt de l’escenari per primera vegada. Durant aquest curs han fet teatre i han treballat l’adaptació del conte ‘La Rateta que escombrava l’escaleta’ de Jordi Rodríguez. Pels alumnes ha estat una oportunitat per conèixer el món del teatre i combatre la timidesa.\nAmb aquesta obra també s’han treballat qüestions com el feminisme o la solidaritat. L’objectiu és fer reflexionar el públic i alhora donar la possibilitat de canviar el final dels contes tradicionals.\nAquest any, a més, de les coreografies els joves actors han pogut aprendre cant. Per això, l’obra tenia moments musicals per fer arribar el missatge els seus companys d’institut que omplien les butaques del teatre Montbarri.


B&B Roerdinkhof Winterswijk Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRoerdinkweg 1, Winterswijk, Winterswijk, Països Baixos, 7108 AZ - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre B&B Roerdinkhof\nDissenyat tant per oci com per negoci, B&B Roerdinkhof està situat idealment a Winterswijk; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nB&B Roerdinkhof també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Winterswijk. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant, lloguer de bicicletes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a B&B Roerdinkhof.


Llegim / Crítiques 15/06/2021\nA 'Un diàleg imaginari', Lluís Maria Todó reconstrueix la relació amb tres dels autors que més l'han marcat\n"Durant molt de temps me'n vaig anar a dormir d'hora": així arrenca la monumental A la recerca del temps perdut, de Marcel Proust , l'únic llibre que Lluís Maria Todó hauria volgut escriure i que homenatja no només en la setantena de pàgines que li dedica a Un diàleg imaginari (Club editor, 2021), sinó també a l'inici biogràfic del volum, quan recorda que va passar "bastant de temps malalt, més d'un any estirat al sofà de casa o al llit, sense energia". "Em moro, pensava", reconeix l'autor una mica més endavant. Quan, gràcies a l'ajuda de la medicina, va aconseguir superar tot el que l'havia deixat "encastat" al sofà o al llit, Todó va tornar als novel·listes que l'havien "ensenyat a llegir i a escriure". Devorava els llibres estirat, en la mateixa posició que Proust havia treballat en la seva obra mestra fins al límit de les seves forces, que es van acabar poc després que hi posés punt i final.\nA més d'alguns contemporanis -entre els quals hi ha John Irving , W.G. Sebald i Ian McEwan- l'escriptor, traductor i professor va mirar cap enrere revisitant Pla, Dickens, Galdós, Tolstoi i, molt especialment, aquella literatura francesa que l'havia encaminat, d'adolescent, cap a la possibilitat de "passar-se la vida entre llibres". Són, per ordre d'aparició, Stendhal, Gustave Flaubert i Marcel Proust, una tríada de clàssics que motiven un recorregut agradable i il·luminador per diverses obres mestres que abasten gairebé un segle, que arrenca amb El roig i el negre (1830) i acaba amb El temps retrobat (1927), setè i últim volum de la Recerca. Entremig hi queda, gens anecdòticament, un dels cims del realisme, Madame Bovary (1857), de Gustave Flaubert, que va canviar la vida de Todó quan el va llegir, en plena crisi personal, als 19 anys. "Recordo molt bé un moment -escriu-: l'instant en què de sobte vaig adonar-me que el llibre que tenia entre les mans era una obra mestra absoluta, un dels llibres més fascinants i perfectes que havia llegit mai". Poc després, guiat per "la curiositat sexual i per l'esnobisme", va arribar a la recherche de Proust, que va acabar de decidir-lo a dedicar la vida a la literatura.\nPerdre la por als clàssics\nUn diàleg imaginari combina hàbilment l'anàlisi literària, la sentència reveladora -a tall d'exemple podem citar aquell aforisme stendhalià, "jo escric en llengua francesa, però no en literatura francesa"- i la construcció com a escriptor del propi autor, a més de fer balanç dels anys dedicats a la traducció i a la docència. Convida a perdre la por als clàssics i demana el "petit esforç" d'encarar-se als textos exigents "amb empenta i ànim investigador". La recompensa s'ho val, assegura Todó, que al llarg de la seva trajectòria, discontínua però d'una gran singularitat, ha publicat llibres com El joc del mentider (1994), El mal francès (2006) i L'últim mono (2015). "Acabareu la lectura més rics moralment, més intel·ligents i més savis: sereu millors", promet.\nMarcel Proust Gustave Flaubert Stendhal Club Editor


La caspa: per què apareix i com es poden combatre els brots durant la tardor - FÒRUM.ad\nLa caspa: per què apareix i com es poden combatre els brots durant la tardor\nEl 12/11/21 7:30\nNoia amb cabellera (Unsplash)\nQuan parlem de problemes en el cabell a molta gent li pot venir al cap una preocupació comuna: la caspa. Un patiment que, a part de ser molest visualment per a qui la pateix, pot provocar picors intenses en el cuir cabellut i provocar ferides a conseqüència de rascar-se. Per això, t’expliquem per què surt la caspa i com podem combatre-la.\nLa caspa, coneguda científicament com a pityriasis capitis, es tracta de la descamació excessiva del cuir cabellut. Això provoca que petites restes de pell seca de color blanquinós es desprenguin i quedin escampades pel cabell, espatlles o roba.\nS’ha de tenir en compte que l’epidermis de la zona es renova com la resta del nostre cos, aproximadament cada 28 dies. Aquest procés de renovació pot augmentar en determinades persones i provocar la temuda caspa. Si les cèl·lules en creixement es formen massa ràpid, les de la capa superior no se separen les unes de les altres i es mantenen unides. Quan s’agrupen centenars d’elles, es tornen visibles en el cuir cabellut com a escates.\nTambé la pot desencadenar el desequilibri en el microbioma del cuir cabellut. El microbioma de la pell juga un paper molt important determinant la salut de la zona capil·lar, ja que es tracta de la suma de tots els microorganismes, entre els quals s’inclouen els bacteris, els virus i els fongs, que habiten al cap i la resta del cos. El més rellevant és recordar que un cuir cabellut sa és la millor base per a un cabell sa. Per tenir un cabell sense caspa, cal trobar un equilibri en els microbiomes.\nNotícia Anterior: Tastar sense ànima\nSegüent Notícia: ‘Distancia de rescate’ de Claudia Llosa. Relat intoxicat


Inici > 184 germans i seglars que marcaran el camí de La Salle per als propers set anys\nDes del passat 6 de maig i fins el proper dia 17, la Casa Generalícia de La Salle a Roma acull la II Assemblea Internacional per a la Missió Educativa Lasal·liana  (AIMEL), formada per 184 germans i seglars de tots els districtes de l’Institut. D’entre els assistents, hi participa, com a delegat del Districte ARLEP , Jordi Jover, delegat de Formació, Missió Compartida i Associació de La Salle Catalunya.  Com expert també hi va intervenir Francesc Torralba.\nL’assemblea, que s’allargarà fins el proper divendres 17 de maig, està comptant dia a dia amb la col·laboració de diverses persones expertes, del propi Institut i també de fora. Entre d’altres, hi assistí el passat dimarts Francesc Torralba , catedràtic d’Ètica aplicada i professor en filosofia i antropologia de la Universitat Ramon Llull que va pronuncià la ponència “Quin tipus d’educació cal oferir en un context plural i especialment de cara els grups més vulnerables de la nostra societat?”.\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/node/150772


Les estacions d'esquí comencen a treballar - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nLes estacions d’esquí comencen a treballar\nDesprés de la incertesa dels darrers dies per la frenada de la desescalda amb l’allargament de la restricció de mobilitat al terme municipal durant el cap de setmana, les estacions d’esquí catalanes s’avancen així a les veïnes d’Andorra, i també el Pirineu Francès, que com a mínim no tenen previst obrir fins al gener.\nLes estacions d’esquí catalanes han acordat amb el Govern l’obertura de pistes i l’inici de temporada de forma conjunta aquest dilluns, 14 de desembre. Així ho ha donat a conèixer l’Associació Catalana d’Estacions d’Esquí i Activitats de Muntanya (ACEM), que també ha matisat que l’obertura es farà de forma progressiva i gradual, en una primera fase amb una limitació de la venda de forfaits en funció de l’àrea oberta en cada moment per evitar aglomeracions. Així mateix, la venda de forfaits es farà exclusivament on-line i de forma anticipada per evitar cues de primeres hores a les taquilles. Les estacions ja van ajornar el passat 9 de desembre l’obertura de pistes per la frenada de la desescalada de les restriccions per la covid-19.\nL’ACEM ha mantingut una reunió amb el Govern per tancar la data d’obertura dels complexos d’esquí. Després han enviat un comunicat de premsa on també remarquen que totes les activitats que es faran a les estacions compliran amb la normativa covid-19. En aquest sentit, fan una crida als visitants a que siguin responsables i respectin en tot moment les directrius de les autoritats sanitàries, així com també les indicacions de les estacions.


Ontinyent dota el Poliesportiu d'una nova zona de cal·listènia | Valencia Extra\nL’Ajuntament d’Ontinyent ha creat una nova zona de cal·listènia al Poliesportiu Municipal, on també van a fer-se altres millores al sistema de calefactat d’aigua als vestidors de la piscina i el futbol 7, es reformarà el frontó vell i s’instal·laran noves columnes i lluminàries. Es tracta d’intervencions del Pla d’Obres i Serveis posat en marxa per recolzar a empreses locals de la construcció i afins davant la crisi de la COVID-19, al marc al seu torn del programa “Tornem Junts” del Govern ontinyentí.\nIntervencions que, tal com explicava el regidor de Territori, Joan Sanchis, “serveixen per a generar activitat econòmica a les empreses, a més per descomptat de millorar la vida dels nostres veïns i veïnes i atendre les seues demandes respecte a actuacions puntuals”. De fet, tal com explicava el regidor d’Esports, Óscar Borrell, la creació d’un parc de cal·listènia va ser una de les idees finalistes al procés “Ontinyent Participa 2019” i havia estat demandat pel Club d’Atletisme Vall d’Albaida al si del Consell d’Esports. Tot i que en algunes zones verdes de la ciutat hi havien elements d’aquest tipus, “no teníem cap parc tan complet com aquest, que amplia les possibilitats de fer esport a l’aire lliure practicant aquesta modalitat”.\nEl nou parc de cal·listènia del Poliesportiu es troba adjacent a la pista d’atletisme, i compta amb espatlera/paret sueca; barres de dominades; barres paral·leles; banc d’abdominals inclinat, “Monkey Bar” i barra de flexions triple; sent tots els elements d’alumini galvanitzat. Per fer ús del mateix caldrà comptar amb l’abonament que permet l’ús de la pista d’atletisme.\nOscar Borrell destacava “l’interés creixent per la pràctica esportiva a l’aire lliure, una tendència que va en augment”, i explicava que tant aquesta actuació com la resta de les previstes als pròxims dies “ens permeten seguir en la línia en la qual hem treballat per avançar contínuament en el manteniment i millora del nostre poliesportiu”. Unes millores que podran ser gaudides plenament per la ciutadania quan així ho autoritze el Govern d’Espanya en allò que afecta la pràctica esportiva als decrets al voltant del procés de desconfinament.


Home » Tots els cursos » curs 2012-2013 » Macbeth\nUna presó mental per als Macbeth\nMacbeth i Lady Macbeth en un malson de culpabilitat. Aquest és l’espai dramàtic creat per Phyllida Lloyd per a la posada en escena del Macbeth de Verdi. Es tracta d’una parella tancada en un espai mental que l’escenògraf Anthony Ward ha convertit en una gran habitació consagrada a la por, només oberta als espectres i a les fantasmagories dels criminals.\n«Macbeth és l’estudi d’algú que fa un tracte amb el diable i és castigat amb un absolut coneixement d’ell mateix i un absolut automenyspreu, mentre les seves temptatives d’escapar el condueixen a enfonsar-se més i més en un infern moral i existencial; un infern que nosaltres, els espectadors, sabíem que era obert davant d’ell des de l’instant en què es va aturar a escoltar les bruixes»\nKennethmaMacleish i Stephen Unwin\nGuia de les obres dramàtiques de Shakespeare\nEL PRELUDI UTILITZA INICIALMENT EL MATERIAL TEMÀTIC REFERENT AL MÓN DE LES BRUIXES —MARCAT PEL SO DE L’OBOÈ, CLARINET I FAGOT—, D’INQUIETANT AMBIGÜITAT RÍTMICA, I RECORRE A UNA SÈRIE PROGRESSIVA D’ACORDS DISSONANTS QUE CREEN UN CÚMUL DE TENSIÓ, PER PASSAR DESPRÉS AL TEMA DEL SOMNAM BULISME DE L’ACTE FINAL, D’INSTRUMENTACIÓ DE GRAN DELICA DESA —CORDA, FLAUTA, CLARINET, FAGOT— QUE ACOMPANYA L’ANGOIXA I EL REMORDIMENT DE LADY MACBETH. …continua leyendo\nEs calcula que la tragèdia de Macbeth –diu Salvador Oliva– va ser escrita entre 1605 i 1606. I és durant els primers deu anys del segle XVII que l’activitat creativa de Shakespeare està al seu punt més alt, tant pel que fa a la quantitat com a la qualitat: Hamlet, Otel•lo, Mesura per mesura, El rei Lear, Macbeth i Antoni i Cleopatra figuren entre les obres escrites durant aquests anys. Macbeth és la més curta de totes aquestes, però és considerada per molts com una de les obres més intenses i sorprenents de tot el cànon shakespearià. És intensa en la manera com l’argument va generant un sofriment absurd i sense sentit. I és sorprenent pels elements nous que s’hi incorporen. El més extraordinari, com ja va remarcar Auden, és la inversió moral de la causa de la tragèdia. El que és habitual, en una tragèdia, és que un personatge bo pateixi per culpa d’una hamàrtia; és a dir: per culpa d’una acció provinent d’un defecte del seu caràcter; però en Macbeth passa el contrari: és la vena de bondat el que origina el pathos i el sofriment.\n«La vida no és res més que una ombra que camina, un pobre actor que gasta fums i consumeix el poc temps que està en escena, i que després ja no se’l sent mai més; és un conte explicat per un dement, ple de soroll i fúria, i sense cap sentit»\nMacbeth (Macbeth, acte V, escena V)\nMacbeth, ópera melodramma en quatre actes de Giuseppe Verdi, amb llibret de Francesco Maria Piave, sobre l’obra homònima de Shakespeare, s’estrenà a Florència el 1847; el 1865 Verdi la revisà per a l’estrena a París i és aquesta segona versió la que s’ofereix habitualment. Obra de la primera etapa del compositor, es tracta del primer resultat tangible de l’interès profund de Verdi pel teatre del gran poeta anglès, que mantingué durant tota la seva vida, fascinat pels grans problemes morals de la tragèdia shakespeariana: la confrontació de l’individu amb la seva consciència i identitat, la presència del mal en la naturalesa humana, la relació amb el poder. Verdi optà en aquesta obra –que narra l’ambició desmesurada de Macbeth, noble escocès, per arribar al tron, sense deturar-se davant el crim i la crueltat, i atiat, a més, per la seva muller– per una admirable concisió i vehemència –de fet, la tragèdia se centra en tres personatges: Macbeth, Lady Macbeth i el grup de les bruixes. Així, la cursa del protagonista, que destrueix tot el que se li oposa i corre de manera imparable vers la seva perdició, es desenvolupa amb precisió i contundència. L’acció transcorre majoritàriament al castell de Macbeth, a Escòcia, segle XI, en una remota i primitiva edat mitjana.\nEstrena a Florència el 1847. Versió revisada estrena a Paris el 1865 …continua leyendo\nEuropa, 24 de gener, 2013\n18:47h 5 minuts de compte enrrere\n18:53h. Classe Prèvia (duració 8′)\n19:00h. Òpera Macbeth:\n19:00h. – Acte 1 i Acte 2 (duració 01h28′)\n20:28h. – Entreacte (duració 15′)\n20:43h. – Acte 3 i Acte 4 (duració 1h12′)\n21:55h. – Fi\nLlatinoamèrica, 18 d’abril, 2013\n15:47h Cuenta atrás de 5 minutos\n15:53h. Classe Prèvia\n16:00h. Òpera Macbeth:\n16:00h. – Acte 1 y Acte 2 (duració 01h28′)\n17:28h. – Entreacte (duració 15′)\n17:43h. – Acte 3 i Acte 4 (duració 1h12′)\n18:55h. – Fin\n* Confirma amb la teva universitat el seu calendari oficial.\nUna presó mental p [...]\nMacbeth de William [...]


Toro Jubilo Archivos | Animalados\nEl Toro Jubilo pateix una de les majors tortures vistes a les festes de Medinaceli\n18 novembre, 2019 /0 Comentaris/a Notícies /per Info Tinc un Gos\nEl Toro Jubilo propi de les festes taurines de Medinaceli va patir una de les majors tortures vistes a la població de Soria. L’animal va estar més d’una hora corrent fins que va caure esgotat. Un autèntic calvari el que va haver de viure un dels més de 2.500 bous embolats que participen en les festes populars de moltes províncies d’Espanya.\nEl passat 16 de novembre el municipi de Medinaceli va celebrar la seva tradicional festa del “Toro de Júbilo”. Un festeig taurí que consisteix a exposar sobre la plaça de la vila a un enorme toro, cobert de fang des de les potes a la testa, que enarbora sobre la cornamenta un asta metàl·lica sobre la qual dues grans boles de foc cremen a mitjanit.\nL’animal és lligat a un pal amb una corda que ha de ser tallada per un mosso medinense. Alhora, el lloc està decorat amb quatre fogueres que flanquegen les carreres dels joves en una nit de fang, foc i ancestres.\nSegons la tradició, l’espectacle no acaba fins que les boles de foc que llueix l’animal s’apaguin per complet.\nAquest any la durada de foc s’ha allargat més que altres anys, anant més enllà de l’hora, moment en què el bou va caure rendit per l’esgotament. Una tortura desmesurada en què animal pateix cremades, cops i tota mena de menyspreus.\nDavant d’aquest festeig arcaic i inhumà, les entitats animalistes AnimaNaturalis i CAS Internacional han llançat la campanya FiestasCrueles.org, amb l’objectiu de recollir suports, signatures i oferir tota la informació que pugui ajudar a destapar la veritat d’unes festes que habitualment romanen ocultes més enllà dels propis veïns de la vila. A més, han habilitat un compte de correu perquè qui tingui vídeos, imatges o un altre tipus d’informació, les pugui enviar a través de la seva pàgina web.\nDes d’AnimaNaturalis assegura que més de 2.500 toros són embolats amb foc cada any en un gran nombre de municipis espanyols, concentrats a les províncies de Castelló, Alacant, València, Terol, Saragossa i Tarragona.\nLes dues entitats propulsores de la campanya FiestasCrueles.org estan treballant també perquè les comunitats autònomes prohibeixin les modalitats més cruels de tortura animal, tal com va fer la Junta d’Extremadura l’any 2010, quan va prohibir expressament els toros capllaçats i embolats en les celebracions populars.\nhttp://www.animalados.com/wp-content/uploads/2019/11/DSC09126.jpg 1280 1920 Info Tinc un Gos http://www.animalados.com/wp-content/uploads/2018/12/logo-animalados.png Info Tinc un Gos2019-11-18 22:29:172019-11-19 15:45:37El Toro Jubilo pateix una de les majors tortures vistes a les festes de Medinaceli


Taormina - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Tauromenium)\n37° 51′ N, 15° 18′ E / 37.85°N,15.3°E / 37.85; 15.3\nSiege of Taormina (en)\nSiege of Tauromenium (en)\nUbicació de Taormina dins la província\nTaormina (sicilià: Taurmina) és una ciutat de la costa oriental de Sicília, a la ciutat metropolitana de Messina, entre Messina i Catània. El 2007 tenia 10.991 habitants. Limita amb els municipis de Gaggi, Giardini-Naxos, Letojanni, Castelmola, Calatabiano (Ct) i Castiglione (CT).\nFou fundada el 736 aC amb el nom de Naxos.\nDesprés de la destrucció de Naxos per Dionis de Siracusa el 403 aC, el seu territori fou donat als sículs, que van construir una mica al nord de l'antiga ciutat un campament que es va dir Tauros (396 aC) o Mont Tauro, més tard convertit en fortalesa amb el nom de Tauromenion (llatí: Tauromenium) vers 396 aC. Dionisi va intentar, llavors, ocupar-la però fou rebutjat almenys dues vegades; el 392 aC, es va fer la pau que va donar la ciutat a Dionisi, que en va expulsar els siculs i hi va establir els seus propis mercenaris.\nEl 358 aC, Andròmac, pare de l'historiador Timeos, va comprar la ciutat junt amb els antics habitants de Naxos que quedaven, i sota la seva direcció tots junts es van establir a la ciutat, que aviat es va engrandir. El 345 aC, hi va desembarcar Timoleon eludint la vigilància dels cartaginesos, i d'allí va passar a Rhegium. Encara la governava Andromacos, amb un sistema just i democràtic que fou respectat per Timoleon.\nMés tard, va passar a mans d'Agatocles, que va enviar l'historiador Timeos a l'exili; després d'Agatocles, va quedar en mans d'un tirà de nom Tyndarion, contemporani d'Hicetes de Siracusa i de Finties d’Agrigent. Tyndarions fou un dels que va cridar al rei Pirrus d’Epir a Sicília el 278 aC. Pirrus va desembarcar a Tauromenion i junt amb Tyndarion van marxar contra Siracusa.\nNomés uns anys més tard, Hieron de Siracusa dominava la ciutat i la feia servir de base contra els mamertins. Hieron va conservar la ciutat després del tractat amb Roma del 263 aC. I va seguir en poder de Siracusa després de la mort de Hieron.\nEn la Segona Guerra púnica, es creu que hi va predominar el partit romà. Va passar a Roma junt amb la resta de l'illa, però va rebre una tracte de favor de Marcel i va ser ciutat federada i aliada (una de les tres de l'illa), conservant així una independència nominal, i no tenia cap obligació, com per exemple la de proveir de vaixells la flota romana, com era el cas d'altres ciutats.\nDurant la guerra social, el 134 aC-132 aC, va ser ocupada pels esclaus revoltats i, durant uns anys, van desafiar el cònsol Rupilius fins que fou reduïda per la gana i el cap local Sarapion i altres destacats caps hi foren executats.\nEl 36 aC, fou ocupada per Sext Pompeu Pius en la guerra contra Octavi August i va ser teatre d'un combat naval entre la flota de Pompeu i la d'Octavi, que Pompeu va guanyar.\nDesprés de la guerra, Octavi hi va establir una colònia romana i els antics habitants en foren expulsats.\nVa subsistir durant l'imperi i produïa un vi de bona qualitat i un marbre molt valorat.\nEls romans d'Orient la posseïen encara el 906, quan fou ocupada pels àrabs després de dos anys de setge i va quedar totalment destruïda. Després d'això, fou reconstruïda, però ja sempre com una petita vila.\nLa ciutat actual, Taormina, conserva un castell àrab que ocupa el lloc de l'antiga ciutadella o Arx. També resta el teatre romà (probablement, construït sobre un teatre grec més antic).\nCom a curiositat, forma part d'un dels escenaris de la trilogia La guerra de les bruixes, de Maite Carranza.\n2008- Mauro Passalacqua Llista cívica\nFontana del Duomo\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Taormina&oldid=22578143»\nCiutats gregues de Sicília\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 gen 2020 a les 22:26.


Un miler de togues es manifesten a Madrid en defensa de la Justícia Gratuïta | El Jurista\nUn miler de togues es manifesten a Madrid en defensa de la Justícia Gratuïta\n25/07/2014 29/07/2014 0\nAhir prop de 1.000 advocats vestits amb toga i les juntes de govern dels 83 Col·legis d’Advocats d’Espanya es van concentrar a Madrid per protestar per l’actual redacció del projecte de llei de justícia gratuïta, que suposarà una pèrdua de drets en un servei públic essencial.\nL’advocacia va sortir de la seu del Consell General de l’Advocacia Espanyola, en el Passeig de Recoletos 13, van continuar fins a la Plaça de Cibeles per arribar fins al bulevard central en el qual s’havia instal·lat una carpa que va estar oberta als ciutadans i advocats fins a les 19:00 hores. Allí, el president de l’Advocacia va donar lectura al Manifest en Defensa de la Justícia Gratuïta que, posteriorment, van signar tots els degans en presència dels membres de cada Junta de Govern.\nOriol Rusca, degà del Col·legi d’Advocats de Barcelona, va afirmar que “els advocats sortim amb la toga al carrer per defensar els nostres interessos, però també els drets dels ciutadans. L’accés universal a la Justícia és un pilar essencial pel qual es va lluitar i que ara ens toca a nosaltres defensar i vetllar per ell. És tan important com l’educació o la sanitat“. Per a Carlos Carnicer, president del Consell General de l’Advocacia Espanyola, utilitzar la toga demostra un gran significat, “és el nostre vestit habitual quan estem davant els tribunals. Així acompanyem als nostres clients a estrades i amb igual respecte i solemnitat defensem els seus drets i interessos legítims”.\nCarlos Carnicer va manifestar de manera molt clara la posició de la tota l’advocacia: “En nom de tots volem expressar als nostres governants i als nostres legisladors que rebutgem la regularització que es pretén fer del Torn d’Ofici i la Justícia Gratuïta. Som els responsables del govern de 83 Col·legis d’Advocats d’Espanya: degans i diputats de Juntes de Govern; i dels 10 Consells Autonòmics de l’Advocacia. Representem a més de 250.000 col·legiats i ens trobem aquí per defensar el dret de defensa que encarna el model d’advocat d’ofici, lliure i independent i imprescindible per al Torn d’Ofici i la Justícia Gratuïta”. I en el seu discurs Carnicer va afegir que “estem en lluita. Perquè no podem deixar que es perdi un sistema que alguns amenacen fins i tot amb privatitzar o funcionarizar. Estem aquí perquè el Torn d’Ofici i la Justícia Gratuïta són una part essencial del sistema constitucional de Justícia i, per això, ha de defensar-se”.\nPer a l’Advocacia la proposta de reforma plantejada per Alberto Ruiz Gallardón suposa l’establiment de noves i àmplies traves per a un accés efectiu al benefici de la justícia gratuïta. En concret, denuncien els lletrats, el projecte de llei de Justícia Gratuïta redueix el llindar d’accés a milers de ciutadans que formen unitats familiars d’una sola persona i exclou del sistema a les persones que guanyin una mica més de mil euros; crea desigualtats, atès que reconeix el dret a la justícia gratuïta a determinats col·lectius que compten amb recursos econòmics suficients per litigar i, en canvi, omet la gratuïtat d’altres prestacions bàsiques com, entre unes altres, l’atenció jurídica als presos condemnats; multiplica la burocràcia i menysprea la feina dels advocats del Torn d’Ofici.\nMalgrat que l’Advocacia en el seu diàleg amb el Ministeri de Justícia ha aconseguit importants avenços en el projecte de Llei, segueix havent-hi aspectes fonamentals que perjudiquen al justiciable: no garanteix el finançament públic ni la proximitat de la Justícia al ciutadà, desconfia i sospita dels ciutadans, menysprea la feina dels advocats del Torn d’Ofici al no garantir un pagament digne i puntual per les seves actuacions, burocratitza i fa més lenta la feina dels advocats i dels Col·legis i, sobretot, deteriora un servei de qualitat i no millora l’actual model ni ho modernitza.\nEn el Projecte de Llei hi ha temes nuclears que, si no es canvien, posaran en risc un servei públic modèlic prestat per 83 Col·legis d’Advocats i 42.500 advocats, 24 hores al dia, 365 dies a l’any, el pressupost del qual s’ha reduït 42 milions d’euros els últims quatre anys, fonamentalment a força de rebaixar de forma substancial els barems que cobren els advocats d’Ofici.\nI en aquest sentit l’advocacia va criticar que el text aprovat no garanteix el finançament públic suficient per al manteniment del sistema. El Degà del Col·legi d’Advocats de Barcelona Oriol Rusca va criticar que es vulgui traslladar el cost del servei als Col·legis d’Advocats i als lletrats que presten el servei, ja que es vol sotmetre a una homogeneïtzació -a la baixa, en el cas de Catalunya- els mòduls de pagament, que ja estan molt per sota del preu de mercat. “Els mòduls actuals ja suposen que en determinats casos els lletrats cobrin a 2 euros l’hora”, va recordar el degà dels advocats de Barcelona.\nL’advocacia jove catalana es va concentrar ahir a la tarda a Barcelona per sumar-se a la protesta iniciada a Madrid. En aquest sentit, l’advocacia jove catalana alerta que en l’última legislatura s’està produint una voràgine legislativa en el marc de la Justícia que atempta contra els drets fonamentals dels ciutadans, sobretot respecte al seu dret a la tutela judicial efectiva i a altres drets que es desprenen. Per aquest motiu, durant l’acte de protesta es va procedir a la lectura d’un manifest en contra de totes aquestes futures normes.\nEn aquest text van manifestar el rebuig a la redacció actual del projecte de llei, presentat pel Ministre de Justícia, sobre la futura reforma de la Justícia Gratuïta i el van instar al fet que millori el servei prestat al ciutadà consensuant un nou text amb els lletrats a través els col·legis d’advocats i de consumidors i usuaris.\nTambé van defensar el paper primordial dels col·legis professionals, per la qual cosa van denunciar que la proposta de Llei de Serveis Professionals degrada els col·legis professionals i oblida la tasca de garant de drets i de qualitat respecte als ciutadans. Per això van demanar als ministres d’Economia i de Justícia que elaborin un nou text amb el consens dels col·legis professionals, garantint-los mitjans econòmics per a les prestacions de servei públic que realitzen i reconeixent el seu paper històric i futur com a eixos vertebradors de la societat i com a garants de qualitat, formació i ocupació respecte dels seus professionals.\nEls joves advocats catalans van mostrar també la seva frontal oposició al projecte de Llei de Jurisdicció Voluntària. Eliminar l’obligatorietat de l’ús d’Advocat en alguns procediments “pot causar la indefensió dels ciutadans quan hagin d’actuar en un procediment i l’altra part gaudeixi de lletrat o sigui un professional del dret”, va afirmar el president del Grup d’Advocats Joves del Col·legi d’Advocats de Barcelona, Esteve Grima.


Com viuen les Germanes Pobres – Estil de vida contemplativa - Fraternitat de Clarisses, Vilobí d’Onyar\n”Una part de les dones que integren la vida consagrada i que viuen una forma de vida contemplativa, el fan com clarisses o germanes pobres seguint les petges de Clara i Francesc d’Assís.”\nCom filles de Clara, acollim el desafiament d’assumir el seu propi estil de vida, expressat en l’assumpció de valors com la simplicitat, la desapropiació, la fraternitat i l’oració.\nCridades a formar la gran família de Déu, perquè ens sentim germanes de la creació sencera, hem optat per viure aquesta crida centrades en l’oració personal i comunitària, a l’entorn de la qual es desenvolupa tota la nostra vida fraterna del dia a dia.\nLa nostra manera d’estar en el món arriba molt més enllà dels nostres convents perquè el “tresor” que hem descobert el volem compartir des de la universalitat de la nostra vocació contemplativa.\nEt convidem a què ens coneguis.\nSeguir a @clarisasvilobi\nLA NOSTRA HISTÒRIA A GIRONA\nORACIÓ PELS 50 ANYS DE PROFESSIÓ\nSI VOLS PREGAR AMB NOSALTRES...\nMONESTIR PER FRATERNITAT\nLa nostra Fraternitat es troba envoltada de pins, així com alguns arbres de fulla caduca. Com volia santa Clara, la major part de la terra roman inculta, excepte una zona en la que, amb l’esforç i cura de les germanes, s’ha creat un jardí.\nL’entorn natural a on vivim aplegades com germanes, quines vides se centren en la recerca de Déu, ens ajuda tractant de crear harmonia, element fonamental en el creixement de cada persona, de cada germana.\nLa nostra Capella, finestral obert a la naturalesa que ens envolta. Ens manté en contacte amb els canvis d’estació i estats d’ànim de la natura. Aquesta contemplació uneix tota la creació en una unitat de lloança i adoració.


Puigneró avisa que no n'hi haurà prou amb la renúncia de Robles: "La dimissió no serà a costa de no investigar" - Empordà\nPuigneró avisa que no n'hi haurà prou amb la renúncia de Robles: "La dimissió no serà a costa de no investigar"\nEl vicepresident afirma des de Nova York que hi ha "molt interès" pel 'Catalangate' entre entitats pro drets humans\nACN - Aina Martí / Nia Escolà\nNova York | 27·04·22 | 16:52\nEl vicepresident del Govern, Jordi Puigneró, atén l'ACN des de Nova York ACN\nEl vicepresident del Govern, Jordi Puigneró, ha reclamat la dimissió de la ministra de Defensa, Margarita Robles, per justificar l'espionatge del 'Catalangate' en una sessió de control al Congrés. "La qüestió ja no és si la ministra Robles dimitirà sinó quan", ha dit en declaracions a l'ACN des de Nova York. El conseller de Polítiques Digitals i Territori ha anat més enllà i ha avisat el cap de l'executiu espanyol, Pedro Sánchez, que no n'hi haurà prou amb la renúncia de la ministra i que cal posar "llums i taquígrafs" a "aquests fets tan greus de les clavegueres de l'Estat". "Aquesta dimissió no serà a costa de no investigar", ha subratllat el polític de Junts.\nEl conseller s'ha sumat a la petició dels partits independentistes i del president de l'Executiu, Pere Aragonès, que ha demanat el cessament de Robles aquest dimecres. Des de la ciutat nord-americana, Puigneró ha assegurat que les declaracions de la titular de Defensa "no sorprenen" perquè "l'estat espanyol no s'ha caracteritzat per ser una democràcia homologable" i ja està catalogat com un règim "defectuós".\nEl conseller ha aprofitat el viatge als Estats Units per reunir-se amb entitats en defensa dels drets humans, com Acces Now, Electronic Frontier Foundation, o el Centre Europeu pels Drets Humans i Constitucionals i tractar el cas.\nEn les reunions que ha mantingut a la ciutat dels gratacels, el conseller ha constatat que hi ha "molt d'interès" per seguir aquest assumpte entre les organitzacions, que després elaboren informes de qualitat democràtica. "És important que internacionalment tinguin tota la informació", ha explicat.\nDeu dies després que la revista 'The New Yorker' i el centre d'investigació Citizen Lab destapessin el cas, Puigneró ha lamentat que "només es veuen paraules i no fets" per part del govern espanyol i ha insistit que tan sols a partir d'una investigació "es podran depurar responsabilitats" per "una de les majors vulneracions de drets humans fonamentals en una democràcia europea en aquests darrers anys".


Món - Cat Diàleg - Diari Digital català\nReligióEconomiaTelevisió L’ofensiva diplomàtica russa al Nord d’Àfrica. Objectiu: aïllar Europa?\nabr. 21, 2017 0 El Kremlin porta mesos estrenyent els vincles amb Algèria, Tunísia, Líbia i Egipte. Si a més es té en compte la reconstrucció de les relacions amb Turquia, sembla que Putin cerca influir en la que és la fibra més sensible de la UE: la immigració Síria després del gas de Damasc i els míssils nord-americans\nabr. 20, 2017 0 Per què Al-Àssad estaria interessat en emprar les tan polèmiques armes químiques just quan està guanyant la guerra? I per què Trump ataca una base militar del règim i després no fa res més? Els dos mandataris estan enviant missatges, però aquests van dirigits a audiències molt diferents La tensió a Corea puja: per què cal impedir l’adopció d’una “línia dura” contra el règim de Kim Jong-un\nabr. 14, 2017 0 Mentre l’Administració Trump estudia noves mesures com atacs preventius o sancions per aïllar totalment Corea del Nord, un grup d’acadèmics sudcoreans proposa donar suport a la obertura econòmica del país com a solució definitiva del conflicte El reagrupament d’Estat Islàmic al Sahel amenaça a Europa\nabr. 13, 2017 0 El moribund “Califat” està recentrant la seva atenció al Sahel, una regió a la qual Europa està particularment exposada Cap de setmana bèl·lic\nabr. 11, 2017 0 Els atemptats a Egipte i a Suècia, i l’atac dels vaixells nord-americans a la base d’El Assad a Síria, han fet del cap de setmana del Diumenge de Rams en un mapa de sang i odi L’atac amb 59 míssils contra el règim de Síria va costar 85,55 milions de dòlars\nabr. 10, 2017 0 Estats Units ataca amb míssils la base aèria responsable de bombardejar amb gasos químics la societat civil de Khan Xaikhum la setmana passada. És la primera intervenció del govern americà des que Trump està al poder Ha de tenir Europa el seu propi arsenal nuclear?\nabr. 7, 2017 0 Apareixen veus al Vell Continent que demanen que Europa es doti de capacitats nuclears. Més enllà d’assegurar la dissuasió contra Rússia en un moment en que els Estats Units mantenen una posició ambigüa, una arma nuclear europea tindria un seguit d’importants avantatges per a la UE tant a nivell intern com extern. Perquè el col·lapse imminent d’Estat Islàmic no és una bona noticia per la lluita contra el terrorisme\nabr. 3, 2017 0 Mentre l’organització perd força a ritme constant, la seva preocupació principal ja no és la gihad global sinó la supervivència a Síria i l’Iraq. No obstant, multitud de branques territorials estan ansioses de recollir el relleu com a centre del “Califat” Síria: per fi la pau a la vista?\nmarç 31, 2017 0 Després de sis anys d’una cruenta i caòtica guerra civil, el panorama general per a Síria millora. Això s’explica en part per les recents victòries del règim de Damasc i els seus aliats i per les noves prioritats de Washington, que passen per eliminar Estat Islàmic en comptes de fer caure Al-Àssad. No obstant, a curt termini la violència sembla que continuarà És Emmanuel Macron “l’estadi suprem del populisme”?\nmarç 27, 2017 0 Macron és acusat de presentar propostes guiades únicament per la opinió pública i de tenir un programa mancat de rigor. Per a l’escriptor i empresari francès Guillaume Bigot, Macron és senzillament un populista. Per la seva banda, Marine Le Pen el considera el seu rival ideal Estats Units, Nacions Unides i la crítica situació humanitària de l’Àfrica\nmarç 23, 2017 0 Segons el Sots-Secretari General de Nacions Unides pels Assumptes Humanitaris, el món, i particularment l’Àfrica, està experimentant la pitjor crisi humanitària des de la Segona Guerra Mundial. Mentre, l’ONU es prepara per fer front a una dràstica reducció de la despesa dels Estats Units pel desenvolupament. Com l’Aràbia Saudita ha deixat d’ésser reina del petroli\nmarç 20, 2017 0 L’Aràbia Saudita s’ha vist obligada a retallar la producció de cru després de constatar que els seus rivals, l’Iran i Estats Units, suportaven molt millor els preus baixos que no pas ella mateixa. El Regne dels Saud sembla per primer cop conscient de la necessitat de urgents i profundes reformes econòmiques i socials Les forces iraquianes encerclen a Estat Islàmic al casc antic de Mossul\nmarç 17, 2017 0 Per primer cop, els jihadistes estan totalment aïllats al centre de la ciutat. Mentre, a la rereguarda, Estat Islàmic es refà i reorienta les seves tàctiques cap al terrorisme convencional Pot Corea del Nord llençar un míssil nuclear contra Washington DC o Europa?\nmarç 13, 2017 0 Pyongyang està desenvolupant míssils amb capacitat d’arribar a Europa i Amèrica del Nord Cap a una nova cursa d’armaments\nmarç 10, 2017 0 Estats Units, Rússia i la Xina desenvolupen nous míssils hipersònics capaços de transportar armament nuclear i eludir totes les defenses actuals. Això trastoca completament l’actual equilibri nuclear, existent des dels anys 70 A Síria, Estats Units està atrapat entre els Kurds i Turquia\nmarç 6, 2017 0 Tant Turquia com les Forces Democràtiques de Síria, recolzades pels Estats Units, volen capturar Raqqa, en mans d’Estat Islàmic. I totes dues intenten excloure a l’altra de l’operació. Enmig d’un conflict polític amb tints ètnics, Washington està patint les conseqüències de no haver resolt els problemes polítics quan es podia fer-ho En xifres: la defensa, una assignatura pendent d’Europa\nfebr. 27, 2017 0 Un comentari de Trump sobre la immigració a Suècia ha aixecat la indignació dels que defensen el model de portes obertes del país escandinau. No obstant, aquests obliden diversos dubtes que planen sobre Suècia, com la raó última de l’elevada taxa de criminalitat dels immigrants o els enormes costos financers del model Estat Islàmic vol fer de l’Afganistan la seva nova fortalesa\nfebr. 24, 2017 0 L’organització s’expandeix al nord-oest del país, a més de conservar influència a la frontera amb el Pakistan. Afganistan podria ser un nou centre de reclutament i entrenament de jihadistes, ja que Estat Islàmic perd constantment el seu territori original a Síria i l’Iraq De què s’ha parlat a la conferència de seguretat de Munich?\nfebr. 17, 2017 0 Paris manté intacte el seu imperi oceànic, el segon més gran del món. El fons marí amaga enormes quantitats de recursos, i França està tornant a desplegar la seva influència a la regió d’Oceania, d’enorme importància estratègica Deir ez-Zor: Un infern incessant a Síria\nfebr. 15, 2017 0 Després de gairebé tres anys de setge, la ciutat siriana de Deir ez-Zor continua resistint el ferotge setge de les tropes de l’Estat Islàmic. Aquesta borsa de resistència es troba dins del territori de l’ISIS. Gràcies al suport i proveïment aeri de les Forces Aèries Russes, els soldats i la població civil aguanten les contínues ofensives de l’enemic. Què pensen realment els europeus sobre la immigració musulmana?\nfebr. 13, 2017 0 Un estudi exclusiu de Chatham House revela que més de la meitat dels europeus estan en contra de l’entrada de més immigrants de països musulmans. Creix la desconnexió entre les elits polítiques i mediàtiques i amplis sectors de les societats europees L’armada xinesa tindrà 500 naus (contra 350 de la nord-americana)\nfebr. 10, 2017 0 La Xina va cada cop més lluny per tal de disputar l’hegemonia nord-americana a l’Àsia-Pacífic. Quines són les motivacions de Beijing i quina és la seva estratègia? Les “totpoderoses” multinacionals estan immerses en una greu crisi\nfebr. 6, 2017 0 Segons un estudi de ‘The Economist’, les multinacionals han esgotat la seva capacitat de retallar costos i impostos, així com d’innovar per sobre de les empreses locals. Els seus indicadors de rendiment mostren un retrocés durant els darrers anys En un món cada cop més incert, set prioritats pel Nou Secretari General de l’ONU\nfebr. 3, 2017 0 Antonio Guterres prengué possessió del càrrec el 1 de gener. Mentre Trump sembla preparar-se per retallar el pressupost de l’ONU, diplomàtics i ex-alts càrrecs de l’organització destaquen les qualitats del nou Secretari General, un portuguès catòlic amb amplia experiència en favor dels més desvalguts. Quines han de ser les seves prioritats? Les 10 (potencials) pitjors crisis internacionals del 2017\ngen. 30, 2017 0 International Crisis Group publica el seu panorama anual de crisis geopolítiques. Des de Síria fins a Birmània, passant pel Congo, quins són els punts calents del planeta als quals caldrà estar enguany atent? Veure més notícies EditorialL’agenda política cristiana (I)20 abril, 2017 OpinióParaules gastades21 abril, 2017Reflexions sobre la parella11 abril, 2017L’amor conjugal segons Francesc11 abril, 2017BlogsRemeis i cuina de convent Fra Valentí Serra de Manresa 10 abr. 2017La "Mona" de PasquaLa mèteo\tEl Temps. Consulteu la predicció de l'AEMET per Barcelona


Francesc Xavier Vila, Política Lingüística: "El català necessita un estat propi o propici" | Ràdio Sabadell\nFrancesc Xavier Vila, Política Lingüística: "El català necessita un estat propi…\nEl secretari de Política Lingüística, Francesc Xavier Vila, al Casal Pere Quart | Pau Duran\n23.05.2022 20:11 Pau Duran\nEl català necessita un estat que l'afavoreixi. És el que ha assegurat el secretari de Política Lingüística, Francesc Xavier Vila, a aquesta emissora:\n"Es fa molt difícil que una llengua sobrevisqui al segle XXI si no tens un estat propi o propici. El català necessita els elements d'un estat per coses tan senzilles com garantir que tot l'etiquetatge es faci en català".\nVila diu que l'estat espanyol no ha volgut demanar a Europa que el català estigui reconegut en l'àmbit d'igualtat amb la resta de llengües, tot i tenir més parlants inicials que el danès, l'estonià o l'eslovac. Segons Vila el procés de descens de la llengua és reversible, però cal prendre decisions. I per això està impulsant el Pacte Nacional per la Llengua, que s'ha presentat aquest dilluns al Casal Pere Quart, amb la presència també del regidor de Cultura, Carles de la Rosa, com a president del Consell del Centre de Normalització Lingüística de Sabadell.\nLa fase actual d'aquest procés participatiu comença presentant l'estudi acadèmic que s'ha fet, i que retrata la situació actual de la llengua. Alguns factors d'incidència són polítics, altres demogràfics, i també hi ha els tecnològics. La trobada, amb una seixantena de presents, forma part de la vintena de cites pel territori, també sectorials, i fins i tot en sessions de proximitat amb associacions i entitats, incloent-hi els màxims agents polítics i socials possibles. A partir d'aquí, es recullen propostes, fins al mes de juliol. La foto del moment diu que el català va de baixa. Ara es tracta de deliberar sobre aquest fet i preguntar-li a la gent què és el que pensa.\nA la tardor, s'engegarà la taula que redactarà el pacte. Vila ha donat una dada de cada signe. En positiu, el fet que de pares a fills no s'abandona el català. En negatiu, la constatació que en la justícia només és testimonial. Un cas ben diferent del de Finlàndia, on s'impulsa el coneixement de l'idioma en les comunitats lingüístiques diferents del finès. Si es vol participar, encara que no s'assisteixi a les sessions, és tan senzill com anar al web pacteperlallengua.gencat.cat.\nCentre per la Normalització Lingüística de Sabadell


Moderna obté un 94,1% d'efectivitat i demana autorització per a la seva vacuna a Europa i als EUA - Altaveu el diari digital d'Andorra\nModerna obté un 94,1% d'efectivitat i demana autorització per a la seva vacuna a Europa i als EUA\nEls resultats preliminars han estat corroborats després d'un estudi que ha involucrat a 30.000 voluntaris\n30/11/2020 (13:33 CET)\nL'eficàcia de la vacuna Moderna és del 94%. Altaveu\nModerna, l'empresa nord-americana que està desenvolupant una de les vacunes més avançades en la cursa contra la Covid-19, ha anunciat aquest dilluns els resultats del seu assaig clínic de fase III per provar l'eficàcia de la mRNA-1273. Els resultats preliminars han estat corroborats després d'un estudi que ha involucrat a 30.000 voluntaris als Estats Units.\nL'eficàcia d'aquesta vacuna és d'un 94,1% segons la pròpia Moderna, dades que els han animat a presentar aquest dillyuns a l'agència de medicaments dels Estats Units (FDA) l'autorització per a l'ús d'emergència d'aquesta vacuna, a l'igual que va fer Pfizer fa uns dies amb la seva. També van a sol·licitar a l'Agència Europea de l'Medicament una autorització condicional per a la comercialització de la mRNA-1273 a Europa, que fa just una setmana va anunciar l'adquisició de 160 milions de dosis de la vacuna.\n"Creiem que tenim una vacuna que és molt eficaç. Ara disposem de dades que ho proven ", ha explicat el director mèdic de l'empresa, el doctor Tal Zaks. "Esperem jugar un paper important per revertir aquesta pandèmia". El virus ha causat al voltant de 1,5 milions de defuncions al món.


Dos cardonins formen part del grup de 13 investigats que avui han comparegut davant el jutge\nRoger Junyent | @RogerJunyent ACN | MANRESA/FIGUERES\n06·11·20 | 18:30\nConcentració de suport als encausats davant dels jutjats de Figueres ACN\nEls dos primers bagencs dels 16 que són investigats pel tall de Tsunami Democràtic a la Jonquera s'han negat a declarar, avui, davant del jutge que instrueix la causa. Formaven part del grup de 13 persones d'arreu de Catlaunya que estaven citades pel titular del jutjat d'Instrucció número 4 de Figueres pel tall de l'autopista AP-7, a la Jonquera que va tenir l'11 i 12 de novembre de l'any passat en el marc de les protestes per la sentència que condemnava els líders del procés independentista.\nTot i que s'han negat a declarar, els investigats si que han demanat saber el motiu pel qual se'ls havia citat. El jutge els ha aclarit que era per tallar l'AP-7 al quilòmetre zero a la Jonquera, impedir la lliure circulació de vehicles i provocar danys a la via.\nL'advocada d'Alerta Solidària, Eva Pous ha lamentat la quantitat de recursos públics que s'estan destinant a aquest procediment i considera que si no s'ha arxivat encara és per «interès polític». «El que s'ha volgut és buscar un càstig exemplar contra les persones que es van manifestar aquell dia», va assenyalar la lletrada. Pous també ha assegurat que un dels objectius d'aquesta causa és «criminalitzar el dret de manifestació de l'independentisme»».\nA part dels dos bagencs, avui també estaven citades onze persones més, la majoria dels quals també eren de poblacions de lluny de Figueres. Alguns fins i tot s'havien llevat a les 5 de la matinada per poder arribar a temps a la capital de l'Alt Empordà.\nEn aquest sentit, Pous ha lamentat que el jutge hagi denegat repetidament la possibilitat de fer les declaracions dels investigats a través de videoconferència o bé desplaçar-se al jutjat més proper al seu domicili «malgrat que estem en plena segona onada de pandèmia», ha recordat.\nUn altre dels advocats que s'ha hagut de desplaçar fins a Figueres per aquestes declaracions és Jonathan Cortijo, que defensa dues persones del Baix Camp. L'advocat també ha afirmat que estan «molt tranquils» en relació als fets que s'investiguen i creu que aquesta causa s'acabarà arxivant.\nLes declaracions per aquest cas van començar el passat mes de setembre i en total hi ha 197 investigats, de les quals 16 són del Bages. Els dos bagencs que van declarar, els primers investigats de la comarca en fer-ho, ahir són veïns de Cardona, segons van explicar fonts de Bages pels Drets Civils.\nD'altra banda, mentre els investigats estaven davant del jutge, a l'exterior de l'edifici dels jutjats de Figueres s'hi han concentrat una trenta de persones que els han mostrat el seu suport.


L´EP i JO. Diari de una amistad no desitjada.: QUARANTA I CINC - L'EP I JO .- Canvits i reptes.\nQUARANTA I CINC - L'EP I JO .- Canvits i reptes.\nSantiago de Cali (Colòmbia).\nLes meues maletes han anat per davant. Només em vaig quedar amb el que necessitava els dies d'estada al Huila.\nHavia de seguir el camí.\n- Cal sortir d'hora. Només hi ha un transport diari cap a Popayán. Allà, a la terminal tens moltes opcions per enllaçar cap a Cali.\nEl que en principi semblava viatge de vistes i paisatges, L'Argentina (Huila) - Assumpció de Popayán (Cauca), no ho va ser. La sortida primerenca, amb poca llum ambiental, em va privar, que en una bona part del viatge pogués observar el territori que estàvem creuant en direcció al meu destí. I quan la llum va ser suficient per veure, no podia apartar la meua mirada del conductor. Feia la impressió que conduïa adormit amb els ulls oberts. No transitarem per carretera fins ben avançat el viatge, gairebé tot va ser per una pista de muntanya en força bon estat.\nL'enllaç de Popayan va ser ràpid i la resta del viatge fins Cali ho vaig passar dormitant. Les pastilles, el matinar i la tensió soferta durant la vigilància del conductor zombi, van ser el còctel de cascall que no em deixava obrir els ulls. Però si em vaig assabentar, quan els cabells de la noia que estava de peu al passadís de l'autobús es van ficar a la meva boca. O quan la senyora del seient del costat, va vomitar silenciosament.\nEls primers dies a Cali, no tenien bastants hores. El relaxament de l'estada al Huila va ser una benedicció, em van donar aire més que suficient per posar-me a to.\nEl Gato del Rio - Cali\nLa Fundació Parkinson de Colòmbia és una organització sense ànim de lucre, fundada l'abril de 2004. L'entitat té com a finalitat ajudar els pacients amb Malaltia de Parkinson i els seus familiars. Entre les seves pretensions està, a més de rehabilitar, i educar per aconseguir en els pacients hàbits sans i autonomia en la seua vida diària, ser suport per a afectats i familiars. Entre els seus interessos esta, la col·laboració amb altres organitzacions socials que persegueixin fins relacionats amb la Malaltia de Parkinson.\nEl primer que va cridar la meua atenció va ser la joventut del personal i la simpatia. El tracte amigable, fins i tot familiar, que es donava entre els professionals, pacients i familiars.\nLa música i el ball a Cali és consubstancial amb el caràcter i forma de viure dels caleños. Des de fa 13 anys vinc escoltant les bondats de la música i el ball a la EP. La música, gairebé tota m'apassiona, però per al ball, sóc un negat i no he trobat la manera de deixar-me anar. Conseqüents amb l'actitud caleña, el ball és la primera activitat, alguns dies, abans de començar reunions d'integració per cohesionar el grup, els diferents tallers o activitats. Les la fisioteràpia, exercicis per mantenir el to muscular, la teràpia ocupacional, Fonoaudiología, rehabilitació cognitiva, suport emocional, i tallers d'activitats de la vida diària, inclosos els familiars, componen el programa de la Fundació.\nLes noves activitats, els nous companys, la ciutat, el clima, la casa, el llit ... .. Mare meva !!!!. Que canvi.\nNo obstant això he intentat integrar-me i alguna cosa he avançat. Els meus nous companys m'han mostrat una deferència especial. Sembla que tenen un coneixement previ meu, ia més amb bones referències. Bé, Google fa miracles.\nTota nova situació necessita un temps d'adaptació, en el qual hi ha moments de defalliment, pessimisme, o dubte, l'encert o no de l'elecció.\nHe vist en aquests quatre mesos, on són els meues punts a aprofundir. L'equilibri, la postura, la respiració i la deglució. Però on més èmfasi he de posar és en la part cognitiva.\nEn la meva vida, la memorització no ha estat el fort. Era més còmode prendre nota, portar una "chulleta". Des que Internet amb Googel, contesta a qualsevol pregunta o dubte, ¿per què utilitzar la memòria ?.\nAprendre els noms dels més de vint professionals, i dels gairebé cinquanta pacients del meu grup, segueix a dia d'avui, sent un repte.\nEls canvis que s'han produït en la meua vida des aquell 5 de desembre de 2005, en què la doctora Roig va sentenciar quin era el mal que havia adquirit, tot i ser de gran envergadura, he sabut, en part inconscientment, capejar el temporal. La meua preocupació en saber com encaren la situació d'altres, en algun cas, éssers excepcionals que han camviat els meus prejudicis. Situacions que m'han fet veure la vida d'una altra manera. Amargs alguns, molt amargs. Però de cap manera cap situació em portará a la desesperança, tinc plena confiança en les meues forces i possibilitats i vaig aprofitar tot allò que millore i enriqueixca de cara a un futur que no em fa por.\nAixò últim és el meu lema i el meu propòsit.\nPublicat per Vicent Ibañez i Mas a 13:43


adamantium comics: Punisher vs. Bullseye\nCómic esperat.... ja havia llegit algo del duel que mantindrien aquests dos "pendejos" en aquestes pàgines i estava ansiós de gaudir-lo. Ja sé que són dos personatges que se'ls pot tractar molt amb l'humor de caca, culo, pedo, pis.... però és que a mi em fa molta gràcia si està ben dirigit, sobretot en el cas de Punisher quan està dirigit pel genial Garth Ennis. En el cas de Bullseye també li poden donar aquest tracte però estem tant acostumats a veure'l ja que és un dels habituals enemics de Daredevil i precisament "el hombre sin miedo" no és molt donat a històries amb humor de quinceañeros borratxos de cap de setmana. Però bé, tot semblava que seria un cómic per gaudir.\nUn cop el tinc a les meves mans una alegria i un dubte.... l'alegria va ser veure que Steve Dillon plasmaria les il.lustracions en el paper i el dubte era Daniel Way en el guió. No dic que sigui mal guionista, però no crec que tingui el punt gamberro que pot tenir el senyor Ennis i que tant bé hagués anat en aquesta història. A més a més, és el que està guionitzant Lobezno i no és molt brillant el que porto llegit en els últims 6 mesos que diguem, amb aquest rotllo del Origins II.\nPerò bé, el vaig agafar amb tot el carinyu que tenia acumulat de l'espera.... i per molt carinyu que li posés a la lectura, aquesta no acabava d'enlairar-se. Em vaig trobar amb una història molt senzilla, amb pocs diàlegs i de lectura massa ràpida.\nContracten al senyor Bullseye per carregar-se al nostre castigador particular, tema bastant recorrent últimament, i llavors comencen tot de moviments realitzats per l'home de la diana en el front que el porten a una posició de ventatge en les últimes pàgines. Aquesta situació es resol de forma bastant simple i sense gaire sentit o almenys jo no li vaig trobar el que....\nEn definitiva, una història que en alguns moments et fa passar una bona estona però que no deixa de ser una anècdota en la vida d'aquests dos personatges Marvel. Dillon m'encanta dibuixant les històries de Punisher però ha d'anar acompanyat d'Ennis per obtenir el màxim reclam del lector..... bés esperem que Ennis es desdigui de deixar de guionitzar a Punisher i així a veure si tornem, a veure un enfrontament entre aquests dos gamberros malparlats....


Jordi Beascoechea, Ana Vidaor, Jan Isern i Lisa Vallcorba campions del 9è Trofeu Infantil La Molina | Federació Catalana d'Esports d'Hivern\nHome / Esquí alpí, General / Jordi Beascoechea, Ana Vidaor, Jan Isern i Lisa Vallcorba campions del 9è Trofeu Infantil La Molina\nJordi Beascoechea, Ana Vidaor, Jan Isern i Lisa Vallcorba campions del 9è Trofeu Infantil La Molina\nEls dies 4 i 5 de febrer vam recuperar el 9è Trofeu Infantil La Molina, previst en un inici pel 28 i 29 de gener.\nMalgrat les males previsions del temps, la prova es va poder celebrar amb normalitat aquesta vegada. La cursa, organitzada per Molina Club d’Esport i puntuable per al Circuit de la Lliga Catalana Infantil d’Esquí Alpí de la FCEH, va acollir prop de 120 corredors que van disputar dos eslàloms a dues mànegues.\nEl dissabte en Jordi Beascoechea del LMCE (1:22.30) va ser el corredor més ràpid en la pista Estadi Roc Blanc de La Molina. En David Eseverri del CAEI (1:22.79) i en Marc Vilalta del GRANUEC (1:22.88) van ser els encarregats de completar el podi. Les companyes de l’equip CAEI, L’Ana Vidaor (1:24.50) i la Jana Suau (1:25.32) van ser les protagonistes femenines del primer eslàlom, sent la primera i la segona classificades respectivament. L’Arrieta Rodriguez del CEVA (1:25.75) va tancar el podi.\nEn Jan Isern del GRANUEC i la Lisa Vallcorba del CEVA van ser els vencedors de l’eslàlom del diumenge. En Guillem Bosch del S.C.C (1:40.15) i l’Aleix Sellol del LMCE (1:40.15) van ser segon i tercer. La Victoria Cubiña del GRANUEC (1:41.70) va ser la segona més ràpida de la jornada, mentre que l’Ana Viador (1:41.79) aquesta vegada va quedar en 3a posició.


Gandia serà la primera ciutat no capital de província en gestionar penes alternatives a la presó - Diari Serpis\nGandia serà la primera ciutat no capital de província en gestionar penes alternatives a la presó\nLa regidora de Gandia Liduvina Gil ha anunciat que el pròxim dia 4 de desembre es va procedir a la signatura de l’acord de cessió de l’edifici de propietat municipal situat a la cantonada de les avingudes del Grau i Alacant, a la secretaria general d’Institucions Penitenciàries, per a gestionar el compliment de penes alternatives a la presó.\n«És una mesura en la qual hem estat treballant els últims mesos per establir un departament d’administració penitenciària que permetrà als ciutadans judicialment sentenciats, el compliment de penes o mesures alternatives en forma de desenvolupament de tallers o d’atenció psicosocial«. Es tracta del primer d’aquests centres que es posarà en marxa en una ciutat que no és capital de província. Una mesura que també atendrà aquest tipus de casos d’altres comarques i que atendrà, segons les primeres estimacions, unes 400 persones. «Pretenem evitar l’entrada a la presó de persones que, per alguna raó, han comés algun tipus de delicte o han tingut algun problema puntual però es troben totalment integrades en la societat. Les presons no poden ser l’única alternativa, hem de comptar amb espais per reeducar» va declarar Gil.\nFinalment, la regidora delegada de Sanitat ha informat que la Junta de Govern ha aprovat la sol·licitud de sengles ajudes a la Conselleria de Sanitat per a realitzar treballs de millora en el Consultori Auxiliar de Benipeixcar i del Consultori del Raval.\n«Es tracta d’edificis de propietat municipal on no podem realitzar treballs de millora a causa de la situació econòmica i amb aquests ajuts podrem realitzar els treballs per atendre millor a la ciutadania«.\nEn total s’han aprovat sol·licituds per valor de 18.289,05 € per al Consultori Auxiliar de Benipeixcar i de 74.101,05 € per al centre de Benipeixcar.


El cicle hidrològic és el que explica com es mou l'aigua a la Terra.\npaper dels oceans en el cicle hidrològic\npunts importants del cicle hidrològic\nUn percentatge molt petit de l'aigua que arriba als continents és aprofitat per l'home. L'any 1980 la quantitat d'aigua utilitzada per l'home a nivell mundial es calcula que va oscil·lar entre 2.600 i 3.000 Km3. D'aquesta quantitat:\nSeguint les faldes de les muntanyes, l'aigua d'escorrentia d'algunes d'elles acostuma a convergir al fons d'una vall on el nivell freàtic supera la superfície. D'aquesta forma, l'aigua s'encarrila i s'ordena en sistemes de drenatge compostos per petites rieres que s'uneixen per a formar grans rieres que desemboquen en un riu.


Dues derrotes amargues aquest cap de setmana – elgarrotxi.cat – Olot, Garrotxa, Girona\nDues derrotes amargues aquest cap de setmana\n13 Març, 2018 Redacció Garrotxa 0\nEls equips de Divisió d’Honor i de Tercera Nacional del CTT Olot, surten derrotats dels seus partits a la pista olotina.\nEls de DHM no aprofiten el seu partit davant un Borges que es va presentar sense el seu millor jugador Dani Torres i cauen derrotats per un dolorós 2-4. En aquest encontre Pankaj no va poder sumar cap punt, va perdre els seus dos enfrontaments per ajustats 3-2, i això va incidir directament en el resultat. L’equip va veure el debut d’Òscar Gallego, que va aconseguir un punt, igual que el seu company Roca, però no van ser suficients per evitar la derrota. Amb vuit victòries i set derrotes l’equip se situa en cinquena posició, però cal no confiar-se perquè qualsevol rival et pot guanyar, i la salvació la marca un equip amb cinc victòries.\nEls de Tercera Nacional que venien de guanyar a Ripoll, davant el seu immediat perseguidor, ensopeguen davant el cuer CTT La Bisbal per 3-4, i veuen el seu principal rival a una sola victòria, això sí amb el average a favor. Jugaren Puigmal (2), Pons (1) i Coba.\nEls altres equips aconsegueixen la victòria\nEspecialment significativa la victòria a Segona Provincial de l’equip “B” davant el Ciutat de Girona per 4-2. L’equip olotí, sense Jaume Borràs, es va imposar amb punts de Jaume Bahí (2), Bonada (1) i Calim (1).\nA Primera Nacional victòria fàcil davant el cuer Torelló per 1-5, amb punts de Panareda (2), flores (2) i Bahí (1).\nEls de Preferent continuen el seu pas ferm, i aconseguien guanyar per 4-2 el CTT Palafrugell.\nJugaren Nogué i Toledo, que aconseguien dos punts cadascun i Serrano, que en aquesta ocasió no va poder sumar.\nEl Bosc segueix la gira després de participar al concurs de Barcelona\nJoan Reyné i Clàudia Galícia, protagonistes de la XVIII Pocatraça


Gener de 2015 – Pàgina 2 – No cal que en facis gaire cas\nJa és tot un clàssic allò que en política es pot fer de tot menys el ridícul. Però vet aquí que la realitat sempre acaba superant els millors guions de ficció imaginables. Un bon exemple de líder polític que sembla condemnat a anar posant-se de peus a la galleda és, darrerament, Pedro Sánchez. I és que a les seves declaracions per a determinats programes especialment frívols de televisió, o a ser capaç de penjar-se d’un molí aerogenerador d’una coneguda companyia elèctrica, no especialment apreciada pel comú dels mortals, ara cal afegir la seva capacitat per perdre’s en una gran ciutat.\nSánchez estava convidat a una conferència a la Universitat George Mason, de Washington, però vet aquí que es va confondre d’adreça, es va perdre i va fer una hora tard, amb la qual cosa es va suspendre la seva intervenció i va haver d’entomar els irònics comentaris del rector. Tot un despropòsit digne de Paco Martínez Soria a “La ciudad no es para mi“. Marca Espanya pura i dura, un cop més.\nAixò és el que hi ha, i amb aquests bous toca llaurar. Francament, més m’estimo les picabaralles de pati d’escola d’aquí que la malaptesa i el ridícul internacional d’algú que aspira a governar allà.\nSi no vols caldo…\nAllò que si no vols caldo, dues tasses, és el que m’ha vingut al cap després de tenir notícia de les instruccions d’un imam contra els ninots de neu. Segons ell, amb neu, no es podem fer més que representacions inanimades. Els ninos no entrarien dins d’aquesta categoria.\nDeixant a banda el que pugui dir la norma islàmica al respecte (i val a dir que dubto molt que en parli), ha estat difondre’s aquesta fàtua i va i neva a Aràbia Saudita. Casualitat? provocació divina? Desaprovació tàcita? No ho sé. Ni falta que fa. El que sí que faria falta, però, és començar a situar les coses al seu lloc. Un ninot de neu és un divertiment, una religió és una cosa molt més seriosa, i barrejar-ho tot sempre acaba generant monstres.\nNo sé si la neu és benvinguda o no a l’Aràbia, però com a mínim, segur que trenca la rutina i propicia un nou divertiment. I en aquesta vida, prou que val la pena divertir-se una mica, i més si és d’una manera tan innocent com jugant amb la neu.\nPotser valdria la pena que aquells que dicten les normes, allà i aquí, pensessin un moment, abans de dictar-les, si realment serviran per fer-nos l’existència més agradable i la vida més feliç, al conjunt dels mortals que diuen servir. Igual canviava alguna cosa. O se n’estaven de segons quines ocurrències.


Barcelona millora el seu paisatge! - Institut Municipal d'Educació de Barcelona - CCCBeducació\nXV Audiència Pública per als nois i noies de Barcelona\nL’objectiu de l’activitat és fomentar la participació dels nois i noies en les qüestions que afecten la ciutat i que aquesta els escolti com a ciutadans i ciutadanes de ple dret, alhora que facilitar avançar cap a una democràcia participativa.\nL’Institut d’Educació de l’Ajuntament de Barcelona convoca, des de fa 15 anys, l’Audiència Pública als nois i noies de la ciutat. És una activitat especialment pensada per a l’alumnat de 6è de primària, secundària i batxillerat (entre 11 i 17 anys).\nLa fórmula de l’Audiència Pública promou un model de participació democràtic i té un valor pedagògic ja que permet repensar la ciutat com a entitat educadora i transmissora de valors democràtics i cívics: fruit d’un aprenentatge en què la infància i la joventut són els protagonistes principals.\nL’Audiència Pública als nois i noies de la ciutat se serveix d’un mecanisme municipal de participació ja establert per configurar un espai de diàleg i participació dels joves escolars com a ciutadans de ple dret. Cada any es proposa un tema diferent d’interès per als joves, per tal d’intercanviar idees, imaginar i buscar solucions raonades i raonables i, finalment, emetre les seves opinions i demandes per millorar la ciutat i la qualitat de vida dels seus ciutadans i ciutadanes.\nDesprés d’un procés col·lectiu de reflexió durant tot un curs escolar, els joves alumnes presenten les seves conclusions i propostes en una Audiència Pública del consistori presidida per l’alcalde.\nAquest curs, la XV Audiència Pública, té com a objectiu fomentar en l’alumnat participant la curiositat pel coneixement del paisatge urbà com a bé comú i entorn de convivència, amb referències a tot tipus d’edificis i a tots els barris i districtes de la ciutat. Alhora que cercar l’opinió del jovent sobre les mesures que cal prendre per tal de protegir i millorar la qualitat del paisatge urbà de la ciutat, entenent que un paisatge urbà harmònic i amable aporta qualitat de vida i incideix de forma positiva en el dia a dia de les persones.\nA l’Audiència Pública d’aquest curs participen al voltant de 1000 nois i noies de diversos centres educatius (veure document adjunt).\nRelació centres participants\nCartell de la XV Audiència Pública


Tren Palma-Sóller - Estacions - Son Reus\ntrenscat > Illes Balears > Ferrocarril de Sóller > Tren de Sóller > Estacions > Son Reus\nMostra Ferrocarrils de Mallorca en un mapa més gran El baixador de Son Reus (PK 7,3) constitueix actualment el punt de partida dels trens reservats per agències, donada la bona comunicació amb la xarxa viària de l'illa i la disponibilitat d'espai d'aparcament. El baixador disposa de dues vies, la general i una desviada a la dreta d'aquesta. Hi ha una única andana a l'esquerra de la via general que comunica amb la zona d'aparcament d'autocars. Els trens només paren al baixador si algun usuari ho sol·licita.\nArribant a Son Reus, amb el senyal de xiular (agost 2012) Entrada al baixador pel costat Palma (agost 2012) La via desviada des de dalt d'un dels trens (agost 2012) Vista general del baixador, amb la via desviada i l'aparcament d'autocars (agost 2012)\nFinal de la via desviada, que s'utilitza per a fer les maniobres dels automotors (agost 2012) Pas a nivell del camí dels Reis, a la sortida del baixador de Son Reus cap a Sóller (agost 2012)\n< Son Sardina


Alzira renova les reixes i trapes d’albelló per unes de material reciclable d’última generació per evitat robatoris - Serveis Urbans Alzira\nDes de la Regidoria de Gestió Urbanística de l’Ajuntament d’Alzira, en col•laboració amb l’empresa concessionària Aguas de Valencia, i davant dels robatoris que han estat produint-se en algunes zones de la nostra població, es portarà a terme una renovació de les reixes i trapes dels albellons als polígons industrials de la ciutat. Esta mesura tracta de realitzar el disseny, fabricació i l’adquisició en propietat d’uns motlles amb els quals poder fabricar les reixes i trapes de l’albelló model Alzira, utilitzant un material plàstic (polietilé) d’última generació, reciclable i d’alta densitat.\nCal destacar que la ciutat d’Alzira disposa d’uns albellons específicament dissenyats per a este abastiment, i que donen resposta a les especials condicions climatològiques que patim, ja que l’albelló model Alzira té una gran capacitat per a l’evacuació de les aigües pluvials, degut al seu gran tamany, amb la qual cosa garantix en tot moment l’absència de males olors, ja que també és de tipus sifònic.\nL’actual albelló model Alzira està compost exteriorment per una reixa metàl•lica, per on entra l’aigua, i una tapa metàl•lica, per on es pot netejar la seua part sifònica.\nAmb este projecte està prevista l’adquisició de més de 2.000 peces de trapes i reixes d’albelló i compta amb una inversió de 16.342,865 euros per a la substitució de les unitats ubicades als polígons industrials de la ciutat.\nSegons declara el regidor de l’àrea responsable, Fernando Pascual: “Hem sabut que el model de reixes i trapes d’Alzira és singular i especial a la resta, ja que en el seu moment va ser dissenyat per a un clavegueram més gran que l’habitual, degut al fet que estem en una zona de gran acumulació d’aigua per les pluges. A hores d’ara renovarem estes trapes i reixes als polígons, com a mesura de prova i degut també al fet que s’han enregistrat diverses sostraccions d’estes peces úniques, i al mateix temps continuem aportant mesures i materials que ajuden a fer d’esta ciutat una ciutat més sostenible”.\nL’Ajuntament d’Alzira instal·la un punt de recàrrega d’energia de vehicles elèctrics a la plaça del Regne\n“Tal com diuen els experts, estem vivint un temps de canvi i la tecnologia afavorix en gran mesura…


SIGNIFICATS DE LES CARTES DEL TAROT DEU D'ESPASES - VESTIT D'ESPASES: SIGNIFICATS DE LES CARTES DEL TAROT\nPrincipal Vestit D'espases: Significats De Les Cartes Del Tarot Significats de les cartes del tarot deu d'espases\nSignificats de les cartes del tarot deu d'espases\nVestit d'espases: significats de les cartes del tarot > Significats de les cartes del tarot de deu espases\nParaules clau deu d'espases\nVERTICAL:Finals dolorosos, ferides profundes, traïció, pèrdua, crisi\nINVERTIDA:Recuperació, regeneració, resistir un final inevitable\nDeu d'espases Descripció\nThe Ten of Swords mostra un home estirat boca avall, aparentment mort, amb deu espases a l'esquena. Una capa vermella cobreix la meitat inferior del seu cos com a senyal de dignitat quan abandona aquest món. Mentre el cel fosc és ominós, el sol surt a l'horitzó, aportant un renovat sentit d'esperança i oportunitat. El mar en calma al fons també aporta consol, cosa que suggereix que fins i tot en moments de foscor, hi ha una sensació de pau i calma.\nDeu d'espases verticals\nThe Ten of Swords marca un final dolorós però inevitable. Per exemple, una relació pot acabar sobtadament, la teva feina es pot trencar o un contracte es trenca. És com si aquest final hagués sortit del blau i hagués sacsejat el teu món. No t'hauries esperat mai, però ara ha passat, tallant fins al nucli i deixant-te sentir com si el món s'hagués ensorrat al teu voltant. Estàs afligit pel dolor d'aquesta pèrdua impactant i et preguntes si mai tornaràs a estimar o trobar feina o confiar de nou.\nQuan el Deu d'Espases apareix en una lectura del Tarot, és possible que siguis víctima de la traïció o l'engany d'una altra persona. Et sents com si t'haguessin apunyalat a l'esquena i t'estiguessis de les accions d'una altra persona. És possible que la teva parella t'hagi enganyat, un company pot difondre rumors desagradables sobre tu o un membre de la teva família t'ha traït la confiança. El dolor infligit és profund no perquè el que han fet sigui perjudicial, sinó perquè saps en el fons que això marca el final de la teva relació tal com la coneixes amb ells. A més de sentir el dolor, pots lamentar la pèrdua de la relació.\nThe Ten of Swords pot suggerir que esteu assumint el paper de 'víctima' amb l'esperança que els altres us compadeixin i us salvaran de la desesperació. No pots canviar les accions d'una altra persona, però pots canviar la teva manera de respondre. Fins i tot si t'han fet mal o t'han traït, ara tens l'opció d'aixecar-te i seguir endavant amb la teva vida, en lloc de caure en un munt esperant que algú s'apiadi de tu.\nD'aquesta manera, el Deu d'Espases consisteix a deixar anar i acceptar les vostres circumstàncies actuals. Ja no et resisteixes al canvi, sinó que permets que succeeixi, encara que et provoqui dolor i dolor inicials. Reconeixes que hi ha d'haver un canvi per facilitar la renovació i permetes que es produeixi en lloc de lluitar-hi.\nLa bona notícia és que el Deu d'Espases marca la prova final: no us arribarà més dolor d'aquesta font. L'hora és més fosca abans de l'alba, i cal experimentar tot l'impacte del que ha passat abans de poder avançar i començar de nou. Serà fàcil? No. Però, aquesta prova durarà per sempre? No.\nAixeca't del terra i reflexiona sobre què et va passar i per què, i què pots aprendre de l'experiència. Quan feu això, el dolor i el dolor s'esvairan, i aviat veureu per què calia passar tot això perquè pugueu evolucionar cap al vostre màxim potencial. El dolor i el mal que has patit no han anat sense propòsit. Utilitzeu el poder positiu dins vostre per aprendre del vostre dolor i extreure saviesa de la derrota.\nDeu d'espases invertides\nEl Deu d'Espases invertit indica que estàs lluitant contra un canvi o final inevitable perquè no estàs preparat per afrontar el que està passant. Tanmateix, com més us resistiu, més s'allargarà aquesta situació, així que és hora d'arrencar l'embenat (per molt dolorós que sigui) i acabar amb això perquè pugueu començar de nou. Confia que tot està passant per una raó i encara que sigui difícil d'entendre el que estàs passant, saps que està donant lloc al teu creixement i regeneració personal a llarg termini.\nDe la mateixa manera, el Deu d'Espases invertit pot representar una situació antiga que va acabar malament. Encara portes ferides, però les has enterrat tan profundament que no t'adones que encara estan presents (i et fan mal). Aquests vells dolors s'han de tractar d'una vegada per totes. Pot ser difícil aprofundir-hi, però és l'única manera d'alliberar-se d'aquest dolor i deixar-lo passar de la teva vida.\nEl deu d'espases invertit us anima a reavaluar les vostres circumstàncies i deixar anar qualsevol aspecte de la vostra vida que ja no us serveixi. En lloc d'estar en el teu passat dolorós, és essencial mirar cap endavant i adonar-te de com aquests esdeveniments t'alliberen per remodelar la teva vida i triar una nova direcció per tu mateix. Pots alliberar-te del teu passat i crear un nou sentit de tu mateix.\nFinalment, el Deu d'espases invertit pot aparèixer com un senyal de benvinguda que el dolor i la tristesa que has sentit s'estan acabant. Quan està cap per avall, les espases de l'esquena de l'home sembla que cauen, alliberant-lo del dolor i la ferida que ha patit. Esteu alliberant els records del passat i donant-vos l'oportunitat d'avançar amb una sensació de renovació i esperança per al futur.\nrei de copes com et veu algú\nSignificat de la carta del tarot as de copes\non es va casar jfk jr


Les cinc drogues més adulterades l'any 2011\nLa crisi impulsa el consum d''speed' com a alternativa barata a la cocaïna\nAURI GARCIA MORERA Barcelona 09/05/2012 13:25\n260x366 El 65% de les pastilles d'èxtasi contenen només MDMA El 65% de les pastilles d'èxtasi contenen només MDMA\nUn estudi de l'Associació Benestar i Desenvolupament (ABD) conclou que la taxa d'adulteració de les drogues ha arribat al nivell més elevat dels últims anys, després d'analitzar prop de 3.000 mostres facilitades per consumidors catalans, balears, andalusos i madrilenys.\nAquestes són les cinc drogues més adulterades durant l'any 2011, segons l'estudi d'ABD, que destaca la importància de saber què s'està consumint en realitat:\nDe les mostres analitzades per l'estudi, tan sols el 3,9% contenien només anfetamina, mentre que en la majoria estava combinada amb adulterants o diluents. En un 16,1% de les mostres presentades com 'speed' no s'hi va trobar rastre d'aquesta substància. Els impulsors de l'estudi destaquen que la crisi ha impulsat el seu consum com a alternativa barata a la cocaïna.\nLa cocaïna és una altra de les substàncies més adulterades. Només un 4,7% de les mostres analitzades contenien només cocaïna, mentre que el 16,3% no en tenien gens. L'estudi ressalta que se sol combinar amb diversos adulterants al mateix temps, cosa que fa que els riscos siguin encara més grans, i que el més present és un analgèsic retirat del mercat per la seva toxicitat per al fetge.\nTot i tenir una taxa d'adulteració més baixa, amb un 59,1% de mostres pures, la ketamina preocupa els impulsors de l'estudi per la seva evolució. En ser una legal en veterinària, solia trobar-se amb més puresa, però això ha canviat darrerament. L'ús de la metoxetamina com a adulterant, sense que el consumidor ho sàpiga, suposa un risc important: és més potent i els efectes duren més.\nÈxtasi en pols\nLa composició de l'èxtasi és lleugerament diferent en funció de la forma amb què es ven. De les mostres d'èxtasi en pols, el 62,2% contenien només MDMA i tan sols el 16,6% no contenien cap quantitat de la substància anunciada. El més freqüent és la combinació entre MDMA i diluents, mentre que l'ús d'adulterants és molt reduït.\nÈxtasi en pastilles\nEn forma de comprimits, el percentatge de mostres que contenen només MDMA puja fins al 65%. Per contra, es detecta una presència més important d'adulterants com m-CPP. A més, el 31% de les mostres de pastilles venudes com èxtasi no contenien MDMA sinó altres substàncies.