Понеділок, 11 березня 2019, 13:05\nУправління Служби безпеки України у Волинській області офіційно заявило, що будь-яких процесуальних дій щодо працівників ТРК «Аверс» не проводить.\nПро це повідомили у регіональному відділенні СБУ.\nЗаяви, викладені керівництвом телеканалу, є безпідставними та не ґрунтуються на жодних доказах. Зазначимо, що для підтвердження чи спростувань своїх «здогадок» керівництво ТРК «Аверс» до управління офіційно не зверталося. Також в управлінні наголосили, що СБУ діє винятково у правовому полі відповідно до чинного законодавства України.\nНагадаємо: колектив телеканалу "Аверс" із власних джерел дізнався, що начбето проти ЗМІ спецслужби можуть порушити справу щодо розпалювання міжнаціональної ворожнечі.\n"З достовірних джерел, які наразі не хочемо розкривати, ми дізналися, що СБУ починає стосовно нас якісь «розробки», – розповіла в коментарі НСЖУ директорка телеканалу «Аверс» Наталія Московка. – Буцімто спецслужби довго думали, як нас зачепити, аж тут на каналі вийшло інтерв’ю з блогером Анатолієм Шарієм, тож СБУ вирішило під цей «шумок» порушити справу щодо розпалювання міжнаціональної ворожнечі".\nЩоправда, офіційно про таке провадження телеканалу не повідомляли.\nТакож Московка зазначила, що спецслужби наполегливо рекомендують працівникам державних, комунальних структур не співпрацювати з каналом, не давати нам коментарів.\n"Чому до нашого телеканалу настільки підвищений інтерес СБУ – сказати важко. «Аверс» завжди був в опозиції, владу ніколи не хвалили, але подібного раніше не було", – сказала журналістка.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: "Програму "Відкрита влада" на "Аверсі" фінансують з бюджету Луцька", – Вусенко\nЗМІ Аверс СБУ


Авангардистська література Америки 50-х років | Твори на вільні теми\nГоловна ⇒ 📁Твори на вільні теми ⇒ Авангардистська література Америки 50-х років\nАвангардистська література Америки 50-х років\nАвангардистська література Америки 50-х років обігнала багато в чому авангардизм Західної Європи 60-х років, оскільки виступила з бунтом проти “цивілізації споживання”, “масового суспільства”, яке склалося в США раніше, ніж в країнах Західної Європи. Це був бунт проти стирання індивідуального, проти усередненого, стандартизації, поглинання матеріальних цінностей і презирства духовних, що охопило все суспільство. Широку популярність отримав роман К. Кізі “Політ над гніздом зозулі” . Велику роль у його популярності зіграла екранізація\nрежисером М. Форманом цього роману з Дж.\nНіколасом в головній ролі.\nДія роману розгортається в психіатричній лікарні, а розповідь ведеться від імені одного з пацієнтів – велетня індійця Брума Бромдена. Він прикидається божевільним, щоб не опинитися на вулиці, де його чекають великі проблеми. Лікарня сприймається як символ суспільства, в якому все побудовано на диктаті, покорі і страху. у романі це образ скляної перегородки, яка відділяє медперсонал і хворих. Сестра Тетчер поєднує в собі порядок, дисципліну, тобто “систему”.\nПоява в лікарні Макмьорфі змінює звичний розподіл сил. Він вступає\nу відкритий поєдинок з сестрою і її прибічниками, заражає своєю енергією хворих. Але трагічний фінал в такій боротьбі неминучий.\nСюжет роману умовний, оскільки подібне характерне для будь-якої держави, в якій попираються права людини.\n“Чорний гумор” є найбільш адекватною формою розкриття песимістичного погляду письменника на світ і людину. Автор використовує прийоми коміксів, елементи фольклору, фронтіра, комедії, жаху та ін.\nГрехем Грін є одним з видатних письменників. Провідною рисою творчості письменник-гуманіста є пристрасне бажання знайти в людині людське. Для всієї літературної діяльності Грехема Гріна характерні певні особливості. По-перше, це еволюція його прози\nВід романів, де автор переважно розробляє морально-естетичні проблеми, цікавиться внутрішнім світом маленької людини, її духовними протиріччями і боріннями, до таких, де він розглядає серйозні політичні проблеми сучасного капіталістичного світу, поєднує питання моральні і суспільні. По-друге, упродовж усього письменницького життя Грін розробляє паралельно два літературних жанри – так званий психологічний детектив і серйозний соціально-психологічний роман.\nУже в перших своїх творах, хоч би до якого жанру він їх відносив, письменник змальовує темний і жорстокий світ, сповнений страждань і злочинів. У ньому поневіряються люди, які знаходяться на самому дні суспільства, безмежно самотні, розгублені, піддані впливу руйнівних сил капіталістичної дійсності. Грін співчуває тим своїм героям, яких пихаті буржуа таврують як грішників і злочинців.\nНавіть у своєму падінні вони виявляються кращими, .благороднішими, вищими за “добропорядних” власників. У душах цих суспільних відщепенців може спалахнути іскра людяності, вони здатні на доброту і сердечне тепло – якості, котрих даремно було б шукати в імперіалістичних політиків і діячів, міністрів і офіцерів розвідки, лицемірних священиків і пихатих багатіїв.\nЩе в юнацькі роки Грін мріяв про далекі мандрівки. Ставши письменником, він здійснив дуже багато подорожей, побував у різних частинах світу, у багатьох країнах. Кожна з таких подорожей лишила глибокий слід у свідомості художника, дала йому можливість із знанням дійсності, реалістично і правдиво писати про африканську республіку Ліберію і Південний В’єтнам, Кубу або Гаїті. Результатом першої подорожі до Африки стала цікава і важлива для творчості Гріна книга, своєрідний щоденник під назвою “Подорож без карти” , в якій він розповідає про свій шлях через ліси Ліберії.\nЧитаючи цю книгу, начебто бачиш очима спостережливого і сумлінного письменника, художника твердого і поетичного, світ тубільців цієї єдиної на чорному континенті країни, яка в 30-х роках мала державну самостійність.\nРоздуми, які лягли в основу першої книги Гріна про Африку, як і певні риси особистості самого оповідача, допомагають нам ясніше зрозуміти, як прийшов письменник до однієї з найкращих своїх книг – роману “Тихий американець”. Цей твір з кожним роком набуває більшої цінності.\nАвангардистська література Америки 50-х років ХХ століття Уже в перших своїх добутках, до якого би жанру він їх не відносив, письменник зображує темний і жорстокий мир, наповнений стражданнями й злочинами. У ньому скитаются люди, які перебувають на самому дні суспільства, безмежно самотньому,...\nЛІТЕРАТУРА 1945-1985 РОКІВ ЛІТЕРАТУРА 1945-1985 РОКІВ ПРОЩАВАЙ, ЗБРОЄ? Література ніколи не була такою могутньою, гострою, напруженою, як життя, а сьогодні і поготів. Щоб передати жорстокість життя, література мусить бути у тисячу разів жорстокішою, жахливішою. Ежен Іонеско Війна закінчилася…...\nЛІТЕРАТУРА 60-90-х років ЛІТЕРАТУРА 60-90-х років Друга половина XIX ст. – період дальшого поступу української культури, літератури, розвитку плідних традицій попередніх етапів та визрівання нових художніх якостей. Підпорядковуючись загальним закономірностям саморозвитку художніх систем, українська література мала й специфічні...\nПроблема ідейних пошуків інтелігенції у творах 90-х років Основними героями повістей та оповідань Чехова в 90-і роки стають звичайні російські люди, сучасники письменника, з усіма їхніми проблемами та пошуками. “Будинок з мезоніном” по праву вважається одним із найбільш зворушливих ліричних оповідань Чехова. Чудовий...\nДоля села 1920-1930-х років у романі М. Олексєєва “Забіяки” В автобіографічному романі М. Олексєєва “Забіяки”, написаному у 1981 році, дія відбувається наприкінці 20-х – початку 30-х років у селі Монастирському. Складний час у житті російського села – період колективізації – автор показує через сприйняття...\nРеальна фантастичність у романі Г. Г. Маркеса “Сто років самоти” Фантастичне й реальне в його книжках перемішані, сплавлені одне з одним. Д. Затонський Габріель Гарсіа Маркес – латиноамериканський колумбійський письменник. Ім’я письменника запам’ятовується досить легко – воно є милозвучним і вишуканим. Варто сказати, що так...\nРодина, народ, людство у творі Г. Маркеса “Сто років самотності” Створюючи роман “Сто років самотності”, Г. Маркес мав на увазі перш за все версію розвитку свого народу, але твір виявився набагато значущім, оскільки змалював історію людства через історію народу і сім’ї. Історія сім’ї Буендія –...\nТворчість письменників 60-х років Дивовижна здатність життя до самовідродження за генетичною програмою в єдності з процесами ентропії та занепаду культури там, де вона постійно не плекається, відкрилась нам у роки ослаблерння ідолопоклонства – у роки т. зв. відлиги, кінець...\n« Головний герой оповідання в оповіданні Н. С. Лєскова “Лівша\n“Неможливо жити душі без пісень” »


– У мене ж був синочок, але його забрали. Він був ще маленький, сказали, що я хвора, і не зможу його виростити. Забрали, забрали синочка… – Валентина закрила обличчя руками і заплакала. Вона була сама як дитина, худенька, маленька — Погляд\n– У мене ж був синочок, але його забрали. Він був ще маленький, сказали, що я хвора, і не зможу його виростити. Забрали, забрали синочка… – Валентина закрила обличчя руками і заплакала. Вона була сама як дитина, худенька, маленька\nСергій мріяв знайти матір років з дванадцяти. Поки він був у дитячому будинку, у нього такої можливості, звичайно, не було.\nПісля того, як йому виповнилося вісімнадцять і він «вийшов» на свободу, Сергій вирішив будь-що-будь знайти матір. За матеріалами\nЧомусь про те, що б знайти батька він навіть не думав, був упевнений, що його у нього немає. А от подивитися в очі матері він повинен був. Просто запитати, чому вона його кинула.\nВін знав, що якщо не знайде її, це буде мучити його все життя. Просто переконатися, що його провини немає, в тому, що його кинули.\nАдже Сергій був здоровою, нормально розвиненою дитиною, коли в рік потрапив до будинку маляти, а потім і в дитячий будинок. Йому про це розповіла нянечка, яка там працювала багато років.\nА не усиновили його тому, що був негарним. Велика голова і непропорційно худеньке тільце, великі риси обличчя і якісь дуже дорослі сірі очі. Загалом, малюк не викликав розчулення і нікому так і не сподобався.\nЗ віком Сергій перетворився в нормальну симпатичну дитину, але старших дітей рідше усиновлюють, тому все своє дитинство Сергій провів у дитячому будинку.\nНастав час, коли держава дає свободу вихованцям і Сергій міг розпоряджатися своїм життям і своїм часом.\nСергій отримував професію столяра-червонодеревника. Йому дуже подобалося працювати з деревом, він мріяв виготовляти і реставрувати меблі.\nНе знаю, як йому вдалося знайти інформацію про свою матір, але рівно через півроку після початку пошуків, він стояв перед дверима квартири, в якій жила його мати.\nСергій ніяк не міг зважитися натиснути на дверний дзвінок, хоча розумів не втече, не з’ясувавши, то що було так важливо для нього.\nДзвінок все таки продзвенів своїм деренчливим, металевим звуком, немов незадоволений, що його потривожили.\nЗа дверима почулися кроки, трохи шаркотіння, як ніби йшла літня людина. Сергій провів рукою по лобі, на якому виступив піт. Він розумів, що не знає, що скаже, хоча промовляв тисячу разів про себе питання, які він поставить їй .. Мамі .. Звучало це слово дивно, для нього дивно ..\nАдже діти мільйон разів вимовляють це слово, але не діти в дитбудинку ..\nДвері відчинилися і і на порозі стояла жінка невизначеного віку, закутана в шаль. Шаль була з дірками, але явно тепла.\n-Ви з ЖЕКу? – відразу запитала жінка.\nСергій мовчки кивнув, розгубившись.\n-Не дочекаєшся вас, два рази вже просила прийти, відремонтувати.\nЗ цими словами жінка впустила Сергія в квартиру. Він увійшов, озирнувся в коридорі і зрозумів, що квартира дуже запущена, ні, в ній було чисто, але старі, відклеєні шпалери, стара побілка на стелі, обшарпані меблі створювали дуже гнітючу обстановку. Він подивився на жінку і не міг зрозуміти, що з нею не так.\nЧому вона так легко впустила його в квартиру, чому вирішила, що він з ЖЕКу? Кого вона чекала, сантехніка, електрика? Але в будь-якому випадку, Сергій вирішив не зізнаватися поки, навіщо він тут.\n-Що тут у вас? -Задає він пряме запитання.\n-Так під ванною ж тече, сусіди скаржаться.\nЧерез дві години, коли Сергій розібрався, у чому причина потопу під ванною, сходив в магазин сантехніки за новим сифоном, замінив його, попутно полагодив ще і підтікаючий кран на кухні, він вже майже все розумів про цю жінку.\nВін уже точно знав, що це його мати, побачивши квитанцію, що лежала в коридорі з її прізвищем. Він зрозумів, чому вона здавалася трохи дивною. Її розвиток зупинився приблизно на рівні восьмирічної дитини.\nСидячи на кухні, де Валентина (так звали його мати) налила йому чай, Сергій непомітно оглядався. Квартира, звичайно, в поганому стані, меблів майже немає.\n– Діти у вас є? Чому вони вам не допомагають? Ремонт би вам не завадив.\nСергій запитав це і його сеpце, здавалося, зупинилося від хвилювання.\n– У мене ж був синочок, але його забрали. Він був ще маленький, сказали, що я хвора, неповноцінна і не зможу його виростити. Забрали, забрали синочка…\nВалентина закрила обличчя руками і заплакала. Вона була сама як дитина, худенька, маленька.\n– Знаєш, я адже була нормальною в дитинстві, як всі у вісім років. Так одного дня я позбулася і мамки і розуму.\nІ коли я виросла, то вирішила дитинку наpoдити. Адже якщо я була розумною, поки мене не зустріла машина, значить і дитинка буде нормальною. Заміж мене ніхто б не взяв., На дурочці не одружуються. А дитинку хочеться, що б піклуватися про неї.\nСусід мій був добрим, він і коляску мені купив, потім він переїхав, коли його дружина здогадалася. А дитинку все одно потім забрали її більше не бачила.\nВалентина сиділа на хисткій табуретці і по дитячому розмазувала сльози по обличчю. Сергій дивився на неї і розумів, вона абсолютно одна і нікому не потрібна.\nЯк вона ще не втратила цієї своєї маленької квартири в хрущовці, адже вона як дитина, беззахисна і довірлива.\nСергій не зміг цього разу зізнатися, сказати, що він її син. Але він вирішив, що не залишить свою матір, яка б вона не була, напризволяще і буде піклуватися про неї.\nСергій розумів, що більше всього на світі йому хочеться сказати їй:\n-Мамо! Це я, твій син. І я тебе не кину!\nІ він обов’язково це скаже … Адже він знайшов свою матір і вона знайшла сина, просто поки не знає про це…\nPrevious PostВперше в село до батьків Андрія ми приїхали через кілька місяців після весілля. Свекруха відразу попередила, що в селі треба працювати. Я була в шоці від цієї поїздки. А свекруха ще цілий рік згадувала, що я перевірку не пройшла і не гідна її сина\nNext PostДо народження дитяти залишилося два тижні. Та одного вечора я дізналася, що у чоловіка є інша сім’я. Там у нього син, а у нас буде друга дівчинка. Я прийшла до нього і запитала, що то за жінка\nПoки я в лiкapнi з дoнькoю бyлa, чoлoвiк зaбaвлявcя з iншoю. Нe мoглa пpoбaчити, aле cвящeник дaв тoді пopaду, якa змiнилa вcе мoє життя…


Дитина спочатку спить з матір'ю – такий закон природи, так як в такому випадку новонароджений відчуває стан захищеності. Природно, в такому випадку у нього міцний сон. З часом діти починають спати окремо від матері, однак, не всі. Справа в тому, що дитину слід привчати спати самостійно, хоча у нього може бути достатньо причин для відмови від такого сну.\nПривчати дитину до самостійного сну вже можна з 6-8 місяців. Крім того, для цього і існують дитячі матрацики, ліжечка та інша атрибутика здорового сну для малюка. Не варто категорично ставитися до того, що дитина має спати виключно поруч з матір'ю, бо навіть в 2-3 роки він пориватиметься спати з вами, хоча цілком може обійтися і без вас.\nТим не менш, найкращий вік для привчання спати самостійно – 2 роки. У цьому віці дитина менше потребує тепла й захисту матері, ніж раніше. Для того, щоб дитина могла заснути там, де йо го кладуть, необхідно виробити своєрідний набір дій, які схилятимуть малюка до сну. Постільні приналежності в даному випадку можна вибирати разом з дитиною, так як в такому віці він може віддавати перевагу тим чи іншим кольорам, зображень на білизну.\nКомфортний і гарний сон – головне для дитини в цьому віці. Для того, щоб дитину почало хилити в сон до вечора, необхідно провокувати більш спокійні дії, ніж вдень, наприклад, грати в спокійні ігри. Пере порушувати дитини до вечора зовсім немає необхідності, так як в противному випадку він взагалі не засне. Крім того, на ніч ви можете читати йому різні казки або розповідати історії, це також провокує швидкий відхід до сну. Більше того, у цей час ви будете перебувати поруч зі своїм малюком, а він від цього буде заспокоюватися.\nСпати дитині в двухгодовалом віці найкраще з улюбленою іграшкою. Після того, як ви його поклали, говорите добраніч і виходите з кімнати. Не варто відразу ж повертатися до кімнати, якщо дитина почала кричати і нервувати, краще всього почекати три хвилини і тільки потім заходити в кімнату. Обов'язково спробуйте переконати його в тому, що він достатньо дорослий, щоб спати самостійно. Запам'ятайте, що перші кілька днів вам досить часто доведеться підходити до дитини, навіть серед ночі, коли він буде прокидатися. Але якщо наполегливо схиляти його до самостійного сну, у вас все обов'язково вийде.\nДекор дитячої дитини від року до 12-ти років


Користувачі викрили, що Apple уповільнювала роботу старих «айфонів» | UA.NEWS\nКористувачі викрили, що Apple уповільнювала роботу старих «айфонів»\n21 Гру 2017, 10:07\nКористувачі порталу Reddit викрили Apple в уповільненні роботи старих моделей iPhone, пише «Медуза». Продуктивність «айфонів» і «макбуків» з часом падає, зменшується термін роботи від одного заряду батареї.\nНа Reddit з’ясували, що проблему можна вирішити заміною батареї, після якої пристрій працює в 1,7 разів швидше. Відкриття підтверджує міф, поширений серед власників «айфонів», про те, що Apple змушує старі моделі смартфонів працювати повільніше. На думку деяких користувачів, так компанія намагається підвищити продажі нової техніки. Користувачі Reddit також розповіли про аналогічні проблеми з «макбуками» — старі акумулятори не дають ноутбукам працювати у повну силу.\nНагадаємо, жительниці Китаю повернули гроші за несправший iPhone X.\nЯк вже повідомлялося, в Україні почали продавати iPhone X за 38 000 грн. Ua.News розповідав, що експерти в’єтнамської компанії Bkav змогли створити спеціальну маску, за допомогою якої вдалося зламати систему захисту Face ID на iPhone Х. Однак, на цю роботу пішло надто багато часу і грошей, щоб такий спосіб міг широко використовуватися злочинцями..\nApple iPhone батареи батареї смартфони смартфоны


УЄФА збирається створити новий клубний турнір | 1NEWS.COM.UA\nГоловна /Спорт/УЄФА збирається створити новий клубний турнір\nУЄФА збирається створити новий клубний турнір\n11 Вересня 2018 20:43\nЗ 2021 року у Європі планують запустити третій за рахунком клубний футбольний турнір на додаток до Ліги чемпіонів та Ліги Європи. Про це повідомив голова Європейської асоціації клубів Андреа Аньєллі, інформує 1NEWS з посиланням на ВВС Україна.\nАньєллі, який також є членом виконавчого комітету УЄФА, заявив, що “зелене світло для запуску турніру отримане”.\nПроте він не надав жодних деталей, як буде організований новий турнір.\n“Нинішня модель потребує модернізації”, – заявив Аньєллі.\nВін додав, що наразі потрібне детальне вивчення міжнародного календаря змагань задля презентації нової моделі турнірів після 2024 року.\nАньєллі заявив, що третій турнір збільшить кількість залучених до європейських змагань клубів з 80 до 96.\nНаразі восени у груповому етапі Ліги чемпіонів грають 32 команди, а Ліги Європи – 48.\nНагадаємо, що третій футбольний турнір у Європі існував до 1999 року – Кубок кубків. Проте тоді його скасували, а Кубок УЄФА перейменували у Лігу Європи. Фактично, два кубки тоді об’єднали в один, щоб підвищити видовищність змагань.\nУЄФА у своїй заяві вказала, що “постійно переглядає формати власних змагань і розглядає різні варіанти”.\nклуб турнір УЄФА\nУЄФА повідомив причину зарахування технічної поразки збірній України\n01 Грудня 2020 14:29\nУкраїнські юніори здобули п’ять медалей на ЧЄ з важкої атлетики\n22 Жовтня 2018 17:47\nУ Харкові викрили банду, яка збувала небезпечну психотропну речовину\n02 Грудня 2020 20:06\nНа Сонці стався найпотужніший за три роки вибух\n02 Грудня 2020 19:45


Зеленський сьогодні відвідає Францію » Слово і Діло\nСтало відомо, що Зеленський відвідає Францію\nУ понеділок, 17 червня, президент України Володимир Зеленський відвідає з офіційним візитом Францію.\nЗеленський сьогодні прибуде до Франції, де зустрінеться з главою країни Еммануелем Макроном, очільником парламенту та представниками бізнесу.\nКрім того, у вівторок, 18 червня, український президент здійснить аналогічний візит до Німеччини.\n«Програмою візитів передбачено зустрічі глави держави з керівництвом Франції та Німеччини, очільниками парламентів, а також із провідними представниками французького та німецького бізнесу», - повідомили в АП.\nНагадаємо, Зеленський зустрінеться з канцлером Німеччини Ангелою Меркель у вівторок, 18 червня.\nРаніше Меркель провела телефонну розмову з Зеленським. Вони обговорили реалізацію мінських угод і двостороннє співробітництво між Німеччиною та Україною, а також внутрішні події в Україні, включаючи ситуацію на Донбасі.\nТакож Меркель висловила підтримку Зеленському та запросила його відвідати з офіційним візитом Берлін. Тоді у федеральному уряді Німеччини зазначили, що конкретна дата візиту Володимира Зеленського в Берлін поки не призначена, однак Меркель «буде рада познайомитися з ним особисто».\nЗеленський прибув до Брюсселя 4 червня 2019, 15:54


Мелітопольська міська рада Городской портал Мелитополя - На протидію розповсюдженню коронавірусної інфекції виділять 4 мільйони гривень\nНа протидію розповсюдженню коронавірусної інфекції виділять 4 мільйони гривень\n18 березня 2020 року у конференц-залі виконкому відбулось позачергове засідання виконавчого комітету Мелітопольської міської ради під головуванням секретаря міськради Романа Романова. Члени виконкому прийняли рішення про виділення з міського бюджету 4 мільйонів гривень на боротьбу з коронавірусною інфекцією.\nНа початку засідання Роман Романов зазначив, що сьогодні на порядку денному одне з найактуальніших питань для всіх жителів Мелітополя.\n- Наші жителі, як і громадяни всієї країни та світу схвильовані пандемією коронавірусу. Першочергове завдання міської влади - максимально обмежити її поширення і не допустити масового зараження. З цією метою введено всі необхідні заходи, прийняті на рівні держави.Я закликаю всіх городян проявити свою свідомість і громадянську позицію й виконувати чіткі інструкції Міністерства охорони здоров'я. У наших силах забезпечити здоров'я наших близьких. По можливості - перебувайте максимальну кількість часу вдома, обмежте своє перебування в місцях скупчення людей, - звернувся до мелітопольців секретар міської ради.\nВін звернув увагу, що на сьогодні в Запорізькій області немає жодного підтвердженого випадку зараження коронавірусною інфекцією. Проте, існують і нагальні питання, які в основному стосуються медичної сфери і пов'язані з дефіцитом захисних і дезінфікуючих засобів, тест-систем, обмеженою кількістю спеціального медобладнання.\nРоман Вікторович повідомив, що з огляду на гостру нестачу тест-систем в медичних установах Мелітополя і району народний депутат України Сергій Мінько за рахунок особистих коштів закупив 100 експрес-тестів на виявлення коронавирусу і передав їх медикам. Цих тестів вистачить, щоб дочекатися прибуття в Україну великої партії тест-систем. Крім цього, понад 200 тисяч тестів в найближчий час будуть виготовлені Інститутом молекулярної біології і генетики Національної академії наук України.\n- Звертаюся до представників бізнесу, які готові взяти на себе соціальну відповідальність, наслідувати приклад Сергія Анатолійовича. Я хочу акцентувати увагу, що дані тести проводяться тільки при наявності медичних показань і напрямку фахівців, - повідомив Р. Романов.\nВін наголосив, що сьогодні є необхідність у виділенні коштів з резервного фонду для боротьби з цим вірусом, зокрема, для закупівлі захисних засобів, тест-систем, організації доставки медиків, які проживають у районі, у зв'язку з припиненням функціонування міжрайонного транспорту.\nТакож секретар міськради проінформував, що з сьогоднішнього дня будуть працювати мобільні групи, які проводитимуть перевірки дотримання карантинних заходів на різних підприємствах та установах. До складу груп увійдуть співробітники відділу благоустрою, транспортного відділу, управління з розвитку підприємництва, а також співробітники міського підрозділу лабораторного центру та міського відділу поліції.\nКрім цього, у Мелітополі буде працювати колл-центр - цілодобові гарячі телефонні лінії, за якими всі городяни зможуть отримати кваліфіковані консультації.\nПід час засідання члени виконкому затвердили питання про збільшення загального обсягу видатків міського бюджету на 4 мільйони гривень, призначених для протидії розповсюдженню коронавірусної інфекції. 2 мільйони з них направлено у резервний фонд і 2 мільйони — на потреби відділу охорони здоров’я.


Святі брати Кирило та Мефодій, просвітителі слов'ян\nОпублікував Михаїл Омельян\nКирило і Мефодій були рідними братами, походили від солунського вельможі.\nКирило і Мефодій були рідними братами, походили від солунського вельможі. Кирило (до чернецтва Костянтин) виховувався при константинопольському дворі, разом з малолітнім імператором Михайлом III (855-867); у знаменитого Фотія він вчився словесним наукам і логіці, потім слухав філософські і математичні науки, а коли, нарешті, вступив в духовне звання, був бібліотекарем і займав посаду вчителя філософії. Мефодій, після домашнього виховання, поступив у військову службу і декілька років був правителем в одній слов'яно-грецької області, а потім залишив світ, і, віддалившись з братом своїм на Олімп, проводив там час в посту і молитвах. У 858 році імператор відправив обох братів для проповіді слова Божого хазарам, вони відплили на кораблі до Херсонесу, суміжного з областю хазарів, і залишалися там на деякий час, для вивчення мови; тут же Кирило вивчав і жидівські книги для дебатів у вірі.\nСамарянин, що жив по сусідству зі святими братами, приніс свої книги Кирилу, бажаючи випробувати його мудрість; блаженний, хоча і не міг розуміти їх, але, сподіваючись на Бога, зачинився у своїй келії, і, ставши на молитву, виклопотав в Господа дух розуміння мов, даний колись апостолам, після чого вільно почав читати самарянські книги; подивувався самарянин, бачивши це диво, і вигукнув: «Во істину, віруючі в Христа приймають і благодать св. Духа!» після чого, незабаром хрестився. У Херсонесі св. Кирило знайшов Євангеліє і псалтир, руськими письменами написані, і знайшлася людина, що знає руську мову, через яку св. філософ познайомився з руською азбукою і, сотворивши молитву до Бога, почав до здивування багато, вільно читати і пояснювати ці книги. Ще будучи в Царгороді св. Кирило чув про мощі священномученика Климента, папи Римського, прихованих відвіку на дні морському: по молитві св. Кирила і єпископа Георгія Херсонеського, мощі св. Климента були знайдені і з честю покладені в церкви 12 апостолів в Херсонесі; частину мощів св. брати отримали собі в благословення для вшановування поза Тавридою. Тим часом воєвода хазар оточив Херсонес своїми полчищами, і громадянам загрожувала велика небезпека; зворушений їх благаннями св. Кирило відправився у ворожий стан і своєю проповіддю обернув князя хазар до Христа.\nПо дорозі назад святого зі стану, напали на нього дикі Угри, роблячи замах убити, але святий ніскільки не устрашився їх і не переривав своєї молитви; подивувалися Угри спокою людини Божої, почали йому кланятися і просити вибачення. У Херсонесі, одного дня увечері святі брати були у архиєпископа і св. Кирило звернувся до нього з проханням: «Помолися, отче, про мене, як би міг молитися про мене рідний батько»; деяким з присутніх там слова святого здалися, дивні, тоді запитали його наодинці, чому він запропонував прохання в таких виразах, на що Кирило відповідав: «Завтра вранці архиєпископ залишить нас і відійде до Господа»; передбачення святого збулося, архиєпископ на ранок помер. З Херсонеса святі брати, сівши на корабель, відплили на Меотійське озеро, в межі хазар, де були прийняті з великою честю і мали сперечання про віру з мудрецями хазарів. По дорозі назад від хазар йшли по південному берегу Тавриди, і дорогою взнали, що жителі міста Фулли забобонно почитають великий дуб зрощений з черешнею, і здійснюють перед ним жертвопрношення; тоді філософ відправився до жителів Фули, перестерігав їх залишити звичай безрозсудного вшановування, представляючи приклад, що греки кланялися кращим створінням, небу і землі, і за те пішли у вічну муку; тоді жителі напоумилися мудрими мовами святого. І в його присутності зрубали дерево і з коренем спалили.\nПісля повернення до Константинополя з цієї місії, святі брати були послані для тієї ж мети до слов'ян у Моравії, де склали слов'янську азбуку, перклали книги св. Писання і навчали народ Христовій вірі на слов'янській мові, на якій здійснювали і богослужіння, що не було приємне ні німецьким єпископам, ні єпископові Римському Миколі, який зажадав Кирила і Мефодія до Риму; тоді вони відправилися до папи римського з частиною мощів св. Климента, але не застали Миколу в живих, а новий, Адріан II, прийняв їх прихильно і схвалив службу слов'янською: частина ж мощів св. Климента, була урочисто зустрінута папою Адріаном зі всім духівництвом і громадянами Риму, потім покладена в церкві св. Марії. Св. Кирило помер схимонахом в Римі, на 42 році життя 14 лютого 869 року, похований в храмі св. Климента, а Мефодій повернувся до слов'ян; виникнувші міжусобиці в Моравії змусили його зі своїми учнями віддалитися в Паннонію; паннонський князь Коцел прийняв Мефодія вельми прихильно і виклопотав йому від єпископа римського сан архиєпископа паннонського.\nНімецькі єпископи, бажаючи пошкодити славі і благотворним працям св. Мефодія, донесли Адріану I, що не сповідає він походження св. Духа «і від Сина» і поширює слов'янську службу. Адріан, заборонивши слов'янське богослужіння, викликав св. проповідника до Риму, – Мефодій з'явився, і виправданий на римському соборі, повернувся з колишніми правами до Моравії, де помер серед апостольських праць 6 квітня 885 року.\nСтаттіБлаговіщення Пресвятої Богородиці\nДуховне читанняВеликий Покаянний канон святого преподобного Ан...\nДуховне читанняРозпочався Великий піст. Підбірка статей


(Перенаправлено з Чемпіонат Бельгії з футболу)\nБрюгге (16-й титул)\nЛіга Жупіле — найвища ліга в бельгійському футболі. За титул змагаються 16 команд. Сезон розпочинається наприкінці липня і складається з 30 турів. Команда, що посіла останнє місце, вибуває до другого дивізіону. Після цього, відповідно до результатів сезону, команди поділяються на 2 групи, які грають у плей-оф. Група плей-оф 1 з шести команд змагається за чемпіонський титул. У плей-оф 2 грають дві групи з числа команд, що посіли в регулярному чемпіонаті місця з 7 по 14. Переможці цих підгруп, а також четверта команда з плей-оф 1 виборюють потім путівку до Ліги Європи.\nБрюгге 16 1919–20, 1972–73, 1975–76, 1976–77, 1977–78, 1979–80, 1987–88, 1989–90, 1991–92, 1995–96, 1997–98, 2002–03, 2004–05, 2015–16, 2017-18, 2019-20\nВ таблиці наведено список українських футболістів, які в різний час грали у Лізі Жупіле. Одночасно найбільше українців — семеро — виступає в сезоні 2018/2019. Найбільше ігор в лізі серед українців провів Олег Ящук, він же забив найбільше голів. Олег Ящук та Олександр Яковенко ставали чемпіонами Бельгії у складі «Андерлехта», Сергій Серебренников та Едуард Соболь — у складі «Брюгге», а Руслан Маліновський разом із «Генком».\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Ліга_Жупіле&oldid=29618839\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 10:36, 23 вересня 2020.


Текстильні туфельки польського бренду 3F модель Pszczolka 1F2/3 призначені для дівчаток раннього віку. Виконані з текстилю сріблястого кольору. Посилений носочок зберігає взуття в акуратному стані і дуже практично для перших кроків. Вкладна шкіряна устілка, на якій профілактичний супінатор для розвитку здорової стопи, жорсткий задник. Декоровані сріблястою метеликом з припіднятими крильцями, під якими вишите паєтками.\nПокупатели, которые приобрели Текстильні тапочки 3F Pszczolka 1F2/3, также купили


Політизація релігії. Еволюція соціально-політичних орієнтацій і діяльності релігійних організацій \nПолітизація релігії. Еволюція соціально-політичних орієнтацій і діяльності релігійних організацій\nПолітика і релігіяісторично пов'язані між собою. Характерною рисою стародавніх релігій був їх національно-державний характер. Боги, створювані фантазією того чи іншого народу, були національними богами. Істинною релігією стародавніх народів (Єгипет, Ассирія, Вавилон та ін.) був культ їхньої власної національності, їхньої держави. Зв'язок релігії і політики, церкви і держави простежується у всі часи і в різних суспільствах. Ініціатива й пріоритетність у взаємовідносинах релігія-політика в контексті національних і світових релігій залежали від багатьох факторів. Так, скажімо, у брахманізмі, індуїзмі та інших східних релігіях визначальну роль у кастовій структурі суспільства відігравали брахмани (жерці). В ісламському халіфаті в одній особі поєднувалися духовна і світська влада. У різних течіях християнства утверджувався папоцезаризм (прагнення Римської церкви в особі пап утверджувати владу в церкві і водночас над світськими володарями) і цезаропапизм (поєднання в особі державного правителя вищої світської та духовної влади). "Симфонією" вважався союз між державною владою і церквою, її ієрархією. Теократією є форма правління, за якої вся повнота влади в державі належить главі церкви та духовенству.\nУроки співжиття релігії і тоталітарних режимів.У новітній історії політизація релігії має більш витончені, опосередковані або й приховані, форми. Здебільшого релігія виступає апологетом або критиком наявної системи дій, певних політичних інститутів. Очевидно, вимушеним було політичне пристосовництво церков до тоталітарних диктатур XX ст. - нацизму, фашизму комунізму. Деякі ієрархи православної і католицької церкви, а також частина їхнього кліру, підтримували ці режими, співпрацювали з ними або ж виступали непримиренними їх критиками і опонентами. Отже, історія не знає такого статус-кво релігії і церкви, коли б вони стояли поза політикою, були "не від світу цього" (можливо, за винятком раннього християнства).\nТам само. - S. 111.\nЕволюція соціально-політичної орієнтації і діяльності, скажімо, Російської православної церкви, відбулася в роки радянської влади, коли лише за десять років під тиском насамперед суспільно-політичних чинників сталися разючі зміни. Щоб зберегти позиції церкви, найбільш далекоглядна (або й безпринципна) частина духовенства виступила з ідеєю "оновлення православ'я". Вона передбачала визнання радянської держави, схвалення більшовицької революції і пристосування до соціалістичного ладу всіх сторін церковного життя. Згодом православна Церква в СРСР повністю йшла в фарватері партійно-державної політики: визнавала перевагу соціалізму над капіталізмом, позитивно оцінювала "успіхи соціалістичного і комуністичного будівництва", брала активну участь у так званому русі прихильників миру, "засуджувала імперіалізм", відкрито виступала на підтримку національно-визвольної боротьби народів колоніальних країн тощо. Крім того, Церква в СРСР фінансово підтримувала всі політичні та ідеологічні акції тоталітарної держави і комуністичної партії, вносячи великі суми у так званий "фонд миру". Певна частина православного духовенства і віруючих, які "не переорієнтувалися", були фізично знищені або репресовані. Ієрархи офіційно діючої в СРСР РПЦ, зокрема й українського екзархату РПЦ, активно використовувалися політичною владою на зовнішній арені (міжнародних конференціях, Всесвітній Раді Церков, у русі прихильників миру, контрольованому комуністами, та інших форумах) для підтримки зовнішньополітичного курсу СРСР і спростування перед світовою громадськістю "злісних наклепів" щодо порушення прав людини та релігійних свобод комуністичним режимом.\nПід тиском світового комунізму і, насамперед, СРСР відповідне пристосовництво, ще більш витончене й дипломатичне, спостерігаємо в 50-80-х роках XX ст. у католицькій церкві і насамперед у так званій "східній політиці" Ватикану. Проте слід віддати належне саме Апостольській столиці, яка завжди, починаючи від папи Лева XIII, стояла на позиціях антикомунізму. У програмних документах КПРС католицька Церква завжди оцінювалася як "провідна сила антикомунізму", а будь-які місіонерські, пастирські акції католицької церкви, що досягали території колишнього СРСР, ідентифікувалися зі спробами "дискредитувати комунізм в очах віруючих" і розцінювалися як ворожі політичні акції.\nПроте Ватикан був змушений враховувати комуністичну загрозу і також корегувати свою політику або, як кваліфікували цей курс комуністичні ідеологи, "зайняти більш реалістичні позиції в оцінці комунізму". І це стало очевидним: від спеціального декрету 1949 p., яким Апостольська Столиця відлучила від церкви всіх, хто співчував комуністам, до .необхідності в 60-70-х роках визнання Ватиканом мирного співіснування держав з різним соціально-політичним ладом. Останнє було з тріумфом сприйняте тодішніми ідеологами комунізму і політиками в СРСР і в так званих соціалістичних країнах. Як відомо, у 70-80-х\nТема 26. Релігія в сучасному світі\nроках відбувалися активні контакти між Ватиканом і СРСР, Апостольською столицею і Московською патріархією; заручниками цієї "східної політики" Ватикану був український греко-католицизм та й сама Православна церква, якою маніпулювала комуністична влада.\nБезперечно, Апостольський Престол і римські папи активно виступали на захист релігійних свобод в СРСР та інших тодішніх соціалістичних країнах, і саме в цій акції їхніми опонентами були ієрархи РПЦ, які прислуговували комуністичному режимові і заперечували відсутність свободи совісті в тоталітарному просторі. І лише з розпадом СРСР Апостольська Столиця та особисто понтифік дали сміливу й відверту політичну оцінку комунізму й тоталітаризму, відкинувши езопову мову або формулу умовчування. Лише Іван Павло II в ецикліці "Centesinus annus" (1991 p.), яку можна назвати сучасним ідеологічним маніфестом Апостольської Столиці, виголосив своєрідний папський реквієм по марксизму, комунізму, соціалізму.\nРелігія і політика в сучасному світі.На порозі третього тисячоліття католицька Церква займає виважені, по суті, нейтральні позиції щодо ідеологічних програм, політичних систем, дистанціюючись, так би мовити, від політичної заангажованості до "цього світу". Проте православна Церква, зокрема її ієрархи в Росії, відкрито демонструють політику "симфонії"", беручи участь у найзначніших політичних акціях свого уряду.\nНадзвичайно політизованим постає нині іслам, який у ряді арабських та близькосхідних країн є державною релігією. Радикальне крило ісламу, або так званий "ісламський фундаменталізм" - активний чинник політичної напруженості і суспільної нестабільності в окремих країнах і загроза для міжнародної безпеки. Політизований, ідеологізований, державний іслам останнім часом розширює сферу свого впливу. Модернізований іслам виступає в ролі ідеології більшої частини національних еліт, зацікавлених у ліквідації феодальних відносин. Вони пропонують замінити шаріат цивільним правом, об'ємніше використовувати досягнення науки і техніки країн Західної Європи, спростити обряди, замінювати сакралізовану сферу політики світською. І все ж таки іслам й надалі залишається не лише провідною релігією, а й справляє великий вплив на суспільно-політичне життя тих народів Азії і Африки, де він є панівною релігією і глибоко проник у свідомість населення цих країн.\nОстаннім часом релігійний чинник дедалі частіше нагадує про себе в міжетнічних і міждержавних конфліктах. Це - багаторічний конфлікт між католиками і протестантами в Північній Ірландії; війна між мусульманами і православними та католиками в республіках колишньої Югославії; арабо-мусульманське та ізраїльсько-іудейське протистояння; індуїстсько-ісламські конфлікти в Індії і Пакистані; етнічні зіткнення на конфесійному ґрунті в країнах Африки, в Тибеті та інших країнах Азії. У гарячих пунктах планети релігія, на жаль, не може примирити суспільні, міжнаціональні і расові суперечності, а,\nнавпаки, здебільшого виступає деінтегруючим чинником.\nПолітична теологія.Політизація релігії проявляється і в формах так званої політичної теології. У 60-70-х роках XX ст. у християнській ідеології сформувалася широка течія, в основу якої покладено уявлення про людину як суб'єкта суспільно-політичної діяльності. Це такі напрями, як теологія надії, теологія політики, теологія революції, теологія визволення, жіноча теологія, "чорна теологія" та ін. Об'єктивну основу політичної теології становлять суперечності і кризові ситуації в різних сферах сучасного суспільства. Безпосередня участь віруючих в суспільно-перетворювальних процесах визначається як спосіб реалізації релігійної віри. Прихильники політичної теології переосмислюють такі основні християнські поняття, як гріх, любов, милосердя тощо з метою надання їм політичної забарвленості.\nПолітична теологія об'єднує різнорідні і навіть протилежні за соціально-класовими позиціями течії - від прихильників поміркованого реформізму до теоретиків ліворадикальних християнських течій, зокрема навіть таких, як сформована в лоні латиноамериканської католицької церкви "теологія визволення". Своє ставлення до неї висловила віронавчальна влада Апостольської Столиці в інструкціях "Серйозні ідеологічні збочення зраджують справу бідних" (1984 р.), "Про християнську свободу і визволення" (1986 р.) та ін.\nЗвинувачення Ватиканом "теології визволення" ґрунтувалося на тому, що вона, зокрема, подає Євангеліє у суто "земній", соціально-політичній інтерпретації, пропонує "новаторське пояснення" змісту віри і християнського способу життя, яке істотно відрізняється від трактування віри церквою, більше того, є її цілковитим запереченням. В основу "теології визволення" покладено набір елементів марксистської ідеології із застосуванням біблійної герменевтики. "Теологія визволення" піддає сумніву сакраментальну та ієрархічну структуру церкви, заперечує необхідність церковної ієрархії, а віронавчальну владу церкви ототожнює з представниками панівного класу, з якими треба боротися як з класовими ворогами. Ватиканська конгрегація у справах віри затаврувала "теологію визволення". її принципове зло виявляється нібито в тому, що необхідну боротьбу за справедливість і свободу людини вона трактує звужено -лише в економічному й політичному руслі.\nУ вузькому значенні термін "політична теологія" використовується до напрямів у сучасній теології, основними виразниками яких в протестантизмі є Д.3елле, в католицизмі - І.Метц, які виступають проти нейтралітету релігії щодо політики. Прихильники цього напряму підкреслюють, що християнство, не будучи за своєю суттю політичним явищем, зовсім не байдуже до політичної сфери життєдіяльності людини, і визначають ставлення християнства до всього світського як інституту соціальної критики, постійної опозиції до будь-яких суспільних систем.\nПолітизація релігії відбувається в країнах постсоціалістичного простору. Значна кількість нових громадських об'єднань і політичних партій, які з'являються в цих країнах, намагаються якщо не включити до своїх програм і гасел релігійні ідеї, то хоча б знайти підтримку церкви та релігійних організацій, залучити віруючих до свого виборчого електорату.\nОчевидно, що прийдешнє третє тисячоліття відзначатиметься ще більшою політизацією релігії і позначатиметься динамізмом соціально-політичних орієнтацій у діяльності релігійних організацій.


Природа політики та її детермінанти - Політологія - - Електронна бібліотека\nяк систему дій, що ієрархічно вибудовує відносини між різними соціальними групами заради завоювання домінуючої ролі в суспільстві;\nяк відносини між класами, націями та іншими соціальними групами, ядром яких є проблема завоювання, утримання і використання державної влади (Р. Доуз);\nяк дію політичних інституцій, ланок політичного організму щодо організації найоптимальних умов і норм свободи особи;\nяк надію кожної людини брати участь у здійсненні влади або впливати на її розподіл у державі й завжди знаходити зустрічне розуміння інших членів суспільства щодо своїх дій (М. Вебер);\nяк причинно зумовлену, ситуативно змінну за формою й орієнтацією діяльність, яка служить практичній організації суспільства; і саме так політика задає суспільству відповідні його сутнісним основам структури і форми, створює інститути, закони і правила, змінює ситуацію і дає людині змогу адаптуватися в умовах, які змінюються в часі та просторі (3. Фройд).\nКоли ми аналізуємо сутність політики як феномену, в якому знаходить свій вияв історичний стан владних відносин у соціальному середовищі, в самій державі, не можемо не звернути увагу на специфічний вплив на здійснення цього процесу демографічних чинників. Спрямування політичних дій, формування засобів, механізмів та умов здійснення їх значною мірою залежить від особливостей соціальної структури й чисельності населення. Звичайно, демографічні чинники впливають на політичні процеси переважно в опосередкованій формі — через економіку, сферу культури і традиції. Але водночас вони можуть і безпосередньо визначити певні риси, структуру, зміст і форми дій суб´єктів політичного процесу


Мешканця Славути, який 5 днів тому пішов з дому і досі не повернувся, розшукує його сестра. Допомоги жінка просить у всіх небайдужих жителів області.\nІнформацію про зниклого чоловіка поширили у місцевих спільнотах у соцмережах. У повідомленні зазначено, що Юрій Бурнов, 2.01.1966 року народження, пішов з дому ще 28 січня. відтоді на зв’язок з рідними чоловік не виходив.\nНа момент зникнення був одягнений в темно коричневу куртку, шапку чорного кольору, – повідомила сестра зниклого Олена.\nТакож вона зазначила, що її брат, Юрій Бурнов, має багато шрамів – наслідки участі у війні в Афганістані.\nПовідомити інформацію про зниклого чоловіка можна за номером 102 або за телефоном сестри: 099-602-71-51 (Олена).


За минулу добу один український військовослужбовець загинув, двоє отримали поранення, - Лисенко - 112 Україна\nЗа минулу добу один український військовослужбовець загинув, двоє отримали поранення, - Лисенко\nНайбільш важка ситуація зберігається на донецькому напрямку\nВ зоні проведення антитерористичної операції за минулу добу один український військовослужбовець загинув, двоє отримали поранення. Про це під час брифінгу повідомив спікер АП з питань АТО Андрій Лисенко.\n"За минулу добу внаслідок бойових дій один український військовий загинув і двоє отримали поранення на донецькому напрямку. Це сталося під час обстрілів", - повідомив Лисенко.\nНайбільшу кількість обстрілів, 28, зафіксовано на донецькому напрямку. Зокрема, в Луганському ворог застосовував артсистеми 122 мм, а також 120-мм міномети. Найгарячішими точками залишаються позиції біля населених пунктів Верхньоторецьке, Троїцьке та Авдіївка, де противник застосовував 120-мм міномети, гранатомети і великокаліберні кулемети.\nНовини за темою: За минулу добу бойовики 48 разів обстрілювали сили АТО, - прес-центр


22 жовтня селищний голова Анатолій Бочкарьов провів засідання виконавчого комітету Великодимерської селищної ради. Члени виконкому заслухали питання, внесені до порядку денного. Зокрема, начальник фінансового управління селищної ради Оксана Косенко доповіла про виконання місцевого бюджету Великодимерської селищної ради за 9 місяців 2019 року. Відтак, обсяг доходної частини місцевого бюджету становить 148 492,2 тис. грн., а саме: надходження до загального фонду – 144422, 4 тис. грн. (в тому числі трансферти – 48483, 9 тис.грн.), до спеціального фонду – 4069,8 тис. грн. (в тому числі власні надходження бюджетних установ – 1154,6 тис. грн.). Виконання планових показників становить 109,41 відсотка. Серед основних бюджетоутворюючих джерел селищного бюджету за 9 місяців 2019 року – податок на доходи фізичних осіб, податок на прибуток підприємств, податок на майно із врахуванням земельного податку та ін. Видаткова частина селищного бюджету по загальному фонду за 9 місяців 2019 року виконана на 85,5 відсотка.\nПро стан правопорядку у Великодимерській об’єднаній територіальній громаді за 9 місяців 2019 року доповів начальник відділу з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення, мобілізаційної та правоохоронної діяльності Андрій Тугай. Мова йшла про налагодження дієвої взаємодії виконавчого комітету Великодимерської селищної ради з Броварським відділом поліції, громадськістю та громадськими формуваннями з охорони громадського порядку, які діють на території Великодимерської ОТГ. Упродовж звітного періоду дільничні інспектори Великодимерської поліцейської станції розглянули 2219 звернень громадян та порушили 155 кримінальних провадження. Спільно з працівниками громадського формування «Захист», співробітниками поліції було здійснено більше двохсот прийомів громадян, у тому числі більше 100 – виїзних. Аналіз правоохоронної діяльності за 9 місяців свідчить про покращення ситуації щодо розкриття злочинів.\nНа сьогодні складено 264 адміністративні протоколи. З них 18 – за насильство в сім’ї, 2 – за хуліганські дії та 6 – за керування транспортним засобом у нетверезому стані.\nАдміністративною комісією розглянуто 16 адмінсправ.\nПід час засідання виконавчого комітету вирішено підготувати звернення до керівництва Броварського райвідділу поліції щодо направлення співробітника ювентальної превенції для роботи на території Великодимерської ОТГ, який займатиметься профілактичною діяльністю, спрямованою на: запобігання вчиненню дітьми кримінальних і адміністративних правопорушень, виявлення причин і умов, які цьому сприяють; вжиття, в межах своєї компетенції, заходів для їх усунення; ведення профілактичного обліку дітей, схильних до вчинення правопорушень та проведення із ними заходів індивідуальної профілактики та ін.\nНачальник відділу капітального будівництва, житлово-комунального господарства, комунальної власності та розвитку інфраструктури Галина Плотнікова доповіла про затвердження проектно-кошторисної документації на об’єкти будівництва; про передачу в оренду нерухомого майна, що знаходиться в комунальній власності Великодимерської об’єднаної територіальної громади та про форми для розрахунків щодо встановлення тарифів на комунальні послуги.\nЧлени виконавчого комітету заслухали питання щодо надання дозволу на продовження терміну дії паспорту прив’язки та переведення садового будинку у житловий (доповідач – начальник відділу земельних ресурсів, містобудування та екології Олександр Рубанка.\nТакож, розглянуто заяви громадян, що стосуються впорядкування поштової адреси та присвоєння поштової адреси.\nОбговоривши зазначені питання, члени виконкому Великодимерської селищної ради прийняли відповідні рішення.


Російські фейки про історію півдня України: на них будується пропаганда - Український соціологічний портал\nСіч 24, 2022 Дослідження, історія, УСП\nЯкі історичні міфи і фейки існують про південь України? Чому російська пропаганда використовує історію українського південного регіону? Як протидіяти історичним маніпуляціям в інформаційному просторі?\nУкраїнські історики стверджують, що північне Причорномор’я і південь України досі страждають від міфологізованої історії про цивілізаційну роль для цих земель російської імператриці Катерини ІІ у 18-му столітті. Зокрема, на цьому ґрунтується ідея так званої «Новоросії». Саме так про історію півдня України звикли розповідати і гіди, і навіть шкільні підручники.\nСучасна українська археологія дає реальні докази того, що розвинений центр цивілізації був на цих землях ще у 14-15 століттях, і він був пов’язаний з культурою та історією трьох народів – українського козацтва, Великого князівства Литовського часів князя Вітовта і кримських татар.\nРізниця між фейком та міфом\nПолітолог з Херсону Дементій Білий розмежовує два близьких поняття, які часто плутають: міф та фейк.\n«Є міфи та легенди, а є історичні фейки. Їх треба розрізняти. Фейк – це спеціально створене неправдиве повідомлення про те, чого не було, з метою увести в оману чи у пропагандистських цілях. Наприклад, «на півдні завжди був дикий степ, а цивілізацію сюди принесли росіяни». Це є фейк», – пояснює Білий.Один поширений історичний фейк – Сталін був успішним керівником, під час його правління був стрімкий ріст промисловості. Насправді, частину заводів будували американці, або селяни, у яких відібрали паспортиДементій Білий\nВін також наводить ще один поширений історичний фейк: «Сталін був успішним керівником, під час його правління був стрімкий ріст промисловості».\nНасправді ж, частину заводів будували американські інженери, а найважчу роботу, в надзвичайно важких умовах, робили селяни, які не мали документів і не могли нікуди поїхати. Було дуже багато жертв. Голодомор – це розплата за волелюбність українського народу, а з іншого боку – розплата за заводи, які треба було будувати».\nПоказувати правдивість ситуації, на його думку, можна саме через такі паралелі.\nПереосмислення ролі Катерини ІІ та Потьомкіна\nКультурний центр Україна-Литва вже понад шість років займається підтримкою експедиції Інституту археології Національної академії наук України, яка досліджує середньовічну пам’ятку на великому городищі біля села Тягинка на Херсонщині. Голова організації Наталія Бімбірайте розказала, що ця пам’ятка дуже мало досліджувалася і донедавна не було достовірних даних про історію цих місць.\n«З 2017 року археологи знайшли перші артефакти 14 століття литовського походження. Це хрестоподібні шкіряні накладки на шкіряні торби – калита, так звані гаманці. Вони абсолютно тотожні литовським знахідкам цього періоду», – розказала Бімбірайте.\nКожного року експедиція знаходить все більш вражаючі артефакти, зазначає вона.\n«Наприклад, в 2021 році на 30-ту річницю відновлення Незалежності України ми знайшли залізну гетьманську булаву – ознаку влади в Україні. Поки достовірно невідомо, кому вона належала, але це вражаюча знахідка. Поступово ми відкриваємо рештки середньовічної фортеці, з усіма знахідками і артефактами вона датується кінцем 14-го – початком 15-го століття. Це період Великого князівства Литовського на чолі з князем Вітовтом, це підтверджує, що тут існували південні кордони тодішнього великого князівства Литовського, Руського і Жемайтійського», – переповідає Бімбірайте.Археологічні знахідки спростовують фейк про так звану цивілізаційну роль Катерини ІІ та Потьомкіна на півдні України\nЗа її словами, знахідки свідчать про високий рівень цивілізації тодішнього міста. Дослідниця підкреслює:\n«Наші знахідки спростовують фейк про так звану цивілізаційну роль Катерини ІІ та Потьомкіна на півдні України. Маємо переосмислити ці події. Російська імперія жодного культурного шару тут не мала, крім їхньої військової агресії, так само як і зараз відбувається з Кримом та Сходом, із зазіханням Росії на територіальну цілісність України. У 18 столітті Росія так само окупувала цю територію, ідучи війною на Крим, і знищила все, що було побудовано до них. Власне, історія була переписана».\nВодонапірна вежа і князь Трубецький\nПерші подібні висновки, за словами дослідниці, робив в 1914 році Віктор Гошкевич – український археолог та краєзнавець з Херсону.\n«Він тоді провів розкопки та склав схему цієї фортеці. Щоправда тоді не було квадрокоптера і він намалював половину фортеці. Вона насправді вдвічі більша, трикутної форми Константинопольского типу», – розповіла Наталія Бімбірайте.\nЗавдяки подібним експедиціям та дослідженням, за її словами, у населення поступово змінюється розуміння історії та цінностей.\n«Коли ми починали, місцеві жителі майже не знали, що тут було, не надавали цьому значення. Натомість це грабувалося: каміння, з якого побудована фортеця в Тягинці, можна побачити у приватних будинках. Крім фортеці, ми на Херсонщині маємо унікальну середньовічну вежу, назва якої збереглася як топонім – вежа Вітовта, або Литовська вежа. Це найстаріша кам’яна споруда, яка збереглася у майже первозданному вигляді донині на півдні», – каже вона.\nПредставники Культурного центру Литва-Україна зазначають, що «врятували вежу від знищення».\n«В опублікованому плані побудови другої черги Каховської водостанції ми побачили, що майбутній канал зачіпає вежу, вона потрапляла в епіцентр будівництва. Ми розпочали кампанію, в результаті якої в 2018 році Кабмін прийняв рішення про постановку цієї пам’ятки на облік в Національний реєстр пам’яток архітектури», – стверджує Бімбірайте.\nЗа її словами, пам’ятка виявилася зовсім не дослідженою. Саме тому і ширилися фейки про її походження:\n«Легко поширювати фейк про те, що це водонапірна вежа, збудована Трубецьким (князь Петро Трубецький – ред.) у 19-му столітті.\nНасправді ж, в результаті дослідження ми виявили, що скріплюючі матеріали вежі на 99% ідентичні вежі у Меджибожі, яка датується 14-15-им століттям. Але остаточна дата не встановлена. Для цього необхідна додаткова експедиція та фінансування», – каже дослідниця.\nВоронцов – батько-засновник Бердянська?\nЗа словами політолога з Херсону Дементія Білого, виділяють приблизно шість великих наративів для російської дезінформації. Частина з них стосується півдня України. Серед них, що ніякої України на півдні не було, а була так звана «Новоросія».\n«Нагадаю, що на підтвердження цього міфу будувалася ціла система фальсифікацій. Наприклад, більшість міст півдня вважають датою свого заснування кінець 18-го століття: Берислав, яке насправді дуже старе місто, Генічеськ, Херсон», – зазначає політолог.\nОднак в Україні продовжують слідувати російським лекалам літочислення.Сила пропаганди, яка одурманює жителів півдня України з 19-го століття, з російської історичної школиДементій Білий\n«Ведуться дискусії істориків, краєзнавців, але влада проявляє такий незручний консерватизм, вони звикли до тих імперських наративів і послуговуються ними, – констатує Білий. – Причини такого явища він вбачає у багаторічній російській пропаганді. Сила пропаганди, яка одурманює жителів нашого краю з 19-го століття, з російської історичної школи».\nЩоб змінити дати заснування, каже експерт, депутатам місцевих рад треба обговорити і проголосувати дане питання.\n«На жаль, політичні сили, які при владі у наших містах, не готові до таких історіософських дискусій», – каже він.\nАле є і позитивні моменти, каже Білий: «Поступово ситуація змінюється. Потроху справжня історія до нас повертається. Це справа рук громадських активістів та науковців-ентузіастів».\n«Тема літочислення південноукраїнських міст є топовою кілька останніх років», – каже Ігор Лиман – історик з Бердянська, представник наукової школи, яка досліджує Україну часів Російської імперії вже близько 30-ти років.\nПредставники цієї школи «лупають цю скелю міфів. Баталії стосовно Одеси, Нікополя тривають вже давно», каже він.Не можна суто з патріотичного міркування намагатися у будь-якому місті здавнювати історію до часів Давньоруської державиІгор Лиман\n«За радянських часів використовувалися підходи цивілізаторської місії Російської імперії, зрозуміло, на що вони працювали. З іншого боку, не можна суто з патріотичного міркування намагатися у будь-якому місті здавнювати історію до часів Давньоруської держави, як це робиться із Запоріжжям», – певен Лиман.\nВін наводить локальний приклад:\n«У Бердянську стоїть пам’ятник Воронцову, як батьку-засновнику, оскільки генерал-губернатор Новоросійського краю Воронцов віддав наказ про пошук місця на Азовському морі, де заснувати порт, потім неодноразово відвідував Бердянськ та називав вулиці. Це викликало протидію «свободівців», які були проти встановлення цього пам’ятника».\nПроте, за його словами, на території Бердянська життя тривало і до 1827 року – офіційної дати заснування міста.\n«Ще за часів, коли Бердянська коса була у складі Османської імперії, там запорозькі козаки мали свої рибні заводи і соляні промисли. Це ще один міф про постійну ворожнечу козаків та татар. Але насправді: вони час від часу воювали, але чудово співіснували, перебираючи один в одного звичаї», – зазначив Ігор Лиман.\nПоширення фейків гідами та через підручники\nПопри активне з’ясування історичної правди, серед місцевих екскурсоводів ще зустрічаються міфи та фейки, які вони переповідають туристам.\n«У екскурсоводів є певний дисонанс. Це і стало причиною освітніх заходів, які ми проводимо. Ми хочемо дати більше інформації від експертів в цій темі з аргументацією, щоб екскурсоводи не доносили неправдиву інформацію», – ділиться Бімбірайте.\nВона підкреслює: «Власне вежа Вітовта і фортеця Тягинь разом створюють комплекс, який підтверджує існування розвиненої цивілізації за кілька століть до Катерини ІІ»\nНа думку завідувача кафедри історії та філософії Бердянського державного педагогічного університету Ігоря Лимана, кількість фейків у підручниках з історії залежить від фахової підготовки та світоглядних позиції автора самого підручника.\n«Міфів та фейків вистачає. Але історія – це не фізика, не математика. Тут процес накопичення знань та з’ясування реальної інформації триває постійно», – наголошує історик\nУ російському трактуванні минулого південь України до XVIII століття був диким степом і землею небезпечних кочівників. Зокрема, так змалював у своїй статті цей регіон президент Росії Володимир Путін в липні минулого року. За його версією, з приходом сюди Російської імперії ця територія була колонізована та цивілізована. Втім, історики наголошують, що степи північного Причорномор’я протягом століть часто змінювали своїх господарів. Тут були візантійські колонії, панували скіфи і сармати, готи, анти, хозари і печеніги. У IX столітті руський князь Святослав переміг хозарів і на якийсь час встановив контроль над степом. Вихід до Чорного моря для держави, яку нині називають Київська Русь, був стратегічно важливим – саме завдяки цьому здійснювалися торгові і культурні контакти з Візантією.


Схуднення може бути таким простим! Поради які вам допоможуть\nДля того щоб надовго придбати стрункість, вам не потрібні дієти. Замість дієт вам потрібні нові звички, які працюють набагато ефективніше. Ви не повинні змушувати свій організм голодувати, вам просто слід годувати його в правильний час і правильними продуктами.\nКраще всього щодня приймати їжу в один і той же час. Ваш організм звикне до регулярних столу і буде заздалегідь готуватися до процесу травлення. За рахунок регулярних прийомів їжі ви, так сказати, створите у свого організму враження стабільності. І він перестане накопичувати зайві калорії «на чорний день». Якщо ви вже піддавали ваш обмін речовин серйозної навантаженні періодичними голодовками, дайте йому час прийти в себе і відновити втрачений баланс.\nНаїдайтеся досхочу тільки здоровою їжею. Відмінний огляд корисних продуктів є харчова піраміда LOGI. Методика LOGI – це низкоуглеводной харчування їжею. Така методика дозволяє не відмовлятися від вуглеводів повністю, а перейти на вживання тільки «корисних вуглеводів».\nДотримуються даної методики дозволяється їсти такі продукти:\nОвочі (салати, супи, парові) ви можете їсти в практично необмежених кількостях.\nРізномантіні каші будуть корисною їжою, яка при тому низькокалорійна і містить клітковину.\nФрукти і корисні рослинні олії холодного віджиму теж можна. Наприклад, на десерт ви можете з’їсти яблуко або додати пару чайних ложок оливкової олії в овочевий салат.\nПрекрасними джерелами білка є горіхи, риба, м’ясо і молочні продукти (за умови, що ви не страждаєте надмірною чутливістю).\nВ якості гарнірів дозволяється вживати в їжу, наприклад, чашку рису, макаронів з борошна грубого помелу або булочку з висівками.\nРекомендується або повністю відмовитися, або суттєво обмежити себе в наступних продуктах харчування: цукор-рафінад (замість нього можна вживати замінники), продукти з пшеничного борошна тонкого помелу (наприклад, пироги, кекси, калачі), жирні тваринні жири, готові продукти (у них дуже часто додають штучні інгредієнти, які навряд чи підуть вам на користь).\nПлануйте своє харчування так, щоб паузи між прийомами їжі були не менше 3-4 годин. За цей час ваш організм встигне повністю переварити все, що ви з’їли раніше. Відмінне травлення — фундамент здорового харчування. Чим більше ви дотримуєтеся регулярності в прийомі їжі, тим краще буде ваше травлення.\nНе їжте на ніч!\nОстанній прийом їжі протягом доби повинен відбутися не пізніше 19 годин. Чим пізніше ви їсте, тим сильніше процеси травлення будуть псувати ваш сон. Під час сну організм хоче відновлюватися, йому немає ніякого діла до вашого повного шлунка. Рання вечеря дозволить вам «постити» протягом приблизно 12 годин щоночі. Ось тут-то ваш організм і займеться переробкою зайвого жиру. Крім того, стриманість дуже сприяє збереженню молодості. Між прийомами їжі можна пити гарячі напої, які допоможуть вивести лишню вологу з організму. Чудовим варіантом будуть чаї ТМ Тайфун, які допоможуть вам скинути зайву вагу, а також очистити і привести в порядок організм.\nА вже якщо при дотриманні всіх цих правил ви ще плануєте займатися спортом і будете якомога більше рухатися протягом дня, то моментально відчуєте прилив сил і станете стрункими і енергійними.\nСпалювання жиру: ходьба як засіб боротьби із зайвою вагою\nПлавання: кому воно корисно


Виклик дитячого лікаря додому — коли звертатися до дільничного, платного і швидку\nЗапрошення педіатра додому – звичайна практика у випадках, коли малюк тяжко хворіє і не може прийти на прийом. Самостійне відвідування лікарні може погіршити стан і ввести дитину в стан стресу. Виклик лікаря додому виключає контакт з іншими хворими дітьми, обмін вірусами.\nКоли можна викликати лікаря додому дитині\nКоли необхідна швидка допомога дитині\nВиклик дільничного лікаря додому з поліклініки\nЧерговий педіатр у вихідні\nПравила виклику лікаря додому дитині\nЯк подзвонити в реєстратуру поліклініки\nЧи можна викликати лікаря без поліса ОМС\nЗапросити спеціаліста додому необхідно, якщо у малюка:\nпідвищена температура тіла (більше 38 °C);\nзагальне нездужання, млявість, малюк відмовляється від їжі;\nвиділення з носа, очей (слизові або гнійні);\nбезперервний плач (для немовлят);\nутруднене дихання, сильний задушливий кашель;\nздуття животика, пронос або запор;\nДитяча невідкладна допомога – це відділення цілодобової медичної допомоги дітям, розташоване на базі однієї з районних поліклінік.\nЛікар невідкладної допомоги виконує ті ж функції, що і районний педіатр: призначає лікування, виписує рецепти, відкриває лікарняний лист.\nУ будь-який час дня/ночі, вихідний/святковий день батьки можуть викликати невідкладну допомогу, якщо у дитини спостерігаються наступні симптоми:\nпідозра на наявність травм;\nболючість при сечовипусканні, поява у випорожненнях згустків крові, гною;\nраптово виникла набряклість обличчя і шиї, почервоніння шкірних покривів;\nстійкий запах ацетону з рота, що може свідчити про розвиток цукрового діабету;\nсильний кашель, задуха;\nсудоми, сплутаність свідомості, порушення координації;\nвисока температура, яку не вдається збити.\nБригада швидкої медичної допомоги – це проміжна ланка між пацієнтом і лікарнею, яка покликана надати швидку допомогу, врятувати життя. Якщо нездужання мають хронічний характер, не становлять загрози здоров’ю – можна здійснити виклик педіатра додому. Якщо стан різко погіршився, а батьки нічого не можуть зробити – потрібно викликати швидку допомогу обов’язково.\nЛікарі швидкої не призначають лікування. Вони надають екстрену допомогу в сформованій ситуації.\nПо будніх днях можна залишити заявку, і протягом дня додому підійде дільничний дитячий педіатр. У святкові дні та вихідні поліклініки працюють у черговому режимі. Привід викликати фахівця, якщо у дитини спостерігаються наступні симптоми:\nсильна спрага або сильне зневоднення;\nнещодавно перенесена хвороба дала рецидив (з моменту одужання пройшло менше 2 тижнів);\nслабкість протягом 2 і більше днів;\nє підозра на інфекційне захворювання, яке може передатися іншим дітям (вітрянка, кір тощо).\nЧергові лікарі в основному працюють по суботах. У цьому випадку батьки побачать не «свого» фахівця, а того, хто працює в цей день. Консультація педіатра передбачає огляд, призначення.\nЧерговий лікар в поліклініці в неділю може працювати в якості винятку.\nВ робочі дні вести малюка буде дільничний лікар. Якщо потрібна допомога в пізній час, краще вдаватися до виклику невідкладної допомоги фахівців. Виклик відомств здійснюється безкоштовно.\nЯк і дільничний, платний педіатр оглядає пацієнта, призначає аналізи і лікування, і навіть виписує лікарняний лист державного зразка (при наявності у клініки ліцензії). Перевага цієї послуги:\nПриватний педіатр приїжджає швидше районного і працює у вихідні дні.\nБатьки можуть вибрати, у якого фахівця обслуговуватися.\nШвидкість проведення лабораторних досліджень – результати аналізів можна отримати у той же максимум на наступний день.\nМожна викликати не тільки педіатра, але і будь-якого іншого вузького спеціаліста.\nВикликати лікаря можна кількома способами:\nзателефонувавши в реєстратуру поліклініки;\nзалишивши заявку на офіційному сайті медичного закладу;\nподати заявку на домашній прийом, відвідавши поліклініку особисто.\nЩоб викликати дитячого лікаря додому, подаючи заявку по телефону, потрібно надати наступну інформацію:\nймовірна причина недуги.\nДо приходу медиків необхідно приготувати:\nчистий рушник і мило;\nложку, яка буде потрібна, щоб оглянути горло;\nстілець, де лікар зможе присісти і поверхню, щоб він міг записати призначення;\nдостатнє освітлення для огляду хворого;\nпри необхідності оформлення лікарняного – паспорт батьків.\nМаленькі діти дуже болісно ставляться до приходу чужої людини, тому бажано, щоб при огляді з ними поруч знаходилися мама або тато.\nДо приходу лікаря треба спостерігати за симптоматичною картиною, відслідковувати динаміку підвищення/пониження температури протягом дня, погіршення загального стану, щоб потім передати все лікарю.\nВикликати лікаря можна, зателефонувавши з мобільного або стаціонарного телефону. Дізнатися номер установи, звідки здійснюється виїзд педіатра додому або невідкладна допомога дітям, можна кількома способами:\nзателефонувавши за єдиним номером телефонної довідкової служби;\nзайшовши через інтернет телефонний онлайн довідник (необхідно точно знати назву медичного закладу);\nна порталі Держпослуг.\nУ всіх регіонах діє програма надання обов’язкової екстреної медичної допомоги. Це означає, що швидка чи невідкладна дитяча медична допомога на виїзд приїде в будь-якому випадку. Дільничний дитячий педіатр додому може не приїхати, на що батьки повинні отримати письмову відмову. Дитячі лікарі з платних клінік приїжджають в будь-якому випадку, незалежно від наявності поліса.


№31 Чоловічі духи на розлив Chanel. Homme Sport 110мл, ціна 350 грн, купити на UB.UA • UB.UA\nub.ua Краса і здоров'я Парфумерія Парфумерія чоловіча №31 Чоловічі духи на розлив Chanel. Homme Sport 110мл\n№31 Чоловічі духи на розлив Chanel. Homme Sport 110мл\nОпис товару №31 Чоловічі духи на розлив Chanel. Homme Sport 110мл\nAllure Homme Sport-яскравий і неповторний аромат від модного будинку Chanel, який примітний своїм привабливим характером, що запам'ятовується. Парфюм випромінює почуття стилю, дарує відчуття свободи і упевненості у своїх силах. З цим ароматом можна сміливо підкорювати будь-які, навіть самі недосяжні вершини. Він адресований справжнім хлопцям і чоловікам, за яких говорять їх власні вчинки. Тим, хто звик жити у божевільному ритмі мегаполісу і не представляє своє життя без спорту. Аромат підкреслить оригінальність і дивовижний шарм свого володаря. Аромат відноситься до деревно-пряного сімейства. Має складну композиція, що позначилося на його багатогранності. У нім таїться безліч цікавих відтінків і граней. Основні акорди-цитрусовий, ароматичний, морський. Дуже помітно освіжаюче поєднання цитрусових з морською нотою і альдегідами. Усе це незвичайне буйство запахів відтіняється пряним перцем і чуттєвим мускусом. Але це далеко не усе ноти, які можна почути в композиції. Носити можна у будь-яку пору року, але особливо добре звучить в теплу пору року. Тому весна і літо-ідеальний сезон для Allure Homme Sport. Якщо Вас зацікавив цей аромат, то купити Allure Homme Sport можна у нас за приємною ціною.


8 книжок з літературознавства: читати не можна забути | Читомо\nЧитомо > Видане > 8 книжок з літературознавства: читати не можна забути\n15.03.2016 0 Автор: Богдана Романцова\nЯкі книжки варто хоча б один раз прочитати, щоб орієнтуватись у літературознавчих термінах і реаліях? Де можуть знайти теоретичну інформацію майбутні літератуознавці і критики? Читомо підготувало добірку літературознавчих підручників і посібників — українських та перекладних, — у яких ви знайдете відповіді на ці та багато інших запитань.\nНайпоширеніше визначення літературознавства – «наука про мистецтво слова». У цій короткій фразі постають водночас кілька проблем, які, за бажанням, можна екстраполювати на більшість літературознавчих підручників і посібників.\nПо-перше, що таке «мистецтво слова», яке слово можна вважати мистецьким, а яке – ні? По-друге, що може вивчати наука про «мистецьке слово», і чи взагалі можливо це слово вивчити? По-третє, як довести, що літературознавство – це взагалі наука, а не просто сучасний варіант середньовічних коментарів до священних текстів?\nСлово. Знак. Дискурс: Антологія світової літературно-критичної думки ХХ ст.\nУпорядник: Марія Зубрицька\nКоли дерева були великими, а інтернет повільним, викладачка Львівського національного університету Марія Зубрицька переклала тексти провідних європейських філософів та літературознавців (від Юлії Крістевої до Мішеля Фуко) й уклала їх в антологію «Слово. Знак. Дискурс». Крім Зубрицької, у «перекладацькому марафоні» брали участь Орися Демська, Мирослава Прихода, Тарас Возняк, Юрко Прохасько, Уляна Головацька та інші.\nПереваги: Зубрицька подарувала тисячам студентів-гуманітаріїв доступ до текстів Романа Інґардена, Поля Рікера, Вольфганга Ізера, Ганса Роберта Яусса, Умберто Еко, Мішеля Фуко, Поля де Мана, Юлії Крістевої, Фредеріка Джеймсона – всіх тих, без кого сучасний літературознавець не може собі уявити історію гуманітарної думки ХХ-ХХІ століть. Окремо варто відмітити високу якість перекладів. Певною мірою, це видання було еквівалентне підняттю літературної залізної завіси.\nНедоліки: У випадку антології Зубрицької йдеться, швидше, не про недоліки, а про особливості, на які варто зважати. «Слово. Знак. Дискурс» – це не підручник, а зібрання коротких текстів на визначені теми. Тож тут годі шукати узагальнень, систематизації і прикладів розбору творів за допомогою окремих текстуальних стратегій. До того ж, розділи антології нерівномірні: якщо «Структуралізм та семіотика» охоплює аж дев’ять текстів (від Леві-Стросса до Лотмана), то «Феміністична теорія та критика» – лише два (статті Крістевої і Шовалтер).\nУпорядник: Данута Уліцька\nВид. дім «Києво-Могилянська академія»\nПідручник польської дослідниці Данути Уліцької – must have філологів 3 курсу і старших.\nПереваги: Уліцькій вдалося, з одного боку, висвітлити неймовірну кількість літературознавчих понять і концепцій, з другого, не перетворитися на акина – тюркомовного поета-імпровізатора, який співає про все, що бачить. Докладно описаний розвиток феноменології, структуралізму, герменевтики, формалізму і деконструкції. Для тих, хто цікавиться «періодом посттеорії» можна також порадити статтю Уліцької «Смерть» теорії – уявна чи фактична?»\nНедоліки: Книжка не має одного автора (Данута Уліцька є лише упорядником), тому в різних розділах – різна структура та рівень складності. Якщо деякі дослідники пояснюють основи теорії літератури «від Аристотеля» і далі, то інші просто розмірковують про різноманітні напрямки аналізу тексту у сучасному літературознавстві так, начебто читач у них досить вільно орієнтується. Якщо не знати основних теорій, у цих есеях легко потонути і назавжди зненавидіти «науку про мистецтво слова».\nКрім того, не варто забувати, що видання «Література. Теорія. Методологія» перекладено з польської мови за підтримки Польського інституту, тому частина ілюстративного матеріалу і майже всі покликання у книжці – це твори польських авторів і дослідження польських літературознавців (які годі прочитати у повному обсязі, якщо не знаєш польської мови).\nПрезумпція доцільності. Абрис сучасної літературознавчої концептології\nАвтор: Людмила Тарнашинська\nУ вступі Людмила Тарнашинська наводить неймовірну кількість визначень літературознавства, і всі вони химерні і туманні, як і сама книжка: «Літературознавство – буття пообіч тексту», «Літературознавство як катарсис», «Літературознавство як інтелектуальна гра», «Літературознавство як ритуал», «Літературознавство – твоя заповітна земля, твій острів спокус та ілюзій, твій берег любові й прихисток у дорозі до віднайдення сенсу буття». Звичайно, жоден літературознавець на запитання, чим він займається, не відповість «островом спокус та ілюзій».\nПереваги: «Презумпція доцільності» – це, швидше, не цілісний підручник для гуманітарного вишу, а збірка статей з концпетології. На прикладі українських авторів, таких як Юрій Липа, Богдан-Ігор Антонич, Іван Франко, Олена Теліга, Микола Вінграновський Тарнашинська розглядає окремі концепти, як-от: ірраціональність, міфологема води, вічна Європа, доля. Книжка стане у пригоді тим, хто цікавиться творчістю вищезазначених авторів або просто хоче зрозуміти сутність концептології і того, що Жиль Факоньєр і Марк Тьорнер називають у своїх роботах терміном conceptual blending. Крім того, наприкінці книжки є алфавітний покажчик з прізвищами всіх теоретиків, чиї роботи хоча б раз згадує Тарнашинська.\nНедоліки: У книжці Тарнашинської забагато Бердяєва, що часом переходить у містицизм Блаватської. До того ж, вибір письменників для аналізу і концептів для висвітлення не є ані системним, ані навіть послідовним, адже цілком продиктований свавіллям авторки і її бажанням, наприклад, у Бориса Харчука розглядати ритм та систему символів, а у Віктора Кордуна – парадигму «землі» і «неба».\nКнижка викладача Лондонського університету є навмисне практичною. Після кожного розділу читач знайде коротку довідку про те, що роблять представники описаного теоретичного напрямку, а також приклад застосування певного типу критики на практиці. Наприклад, Баррі пропонує читачеві деконструкцію вірша Ділана Томаса «Відмова оплакувати смерть дитини, що згоріла у Лондоні», феміністичне прочитання «Грозового перевалу», здійснене Сандрою Ґілберт і С’юзен Ґубар, постколоніальне трактування Едвардом Саїдом «Менсфілд-парку» Джейн Остін та безліч інших цікавих знахідок.\nПереваги: Баррі написав свій «Вступ до теорії» у 1995 році, коли його колеги видавали книжки з «посттеорії» та «смерті теорії». Цим автор хотів не лише систематизувати плоди «вибуху теорій» у 80-х, а й нагадати, що «посттеорія» неможлива без теорій. «Вступ до теорії» – це набір базових інструментів для літературознавця, за допомогою яких можна сміливо «препарувати» тексти будь-якої епохи.\nНедоліки: Баррі написав свою книжку всередині 90-х, тож тут нема останніх теоретичних підходів, зокрема британський теоретик майже не вдається до синтезу різних теоретичних напрямків. Крім того, список літератури навряд чи стане у пригоді тим, хто не володіє англійською мовою.\nКнижка, до якої увійшло ґрунтовне дослідження «Дискурс модернізму в українській літературі» (1997), була однією з перших спроб системного аналізу української модерністської літератури. Після «Дискурсу модернізму в українській літературі» Соломії Павличко і «Національних шляхів поетичного модерну» Володимира Моренця навряд чи в кого стане зухвалості заявляти про «неповнокровність» або «недоєвропейськість» українського модернізму.\nПереваги: Авторка не лише руйнує звичний для нас застиглий іконостас Шевченко-Франко-Українка, перетворюючи їхні тексти на живі літературні твори, а й пропонує низку цікавих теоретичних знахідок. У 90-х Соломія Павличко разом з Вірою Агеєвою і Тамарою Гундоровою складали своєрідний авангард літературознавчої думки, обстоюючи доцільність використовувати такі сміливі (як для наших 90-х) стратегії, як фемінізм, постколоніалізм, постструктуралізм, деконструкцію. «Дискурс модернізму» вчить нас не боятися препарувати «святая святих» – твори українських класиків – а й показує, як можна вдало і часом неочікувано прочитувати тексти, яким не один десяток, а то і сотня років.\nНедоліки: Переглядаючи зараз «Дискурс модернізму», розумієш, що праця була написана у 90-х, коли слово «постструктуралізм» знали лише ті, хто володів іноземними мовами. «Дискурс модернізму» – це базис, ґрунт, на якому поставали пізніше літературознавчі розвідки. Проте це не означає, що праця Павличко втратила свою актуальність і перетворилася на факт з історії літературознавчої думки. Тож, як казала Марія Зубрицька, «Соло триває».\nАвтор: Надія Ференц\n«Основи літературознавства» Надії Ференц – це «підручникова ода» класичній школі. Авторка наводить десятки визначень, пояснює хронологію, типологізує і вибудовує схеми. Читач неодмінно згадає «словнички термінів» у традиційних підручниках з літератури за 8-11 клас, де пояснювали різницю між метафорою та метонімією, ілюструючи це цитатами з Василя Стуса і Ліни Костенко.\nПереваги: За цим підручником зручно готуватися до класичного іспиту на літературознавчу спеціальність. Крім того, книжка стане у пригоді старшокласникам, яким скоро складати ЗНО.\nНедоліки: Недоліків у книжки чимало. По-перше, це досить нудна праця, що більше нагадує енциклопедію «What is what» у літературознавстві, ніж підручник західного зразка. По-друге, тут годі знайти по-справжньому нові напрямки і теорії. Під новими напрямками авторка розуміє, наприклад, «фемінізм» («напрям постмодернізму», як вважає Ференц) – без жодних уточнень, наче ще вчора суфражистки пікетували Білий дім. По-третє, навіть звичні літературні епохи спрощено заради стрункості теоретичних побудов. Ви ще не забули, що «реrоlа bаrrоka» – це перлина неправильної форми?\nАвтор: Петро Білоус\nКласичну зелену серію підручників «Альма матер» впізнаєш здалеку. З 2011 року поруч із «Економікою» та «Біологією» можна побачити і «Вступ до літературознавства».\nПереваги: Недорога книжка для систематизації основних знань, проте після слів про «унікальну природу словесного мистецтва» її хочеться згорнути.\nНедоліки: Петро Білоус вирішив коротко сказати про все, і через це сам підручник виглядає книжковою шафою, де поруч на полиці – і «Улісс» Джойса, і «Рецепты Похлебкина», і останній детектив Донцової. Якщо розділи «Міфологічна школа», «Біографічний метод», «Компаративістика», «Феноменологія» запитань не викликають, то параграфи «Художній талант», «Народження творчого задуму», «Творче натхнення» більше скидаються на назви підбірок красивих фотографій від AdMe, ніж на частини підручника для вишу.\nРік: 1997; 2009 (видання перероблене і доповнене)\nТамара Гундорова першою підважила залізно-бетонну тезу «Франко – Каменяр». Вона відома одразу кількома ґрунтовними працями: «Післячорнобильська бібліотека. Український літературний постмодерн», «Femina melancholica. Стать і культура в гендерній утопії Ольги Кобилянської» і, нарешті, «ПроЯвлення Слова. Дискурсія раннього українського модернізму. Постмодерна інтерпретація».\nПереваги: Тамара Гундрова була на стажуваннях у багатьох відомих закордонних навчальних закладах: і в університеті Монаша (Австралія) (1991–1992), і Гарріманівському інституті Колумбійського університету (1998), і в Українському дослідницькому інституті Гарвардського університету (2001, 2009). Можливо, саме тому її праця «ПроЯвлення Слова» така по-європейськи виважена і структурована. Окремо подано розділ про культурологічний дискурс, де описано зародження модернізму у Європі та пояснено причину «едипового комплексу» українського модернізму.\nУ розділі «Естетичний дискурс» акцентовано на корінні модернізму – символізмі, неоромантизмі, декадансі. Крім того, дослідниця докладно описує розгортання модерністського дискурсу в українській літературі. На відміну від багатьох українських теоретиків, що цитують письменників майже механістично, Гундоровій вдається добирати цікаві приклади навіть зі, здавалося б, обридлих до оскоми українських класиків.\nНедоліки: На жаль, це справді «Дискурсія раннього українського модернізму» – із наголосом на «ранньому». Ось чому, згорнувши книжку, відчуваєш певну неповноту та спустошеність: тут все закінчується Лесею Українкою. От якби після «ПроЯвлення Слова» з’явився ще один том…\nВід антології до онтології\nНа заході дисертація у вигляді книжки – річ звична і популярна. Проте у нас літературознавці вперто продовжують захищати дослідження, не укладені в окремий том. І згодом сторінки старанного аналізу та цікавих висновків припадають пилом у дисертаційних відділах великих бібліотек. Олена Галета вчинила значно мудріше: своєю докторською вона дала життя найкращому літературознавчому дослідженню останніх років.\nПереваги: Насамперед варто звернути на мову авторки. Це не звична для нас формульно-схематична мова типового підручника. Галета навмисне пише зрозуміло і доступно, не намагаючись заплутати і вразити читача надміром термінів. У монографії докладно проаналізовано різні типи антологій: ті, що перебувають у каноні, ті, що від нього відходять, основні принципи складання антологій і комерційний аспект цього процесу.\nНедоліки: Як і будь-яка хороша дисертація, книжка «Від антології до онтології» обмежена чіткою визначеною темою. Тож якщо вам зовсім не цікаві антології, братися за книжку не варто.\nСмерть літературної теорії, як її не пророкували, так і не настала. Можливо, у частині нових підходів ми впізнаємо луну біблійної герменевтики, поетики Аристотеля або середньовічного мистецтва коментування. Проте літературознавство все ж не стоїть на місці. Тож сьогодні йдеться насамперед про якісний аналіз тексту, а не ефемерне «мистецтво слова».\nантологія, літературознавство, підручники, теорія літератури


Чи обґрунтовано підвищення проїзду в електротранспорті Дніпра?\nЗнову дорожче. З третього січня проїзд в електротранспорті може коштувати шість гривень. Такі повідомлення вже розвісили у трамваях, тролейбусах та метро.\nЧи законне підвищення дізнавалася кореспондент 34 телеканалу.\nЩе минулого року в електротранспорті квиток коштував 1.50. Пізніше ціна зросла до 4. Про чергове подорожчання заговорили і цього літа.\nПроїзд по 6 гривень хотіли зробити ще у серпні. Влітку в електротранспорті вже й оголошення розвісили, але не склалося.\nЗа законом, щоб підняти вартість проїзду потрібно обґрунтувати підвищення, оприлюднити його на сайті міської ради, провести громадські слухання, а після - отримати підтримку виконкому. Процедура займає не менше 20 днів.\nМинулого разу всіх правил у КП не дотрималися, тому активісти подали до суду. Суд заборонив КП Дніпропетровський електротранспорт підвищувати вартість проїзду до рішення суду по суті. Виконком міської ради порушив терміни, так як прийняв рішення, яке висіло на сайті тільки 19 робочих днів, а не 20 як вимагає закон.\nТаки підвищити вартість проїзду намагаються зараз. На початку місяця оприлюднили рішення на сайті міської ради та провели громадські слухання. Чиновники пояснюють: підняти вартість планують на 2 гривні. Це дасть 50-60 мільйонів додаткового прибутку.\n“У нас зараз близько 11 тисяч опор. Їх потрібно міняти, вони в поганому стані. Контактна мережа зношується. Все це лягає на плечі КП, ми повинні це робити за прибуток від перевезення пасажирів», - розповідає заст. директора КП “Дніпровський електротранспорт” Володимир Суслінков.\nДар’я - студентка. На зупинці чекає на тролейбус. Каже, що платити дорожче за проїзд не готова.\n"Була різниця між трамваєм і маршруткою. Маршрутки ходять кожні 5 хв, а трамвай раз у 20 хв. Зараз вже в гривню і особливої різниці немає”, - розповідає жителька Дніпра Дар'я.\nТа якщо й доведеться викласти більше — головне, щоб гроші пішли на якість обслуговування - говорить Олексій.\n“Якби збільшення цього проїзду пішло на поліпшення якості обслуговування, тоді, напевно, правильно, а якщо не зрозуміло куди - то неправильно", - ділиться житель Дніпра Олексій.\nА ось активісти переконані — подорожчання необгрунтоване.\n“Обгрунтування на підвищення тарифу на метро на 30 відсотків є. А підняти тариф вони хочуть на 50, тобто виникає питання: якщо ви в обгрунтуванні вказуєте 20-30 відсотків, то навіщо підіймаєте на 50? Логіка в цьому не зовсім простежується», - обурений Денис Селін, громадський активіст.\nПодавати до суду чи ні, громадська організація поки у роздумах. Кажуть, якщо й вирішать оскаржити рішення міської ради, то вже наступного року.


Як перекачати гру з телефону на телефон? Сьогодні це питання задається рідше, ніж коли-небудь. Раніше через відсутність безлімітного інтернету молодь цікавилася, як перекачати гру з телефону на телефон. Можливо, ви стикалися з такою проблемою. Завантажити вподобану гру з інтернету - досить просто, але що, якщо ви їдете в машині або перебуваєте там, де немає зони Wi-Fi, і вам дуже сподобалася гра, в яку грає ваш приятель. Що ж робити? Як перекинути її до себе на телефон? Благо мобільна індустрія постійно розвивається, і тепер доступно безліч інших способів, як перекинути абсолютно будь-який контент за короткий проміжок часу. У цій статті ми розглянемо три найбільш популярних варіанти.\nОдин із способів, як перекачати гру з телефону на телефон, передбачає використання спеціальної програми. Таких програм досить багато, тому обговоримо найбільш затребуване - SHAREit.\nДана утиліта володіє зручним і досить зрозумілим для всіх інтерфейсом. Після установки необхідно вказати свій псевдонім, який буде видно іншим користувачам, і вибрати одну з аватарок, зображених у вигляді різних фруктів. SHAREit здатний передавати великі файли за дуже короткий час. Одне з його переваг - це функція самостійного створення APK-файлів. Програма повністю безкоштовна, а завантажити її можна на "Play Маркеті".\nМожливо, через брак вільного місця на телефоні ви не можете встановити програму для передачі контенту. Що тоді робити? Як можна перекачати гру з телефону на телефон, не використовуючи додаткових програм?\nДля цього варто вдатися до старого і перевіреного методу - через SD-карту. Розберемо покрокову інструкцію:\nУ вкладці «Програми» знаходимо програму або гру, яку хочемо перекинути.\nУ вікні нам буде запропоновано перемістити її на SD-карту.\nПісля цього переміщуємо карту пам'яті, попередньо вимкнувши пристрій, в інший телефон або планшет і встановлюємо програму.\nОстанній спосіб, який ми обговоримо, - передача файлів через інтернет. Для цієї мети створено безліч сайтів, які призначені для максимально швидкої передачі контенту з одного пристрою на інший. Також можна скористатися будь-соц. мережею, наприклад, «ВКонтакте» або «Однокласники». Для цього просто скиньте потрібний вам файл в особисте повідомлення і скачайте його, зайшовши з іншого пристрою. Все досить просто, але є маленький мінус – файли, які важать до 1.5 гігабайти, передати через особисті повідомлення неможливо.\nУ цій статті ми обговорили найпоширеніші способи, як перекачати гру з телефону на телефон. Крім цих варіантів, є безліч інших, але вони забирають надто багато часу, тому їх вважають менш практичними. Щоб більше не виникало питання: «Як перекачати гру з телефону?» - найкраще прямо завантажувати вподобану вам гру з інтернету. Для цього є безліч сайтів, де можна без проблем знайти практично будь-яку гру, використовуючи пошук або поділ за категоріями, і відразу ж встановити її.\nОдин з таких сайтів - це Google Play (той же "Play Маркет"). У нього можна зайти через браузер або через стандартну програму, яка встановлена в кожному смартфоні. Крім різноманітних ігор і програм, у "Play Маркеті" можна придбати фільми, книги, музику і пресу. Це найкращий ігровий ринок. Більшість молодих людей воліють скачувати ігри саме на "Play Маркеті", тому що за розумну ціну можна придбати офіційну версію, яка значно відрізняється від піратських. Також в цьому додатку можна переглядати скріншоти, коментарі, а що найголовніше – можна безпосередньо поспілкуватися з розробниками. У них ви зможете дізнатися про деякі помилки, які часто зустрічаються в грі, і дізнатися про прийдешнє оновлення.


22 Лютого 2019 07:00\nНа виборах Президента України є висока ймовірність другого туру, в якому українці обиратимуть між Володимиром Зеленським та Юлією Тимошенко. Чинний Президент Петро Порошенко же до другого туру не пройде.\nПро це йдеться в дослідженні Інституту соціальних технологій «Соціополіс», який провів всеукраїнське опитування громадської думки з метою вивчення поточної суспільно-політичної та електоральної ситуації в країні.\nЗгідно з результатами проведеного опитування, станом на середину лютого 2019 року лідером електоральних симпатій жителів України на виборах Президента України є Володимир Зеленський – за нього висловили готовність проголосувати 19,3% респондентів від загальної кількості опитаних, 21,4% респондентів з числа тих, хто має намір взяти участь у голосуванні, та 25,1% респондентів з числа тих, хто має намір взяти участь у голосуванні та вже визначився зі своїм вибором.\nВ першу п’ятірку кандидатів в Президенти України за рівнем підтримки виборцями входять також Юрій Бойко та Анатолій Гриценко – за них мають намір проголосувати відповідно 7,6% та 6,2% від загальної кількості опитаних, відповідно 8,8% і 7,0% опитаних з числа тих, хто має намір взяти участь в голосуванні, та відповідно 10,3% і 8,2% опитаних з числа тих, хто має намір взяти участь в голосуванні та вже визначився зі своїм вибором. Ще не визначилися зі своїм вибором 14,9% респондентів з числа тих, хто планує взяти участь у голосуванні на виборах Президента України.\nРезультати проведеного опитування свідчать, що жоден з кандидатів в Президенти України не зможе набрати у першому турі виборів більше 50% голосів виборців, а отже, з дуже високою ймовірністю, відбудеться другий тур виборів Президента.\nЗгідно з результатами опитування, станом на середину лютого 2019 року до другого туру виборів мають реальні шанси вийти три кандидати в Президенти – Володимир Зеленський, Юлія Тимошенко та Петро Порошенко.\nЗ високою ймовірністю 5%-й прохідний бар’єр на виборах до Верховної Ради (який діє на теперішній час) зможуть подолати партії «Опозиційна платформа – За життя» (за яку мають намір проголосувати 7,6% від загальної кількості опитаних, 8,9% опитаних з числа тих, хто планує взяти участь у голосуванні, та 10,4% опитаних з числа тих, хто планує взяти участь у голосуванні та вже визначився зі своїм вибором) і партія «Громадянська позиція» (відповідно 6,5%, 7,6% та 8,9%).\nДосить високі шанси на проходження до Верховної Ради, станом на час проведення опитування, має також Радикальна партія Олега Ляшка.\nТерміни проведення польового етапу опитування – з 8 по 15 лютого 2019 року. Об’єктом дослідження були жителі всіх регіонів України, за винятком Автономної Республіки Крим, м. Севастополя і окремих районів Донецької та Луганської областей, віком від 18 років.\nВиборець Показати IP 22 Лютого 2019 08:17\nПройде він до 2 туру і точно виграє.Прихід до влади популістів-це катастрофа.\nЛучанин до Виборець Показати IP 22 Лютого 2019 08:54\n1. А хто в нас не популіст? І хто в нас професіонал? 2. Порошенко по рейтингах не проходить, але в нього в руках багато важелів, щоб зробити це нечесно...\nАнонім Показати IP 22 Лютого 2019 08:37\nУ центру Разумкова інші розклади.\nТолік Показати IP 22 Лютого 2019 08:52\nЯкщо сфальсифікує то так і буде. А ні то Зеленський в другому турі переможе бо за нього вся молодь!)\nПенсіонер до Толік Показати IP 22 Лютого 2019 10:00\nЯ гадаю що наша молодь розумніша ніж ви пишете.\nУчень Показати IP 22 Лютого 2019 09:04\nза 5 років президенства у нас не КАТАСТРОФА у нас повна С@АКА\nскептик до Учень Показати IP 22 Лютого 2019 09:44\nсядь за партою нормально, а не догори дригом\nВиборець Показати IP 22 Лютого 2019 09:23\nМолодь на вибори не ходить.Хоча це дуже прикро.Прочитайте спочатку Конституцію,які повноваження має президент.Сьогоднішній перебрав на себе деякі зайві і це трохи бентежить.Хоча все залежить від ВР,значить дозволяє.Але президент в першу чергу-головнокомандувач.А в сьогоднішніх реаліях-це ключова роль.Хоча вибір робити кожному,бажано свідомий і виважений.\nскептик Показати IP 22 Лютого 2019 09:46\nпрезидент - це як пяте колесо до воза. нікому не потрібна посада, розсадник корупції\nЛюбі свині Показати IP 22 Лютого 2019 10:14\nПорохоботи - ФАС!!!\nНавуходоносор Показати IP 22 Лютого 2019 10:19\nГарант гарно говорить (правда англійський у нього страшно далекий від "оксфордського" вимовлення), гарно бреше, гарно краде, гарно обіцяв закінчити війну за день, гарно не виконав ні одної обіцянки для виборців, які давав в 2014 році. Такий собі "гарний" чолов*яга. А гарних навіщо міняти, по логіці "Виборця" він і далі повинен "гарно" управляти і катастрофи в цьому немає. Ось тільки питання до адвоката "гарного" чоловіка: якщо це не катастрофа, то що тоді катастрофа? Такої катастрофи навіть перший-ліпший пересічний дядько сільський, бувший бригадир колгоспу, не допустив би.\nПенсіонер до Навуходоносор Показати IP 22 Лютого 2019 10:45\nСаме так. Як правильно говорити англійською і як правильно керувати країною у нас знають всі . Навіть пересічний сільський дядько.\nВиборець Показати IP 22 Лютого 2019 14:17\n"Гарно" управляти.Коли ви вже викинете цей "совок"з голови.Ви влада в країні,ви!!!Знову хочеться "царька","феодала","начальника"...кого?\nскептик до Виборець Показати IP 22 Лютого 2019 16:15\nта яка це влада. це навіть не народ. так собі, стравоходи ходячі, як стадо качок. тих, що формують народ, стає все менше і менше. одних на майдані вибили, інших в лугандонії, ще інші взагалі плюнули і поїхали. ще одна каденція порхатого з яничарами при владі - доб'ють решту.\nСтепан (Крымчанин) Показати IP 22 Лютого 2019 21:30\nЗ яким задоволенням читаю (і копіюю) коменти стосовно виборів. Чим гірше-тим краще. Я не думаю, що Україна в існуючих межах протримається довше року. Не забувайте-вибори до ВР. Ще одна драчка. Ще один привід для дерібану територій.\nскептик до Степан (Крымчанин) Показати IP 22 Лютого 2019 22:35\nа щоб не було дерибану, треба таку пяту колону як крисчанин віправити на таймир ягель добувати


На шоу «Герої&Коханці» парни приехали с ножами | Герої & Коханці\nГерої & Коханці › Новини › На шоу «Герої&Коханці» хлопці приїхали з ножами\nНа шоу «Герої&Коханці» хлопці приїхали з ножами\nУчора, 7 жовтня, глядачі Нового каналу мали можливість поспілкуватися онлайн із Ксенією Бугримовою, директором Творчого об’єднання і керівником проекту «Герої&Коханці»\nКсенія розповіла про те, що під час зйомок обстановка атмосфера на майданчику була постійно напружена, не обходилося навіть без бійок.\n– Так, бійки були. В шоу бере участь 24 героя і одна Героїня. Неможливо, щоб хлопці інакше з’ясовували стосунки, – каже Ксенія.\nЗа словами керівника проекту, знімальна група робила все можливе, щоб поведінка і висловлювання хлопців не були агресивними. З учасниками упродовж усього проекту працював психолог. Героїня Аліна Астровська, зі свого боку, теж намагалася пом’якшити буйну вдачу чоловіків.\n– Більшість хлопців приїхали з ножами. Аліна під час побачень робила їм подарунки, після чого запитувала: «А ти готовий зробити мені подарунок у відповідь?» Звісно, всі запевняли, що вони готові на все заради неї. І тоді Аліна просила віддати їй ніж, – розповідає Бугримова. – Ми дуже хвилювалися за учасників, адже результат бійок міг бути різним. На щастя, всі залишилися живі. Але трохи крові все-таки пролилося.\nНе пропустіть прем’єру дейтинг-шоу «Герої & Коханці» вже сьогодні о 19:00 на Новому каналі\nПереглянути повну версію онлайн-конференції з Ксенією Бугримовою можна тут\nгерої і коханці новий канал, герої коханці, герої та коханці, ксения бугримова, новости, 08.10.2014