Одеський Зелений театр може стати концертно-виставковій ареною\nПро це повідомив мер Одеси Геннадій Труханов. За його словами, коли Одеса розраховувала приймати Євробачення, як такого майданчика розглядався і стадіон «Чорноморець», і «Спартак». Тепер обговорюється Зелений театр. Знаходиться він в парку Шевченка і являє собою відкритий майданчик місткістю приблизно 3 тисячі людей. Уже є перші ескізи цього проекту, але є й труднощі, зокрема, недостатня...\n14-22 липня в Одесі вже за традицією відбудеться 8-й міжнародний кінофестиваль.\nГостей чекають 9 днів ексклюзивних прем'єр зарубіжних і українських фільмів від кращих режисерів, майстер-класи провідних світових кіномитців, унікальний open-air кіноперформанс на Потьомкінських сходах, спеціальні покази і найяскравіші вечірки сезону з кінозірками. Головний фестивальний палац - театр музичної комедії ім. Водяного - тут пройдуть конкурсні покази і гала-прем'єри.\nВ Одесі відкрили оновлени Потьомкінські сходи\n26 травня після ремонту і реконструкції в Одесі відкрили національний пам'ятник архітектури і "візитну картку" міста - Потьомкінські сходи. На реконструкцію було витрачено - 22,7 мільйона гривень. В ході ремонтних робіт провели її зміцнення та гідроізоляцію, а гранітне покриття замінили новим. Відкриття сходи відвідали президент України, мер Стамбула і мер Одеси Геннадій Труханов. В цей...\nВ Одесі з'явиться перший соціальний ресторан 4City!\nІдея проекту в тому, щоб об'єднувати 300 одеситів, які інвестують в проект по тисячі доларів, а 70% прибутку буде йти на реалізацію міських проектів. За словами організаторів проекту, 4City - це 100-відсоткова і безоплатна допомога місту. Засновники ресторану не будуть отримувати прибуток, зате саме вони раз у квартал вирішуватимуть голосуванням, який проект спонсорувати. У ресторані...\nВ Одесі з'явитися швидкісні трамваї! Компанія Siemens разрабала проект. Трамвай буде з'єднувати «Північ-Південь», тобто два райони Київський і Суворовський. Сьогодні трамвайна дорога закальцована у Пересипьского моста. "Потрібно продовжити маршрут до центру і в перспективі зробити цю трамвайну лінію наскрізної", - повідомив віце-мер міста Шаламай Кирило. На початку листопада в районі Пересипського моста почнеться реалізація цього...\nВулиця Ланжеронівська (Оперний театр) Вулиця Дерибасівська (ріг Рішельєвської)\nГоловна Екскурсії Купити квитки Контакти Новини Медіа\nВаш квиток заброньовано


Три українські видання стали переможцями конкурсу «Мистецтво книги» в Москві – Література. Сучасна українська література. Всеохопний літературний портал\nТри українські видання стали переможцями конкурсу «Мистецтво книги» в Москві\nКниги трьох українських видавництв здобули перемогу у престижному VIII Міжнародному конкурсі «Мистецтво книги» у Москві. Про це повідомив голова Держкомтелерадіо України Олександр Курдінович на прес-конференції в УКРІНФОРМі. «Три книги київського видавництва «Грані-Т» стали переможцями відразу у трьох номінаціях. Ще дві – видавництв «Балтія-Друк» (Київ) та «Букрек» (Чернівці) – стали номінантами конкурсу», – сказав він.\nО. Курдінович уточнив: перші місця здобули – альбом «Львів Левинського: місто і будівничий», упорядник Ігор Жук (у номінації «Моя країна»); «Пригоди на острові Клаварен» Ірен Роздобудько (у номінації «Книги для дітей та юнацтва»); «Записки сумасшедшего» Николай Гоголь, з ілюстраціями відомого українського художника Юрія Чаришнікова (у номінації «Арт-книга»).\nДипломи номінантів завоювали книги «Грюнвальдська битва – битва народів» (автори А. Бумблаускас, І. Марзалюк, Б.Черкас,«Балтія-Друк» – у номінації «Співдружність») та «З української старовини» («Букрек») – у номінації Гран-прі. «Фактично книга буковинського видавництва здобула перше місце, обійшовши такі видання, як білоруська енциклопедія «Радзівіли: альбом портретів ХVIII – ХІХ століть» та великий атлас Казахстану, випущений у Росії. Це унікальна книга-альбом, вперше видана в Санкт-Петербурзі у 1900 році», – зазначив голова Держкомтелерадіо.\nО. Курдінович поінформував, що нагородження переможців та вручення дипломів відбудеться у вересні, під час роботи XXIV Московської міжнародної книжкової виставки-ярмарку.\nЯк зазначалося на прес-конференції, цього року на розгляд міжнародного журі надійшло 102 видання із семи країн СНД – Вірменії, Білорусі, Казахстану, Росії, Таджикистану, Туркменістану, Естонії та України, яка представила на конкурс «Мистецтво книги» 19 видань дев’яти вітчизняних видавництв. Конкурс проводився у семи номінаціях.


У Чорнобилі будують першу сонячну електростанцію — Tokar.ua У Чорнобилі будують першу сонячну електростанцію — Tokar.ua\nКиїв екологія енергетика у світі україна\nРозмови про те, що на території Чорнобильської АЕС з’явиться перша сонячна електростанція, точилися вже кілька років. І ось нарешті вони стали реальною справою — прямо зараз там йдуть роботи з підготовки до монтажу металоконструкцій. Введення СЕС в експлуатацію відбудеться наприкінці 2017 року.\nЗагалом буде встановлено 3762 сонячних модулі загальною потужністю 1 МВт. За рік Chornobyl Solar (така назва проекту) буде виробляти 1024 МВт.\nСЕС будують компанії Rodina (Україна) та Enerparc AG (США).\nМинулого року у Державному агентстві України з управління зоною відчуження повідомляли, що Chornobyl Solar стане центром сонячної енергетики, який зможе виробляти 1,5 ТВт на рік, що в перспективі принесе Україні до 130 млн €, а під сонячні станції відведуть 2,5 тис. га в південній частині десятикілометрової зони відчуження ЧАЕС.\nПочалися роботи з запуску першої СЕС в Зоні відчудження.\nСтаном на лютий 2017 року Міністерство екології та природних ресурсів отримало 44 заявки від потенційних інвесторів на будівництво сонячних електростанцій в Чорнобильській зоні. Площа, на яку претендували компанії — від 20 га до 1 тис. га. Географія заявників була доволі різноманітною: Китай, Німеччина, Ірландія, Данія, Австрія, Болгарія, Білорусь.\n«Солар Чорнобиль» отримало право оренди частини «Інженерної споруди системи охолодження об’єктів Чорнобильської АЕС» площею 2,5 тис. м2. Раніше ця компанія виграла право оренди частини бетонної площадки біля споруди «розподільний пристрій 2-ї черги» у Прип’яті площею 1,7 га.\nНаразі невідомо, чи можна між Chornobyl Solar та ТОВ «Солар Чорнобиль» поставити знак рівняння. Бо у Держагентстві запевняють, що Chornobyl Solar — це назва проекту, яку розробляють саме Rodina та Enerparc AG.\nЖурналісти стверджують, що «Солар Чорнобиль» — це власне ТОВ з єдиним бенефіціаром в особі Євгена Варягіна, керівника проектів сонячних електростанцій компанії Activ Solar, підконтрольних братам Клюєвим.\nАстрономам вперше вдалося побачити формування нової планети\nФормування почалося на відстані 520 світлових років від Землі.


Методоб'єднання керівників гуртків Підвисоцького НВО: Національно-патріотичне виховання\nЗбірка методичних рекомендацій до відзначення пам’ятних дат у загальноосвітніх навчальних закладах: [розроб. і упоряд.: Г. Байкєніч, О. Охрімчук]. – Дніпропетровськ : ПП «Ліра ЛТД», 2016. – с. 120. (04.07.2016 p.)\nДва роки тому на Дніпропетровщині відкрився публічний доступ до першої й найбільшої в Україні та СНД колекції одного із найвизначніших символів християнської віри ХРЕСТА.\nМіж внутрішніми і зовнішніми оборонними валами старого Галича в урочищі Качків (с. Крилос, Галицького р-ну Івано-Франківської обл.) стоїть одинокий курган, який називають «Галичиною могилою». У 1998 році пам’ятку, за проектом З.Соколовського, було музеєфіковано і вона стала ще одним унікальним об’єктом Крилоської гори, а з лютого 2015 року Галичина могила знову відкрита для відвідувачів. Це курган, від якого фактично починається історія нашого Галича.


Купити книгу Свинка Пеппа. Ідемо в магазин - , доставка по Києву та Україні, доступні ціни,\nСвинці Пеппі подобається дізнаватися інформацію про нові речі. Цього разу це подорож до магазину. Свинці допоможе її родина в виборі фруктів, овочів та інших важливих речей. Видання допоможе орієнтуватися вашій дитині в назвах продуктів. А щоб не забути та запам'ятати кожну назву ще краще — історії зображуються в малюнках.


Освітній портал Дніпропетровщини - На Дніпропетровщині близько 90% учнів – слухачів літніх шкіл МАН продовжують наукову діяльність - Новини\nГоловна » Новини » На Дніпропетровщині близь\nНаразі графік занять у літніх школах складається з трьох профільних пар-лекцій. Після цього старшокласники можуть відвідати індивідуальні консультації з викладачами інших дисциплін. Після 16.00 для дітей передбачено проведення культурного та спортивного дозвілля. Зокрема, минулими вихідними учні літніх шкіл відвідали з екскурсією музей та лабораторії Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету.\nКрім занять у секціях для слухачів літніх шкіл пройдуть також еколого-біологічні навчальні збори. До них приєднаються дев’ятнадцятеро школярів.\nНабір до літніх шкіл учні 9-11 класів проходять взимку, у лютому. На цей час припадає проведення обласного етапу відбору конкурсу-захисту. За словами Наталії Тягло, для того, щоб потрапити до переліку слухачів літніх шкіл, старшокласникам бажано мати досвід написання та захисту наукових робіт.\nДиректор Дніпропетровського відділення Малої Академії Наук також зазначила, що серед понад 5 тис цьогорічних учнів-членів МАН вже близько тисячі дітей подали заявки на участь у обласному турі інтелектуальної першості.\nДніпропетровське відділення Малої Академії Наук України працює з 2011 року. Наразі тут займаються понад 5 тис школярів. У своїй науковій діяльності юні інтелектуали можуть звертатися по консультації до викладачів обласних вишів. У 2014 році педагогами літніх шкіл МАН стали лектори Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, Дніпропетровського державного аграрного університету та Національного гірничого університету.


Інформація і МИ: роздуми, цікавинки, запитання і відповіді, задачі для дітей і дорослих, новини...: Технології «Логіки світу» — 15 років!\nТехнології «Логіки світу» — 15 років!\nВід науки до практики\nТочно коли народилася технологія «Логіки світу» не знаю навіть я, її автор. Студенткою почала викладати у школі інформатику у старших і початкових класах, потім — у дитячому садку. Мені завжди було цікаво придумувати нові задачі, шукати кілька варіантів розв’язування там, де інші й один варіант знайти не могли. І якось не помітила, що у моєму робочому зошиті вже система завдань записана.\nА потім перші наукові статті про власні знахідки, перші виступи на наукових конференціях, перші листи від читачів, перші запрошення в гості, на семінари… Вперше систему своїх задач назвала «Логіками світу» на конференції у 1998 році, тож цей рік і вважаю роком народження технології «Логіки світу». Озирнімося назад і помріємо.\nЗдавалося б недавно я викладала у дитячому садку і школі, придумувала перші задачі на розвиток мислення, з яких все і почалося, а вже технології «Логіки світу» 15 років і заняття з розвитку мислення з моїми задачами проводять в усіх областях України! Приємно, що моя робота знайшла таку підтримку, що у Львові у ШДС «Дзвіночок» вже 15 років викладають «Логіки світу» (а, можливо, є ще такі ветерани, але я про них на жаль ще не знаю).\nЗавдяки публікаціям у редакції «Дитячий садок» видавництва «Шкільний світ», ентузіазму практиків і їхньої довіри до мене, «Логіки світу» апробовані та знайшли своє місце у дитячих садках і початкових школах, а технологія успішно розвивається і вже у мене з’явився блог «Інформація і МИ: роздуми, цікавинки, запитання і відповіді, задачі для дітей і дорослих, новини…», а що з’явиться завтра ще не знаю й сама.\nЗараз мені важко повірити, але все починалося з невеличкого ланцюжка задач\nНестандартні відповіді на стандартні запитання. Слухаємо дітей\nДуже відкриті задачі: що це таке, навіщо, перші приклади. Нестандартні задачі з усмішкою для всіх\nЖили-були геометричні фігури. Інтерактивна казка з відкритими запитаннями\nСлово про математику. Бесіди з дорослими\nДослідження по-дорослому. Джерело творчості дітей\nКнига: вчора, сьогодні, завтра!?. Роздуми про джерела інформації\nМистецтво розв’язування задач. Несподівані цікавинки. Шукаймо красу в математиці\nДітям про комп’ютер. Бесіди з дітьми\nВІДКРИТІ задачі — шлях до самостійного набуття знань. Бесіди для дорослих і дітей\nПодорож до країни друдлів, або Де ховаються друдли?\nЯ не можу відділити жодну свою публікацію від технології «Логіки світу». Тож все, що я роблю, придумую, пробую так чи інакше стосується «Логік світу»\nСонячне місто. Лірична сторіночка\nПро незвичайний «Учебник ОДЕССОЛЮБИЯ», або Емоції в знаннях і знання в емоціях\nКвітень продовжується! Лірична сторіночка\nВдивляємося у картину. Бесіди з дітьми\nПочути намальовані звуки. Бесіди з дітьми\nТри ложки супу. Бесіди з дорослими і дітьми\nПташиний театр (друга дія). Переполох\nБезмежність відчуття Музики. Майстри і Музика: Святослав Ріхтер\nПро плани не розповідатиму: адже сама не знаю, що придумаю завтра, післязавтра… Але точно знаю: «Логіки світу» завжди залишаться вдумливими, яскравими, несподіваними і…\nЗ Вашою допомогою і підтримкою «Логіки світу» вже сьогодні перевершили всі мої найсміливіші плани.\nДякую всім, хто був поряд зі мною всі ці роки, хто повірив у мене, хто радив і критикував, пояснював і допомагав, підтримував і радів моїм успіхам. Сподіваюсь, що і надалі не розчарую Вас!\nОпубліковано Ирина Стеценко о 20:38\nМітки: відкриті запитання, вітаю, дошкільна освіта, Логіки світу, початкова освіта\n▼ січ. 13 (1)


Українські ціни на новий Hyundai i10 - Avto-Novosti.com.ua - Автомобильный портал\nВ Україні почалися продажі нового покоління компакт-кара Hyundai i10. Модель буде доступна з двома бензиновими двигунами - літровим на 66 к.с. і 87-сильним мотором об'ємом 1,2 літра. Як до трансмісій, так пропонується пятісупенчатая механіка або чотиришвидкісною автомат. Базовий i10 Access оцінений в 155 000 грн.\nHyundai i10 з автоматом і більш багатою комплектацією Premium обійдеться в 174 200 грн., А за топ-версію Elite c двигуном 1.2 попросять 194700 грн.\nУже в стартовому рівні оснащення Access новий Hyundai i10 укомплектований системою курсової стійкості (ESC) і системою стабілізації автомобіля на дорозі (VSM). Максимальна комплектація Elite включає в себе 6 подушок безпеки, шкіряний мультируль з підігрівом, підтримка Bluetooth, задній парктронік, 15-дюймові литі диски та ін\nНове покоління Hyundai i10 збільшилася в розмірах. Довжина виросла на 80 мм (3665 мм), а ширина на 65 мм (1660 мм). При цьому модель стала на 40 мм нижче. Об'єм багажного відділення дорівнює 252 л, що на 27 л більше, ніж у попередника. Якщо скласти обидва задніх сидіння, то об'єм багажника можна збільшити до 1046 л.


«Погано те, що жодних пільг у людей, які силоміць були вивезені за межі Батьківщини, тепер немає» | новини Володимир | -Місто Вечірнє\n«Погано те, що жодних пільг у людей, які силоміць були вивезені за межі Батьківщини, тепер немає»\nОпубліковано admin 30/05/2017 - 03:00\nКаже 85-річна нововолинянка Марія Цікра, яку ще дитиною разом із батьками як «ворогів народу» чекісти перед війною вивезли в Казахстан.\nЩороку у третю неділю травня в Україні відзначається День пам’яті жертв, які загинули або постраждали внаслідок політичних репресій комуністичного режиму. Перейшовши у вересні 1939 року Збруч, Червона армія за лічені дні взяла під свій контроль Західну Україну. В умовах військового стану тут розпочалося повсюдне впровадження «народної влади». За кілька місяців тоталітарний режим швидко опанував ситуацію у містах і селах Волині та Галичини. Керуючись сталінською теорією класової боротьби, органи НКВС всюди шукали «ворогів народу» і «контрреволюціонерів». Такі люди бралися на облік, за ними встановлювався таємний нагляд. Вони були першими кандидатами на ізоляцію або фізичне знищення.\nОдним із засобів беззаконня і свавілля «визволителів» стали репресії людей за так званими «списками», для підготовки і оформлення яких у центральному апараті НКВС була створена суворо засекречена спецгрупа. Списки складалися на підставі коротких довідок або доносів, які направлялися з периферії в НКВС, а потім особисто Сталіну. Далі вони потрапляли у військову колегію Верховного суду або до позасудових органів – «особливих трійок», які своїми вироками і постановами лише оформляли вказану в них міру покарання. До виявлених 383 списків було включено 44 тисячі арештантів, з яких 39 тисяч засуджено до розстрілу, 5 тисяч – до ув’язнення на 8-25 років.\nСотні тисяч «неблагонадійних» до початку війни було депортовано у віддалені райони Сибіру та Казахстану. До таких «ненадійних» потрапили й уродженка села Лисиченці Підволочиського району Тернопільської області, а нині 85-річна мешканка шахтарського міста Марія Цікра (Олійник) та її рідні. На той час дівчині було 8 років, її братові Богданові – 15.\n-До 1939-го року наше село, де жили патріоти, які дуже любили свій край, було під владою Польщі. Мої земляки тричі ставили пам’ятник Тарасу Шевченку, який поляки щоразу руйнували, але вранці він з’являвся знову. Не була винятком і наша родина. Мій батько Володимир Олійник, як і двоє його менших братів – Федір та Василь, усе життя займалися політикою, були активними учасниками «Просвіти». Коли в село прийшли радянські війська, Федір був одним з перших, хто виступив проти нової влади. За це в січні 1940 року його заарештували і віддали під суд «трійки». Після цього ніхто з рідних його вже не бачив. Невідомо навіть, де його могила і чи є вона взагалі. А у квітні в нашу хату серед ночі нагрянули енкаведисти, і через якийсь час ми опинилися на півночі Казахстану – у Кизил-Аскерському овочерадгоспі на фермі №2, - згадує Марія Володимирівна. – Богдан пішов пасти овець, мене ж відправили у школу, де я закінчила чотири класи (більше там не було), хоча й дуже хотіла вчитися далі. Коли почалася війна, батька та брата заарештували й посадили на п’ять років у в’язницю, повісивши на обох ярлик «зрадник Батьківщини». Там вони просиділи три роки, а потім, звернувшись до Сталіна, попросилися на фронт. Їхнє прохання задовольнили. Пішов на війну і найменший татів брат Василь, який того ж року загинув. У радгоспі майже не залишилося чоловіків, тому на роботу стали брати дітей. Одного дня, коли ми збирали в полі картоплю, дізнавшись, що один з чоловіків збирається їхати у центральну садибу по хліб (видавали по 200 грамів на день на людину), я вблагала його взяти мене із собою. Дітей попросила переказати ввечері мамі, що поїхала шукати школу. В центральній садибі знаходилася семирічка, директором якої була Тетяна Петрівна Тєлєвная. «Что тебе надо, детка?» - запитала вона, побачивши мене на порозі кабінету. Я відповіла, що дуже хочу вчитися. Директор зауважила, що навчання вже давно почалося і я, пропустивши два роки, мовляв, не зможу наздогнати інших учнів. Та я настояла на своєму і стала п’ятикласницею, правда, з іспитовим терміном. Коли наступного дня, повернувшись додому, розповіла про це мамі, вона дуже засмутилася, адже в мене не було ні у що взутися, ні у що вдягнуся. Та мене це мало хвилювало: ходила в татових черевиках та фуфайці.\nВона була вже у сьомому класі, коли закінчилася війна і з фронту повернувся тато.\n-У школі я почула, що нам уже можна повертатися в Україну, і стала просити батьків їхати в рідне село, але вони не погоджувалися. Побоювалися, що нічого доброго на них там не чекає. Та я була настирлива, тому у січні 1947 року, залишивши рідних, вирушила в дорогу сама. На Тернопільщину дісталася аж у квітні. Добиралася, як кажуть, на перекладних: товарняками, у кузовах машин, на підводах. Зупинилася в маминого рідного брата. А через рік на Батьківщину повернулися батьки. Бабуню, яка впала і стала калікою, тато привіз на плечах у рядні.\nЗакінчивши в рідному селі сім класів, Марія стала щодня пішки долати сім кілометрів до райцентру, де була десятирічка. Отримавши документ про середню освіту, вона вступила на фізмат до Кременецького педінституту. Направлення на роботу вчителем математики отримала у Хмельницьку область, де й зустріла свою майбутню долю – інженера однієї з волинських копалень Євгена Цікру. Після весілля молодята переїхали у Нововолинськ. Чоловік працював на шахтах, Марія Володимирівна спочатку навчала математики у вечірній школі, а потім перейшла у ЗОШ №2, де пропрацювала ще кілька років після пенсії.\n-У мене були дуже хороші й сильні учні. Вони без проблем вступали до престижних московських вузів і легко знаходили там роботу. Один із них – доктор наук, працює в Австралії, - з гордістю розповідає колишня вчителька. – Закінчили вузи і успішно будують кар’єру троє наших з Євгеном, якого вже немає з нами, доньок. Людмила з чоловіком після інституту тривалий час жила в Ростові-на-Дону, працювала в науково-дослідному інституті, а після розвалу Союзу переїхали до Луцька. Друга дочка Ольга – кандидат медичних наук, працювала викладачем на кафедрі фармакології Тернопільської медичної академії, потім переїхала в Канаду, де десять років добивалася, щоб працювати лікарем, і таки добилася свого. Найменша Оксана мешкає тут, зі мною. Вона – вчитель англійської мови у школі і веде курси з іноземних мов як підприємець. У мене троє онуків, восьмеро правнуків, троє з яких проживають у Торонто, а п’ятеро – в обласному центрі, є вже також і праправнук. Життя ніби налагодилося, погано лише те, що жодних пільг у людей, які силоміць були зірвані з рідних місць і вивезені за межі Батьківщини, тепер немає, - зітхає моя співрозмовниця.


На Хмельниччині державний виконавець займався службовими зловживаннями та незаконно отримував соціальну допомогу\nПрацівники Городоцької місцевої прокуратури в суді доведено вину мешканця Волочиського району у вчиненні ряду кримінальних правопорушень.\nПро це 3 червня повідомила прес-служба прокуратури Хмельницької області.\nЧитайте також: На Волині розслідують зловживання посадовців ОДА (ВІДЕО)\nТак, під час примусового виконання рішення суду, боржником у відділ державної виконавчої служби впродовж 2011-2012 років щомісячно надавались кошти, призначені на відшкодування боргу.\nЗловживаючи своїм службовим становищем, частину отриманих коштів в розмірі майже 3 тис грн державний виконавець привласнив.\nЧитайте також: Чи розкрадав гроші - вирішить суд: екс-заступник начальника поліції Хмельниччини оскаржує своє звільнення\nЗгодом, уже звільнившись з цієї посади, аби збільшити розмір державної соціальної допомоги, яку отримує його сім’я, чоловік підробив та подав до управління соціального захисту населення райдержадміністрації фіктивні документи про своє працевлаштування та свої доходи. Як наслідок, було незаконно нараховано більше 20 тис грн соціальної допомоги, з яких понад 8 тисяч було фактично виплачено.\nСтороною обвинувачення в суді повністю доведено винуватість екс-посадовця. Вироком Волочиського районного суду Хмельницької області засудженому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов’язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 1 рік.\nЧитайте також: На Рівненщині колишнього посадовця підозрюють у зловживанні службовим становищем\nВід відбування основного покарання його звільнено з іспитовим строком тривалістю 1 рік.


До Дня пам’яті жертв Голодомору 1932–1933 років і масових штучних голодів 1921–1923 і 1946–1947 років\n» Новини » До Дня пам’яті жертв Голодомору 1932–1933 років і масових штучних голодів 1921–1923 і 1946–1947 років\nДата: 27.11.2021 10:22\nПам'ять – нескінченна книга, в якій записано все: і життя людини, і життя країни. Багато сторінок там вписано криваво-чорним кольором.\nЗ метою вшанування пам’ять жертв Голодомору 1932–1933 років і масових штучних голодів 1921–1923 і 1946–1947 років та виховання в учнів ціннісного ставлення до держави, поваги до її історичного минулого у школі 25-26 листопада було проведено інформаційно-просвітницькі заходи. У шкільній бібліотеці організована виставка фотоматеріалів та публіцистичної літератури «Жахлива правда про голодомор». У класах пройшли інформаційні хвилини пам’яті і скорботи «Голодомор – біль душі і пам’ять серця», проведені виховні години «З присвятою замордованим голодом…». Із учнями початкової школи проведені ранкові зустрічі «Ціна хліба», інтегровані уроки образотворчого мистецтва та трудового навчання, де учні прослухавши історії очевидців тієї страшної трагедії виконали роботи, із яких створено виставку «Ціна хліба. Ми будемо пам'ятати». Учні переглянули відеоролики Українського інституту національної пам’яті «Історія гідності. Голодомори», «Голодомор 1932-1933. Геноцид українського народу», «Питання життя і смерті – зібрати хліб з України» та «Голод після Перемоги». Розмовляли з сучасними дітьми та підлітками про Голодомор, щоб не травмувати їх, але водночас щоб передати пам’ять про трагедію наступним поколінням. Усі заходи запам’яталася емоціям суму, жалю і співпереживання, які відчувалися у кожному слові.\nУчасники освітнього процесу долучитися до акції «Запали Свічку пам'яті». 27 листопада о 16:00 засвітили свічку і залишили її на підвіконні, взяли участь у міському меморіальному заході із покладанням квітів та запалюванням свічок біля пам’ятника жертвам Голодомору, що на проспекті Незалежності, з дотриманням карантинних заходів. Вогник свічки – пам'ять про мільйони замучених голодом українців, вияв скорботи за жертвами і віри у те, що в майбутньому подібні трагедії не повторяться.\nНашим спільним обов'язком є гідно вшанувати вбитих голодом жертв комуністичного режиму і передати пам’ять про трагедію наступним поколінням.


Стати кращими – не просто » Бершадь » В громадах » Суспільство » Новини : До Дня працівників ветеринарної медицини: Напередодні професійного свята сиджу за столом над чистим аркушем паперу, «агрофірма «джулинка», «зернопродукт мхп», «осіївське», бурлака, ветеран, ветеранів, ветеринарної, випускників, зернопродукт, Зернопродукт МХП, ЗНО, лавренюк, профілактики, птахокомбінат, савченко, сало, тваринництві, ТОВ «Агрофірма «Джулинка», тов «осіївське», шульц сторінка 1\nБершадь / Новини / Суспільство / В громадах / Стати кращими – не просто\n5 Серпня 2009 р\nДо Дня працівників ветеринарної медицини: Напередодні професійного свята сиджу за столом над чистим аркушем паперу, тримаю в руках ручку і думаю, що сказати своїм колегам, як передати свої почуття і радість, що за 6 років, крок за кроком, через рифи незнань тих цінних дріб’язкових на перший погляд, але дуже важливих в роботі тонкощів, через кадровий огріх і, чесно кажучи, через непоодинокі помилки, особливо в людях, ми стали серед кращих.\nЛише за останні кілька років наша служба зовсім змінилась: організаційно та законодавчо. Головною її метою стало на перший план захист людей від небезпечних інфекцій та від можливості харчуватись недоброякісною продукцією тваринного та рослинного походження. З цією, по суті, новою функцією наша служба справляється. Про це свідчить висока оцінка її роботи з боку головного управління ветеринарної медицини.\nЦе наслідки повсякденної напруженої та цілеспрямованої праці 67 працівників, з яких лікарів – 28, фельдшерів – 17, інших працівників – 22.\nТі, хто контактує з цією службою, знають, що вона працюєнеобмеженийчас, майже без вихідних і свят. Не буде дивним, коли і в наше свято ми отримаємо тривожний дзвінок з ферми чи від власника про негайну потребу врятувати тварину, і як би не хотілось, але ми приймемо цей виклик і зробимо все можливе, аби врятувати тварину, бо чітко усвідомлюємо, що цим не тільки робимо добре людині, а, можливо, відвернемо небезпеку її життю та іншим.\nСьогодні приємно відзначити, що свої поточні завдання виконали своєчасно і успішно, а за цим стоїть надзвичайно нелегка розумова і фізична праця. Десятки тисяч тварин проходять через наші руки, тисячі центнерів продукції ми мусимо обстежити, дослідити, визначити якість, адже працюємо вже за середньоєвропейськими якісними показниками. І риба, яка продається на ринку, і м’ясо, молоко, сир та масло, консерви, продукти бджільництва, овочі та продукти з них, ковбасні вироби тощо мусять мати нашу експертизу про якість та безпечність для людей.\nВисокі професійні та організаторські здібності мають працівники Джулинської дільничної лікарні ветмедицини, яку очолює Володимир Йосипович Гайдук. В зоні її діяльності не допущений в цьому році жоден інфекційний спалах, проведені всі профілактичні щеплення та дослідження, незважаючи на кадрові зміни.\nТут примножують традиції наших ветеранів, зокрема, А.М. Куценка, який очолював багато років цю дільницю, тепер є наставником її працівників.\nДосить успішно спрацювали Устянська та Лісничанська ветеринарні лікарні, очолювані Н.І. Гріщенко та М.О. Коваль.\nЇх колективи постійно за всіма показниками займають ведучі місця в районі.\nДержавна служба ветмедицини працює в тісному контакті з лікарями господарств.\nБез їх щоденної копіткої нелегкої праці ми не мали б цих успіхів. Це, зокрема, головний лікар ТОВ «Агрофірма «Джулинка» М.Ф. Савчук. Багато років успішно працюють лікарями господарств ТОВ «Осіївське» В.О. Глушко та ТОВ «Устянське» В.І. Савченко.\nНе завжди співпадають успіхи господарства зі стараннями його ветеринарної служби. Головний лікар ЗАТ «Зернопродукт МХП» Василь Маркович Корнелюк багато років пропрацював в колишньому баланівському колгоспі, потім у товаристві. На жаль, минулі господарства не мали особливих здобутків в тваринництві, і лікар, незважаючи на його старання, не був помічений.\nКоли ж створили ЗАТ і його грамотні сучасні керівники віддали належне молочному скотарству, а скотарство стало одним з кращих в області, належно оцінили і Василя Марковича. Це завдяки йому ферма має високу збереженість молодняка та низький процент неплідності корів. Він застосовує сучасні методи і дослідження науки. Адже, запровадивши науково обгрунтовану схему профілактики хвороб новонароджених телят, він досяг найкращих результатів в районі і споріднених господарствах області.\nДівчиною прийшла в Сумівське господарство Надія Володимирівна Пилипишина, тут вийшла заміж, народила дітей, стала молодою бабусею, а ентузіазм, завзяття плюс глибокі знання і досвід в роботі дали можливість заслужити повагу у керівників, селян, до яких завжди готова, чи вдень чи вночі, прийти, аби врятува - ти корову- годувальницю чи іншу тварину.\nНе відкрию особливий секрет, що формула успіху – кадри плюс щоденна праця і знання. У нашій професії це не просто знання, а спеціальні, високофахові, які початкують у вузі і наростають великим кошом в процесі довгої праці. І ще щось-таке в цій формулі відсутнє, як скажімо, бажання, чи може, натхнення, або проста повага до себе самих: «Що ми гірше інших?».\nЇздила по вузах України, шукала випускників. Одні приїжджали і ознайомлювались з умовами (особливо зарплатні), від’їжджали, інші мали бажання працювати лише в лабораторії ветсанекспертизи.\nНе хочу і не буду хаяти нашу студентську молодь. Серед них є багато добрих, працелюбних з високими сучасними знаннями. Так нам пощастило з випускником 2007 року В’ячеславом Миколайовичем Сплавським. Це спадкоємний лікар, адже покійний батько – лікар і мати – ветфельдшер, багато сил та праці віддали ветеринарії. Він примножує успіхи батьків, особливо старанний до виконання лікарської клятви і подає надію на майбутнє.\nЩоденна і напружена робота наших спеціалістів дала свої результати.\nВважаємо, що голову інфекційної змії туберкульозу відрубали в Бершадському районі.\nЦей рік стане в районі рішучим у завершені боротьби з лейкозом. Започаткували велику роботу, багато зроблено в цьому питанні, але є обставини, які мусимо вирішувати разом з керівниками та спеціалістами господарств, причому головна роль належить їм.\nНе раз переконались, що розповсюдження лейкозу йде в основному при відтворюванні стада, починаючи від їх запліднення до вирощування нетелів, а ізоляція в умовах сучасних господарств досить складна. Тому розробили для ферм неблагополучних по лейкозу план-програму по відтворенню в основному за рахунок закупівлі телиць та нетелів з господарств, вільних від інфекції.\nБершадь, Джулинка, Устя, Шляхова\n«агрофірма «джулинка» «зернопродукт мхп» «осіївське» бурлака ветеран ветеранів ветеринарної випускників зернопродукт Зернопродукт МХП ЗНО лавренюк профілактики птахокомбінат савченко сало тваринництві ТОВ «Агрофірма «Джулинка» тов «осіївське» шульц\nКрасиленко Мефодій Устимович (1918) 1918 р., українець, селянин. Мобілізований в 1944 р. Рядовий. Загинув 1945 р. Похов. Австрія.\nСтати кращими – не просто - В господарствах і громадах, селах Бершадського району та м. Бершадь - www.bershad.ua\n02.12.2021 23:48:20 Цей сайт - про Бершадь та бершадський район. Новини, довідники, безкоштовні оголошення, фотогалереї району. Розділ "Новини" підготовлено редакцією газети «Бершадський край». Всі права на матеріали належать авторам статтей. Передрук інформації, що розміщена на сайті Бершаді, без згоди адміністрації суворо заборонено. Адміністрація сайту Бершадь може не поділяти думку авторів публікацій і не несе відповідальності за авторські матеріали.


Буратіно або значення освіти — alergiland.com\nБуратіно є головним героємПригоди Буратіно Карло Коллоді та один із найвідоміших персонажів молодих та старих завдяки його проекції на великому екрані Діснея Хоча в колективній уяві є й інші пристосування до театру, кіно та телебачення, образ Піноккіо — це дерев’яна дитина, нос якої розширюється щоразу, коли він каже брехню, але ця робота стосується не лише брехні дітей.\nМи зупинимося тут на найвідомішій версії Disney, незважаючи на безліч розбіжностей, які пропонує оригінал. Він був представлений вперше в 1940 році і залишається відмінним Приклад важливості виховання дітей. На З іншого боку, оскільки світ сильно змінився з 1940 року, важливо контекстуалізуватись і спробувати уявити, яким було життя тоді, якби ми хотіли певним чином оновити цього прекрасного персонажа.\nБуратіно та інші історії\nНа початку фільму з’являються три книги:Аліса в країні чудес , Пітер Пан іПіноккіо. Джиніні Крикет відкриває його і історія починається. Підморгнути до цих двох творів цікаво тим, що вони отримали свою анімаційну версію в Діснеї через десять років.\nЯкщо порівняти твори, ми можемо знайти різні паралелі:\nГоловні героїце діти, які не хочуть рости або мають труднощі досягти повноліття.\nВи об’єктморальні уроки що добре, а що ні.\nВони представляють тварин з людськими особливостями, роль яких буде принциповою.\nДіти цього твору задають багато питань і цікавляться.\nТри книгикритикувати різні аспекти суспільства, включаючи освіту.\nМи могли б детальніше проаналізувати кожного, але сьогодні ми зупинимось на Піноккіо та деяких його найважливіших аспектах.\nНародження Буратіно, дерев’яного хлопчика\nБуратіно — лялька геппетто, чесна, працьовита і щедра людина.З самого початку ми спостерігаємо батьківський інстинкт у Геппетто, що відображається в тому, як він доглядає за своїми домашніми тваринами: Фігаро, кішка; і Клео, риба. Він ставиться до них як до частини сім’ї, він будує будинок і поводиться з ними, як з батьком;цегадюкапроте мати справжню дитину та висловити бажання, щоб Буратіно був живий.\nБлакитна фея відгукнеться на бажання Геппетто і подарує життя Буратіно.Не випадково обраним матеріалом є дерево, оскільки він пройнятий важливими символами. Деякі міфології навіть згадують думку про те, що дерев’яний чоловік пояснював би творення людини.Буратіно залишиться дерев’яним хлопчиком, поки не буде готовим стати справжнім хлопчиком.\nФея віддає Джиміні роль совісті, лідер Буратіно в житті. Вибір крикету також не є тривіальнимнастільки, що багато культур бачать його як носія щастя і мудрості. Синя фея символізує роль матері для БуратіноЦе дає йому життя, а іноді він з’являється тоді, коли йому це найбільше потрібно.\n«Що таке свідомість, я вам скажу, свідомість — це слабкий внутрішній голос, який ніхто не слухає, тому світ такий поганий.»\nОсновні проблеми виникають, коли Піноккіо доводиться розрізняти правильне і неправильне і вчиться долати спокуси. Джиніні Крикет намагатиметься допомогти йому, хоча він кілька разів зазнає невдачі. Свідомість — це внутрішній голос, який ми всі маємо, він маленький, такий маленький, як Джиніні Крикет, і часом важко чути.\nНаступного ранку Піноккіо виходить з дому і йде до школи. Цей перехрест є своєрідною метафорою для способу життя, де ми стикаємося з перешкодами для досягнення добра, і де часто легко відхилитися та повернутися з труднощами.Буратіно не є ні добрим, ні поганим, але він повинен вчитися / рости, щоб здобути мудрість і, отже, продовжувати правильний шлях.\nЧерез свою невинність і незнання світу він зіткнеться з проблемами, які викличуть його, і йому доведеться вирішувати це. Він зустрінетьсядва шахраї на його шляхуЛиса, відома як Grand Coquin та його друг, кішка Гедеон, вибір цих тварин теж не випадковий, тому що звичайно асоціювати фігуру лисиці з хитрістю, а кота із зрадою..\nЦі два персонажі неосвічені, вони не вміють ні читати, ні писати, але жадібні і користуються невинністю Буратіно. Останнє закінчитьсяпіддатися спокусі бути художником і виграти від цього без найменших зусиль.\n«Чому актор хоче сумління??»\n-Джиніні Крикет, Буратіно-\nБуратіно працює на лялечку Стромболі, він співає і танцює, він рухається без найменшого сина, ніхто не маніпулює ним. Ми можемо тут OBSEсниться іронія та метафора ляльки Лялька не рухається одна, вона потребує своїх синів і когось, щоб пересувати її.Буратіно цього не потребує і тому є безкоштовним.Однак він швидко виявляє, що Реальність дуже різна.\nНавчання та звільнення\nОдного разу звільнений від Стромболі,Буратіно потрапляє назад у пастку Гранд Коккіна, що дає йому лопату туза, змушуючи його повірити, що це квиток на острів Ігор. На острові ігор все прекрасно, Діти можуть грати, курити, пити, бути жорстокими … Ми можемо навіть спостерігати, як вони знищують знаменитіМона Ліза Да Вінчі. Законів немає і діти безкоштовні. Однак їх обдурили, і їхні дії із задоволенням зрештою перетворюють їх на дупу. Віслюки працювали; Іншими словами, недостатня освіта призводить до рабства.\nНарешті Піноккіо виявляє, що Геппетто шукав його і зрештою проковтнув кит. Піноккіо, переживаючи, вирішує виправити свої помилки і врятувати батька.У момент, коли вони потрапляють всередину кита, символізує звільненняподолання негараздів та відкриття дверей до знань.\nЦей твір також висвітлює предмет брехні. Ми бачимо Буратінощоб захистити себеВін робить це, коли Синя фея запитує його, чому він не ходив до школи. Буратіно знає, що зробив щось не так і інстинктивно захищає себе,Це захисний механізм.\nЦе не навмисна брехня, не надто розроблена, але наразі імпровізована. Так само, як діти брешуть, щоб уникнути покарання, коли вони знають, що зробили щось не так. Цей тип брехні зазвичай трапляється між чотирма і п’ятьма роками, хоча ми знаємо, що в деяких випадках він може продовжувати зростати. ПозаВажливість брехні в цій роботі дала назву знаменитому синдрому Піноккіо.\nНавчіться бути вільним\nВажливо подивитися фільм з часової точки зору.Неграмотність залишалася серйозною проблемою в західних країнах, і система освіти, і сімейна модель все ще підлягали розуму, який у багатьох випадках був безкомпромісним і негнучким. Спосіб мислення, який ми бачимо іноді сьогодні, але в більшості випадків розвинувся дуже багато.\nПовідомлення Піноккіо покинуло нас зрозуміло: Освіта звільняє нас, знання приводять нас до хороших рішень і не повинні їх обманювати.Тому наша відповідальність, як опікуни майбутніх поколінь, виховувати дітей, щоб вони могли бути вільними, розвивати критичний розум і досягати певного рівня самостійності у своїх рішеннях.\nМи говоримо не лише про навчання, яке зводиться до академічної галузі; займіться математикою, мовами або спортом. Ми посилаємось на цеОсвіта, заснована на вмінні мислити, думати, аналізувати, бути критичною … Кожна дитина — це світ, має різні турботи, і наш обов’язок, і ми також відповідаємо на них. Роль вчителя є найважливішою, але якомога важливішою є робота, яку батьки можуть виконувати вдома зі своїми дітьми.\n«Перше завдання освіти — похитнути життя, але звільнити його, щоб воно могло рости.»\nЖиття з агресивними дітьми — загальне\nДіти реагують на плач, коли стикаються із ситуаціями, які їм не подобаються чи виявляють негативні, тоді як діти у віці 2-3 років реагують на плач чи…


УКРАЇНСЬКА АВТОКЕФАЛІЯ І РОСІЙСЬКА СВІДОМІСТЬ | Вчора, сьогодні, завтра…\nВажливо сьогодні,Хто ми і звідки ми\nЧервень 14, 2018 admin\tЗалишити коментар\nРосійська церковна свідомість не готова прийняти автокефалію Української Церкви. Демонструючи готовність йти у цьому питанні «до кінця» — аж до переривання молитовного спілкування з Константинополем. «Страшно навіть уявити, що може статися, якщо сценарій надання автокефалії українським розкольникам буде реалізований на практиці. (…) Розкол у світовому православ’ї, який стане неминучим наслідком цього невірного кроку, можна порівняти тільки з розділенням між Сходом і Заходом 1054 року. Якщо таке трапиться, православну єдність буде поховано». Ні, ці слова належать не протоієрею Всеволоду Чапліну — лідеру російських православних фундаменталістів. Це цитата з виступу «міністра закордонних справ» РПЦ митрополита Іларіона (Алфеєва). Одного з найвідоміших інтелектуалів у Російській Церкві, автора багатьох книг, які свідчать про їх автора як про талановитого богослова та історика Церкви.\n«Розкол стане неминучим…». Але чому? Хто встановив цей «неминучий закон»? Господь, який сказав (див.: Мф. 5:39) «коли вдарить тебе хто у праву щоку твою, підстав йому й другу»? Або в іншому місці: «Князі народів панують над ними, а вельможі їх тиснуть. Не так буде між вами, але хто великим із вас хоче бути, хай буде слугою він вам. А хто з вас бути першим бажає, нехай буде він вам за раба» (Мф. 20:25–27).\nПрипустимо, що видання Константинополем Томосу про автокефалію — це дійсно «втручання» однієї Помісної Церкви у справи другої. Але навіть якщо це так, то невже реакцією на таке «втручання» має стати ще одна «світова» схизма? «Відповідь має бути адекватною загрозі», — скажуть фахівці з церковної політики. Але навіть у шахах фігури ходять своїми траєкторіями не самовільно, а лише в тих випадках, коли на те є воля шахіста. Кінь — буквою «Г» (або латинською L), а ферзь — на будь-яке число вільних полів у будь-якому напрямку по прямій. Але жоден хід не робиться сам по собі. Причому як у спорті (шахах), так і в церковному житті (точніше, церковній політиці).\nУ лютому 1996 року Московський Патріархат вже переривав молитовне спілкування з Константинополем. 23 лютого, здійснюючи Божественну Літургію з нагоди своїх іменин, Патріарх Алексій під час поминання Глав усіх Помісних Церков навмисно пропустив ім’я Вселенського Патріарха Варфоломія. Тоді це було відповіддю Москви на «естонську кризу», тобто на прийняття до юрисдикції Константинополя парафій в Естонії. Своєю чергою, Константинополь розсудливо утримався від симетричної відповіді, й ім’я Патріарха Алексія продовжувало згадуватися в належних випадках. Розрив виявився одностороннім. А 16 травня 1996 року спілкування було відновлено і з боку Москви, яка на той час домоглася від Константинополя певних поступок. Конфлікт було вичерпано. Але провідні православні богослови світу, зокрема єпископ Калліст (Уер), вже тоді попередили церковну спільноту: не можна розривати спілкування з причини, що не стосується питань віри і догми, і не можна використовувати загрозу (або реальність) розриву літургійного спілкування як спосіб тиску.\nЗгідно з Євангелієм, одна церковна громада повинна керуватися у відносинах з іншою церковною громадою законом любові. Але заявивши про свою «неминучу» готовність розірвати стосунки, Москва, на жаль, демонструє сьогодні інший, відмінний від парадоксальної Євангельської логіки, закон. Той самий закон «князів» і «вельмож», про недосконалість і порочність якого попереджав Свою Церкву Христос.\nАвтокефалія — це не розкол, не відмова від православного віровчення і традиції. Це канонічна норма буття Православної Церкви. Але якщо автокефалія — це норма, то чому становище Української Церкви має бути ненормальним? Символ віри свідчить про те, що Церква єдина. Але в лоні цієї єдиної Церкви існує сьогодні 14 адміністративно незалежних (автокефальних) Помісних Церков. Так чому серед цих Помісних Церков не може з’явитися ще одна рівноправна Церква-Сестра — Українська? Чому давня Київська Церква не гідна стати автокефальною, подібно до Церков Грузії, Сербії, Болгарії, Румунії?\nІ чому через нас, церковних ієрархів, які вже чверть століття не можуть знайти спосіб зцілити церковне роз’єднання в нашій країні, мають страждати мільйони українських православних християн, які перебувають сьогодні поза юрисдикцією Московського Патріархату? Чому повинні носити образливе прізвисько «розкольників» мільйони моїх співвітчизників? Чому ми, ієрархи і священики канонічної УПЦ, з одного боку, стверджуємо, що таїнства, здійснені поза нашою юрисдикцією, «безблагодатні», а з другого — по суті змирилися з існуючим становищем. Обмежившись традиційними твердженнями про те, що «розкол потрібно подолати», а «розкольники повинні покаятися». Й водночас, не висуваючи єдиної реалістичної (тобто прийнятної для іншої сторони) пропозиції: відновити церковну єдність на базі канонічної автокефалії.\nЯ усвідомлюю, що ідея відповісти «світовою схизмою» на «автокефальне» рішення Константинополя належить не митрополиту Іларіону. Розумію й те, що в сучасній Росії повною свободою самовизначення з українського питання не володіє і сам Патріарх, якого підштовхує до певних рішень світська влада. І все ж… Чому сьогодні Російська Церква, і навіть ширше — російська самосвідомість, настільки болісно сприймають проблеми української автокефалії? Причин тут може бути кілька: бажання залишатися «мегацерквою», імперські стереотипи, протистояння сучасної Росії західному світу; російсько-українська війна; агресивна медійна політика РФ і, насамкінець… сакральна географія.\nЯ вже цитував у одній зі своїх статей слова Патріарха Московського і всієї Русі Кирила: «Ми ніколи не погодимося на зміну священних канонічних кордонів нашої Церкви, бо Київ — це духовна колиска святої Русі, як Мцхета для Грузії або Косово для Сербії». Отже, автокефалія Української Церкви, з точки зору Предстоятеля РПЦ, неможлива, оскільки в разі її проголошення поза «канонічною територією» Російської Православної Церкви залишається древній Київ. Блаженніший Митрополит Володимир навчив мене з належною шаною ставиться до високого патріаршого сану. Але я не можу погодитися з цим твердженням Патріарха Московського, бо з нього випливає, що церковне життя в Україні має будуватися не відповідно до інтересів місцевої християнської громади, а відповідно до російських історіософських концепцій. Тим паче, що саме за допомогою подібної історіософії лідер російської держави 2014 року намагався знайти «сакральне» виправдання анексії Криму у своїй промові до Федеральних зборів РФ. «Для Росії Крим, давня Корсунь, Херсонес, Севастополь мають величезне цивілізаційне і сакральне значення, так само, як Храмова гора в Єрусалимі для тих, хто сповідує іслам та іудаїзм», — заявив тоді Володимир Путін.\nРосія не хоче вести свою державну історію від суздальського князя-сепаратиста Андрія, якого ще Ключевський назвав першим великоросом, що вийшов на історичну сцену. Більш почесною для Росії виглядає інша «генеалогія» її державності — від стародавніх Києва і Херсонеса. Але щоби вибудувати історичну спадкоємність від Київської Русі, Росія не може сьогодні, як колись, обмежитися традиційною базою «доказів», якими користувалися ще дореволюційні російські історики: посиланням на династичні зв’язки, історичну легенду про переселення древніх «південних племен» на Північ тощо. Тут потрібен інший, більш актуальний і відчутний «доказ». А саме перебування в юрисдикції Московського патріаршого центру давньої Київської Церкви.\nБОРОТЬБА ЗА КИЇВСЬКУ СПАДЩИНУ\nСучасна Росія намагається стати «православним Іраном», — іронізують над нинішнім ізоляціоністським курсом Кремля американські політологи. Але навіщо тоді сучасній Росії, що декларує євразійський курс, Київ, який орієнтується на Європу? Володимиру Путіну мають бути прекрасно відомі слова Петра І про український народ: «малоросійський народ» подібний до бджоли — він може приносити Російській державі «кращий розумовий мед», а може, якщо зазіхнути на його свободу, і боляче жалити. Епоха українського «меду» для Росії вже явно закінчилася. Залишається зворотна сторона «бджолиної» української душі — жало… Так навіщо ж вперто тягнути «назад, до імперії» народ, який вже неодноразово — на початку 1990-х, а також у 2004-му і 2014 році — продемонстрував, що не бажає розділити з Росією історичну долю?\nБорючись за Україну, нинішня Росія б’ється не за своє «європейське коріння». Хоча б тому, що це тепер у Москві явно не в тренді. «Росія — це західно-східна країна-полукровка», — необачно розкрив нещодавно один із секретів російської ментальності помічник президента РФ Владислав Сурков. Опинившись у «геополітичній самотності», Росія не полишила імперську мрію. Понад те, ця «самотність» лише посилила бажання Російської держави повернути собі колишню (радянську) велич. І тут долі Українського (як, утім, і Російського) православ’я стають заручниками геополітичних концепцій та ігрищ. «У РПЦ вважають, що ключем до розуміння всіх процесів, що відбуваються, як і раніше залишається концепція Росії як імперії і, відповідно, Російської православної церкви як церкви імперії», — пише Сергій Чапнін.\nЧи має шанс Росія знову відбутися як імперська держава? Мені важко відповісти на це запитання, оскільки я погано орієнтуюся в тенетах євразійської політики. Але як український церковний ієрарх і громадянин незалежної України можу стверджувати таке: навіть якщо сучасній Росії вдасться реалізувати свій імперський проект, він не має охоплювати мою країну — країну, яка рішуче й остаточно обрала шлях самостійного розвитку.\nУкраїна — надто поганий варіант для поглинання. І справа навіть не в тому, що, розв’язавши широкомасштабну війну, Росія опиниться в повній ізоляції від світової спільноти. Набагато важливішим є інший фактор: внаслідок розв’язаної Росією гібридної війни український народ об’єднався і готовий сьогодні захищати свою свободу зі зброєю в руках. Ситуація, здавалося б, очевидна. Але Росія ніби загіпнотизована «українським питанням». Україна вже давно перетворилася на джерело сталого головного болю для Росії, економіка якої сьогодні змушена платити заявлену США «високу ціну» за анексію Криму і військову допомогу «ДНР-ЛНР». Але російська політична еліта, на превеликий жаль, досі не готова тверезо поглянути на речі, переключивши увагу від боротьби з колишньою колонією на рішення проблем свого народу і держави.\nУ чому ж причина цього буквально ірраціонального бажання Кремля знову підпорядкувати собі колишню республіку СРСР? Мотиви політичних рішень розкриває драматичний церковний конфлікт між Москвою і тією частиною Української Церкви, яка прагне сьогодні повної канонічної незалежності (автокефалії). Наважуюся припустити, що і існування незалежної української держави, і автокефалія Української Церкви набагато простіше сприймалися б російською самосвідомістю, якби… державний і церковний центр України знаходився у Львові, Харкові чи будь-якому іншому місті нашої країни. Але тільки не в Києві — цьому стародавньому центрі Київської Русі.\nКожна імперія заднім числом намагається приписати собі найпочесніше походження (в ідеалі — від Адама і Єви або хоча б від синів Ноя). Не була винятком і Москва, яка в особі своїх книжників приписала собі і походження від Яфета, і хрестителя Русі київського князя Володимира… Кому належить Київська спадщина? Здавалося б, відповідь очевидна. Патріархи Московські дійсно походять від Митрополитів Київських і всієї Русі (згадаємо, що Першоієрархи Руської Церкви іменувалися Митрополитами Київськими аж до 1461 року, тобто протягом понад 160 років після того, як Київські Митрополити покинули своє кафедральне місто, втікши на північ). А історію російської літератури і поезії — аж до російськомовних прозаїків-постмодерністів — неможливо зрозуміти, залишивши за дужками історію літератури Київської Русі. Але хоч як би хотілося Росії заявити себе ексклюзивною історичною наступницею Київської Русі, це неможливо доти, доки стародавня столиця Русі — Київ — перебуває поза російською юрисдикцією.\nСвятість стародавнього Києва «розчинилася» у святості Володимира і Москви, вважали ідеологи Московії. Але древній Київ, хоч як би того хотілося його північним сусідам, не «канув під воду», подібно до міфічного месіанському Кітеж-граду. Давня столиця Русі вціліла. Зберегла своє історичне ім’я та святині. І навіть у серпні 1991 року повернула собі статус столиці незалежної держави.\nГосподь зберіг Київ і його давні святині — Собор Святої Софії, Києво-Печерську Лавру, Кирилівську церкву і Золоті Ворота. Але російській самосвідомості нелегко прийняти цей очевидний для кожного українця факт. «Як дивно, що вона вціліла», — зауважив мій товариш з московської Семінарії, дивлячись на Софійський Собор, коли ми гуляли центром Києва. Звичайно ж, він знав — не міг не знати! — що древня кафедра Митрополитів всієї Русі стоїть на тому ж місці, що й тисячу років тому. Але на власні очі переконавшись у тому, що «Софія і древній Київ живі», мій товариш відчув щось на кшталт культурного шоку. Адже в межах москвоцентричної системи мислення, що домінує сьогодні в Російській Церкві, про Київ говорять тільки в минулому часі.\n«Київ — місто минулого», — проголошує «символ віри» сучасного російського націоналізму. А те, що від нього «залишилося», — це жалюгідні культурні декорації, залишки провінційного міста Російської імперії. Більшовики недарма розглядали варіант знищення Київської Софії. Ці азіатські варвари зналися на символах. І прекрасно розуміли: доти, доки в Києві існують Софія та Києво-Печерська Лавра, це місто ніколи не перетвориться на ще одне провінційне російське (радянське) місто… Наші секулярні сучасники нехтують символами. Передусім символами сакральними, «написаними» незрозумілою їм мовою візантійської культури. Але сьогодні, як і тисячоліття тому, за ці символи ведуться війни. Київ, стародавня Київська кафедра — один з таких сакральних символів Київського спадку. Саме за цей символ, за право історичного первородства бореться сьогодні російський імперіалізм.\nПроголошуючи Київський Патріархат у 1990 році, автокефальний рух поставив (можливо, навіть несвідомо) під питання всю вироблену ще московськими книжниками схему «російської історії», згідно з якою Володимиро-Московське князівство XIII–XIV століть було органічним продовженням культури і права Київської держави. Цю міфологічну теорію критикував у своїй відомій статті 1903 року ще Грушевський. Але одна справа — наукова гіпотеза, а інша — створення Помісної Церкви, яка вже титулом свого першоієрарха розвінчує міф про ексклюзивне право Росії на Київську спадщину.\nІдея Київського Патріархату шокувала російську самосвідомість. У відповідь пролунало звинувачення в «самозванстві» — історичному і канонічному. Скориставшись тим, що Київський Патріархат був заснований шляхом самопроголошення, в ситуації канонічної ізоляції від світового православ’я, — російська свідомість «затаврувала» українські претензії на Київську спадщину як історичне, культурне та церковне самозванство. Мовляв, як новозаснований інститут, який порушив канонічну традицію Православ’я, Київський Патріархат — яскрава ілюстрація того, як далеко сучасна Україна відійшла від загальних духовних традицій Київської Русі. Символічну роль зіграла тут і анафема на колишнього Предстоятеля УПЦ Митрополита Філарета, що стала ніби символічним прокляттям усіх претензій України на Київську спадщину.\nЯкою мірою були канонічно обґрунтовані заборони, накладені на колишнього Предстоятеля УПЦ? І якою мірою модерністським був автокефальний проект 1920-х років? Це теми окремої розмови, що виходить за межі цієї статті. Проте цілком зрозуміло, що законна автокефалія Київської Церкви вплине і на давній «спір про Київ». Українська Церква потрапить у загальноцерковний диптих, що формується Константинополем. А її першоієрарх (незалежно від того, в якому сані він перебуватиме) буде титулуватися за головним містом Давньої Русі — Патріарх (або Митрополит) Київський. Після чого «місту і світу» стане очевидно, що Київ не помер, а продовжує своє історичне існування. Але вже не як церковна провінція Москви, а як самостійний церковний центр. А перед сучасною Росією знову з’явиться питання, поставлене ще в 1920-х роках євразійцями: де шукати витоки російської державної та культурної традиції — на «київському заході» або на «монгольському сході»?\nКИЇВСЬКА ІДЕЯ І НОВИЙ «МОГИЛЯНСЬКИЙ» ПРОЕКТ\nРосія бореться за Київську спадщину, щоб уберегти імперський формат своєї державності. Але навіщо ця спадщина сучасній Україні та її Православній Церкві? Київська ідея — не подібна до почесного історичного «ордена». І навіть не спосіб наголосити на своєму давньому походженні. Як слушно підмітив Митрополит Володимир, «сама по собі, відірвана від животворящого церковного контексту, зведена до політичного гасла, київська ідея навряд чи зможе об’єднати сьогодні Україну». Сенс київської ідеї — в історичному і культурному самопізнанні. Хрестоматійним вже стало твердження російського дослідника і мислителя Георгія Федотова: Московський період в історії Російської Церкви не можна розглядати як органічне продовження Київського. Але цей вірно помічений Федотовим культурний і релігійний розрив ще не означає, що Київська спадщина повною мірою затребувана сьогодні нами: сучасною Україною і сучасною Українською Церквою.\nКиївська Русь була географічно значно «ширша» за сучасну українську державу. Але Україна ніколи не страждала «імперським комплексом» і не робила спроб стати імперією (хоча і спробувала в другій половині XVII століття поставити на службу інтересам українського етносу імперію Російську). У чому ж тоді сенс київської ідеї, у чому її послання сучасній Україні? Київська традиція — це виклик. Стародавній Київ і народжена ним культура були не лише «ширше», а й значною мірою «глибше» культур наступних епох. Київське християнство було унікальним духовним досвідом. Влада князя не була абсолютною. А підпорядкована Константинополю Церква не змішувалася з державою, завдяки чому користувалася свободою і навіть могла дозволити собі відкрито викривати князівську владу. Згадаємо й дві інші відмінні властивості Київського християнства. Це успадковані від Візантії традиції освіти, інтелектуалізму. І відкритість — відкритість до вселенського православ’я і християнського світу загалом.\nНаціоналістична замкнутість, втрата живого почуття кафолічності (універсалізму), абсолютизація форми, обряду, спроба перетворити релігію Нового Заповіту на нову систему заборон, зрощування державних і церковних структур і подальше поневолення Церкви державою. Всі ці спокуси прийдуть пізніше — у Московський і Петербурзький періоди історії Російської Церкви. Щоб відчути різницю, досить згадати про долі двох святих. Київський святий XI століття преподобний Феодосій безкарно викривав князя-узурпатора Ізяслава. А Митрополит Московський Філіп (1566–1568), який наважився викрити злочини Івана Грозного, — поплатився за це всім, що мав, включно з саном і життям. Рішенням церковного собору він був позбавлений сану, запроторений до монастиря і вбитий там Малютою Скуратовим…\nДуховний досвід «другого Єрусалиму» змістовно не був затребуваний Москвою, яка обрала для себе іншу парадигму розвитку — зовнішню велич Третього Риму. Не вдалося, на жаль, зберегти повноту київського досвіду й Української Церкви. Але на Українській землі ще довго зберігатиметься властивий давньому Києву дух свободи. Дух, завдяки якому Українське православ’я разюче відрізнялося від свого московського аналога. Де була немислима, наприклад, утверджена в Україні практика виборності вищого духовенства — від настоятеля монастиря до Митрополита Київського.\nЯк нам повернути Українську Церкву до її джерел? Автокефалія, безумовно, не є тут панацеєю. І на другий день після видання Томосу про автокефалію Українське православ’я, на жаль, не вирішить всіх своїх численних проблем. Київські духовні школи не перетворяться на «православний Оксфорд». Сільські священики не прокинуться по-європейськи освіченими інтелектуалами. А ділки в рясах не перетворяться на жертовних волонтерів. Але канонічна, законна автокефалія, вірю, зможе вирішити головну проблему сучасного українського православ’я: подолати розкол (або, як мінімум, створити канонічні підстави для його подолання). І тим самим дасть нам можливість зосередитися на вирішенні такого найважливішого завдання, як зміна якості нашого церковного життя.\nПодобається нам це чи ні, але Українське православ’я сьогодні ще за багатьма параметрами залишається православ’ям пострадянським. Ми ще надто покладаємося на авторитет форми. Ми ще не здатні прийняти виклик християнської свободи і намагаємося перекласти відповідальність за своє життя і вчинки на інших людей, наділених вищим церковним саном. Існує й інша вкрай болюча проблема, успадкована нами від радянського минулого. Ми, церковні ієрархи та духовенство, ще надто часто готові мовчати, бачачи соціальну несправедливість: необмежену владу олігархів і безправ’я бідних, принижених убогою старістю, неякісними освітою і медициною, проблемами переселенців з Донбасу і, головне, крадіжками і корупцією, що набули в нашій країні прямо-таки патологічних форм.\nЗ Церкви пострадянської ми маємо стати Церквою справді євангельською, апостольською. Церквою, яка до кінця усвідомлює свою відповідальність за проповідь в українському суспільстві Благої вісті Христа. Готової не лише проповідувати, а й жертвувати задля успіху цієї проповіді своїми інтересами. Наприклад, відмовляючись від преференцій, пропонованих їй державою або олігархами. А ще — Церквою Київською, що спирається на вікові традиції Київського християнства. У тому числі на історично притаманну Україні традицію колегіальної (соборної) форми церковного управління.\nЄвангеліє — не потаємна книга, звернена до касти обраних. Блага звістка універсальна, вона звернена до «всіх і вся», до кожного народу і кожної людини.\nАле шлях кожного народу до Бога унікальний, і шлях українців до Бога, тим паче під час війни, дійсно (як зауважив Петро Порошенко) «не пролягає через Москву»…\nПрезидента України сьогодні часто критикують. Зокрема за те, що він нібито втручається в церковне життя, намагаючись підпорядкувати Церкву інтересам держави. Але я вважаю такі звинувачення неправомірними. Ініціюючи процес отримання Томосу про автокефалію, глава Української держави діє сьогодні не лише в інтересах українського суспільства, а й в інтересах самої Української Церкви.\nПравославна Церква в Україні не може і не повинна будувати «русский мир», не може і не повинна обслуговувати ідеологію Третього Риму і гегемоністські претензії Москви. Але як Церква Христова вона не повинна обслуговувати й іншу ізоляціоністську за своєю суттю ідеологію — радикальний український націоналізм, який намагається перетворити Церкву на «колективного політрука».\nІсторичне завдання Українського православ’я сьогодні інше. Здобувши свободу від імперського центру і нав’язаної ним ізоляціоністської ідеології, ми маємо зосередити свої зусилля на новому «могилянському» проекті. Вирішивши два завдання, які знову, як і в XVII столітті, постали перед церковною свідомістю. По-перше, модернізувати (не виходячи при цьому за межі православної традиції) Українське православ’я. А, по-друге, повернути християнські смисли сучасній європейській культурі. Або, іншими словами, стати Церквою XXI століття, Церквою, яка вийде з культурного гетто «православної» субкультури і ризикне знову, як в епоху Київської Русі або епоху Петра Могили, стати культуроутворюючим інститутом суспільства. Будучи одночасно святою і відкритою суспільству, національною і універсальною, єдиною і достатньою мірою децентралізованою, ієрархічною і соборною, що поєднує вірність традиції з готовністю говорити з нашими сучасниками зрозумілою їм мовою.\nМи живемо в епоху тотальної симуляції, коли справжнє намагається заслонити собою копія, підробка. Але ми не можемо допустити, щоб помісний «могилянський» проект став ще одним суспільним симулякром. І тут київська ідея може стати тим викликом, тим надзавданням, що допоможе нам здолати дорогу додому — стати справжньою, а не за однією лише назвою, Українською Церквою, повернутися до справжніх помісних традицій древнього Києва. «Україна — прямий нащадок славетної Київської Русі і головна спадкоємиця древньої київської спадщини», — писав Митрополит Володимир. І відразу ж уточнював: «Проте нинішнє становище, яке отримала Україна і її Церква завдяки своєму безпосередньому зв’язку з древньою київською землею, це історична прерогатива, що вимагає щоденних духовних зусиль».\nЗа матеріалами «LB.ua»\nавтокефаліяКиївська РусьКиївський ПатріархатКонстантинопольмитрополитМосковський ПатріархатОлександр ДрабинкоПомісна ЦеркваРосіясакральнийсвідомістьсимволСпадщинаТомострадиціяУкраїнська Церква\nПопередній записУкраїна від Сяну до Дону: унікальна карта поширення української мови 1871 рокуНаступний записСкупа хроніка 1933-го: червень


Бронхіальна астма у дітей. Клініка. Діагностика. Принципи лікування | Педіатрія на MedicLab\nГоловна » Здоров'я від А до Я » Педіатрія » Бронхіальна астма у дітей. Клініка. Діагностика. Принципи лікування\nБронхіальна астма у дітей. Клініка. Діагностика. Принципи лікування\nБронхіальна астма - Алергічне захворювання, що має в основі хронічнийзапальний процес в дихальних шляхах і гіперреактивність бронхів на вплив різних стимулів.\nЗахворювання характеризується періодично виникаючими епізодами бронхіальної обструкції, частково або повністю оборотними, що супроводжуютьсянападоподібний кашлем, свистячими хрипами і відчуттям здавлення в грудях.\nаспространенность бронхіальної астми серед дітей в різних країнах варіює від 15 до 8-10%. асхожденія між даними офіційної статистики за зверненнями та результатамиепідеміологічних досліджень пов'язані з гіподіагностики бронхіальної астми в різних вікових групах. Хвороба може початися в будь-якому віці. У 50% хворих дітей симптоми розвиваються до 2 років, у 80% - до шкільного віку.\nегістріруемое в данийчас збільшення поширеності бронхіальної астми у всіх вікових групах пояснюється наступними факторами.\nВплив повітряних полютантів всередині жител, пов'язане з особливостями сучасних будівельних матеріалів і рециркуляцією повітря(Азоту діоксид, сигаретний дим тощо), і збільшення в ньому кількості різних алергенів (кліщів домашнього пилу, тарганів, грибів, вовни тварин).\nЗахворюваність Про ВІ в ранньому віці.\nВиходжування глибоко недоношених дітей з недостатньоюдиференціацією дихальної системи, що приводить до розвитку патології органів дихання (наприклад, синдром дихальних розладів, бронхолегеневої дисплазії та ін.)\nозвиток бронхіальної астми у дітей обумовлено генетичною схильністю і факторами навколишнього середовища. Виділяють три основні групи факторів, що сприяють розвиткузахворювання.\nСприяючі (обтяжена алергічними захворюваннями спадковість, атопія, бронхіальна гіперреактивність).\nВикликаютьзагострення (так звані тригери), що стимулюють запалення в бронхах і /або провокують розвиток гострого бронхоспазму (алергени, вірусні та бактеріальні інфекції, холодне повітря, тютюновий дим, емоційний стрес, фізичне навантаження, метеорологічніфактори та ін.)\nСенсибілізацію дихальних шляхів викликають інгаляційні алергени (побутові, епідермальні, грибкові, пилкові). Одне з джерел алергенів - домашні тварини (слина, виділення, шерсть, рогові лусочки, опущений епітелій). Пильцевуюбронхіальну астму викликають алергени квітучих дерев, чагарників, злакових. У деяких дітей напади задухи можуть бути обумовлені різними лікарськими засобами (наприклад, антибіотиками, особливо пеніцилінового ряду, сульфаніламідами, вітамінами,ацетилсаліцилової кислоти). Безсумнівна роль сенсибілізації до промислових алергенів. Крім прямого впливу на органи дихання техногенне забруднення атмосферного повітря може посилювати імуногенність пилку і інших алергенів. Нерідко першим фактором,провокуючим обструктивний синдром, стають Про ВІ (парагрип, респіраторно-синцитіальна і риновирусная інфекції, грип та ін.) В останні роки відзначають роль хламідійної і мікоплазменної інфекцій.\nУ дітей бронхіальна астма буває проявом атопії іобумовлена ??спадковою схильністю до зайвої продукції IgE. Хронічний запальний процес і порушення регуляції тонусу бронхів розвиваються під впливом різних медіаторів. Їх вивільнення з опасистих клітин, активованих IgE, призводить до розвиткунегайного та відстроченого бронхоспазма. Ключову роль в сенсибілізації організму грають CD4 + Т-лімфоцити. Під впливом алергенних стимулів відбувається активація і проліферація Тh2-субпопуляції CD4 + Т-лімфоцитів з подальшим виділенням ними цитокінів (інтерлейкін-4інтерлейкін-6 інтерлейкін-10 інтерлейкін-13), індукують гіперпродукцію загального і специфічних IgE. Останні утворюються під впливом різних інгаліруемих алергенів зовнішнього середовища. Повторне надходження алергену приводить до виділення клітинами преформованихмедіаторів та розвитку алергічного відповіді, що проявляється порушенням бронхіальної прохідності і приступом астми. Бронхіальна обструкція, що виникає під час нападу астми, - результат кумуляції спазму гладкої мускулатури дрібних і великих бронхів, набряку стінкибронхів, скупчення слизу в просвіті дихальних шляхів, клітинної інфільтрації підслизової оболонки і потовщення базальної мембрани. У зв'язку з наявністю гіперреактивності бронхів загострення астми можуть виникати під впливом як алергічних, так інеалергічних факторів.\nОсновні симптоми нападу бронхіальної астми - задишка, відчуття браку повітря, свистячий подих, нападоподібний кашель з тягучою прозорою мокротою (мокротиннявідходить важко), експіраторна задишка, здуття грудної клітки, в найбільш важких випадках - задуха. У дітей раннього віку еквівалентами нападу бронхіальної астми можуть бути епізоди кашлю вночі або в передранкові години, від яких дитина прокидається, а також затяжнийповторний обструктивний синдром з позитивним ефектом бронхолітиків. Бронхіальна астма у дітей нерідко поєднується з алергічним ринітом (сезонним або цілорічним) і атопічним дерматитом.\nСлід враховувати, що при обстеженні хворогоаускультативних змін може і не бути. Поза нападу при спокійному диханні хрипи вислуховують лише в невеликої частини хворих.\nВажкий приступ супроводжується вираженою задишкою (дитина насилу говорить, не може їсти) з ЧДД більш 50 в хвилину (понад 40 вхвилину у дітей старше 5 років), ЧСС більше 140 за хвилину (більше 120 за хвилину після 5 років), парадоксальним пульсом, участю допоміжної мускулатури в акті дихання (у грудних дітей еквівалент участі допоміжної мускулатури - роздування крил носа під час вдиху). Положення дитини в момент астматичного нападу вимушене (ортопное, небажання лежати). Відзначають набухання шийних вен. Шкірні покриви бліді, можливі ціаноз носогубного трикутника і акроціаноз. Аускультативно виявляють свистячі сухі хрипи по всіх полях легенів, у дітей раннього віку нерідко бувають різнокаліберні вологі хрипи (так звана «волога астма»). Пікова об'ємна швидкість видиху (ПОС) становить менше 50% вікової норми. До ознак, що загрожують життю, відносять ціаноз, ослаблення дихання або «німе» легке, ПОС менше 35%.\nТяжкість перебігу астми (легкий, середньотяжкий, тяжкий) оцінюють виходячи з клінічних симптомів, частоти нападів ядухи, потреби в бронхолітичних препаратах і об'єктивної оцінки прохідності дихальних шляхів.\nЛегка Среднетяжелой Важка\nСимптоми з'являються рідше I разу на місяць, короткі напади (години-дні)\nСимптоми з'являються 3-4 рази на місяць Симптоми з'являються кілька разів в тиждень, важкі напади, астматичні стану\nНічні симптоми виникають рідко або відсутні Нічні симптоми 2-3 рази в тиждень Часті нічні симптоми\nПОСілі ОФВ,> 80% належного ПОС або ОФВ,> 60% і <80% должного ПОС або ОФВ, <60% должного\nВаріабельність ПОС 20-30% Варіабельність ПОС> 30% Варіабельність ПОС> 30%\nОснова попереднього діагнозу бронхіальної астми - цілеспрямовано зібраний анамнез. Якщо на наведені нижче питання хвора дитина (або його мати) відповідає ствердно, діагноз астми досить імовірний.\nЩо з перерахованого відбувалося з дитиною протягом останніх 12 місяців?\nРаптові або рецидивуючі епізоди кашлю, свистячих дистанційних хрипів, задишки.\nПовторний або довгостроково зберігається обструктивний синдром під час Про ВІ.\nКашель, дистанційні свистячі хрипи та /або задишка, що виникають в певну пору року.\nКашель, дистанційні свистячі хрипи або задишка при контакті з тваринами, тютюновим димом, різкими запахами і ін


«Краще демократичним силам іти двома політичними колонами. Я думаю, що так і буде», - сказала лідер БЮТ. При цьому вона наголосила, що це не свідчить про існування якихось непорозумінь між демократичними силами.\nЗа її словами, питання, яким чином демократичні сили будуть представлені на дострокових виборах, не має вирішуватися, виходячи «з якихось розбіжностей або амбіцій».\nВона переконана, що всі демократичні сили має об’єднувати тільки одна мета – привернути на свій бік якомога більше виборців.\nЮ.Тимошенко зазначила, що «якщо хоч на один голос більше здобудуть дві демократичні колони, то так і потрібно далі діяти».


Як прибрати нав'язливу рекламу в skype назавжди швидко і безкоштовно\nВсі ми користуємося Skype ще з 2013 року, програмою для дзвінків в інтернеті зі зручним інтерфейсом, легкої установкою і простотою використання. І багатьох з нас дратує реклама, яка просто переслідує користувачів Skype. А як прибрати рекламу в skype багато хто просто не знають.\nЗвичайно, компаніям, що просуває програму, необхідно заробляти, гнатися за великим прибутком, але не за рахунок настирливих роликів, дратівливих психіку людей. Ця проблема, як втім, і всі інші, вирішувана. Отже, сьогодні я розповім Вам, як прибрати рекламу в skype.\nТри способи прибрати рекламу в skype\n1 Вимкніть показу рекламних роликів в налаштуваннях Скайпу.\nУ переліку Ваших контактів є реклама, яку ми можемо відключити через налаштування самої програми Skype. Пройдіть в «Інструменти» – «Налаштування».\nУ вікні натискаємо – «Налаштування безпеки». Далі, в списку меню, знаходимо рядок «Дозволити показ цільової реклами … ..». Прибираємо галочку навпроти цього рядка і натискаємо на кнопку «Зберегти», яка знаходиться в нижньому кутку справа.\nНадалі рекламні акції більше не будуть турбувати Вас внизу вікна з контактами. Але, реклама продовжує з’являтися при здійсненні дзвінка в вікні інтерфейсу. Як від неї позбутися я розповім трохи пізніше. А зараз, я розповім що потрібно зробити, щоб зникла реклама, користуючись Internet Explorer.\n2 Відключення реклами Скайпу, використовуючи Internet Explorer.\nЩоб позбутися реклами в Скайпі потрібно зробити зміни в налаштуваннях – Internet Explorer. Відкрийте браузер і натисніть на кнопку «Сервіс», яка розташована в верхньому кутку праворуч. Пошукайте – «Властивості браузера», в меню.\nУ вікні, увійдіть в пункт меню – «Безпека». Меню пропонує – вибрати зону для настройки критеріїв безпеки. Тут відзначаємо зону – «Небезпечні сайти». Далі натискаємо на кнопку – «Сайти».\nВідкриється вікно під назвою «Небезпечні сайти», де Вам необхідно прописати список сайтів, які становлять небезпеку:\nhttps://rad.msn.com і https://apps.skype.com. Додайте їх в список, дотримуючись чергу, через рядок «Додати в зону наступний вузол» і кнопку «Додати». Провівши ці дії, натисніть кнопку – «Закрити» і «ОК».\nА тепер заново запустіть програму Скайп, щоб перевірити чи все працює і пропали чи рекламні ролики.\n3 Як прибрати рекламу в skype в текстовому файлі hosts.\nЩоб зникла реклама, яка спливає на екрані в режимі дзвінків, потрібно заблокувати рекламні сервери, щоб сам Скайп блокував їх. Для цього відкриємо провідник і введемо туди наступні дані: C: \_ Windows \_ System32 \_ Drivers \_ etc. З’явиться папка з системними файлами. Знаходимо серед них файл, який називається – «hosts». Щоб його відкрити, використовуйте блокнот або якусь схожу програму для текстових файлів. Блокнот відкриє файл з текстом і цифровими значеннями.\nВиставляємо курсор в кінці текстових даних і вписуємо рядок – 127.0.0.1 rad.msn.com. Дія такого рядка в тому, що програма Скайп не буде знаходитися рекламні сервери. Не забувайте після редагування файлу «hosts» – зберегти його. Далі запустіть свій комп’ютер, і рекламні ролики пропадуть.\nБувають випадки, коли при збереженні файлу з’являється помилка або ж файл просто не зберігається. Тоді, необхідно виконати наступні дії:\n1.) Проведіть запуск командного рядка від адміністратора;\n2.) У рядку напишіть: notepad C: \_ Windows \_ System32 \_ drivers \_ etc \_ hosts;\n3.) Зробіть зміни та натисніть «Зберегти».\nПроробивши всі вищеописані дії, ми позбудемося реклами. Але залишаться порожні місця, на її місці. Щоб їх не стало, просто поповнити рахунок, наприклад, ваучером.\nЯк прибрати нав’язливу рекламу в skype назавжди швидко і безкоштовно Ссылка на основную публикацию


Чому болять нирки: можливий діагноз, супутні симптоми\nБолі в нирках — це завжди неприємний і дуже болісний для пацієнта симптом.\nВ більшості своїй, мова йде безпосередньо про патології цього парного органу, однак в деяких випадках проблема може ховатися зовсім не там, де передбачалося б.\nСамостійно визначити джерело болю, і вже тим більше впоратися своїми силами практично неможливо: потрібна допомога грамотного лікаря.\nНа жаль, часто доводиться говорити про досить важкі захворювання, що супроводжуються описуваним проявом: пієлонефрити, нефрити, гломерулонефрити, і це лише частина можливих причин болю. Всі названі захворювання вкрай небезпечні для здоров'я і навіть життя хворих. Тому не варто дивитися на прояв «абияк». Це загрожує великими проблемами.\nЩо ж потрібно знати про болі в нирках, щоб вчасно зреагувати? Спробуємо розібратися.\nБолять нирки: причини\nПричини того, що болять нирки, різноманітні. У переважній більшості випадків мова йде про патологічні фактори: здорові нирки не болять, як би безглуздо це не звучало. З якими ж причинами найчастіше зустрічаються пацієнти?\nПієлонефрит. Часте захворювання. Зустрічається він, за різними оцінками, 25-30% всього дорослого населення планети. В практиці лікаря-нефролога цифри можуть відрізнятися від регіону до регіону. Найчастіше це підступне захворювання протікає з дуже убогою симптоматикою, тому багато хто і не підозрює, що хворий, списуючи весь дискомфорт на цистит або і зовсім на застуду. Суть патології полягає в запаленні самих тканин нирок, а також ниркової миски. Ураження піддається одна, або, що трапляється частіше, разом обидві нирки. В останньому випадку прояви будуть яскравіше виражені. Важливо уважно поставитися до сигналів власного організму.\nНефрит. Принципово інше захворювання. Якщо не вдаватися в складні подробиці, запалюються інші структури ниркової тканини. Нефрит, на відміну від пієлонефриту, частіше всього протікає з яскравою симптоматикою, яку важко не помітити, будучи мінімально уважною людиною. Також принциповою відмінністю є походження цієї патології: якщо пієлонефрит частіше обумовлений інфекцією, то нефрит — ендогенними, внутрішніми причинами (іншою патологією нирок тощо).\nГломерулонефрит. Схожий за своїми проявам з нефритом. Клінічна картина має багато в чому ідентичні прояви, відмінність полягає в етіології: гломерулонефрит — імунне захворювання, при якому клітини захисної системи організму починають атакувати нирки.\nСечокам'яна хвороба. Зустрічається найбільш часто. Конкременти навіть невеликого розміру здатні викликати ниркову кольку, яка дуже болісно протікає і здатна призвести, за деякими даними, навіть до больового шоку. В даному випадку камінь в нирці — причина, а колька — наслідок. Проте розглядати їх треба в комплексі.\nНиркова коліка. Сама по собі зустрічається нечасто. Може бути викликана, крім каменів, також неправильним харчуванням з переважанням в раціоні агресивних кислот, але це рідкість.\nподібному комплексі причин болю в нирках і доводиться говорити. Дещо рідше мова йде про принципово інші процеси, що не мають ніякого відношення до нирок. Сюди входять:\nКоліти (запальні ураження товстої кишки).\nЖовчокам'яна хвороба і колька жовчного міхура.\nПатології печінки і органів травлення в цілому (в меншій мірі).\nРакові пухлини товстої кишки (зазвичай сигмовидної, але зустрічається подібна причина вкрай рідко і в основному у осіб старшого віку).\nПерший і найбільш поширений симптом, як не дивно, це больовий синдром. Він різний при різних захворюваннях. Так, для пієлонефриту характерні болі, що тягнуть в області ураженого органу, нефрит пов'язаний з тупими ниючими болями, а ниркова коліка супроводжується вкрай інтенсивним дискомфортом, буквально зводить пацієнта з розуму. Самостійно проводити диференціальну діагностику, проте, не рекомендується. Високий ризик помилитися. Краще надати цю роботу лікарю. Болі можуть віддавати в живіт, спину, поперек. Тому визначити, де закінчується одне захворювання і починається інше «на око» неможливо. Потрібні діагностичні заходи.\nКрім болю найбільш часто спостерігаються:\nПоліурія. Особливо при пієлонефриті. Це патологічне збільшення добової кількості сечі. Зазвичай мова йде про порівняно невеликих цифрах: до 4-5 літрів, але бувають винятки.\nОлігурія. Характерна для запущеного пієлонефриту і для нефриту. Зворотний поліурії процес, коли добовий діурез знижується до 500 мл і нижче.\nІ те, і інше стану небезпечні і вимагають корекції.\nГематурія. Виділення крові з сечею. Зустрічається при більшості захворювань нирок.\nІноді можуть виникати симптоми загальної інтоксикації організму. Особливо поширені вони при гостро-поточному процесі.\nДіагностика покликана поставити крапку в питанні про причини болю. Це необхідно для призначення правильного лікування. Лікар, до якого слід звернутися — нефролог. Не варто плутати його з неврологом: спеціалістом по нервовій системі людини.\nДіагностичні методи, переважно, інструментальні. Вони дозволяють з достатньою точністю визначити причину болю. Серед інструментальних досліджень:\nУльтразвукове дослідження нирок. Найбільш інформативна методика, яка дає найбільше інформації. Дозволяє оцінити структуру нирок, виявити пісок і конкременти, а також надає деякі інші цінні відомості. До УЗД вдаються в першу чергу.\nРентгенографія нирок. Призначається при підозрах на ниркову недостатність, ракові пухлини, пієлонефрит і т. д. Зважаючи на порівняно складності проведення призначається не так часто.\nМРТ/КТ-діагностика. Дає повні відомості про стан нирок у статиці.\nСцинтиграфія (радіоізотопне дослідження).\nДинамічна оцінка стану описуваного парного органу проводиться з допомогою лабораторних методів. Серед них:\nАналізи сечі за Зимницьким та Нечипоренком.\nУ комплексі вони дозволяють оцінити функціональний стан нирок, що називається, в динаміці.\nБолять нирки: що робити\nВідповідь на питання, що робити, якщо болять нирки, припускає відразу кілька аспектів. В першу чергу необхідно заспокоїтися, нервове напруження лише посилює больовий синдром. Далі необхідно надати собі першу допомогу. Зробити це можна, прийнявши кілька препаратів: анальгетик для зняття больового синдрому і спазмолітик, щоб полегшити спазм гладкої мускулатури органу. Зазвичай ідеальним поєднанням стає Кеторол + Дюспаталин або Но-шпа. Приймати ці препарати потрібно з обережністю: вони мають гепатотоксичний ефект, тобто «б'ють» по печінці.\nПри надто інтенсивному больовому синдромі треба прийняти лежаче положення і викликати швидку допомогу. До приїзду лікарів заборонено вживати їжу та пити.\nДалі відповідь на питання що робити, якщо болять нирки, передбачає призначення правильного лікування. Крім вже названих препаратів показано діуретики (сечогінні). У крайніх випадках показано хірургічне лікування (при видаленні конкрементів великого розміру тощо).\nЗазвичай достатньо заходів першої допомоги, щоб зняти біль. Але не з нею потрібно боротися, а з першоджерелом проблеми. Зробити це можна тільки під контролем освіченого фахівця.\nПрофілактика болю в нирках\nПрофілактика болю в нирках не представляє великих складнощів. Досить дотримуватися ряду стандартних нехитрих рекомендацій.\nНе варто зловживати жирною, солоною, надмірно кислою та солодкою їжею. Нирки мають властивість дратуватися від подібних продуктів. Слід оптимізувати свій раціон. Особливо це справедливо, якщо вже є підтверджене захворювання нирок.\nСлід рухатися якомога більше.\nНі в якому разі не можна зловживати сечогінними препаратами. Це катастрофа для нирок.\nРекомендується час від часу вживати лікарські збори для чищення нирок. Вони довели свою ефективність. Важливо, щоб це були фіто-чаї, на основі трав, але ніяк не шкідлива «хімія».\nСлід уважно стежити за те, що ви п'єте. Неякісна вода — шлях до каменів в нирках.\nЗ болями в нирках можна боротися. Але робити це потрібно в тандемі з лікарем. Крім того, першочергове завдання — усунути першоджерело дискомфорту. Його і слід вирішити, щоб забути про проблему раз і назавжди.


Росіяни Львова кинули під ворота генконсульства заплямований червоною фарбою прапор Росії\n20 червня 2014, 15:14\n«Я народився у Львові, тут ходив у школу, моя мама з Росії. Ми представляємо етнічних росіян, і це консульство має захищати нас. Ми кажемо їм, що ми не бандити і не бандерівці. Росія – агресор, прийшла у мою країну, проливати кров громадян України. По російському телебаченню кажуть, що нас тут, росіян у Львові, вбивають молотками, а ми кажемо, що завтра готові захищати Україну і своїх дітей і брати у руки зброю проти російських військових», – наголосив Сергій Костенко.\nУчасники акції обмазали червоною фарбою російський прапор, який їм передали друзі з Криму. А також обмалювали дитячі іграшки, які малеча кинула під ворота приміщення генконсульства Росії у Львові. Ніхто із працівників консульства до росіян Львова не вийшов.


Сформована чергова басейнова рада — середнього Дніпра – Офіційний сайт Деснянського басейнового управління водних ресурсів Держводагентства України\nСьогодні, 31 жовтня, в столиці зібралися представники водогоспосподарської галузі, влади та громадськості з 9 областей України та міста Києва, щоб сформувати склад басейнової ради середнього Дніпра. Деснянське басейнове управління водних ресурсів та ГО “За відродження Десни” також увійшли до складу ради.\nУстановчі збори спеціалістів, заінтересованих осіб та небайдужих громадян відбулися в Центрі підвищення кваліфікації працівників водного господарства. Організатор – Басейнове управління водних ресурсів середнього Дніпра. Учасниками зборів обрано голову басейнової ради – Володимира Максименка, віце-призидента будівельної компанії «Укрбудінвест». Його заступником – Миколу Урупу, начальника Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра. Крім того, обрано секретаря та сформовано секретаріат басейнової ради.\n– Наразі вже сформовано 9 з 13 запланованих відповідних рад. Сьогодні ми присутні на зборах найбільшої сформованої басейнової ради в Україні, в її склад увійшло 84 заінтересовані особи. Бажаю всім її членам плідної праці та реальних успіхів у виконанні поставлених завдань, – наголосила Ірина Овчаренко, голова Держводагентства.\nБасейнова рада середнього Дніпра – консультативно-дорадчий орган у межах території річкового суббасейну Середнього Дніпра району басейну річки Дніпро. До території суббасейну Середнього Дніпра входять три водосховища – Київське, Канівське, Кременчуцьке, а також найбільші притоки р.Дніпро – Тетерів, Ірша, Ірпінь, Трубіж, Рось, Супій, Сула, Удай, Тясмин, Псел, Хорол, Ворскла з їх притоками другого та третього порядків.


см 185 Vibe Flexible Luna Вібратор купити з доставкою в Києві та Україні, відгуки - інтернет секс шоп Sex-Paradise.com.ua\nсм 185 Vibe Flexible Luna Вібратор\nЗв'яжіться з нашими менеджерами за допомогою зворотного зв'язку. Вони допоможуть вибрати продукцію, що відповідає вашим смакам і фінансовим можливостям. Ви залишитеся задоволені наданими послугами і своїм шикарним придбанням.\nДля гігієнічної обробки необхідно помити девайс проточною водою і обробити спеціальними антибактеріальними засобами для секс-речей. Видаліть залишки речовини з допомогою сухої тканини або паперового рушника.\nелемент живлення - дві батарейки типу АА;\nобсяг - 3,5 см;\nробочий об'єм - 13,5 см;\nзагальна довжина - 18,5 см;\nзавод-виробник - Toy Joy;\nОксамитова силіконова поверхня прекрасно взаємодіє зі шкірою і слизовою оболонкою статевих органів. Вона не містить фталатів, латексу та інших, небезпечних для організму, елементів. Іграшкою можуть користуватися навіть люди з підвищеною чутливістю шкірного покриву до різних зовнішніх подразників. Обов'язково користуйтеся лубрикантами тільки на водній основі для комфортного проникнення і отримання максимального задоволення.\nФотографії см 185 Vibe Flexible Luna Вібратор


Доступний депутат: Експерти абсолютно негативно ставляться до результатів роботи більшості місцевих посадовців та інституцій\nНайбільший рейтинг недовіри має перший заступник Херсонського міського голови Ігор Пастух. Негативно та скоріше негативно оцінюють результати його роботи для розвитку територіальної громади міста 82% експертів. При цьому 48% експертів оцінили роботу Ігоря Олександровича цілком негативно. А це є своєрідним антирекордом.\nДруге місце у цьому антирейтингу займає голова Херсонської облдержадміністарції Андрій Путілов. Негативно та скоріше негативно результати роботи Андрія Станіславовича для регіону оцінили 78% експертів.\nЗазначимо, що й І.О.Пастух, й А.С.Путілов очолюють рейтинги недовіри не тільки серед всіх експертів, а й серед тих, хто вважає, що Україна розвивається у правильному напрямку, тобто серед прихильників сучасного політичного курсу України. Їхні антирейтинги серед цієї групи експертів відповідно 82% та 75%.\nТретє та четверте місце у цьому антирейтингу займають відповідно Херсонський міський голова Володимир Миколаєнка (70% експертів негативно та скоріше негативно оцінюють його діяльність) та в.о. голови Херсонської обласної ради Тамара Федько (68%). Щодо Тамари Федько, майже третина експертів не змогли оцінити взагалі результатів її діяльності. Тобто, 98% експертів або не знають Тамару Іванівну, або оцінюють її роботу негативно.\nСеред інституцій трохи більший, ніж наші посадовці загальний негативний рейтинг має Херсонська міська рада. 84% експерти оцінили результати її діяльності як негативні або скоріше негативні для нашого міста.\nПозитивні оцінки результатів роботи посадовців виглядають набагато скромнішими. Перше місце у Херсонського міського голови Володимира Миколаєнка. 26% експертів оцінили його роботу скоріше позитивно або позитивно.\nДруге місце у першого заступника начальника УМВС в Херсонській області Іллі Ківи (так думають 24% експертів). Третє місце – у начальника УМВС в Херсонській області Артура Мєрікова (так думають 20%). Ставлення до прокурора області у експертному середовищі ще не сформовано у зв’язку з його нещодавнім призначенням на цю посаду.\nЯк Ви оцінюєте роботу для розвитку регіону чи територіальної громади…\nГолови Херсонської облдержадміністрації А.С.Путілова n=50\nХерсонської облдержадміністрація в цілому n=50\nВ.о. голови Херсонської обласної ради Т.І.Федько n=50\nХерсонської обласної ради в цілому n=50\nХерсонського міського голови В.В.Миколаєнка n=50\n1 заступника Херсонського міського голови І.О.Пастуха n=50\nХерсонської міської ради в цілому n=49\nФракції ВО «Батьківщини» у Херсонській міської ради n=50\nФракції Партії Регіонів у Херсонській міської ради n=49\nФракції КПУ у Херсонській міської ради* n=28\nФракції «Фронту Змін» у Херсонській міської ради n=50\nФракції «Третя сила» у Херсонській міської ради n=50\nФракції «Вітчизна» у Херсонській міської ради n=50\nНачальника УМВС в Херсонській області А.І.Мєрікова n=50\nЗас. Начальника УМВС в Херсонській області І.В. Киви n=50\nПрокурора Херсонської області n=50\n*результати по оцінці роботи фракції КПУ дані у вигляді ознайомлення бо, через технічну помилку в 22-х анкетах експертів цей пункт був відсутній.\nПорівняльний негативний та позитивний рейтинг посадовців*\nГолова Херсонської облдержадміністрації А.С.Путілов\nВ.о. голови Херсонської обласної ради Т.І.Федько\nПерший заступник Херсонського міського голови І.О.Пастух\nНачальник УМВС в Херсонській області А.І.Мєріков\nЗас. Начальника УМВС в Херсонській області І.В. Кива\nПрокурор Херсонської області С.І.Ромась\nЗведені результати відповіді на запитання «Як Ви оцінюєте роботу для розвитку регіону чи територіальної громади…», що представлені у попередній таблиці. Негативний рейтинг є сума варіантів відповідей «оцінюю роботу негативно та скоріше негативно». Позитивний рейтинг – є сума відповідей «оцінюю роботу позитивно та скоріше позитивно». «Не визначилися» – результат відповідей «важко відповісти».\nРейтинг посадовців серед тих експертів, хто вважає, що Україна\nрозвивається у правильному напрямку\nГолова Херсонської облдержадміністрації А.С.Путілов (n= 32)\nВ.о. голови Херсонської обласної ради Т.І.Федько (n=32 )\nХерсонський міський голова В.В.Миколаєнка (n=32 )\nПерший заступника Херсонського міського голови І.О.Пастуха (n=32 )\nРейтинг посадовців серед тих експертів, хто вважає, що Україна розвивається\nу не правильному напрямку\nГолова Херсонської облдержадміністрації А.С.Путілов (n= 18)\nВ.о. голови Херсонської обласної ради Т.І.Федько (n=18 )\nХерсонський міський голова В.В.Миколаєнка (n=18 )\nПерший заступника Херсонського міського голови І.О.Пастуха (n=18 )\nПорівняльний негативний та позитивний рейтинг інституцій*\nХерсонської облдержадміністрація в цілому\nХерсонської обласної ради в цілому\nХерсонської міської ради в цілому\nФракція ВО «Батьківщини» у Херсонській міської ради\nФракція Партії Регіонів у Херсонській міської ради\nФракція КПУ у Херсонській міської ради**\nФракція «Фронту Змін» у Херсонській міської ради\nФракція «Третя сила» у Херсонській міської ради\nФракція «Вітчизна» у Херсонській міської ради\n*Зведені результати відповіді на запитання «Як Ви оцінюєте роботу для розвитку регіону чи територіальної громади…», що представлені у попередній таблиці. Негативний рейтинг є сума варіантів відповідей «оцінюю роботу негативно та скоріше негативно». Позитивний рейтинг – є сума відповідей «оцінюю роботу позитивно та скоріше позитивно». «Не визначилися» – результат відповідей «важко відповісти».\n** результати по оцінці роботи фракції КПУ дані у вигляді ознайомлення бо, через технічну помилку в 22-х анкетах експертів цей пункт був відсутній.


Рекордна температура зафіксована в Гренландії\nВ перебігу останніх семи днів на території Гренландії фахівці змогли зафіксувати справжнісінький температурний рекорд. Стовпчик термометра подолав позначку температури у двадцять п'ять градусів за Цельсієм. Слід зазначити, що це рекордна зміна температурного режиму, починаючи з шістдесятих років минулого століття.\nНа сьогоднішній день значне підвищення температурного режиму фахівці, насамперед, пов'язують зі сталим циклоном над островом. При цьому не варто вважати дану температуру аномальної це цілком природний процес є відображенням тривалих перетворень, які відбувалися на острові протягом кількох останніх років.\nУчение звернули увагу на збіг усталеною спеки в Гренландії з надзвичайно спекотною погодою зафіксованої в приполярних районах Російської Федераціі.\nрусская версия: Рекордная температура зафиксирована в Гренландии


У Дніпрі суддю Леонова заарештували за хабар, а замість нього відряджають колегу з Чернівецької області | Наша Версія\nУ Дніпрі суддю Леонова заарештували за хабар, а замість нього відряджають колегу з Чернівецької області\n10.06.2018 Наша ВерсіяLeave a comment\n7 червня на засіданні Вищої Ради правосуддя вирішували долю судді Бабушкінського районного суду Дніпра Андрія Леонова в зв’язку з притягненням його до кримінальної відповідальності. А ще вирішували питання – хто буде відправляти правосуддя в Бабушкінському суді замість судді Леонова.\nЩе 4 квітня 2018 року детективи НАБУ почали досудове розслідування в кримінальному провадженні, в рамках якого 24.05.18 суддю Бабушкінського районного суду Андрія Леонова затримали на хабарі 15 тис. доларів. 29 травня судді оголошено про підозру за ч. 4 ст. 68 КК України – неправомірна вигода.\n«Зазначені рішення стосуються кримінального провадження за обвинуваченням Іванченко В.М. у протиправному заволодінні майном і долями засновників фермерського господарства «Дар» з метою захисту прав і законних інтересів його засновників, судовий розгляд якого здійснює суддя Леонов А.А.», – сказано в прес-релізі Вищої ради правосуддя.\nВища рада правосуддя розглянула клопотання керівника САП Назара Холодницького про тимчасове відсторонення судді від роботи. І вирішила, що оскільки суддя Леонов може знищити, заховати або спотворити матеріали справи і може впливати на учасників процесу і колег-суддів, від роботи його необхідно усунути до 29 липня 2018.\nКрім того ВРП прийняла рішення, знову ж за клопотанням Холодницька, взяти Андрія Леонова під арешт.\nХто ж прийде на зміну Андрію Леонову…\nУ той же час на засіданні ВРП вирішувалося питання про те, хто буде працювати в Бабушкінському суді замість Андрія Леонова. Було вирішено, за поданням Президента України, відрядити до суду главу Хотинського районного суду Чернівецької області Анатолія Івановича Руснака.\nДніпро не чужа місто для цього судді. До свого призначення в Хотинський суд Чернівецької області в листопаді 2013 року, Анатолій Руснак працював суддею Красногвардійського районного суду в Дніпропетровську. Приїхав в Хотин – і відразу потрапив у халепу.\nЗ приводу Анатолія Руснака сайт «Буковинська правда» опублікувала забавний прес-реліз Революційного комітету Хотинського району, який був створений з ініціативи Правого сектора. Справа стосується захоплення невідомими людьми в масках з палицями і наручниками трьох районних судів в Чернівецькій області – Кільменецкого, Хотинського та Кіцманського. Інцидент стався 24 лютого 2014 року. Люди в масках змусили голів цих судів написати заяву про звільнення. Які ж були претензії до суддів? По-перше, суддя Руснак «з донецького регіону», тобто з Дніпропетровська. По-друге (цитую прес-реліз): «Ця особа, з перших днів своєї появи на посаді голови суду, поводиться зарозуміло і нагло, ходить по службовому приміщенні тримаючи показово руки в кишенях брюк, як« фраєр », фактично тероризує працівників міліції , через керівника апарату суду пропонує послуги якого вже свого адвоката. З огляду на, що «він працює тільки 10 днів», ми бачимо в цьому занадто швидку розвиток корумпованої схеми між новоспеченим головою суду і якимось своїм адвокатом». Загалом, революційний комітет зажадав від судді надати в триденний термін докази нападу на суд, а інакше погрожував кримінальною справою за наклеп. Судячи з усього, ця історія закінчилася для судді благополучно.\nУ 2017 році Анатолій Руснак претендував на місце у Верховному суді, але не склалося.\nСудячи з декларації, яку Анатолій Руснак подав у березні 2018 роки за 2017 рік, в Хотині сім’я має кімнату в гуртожитку площею 12 кв. м (декларує суддя), а в Дніпрі – будинок площею 89,4 кв. м (декларує чоловіка). Дружина декларує також право користування автомобілем марки Honda Jazz 2008 року випуску.\nАнатолій Руснак декларує зарплату 302 025 тис. грн., а дружина соціальну допомогу 37 840 грн.\nУ сім’ї немає заощаджень в банку, готівки теж немає.\nЯкщо Анатолій Руснак погодиться, то його відряджають до Бабушкінського районного суду Дніпра терміном на рік. На думку ВРП, цей крок «дозволить частково врегулювати судові навантаження і забезпечити належні умови для доступу до правосуддя в цьому суді». До речі, в Хотинському суді залишиться всього два судді.\nНещодавно була інформація, що в Царичанському суді Дніпропетровської області нікому судити підозрюваного в корупції чиновника – закінчилися судді.\nДо речі, управління інформації та забезпечення комунікаційної діяльності Вищої ради правосуддя в трьох прес-релізах назвали місто Дніпро Дніпропетровськом. Може вони щось знають?