Автор: Центр ім. Д.Донцова. 07 Вер 2019 в 22:59\nМикола Васьків – доктор філологічних наук, професор Київського університету ім. Б.Грінченка, фахівець з історії української літератури ХХ ст., перекладач із тюркських літератур та автор низки досліджень про тюркомовні літератури (більше 40-а), зокрема монографії «МаґтимґулиПираґи (МахтумкуліФрагі) : літературний портрет». Особливе визнання здобули його перекладитворів Ч. Айтматова, А. Кунанбаєва, Бахманьйора, казахських і туркменських народних казок українською мовою. Народився в с. Доброгостів Дрогобицького р-ну (Галичина), закінчив Дрогобицький педінститут ім. І.Франка (1986), згодом працював у Запорізькому та Камянець-Подільському університетах.\nСьогодні М.Васьків є одним з небагатьох фахівців у сфері тюркології в Україні, відвідав кілька тюркських країн, був відзначений різними нагородами посольств Туркменістану й Киргизстану в Україні за внесок у популяризацію національних культур цих народів. Ми розмовляємо з науковцем про тюркський світ, тюркські культури і невидимий простір міжнаціональних полілогів, які допомагають змінювати і збагачувати цей світ.\nТюркські народи є для українців дещо загадковими, навіть насторожливими (давній стереотип бачити в тюркові – «злого кочівника»), водночас ці народи доволі контрастні між собою, сьогодні живуть новими темпами розвитку. Як би Ви схарактеризували їх?\nТак, під час поїздок на наукові конференції я мав можливість спостерігати за життям в Туреччині, Туркменістані, Киргизстані. Можна однозначно стверджувати, що ці країни суттєво відрізняються від стереотипів, які існують у нас ще від радянських часів. Зрештою, Туреччини це не стосується: вже абсолютна більшість українців знає, що це одна з найпотужніших економік світу. Вагомість цієї країни як політичного гравця, якщо врахувати її геополітичне становище, в останні десятиріччя лише зростає. Приклад цієї держави може бути показовим для України, як треба уміло використовувати своє геостратегічне становище (хай воно у нас і не настільки вигідне, як у турків, але дуже подібне), як уміти наполягати на своїх інтересах, власному баченні проблем та його просуванні навіть у взаєминах із найближчими і потужними союзниками (наприклад, із США й іншими членами НАТО), змусити до взаємовигідного партнерства агресивну Російську Федерацію тощо.\nПригадую, як мене вразили гірські траси в Туреччині, при чому навіть не центральні. У нас хизуються високим, ледь не «європейським» рівнем траси Київ – Чоп. Ще згадують Одеську трасу. Але вони виглядають «не надто солідними» проти турецьких доріг. Якщо «чопська» траса в Карпатах – це одна смуга в кожен бік, то у горах Туреччини – це дві смуги, з відбійниками, які є й на не «найкрутіших» трасах. А ще – активна робота значної кількості дуже потужної техніки з розширення доріг, підвищення їхньої безпеки тощо.\nСучасні летовища є у великій кількості турецьких міст, значну частину яких не можна зарахувати до мегаполісів,наприклад, у Трабзоні (відомому для українців як Трапезунд) з його 240 тис. населення чи Ґіресуні зі 100 тис. людності. Я вже мовчу про стамбульський аеропорт ім. Ататюрка – один із найбільших у світі, – який став повітряними транзитними воротами з Європи до Азії й Африки (є ще у Стамбулі й чимале летовище ім. Сабіги Ґьокчен). Вже два десятиліття точаться розмови про те, що такими транзитними воротами могли би стати київські аеропорти, але далі розмов справа чомусь не рухається.\nУразив і Університет міста Ґіресун – один із найменших і наймолодших (всього 13 років історії!) у Туреччині. «Один із найменших», однак, має 10 тис. студентів, які навчаються у сучасних, а не переобладнаних, корпусах, оснащених, як на думку українця, за останнім словом техніки, з повним дотриманням норм охорони праці та здоров’я викладачів і студентів. З належними зарплатами, зрозуміло. Як стверджували місцеві викладачі, платня професора стартує з еквіваленту двох тисяч доларів – це гола ставка, без праці над окремо оплачуваними темами тощо. Значними є додаткові плати на наукові дослідження, конференції тощо. Так, на одній з конференцій нам повністю оплатили транспортні витрати (а ми прибували з відстаней в тисячі кілометрів!), проживання й харчування на вищому рівні, ще й обдарували місцевими сувенірами. До цього варто додати чималі організаційні витрати на розвиток науки і культури, які постійно робить турецька держава. Наприклад, Інститут імені Юнуса Емре (на взірець французького Альянс Франсез чи німецького Інститут імені Ґьоте) придбав розкішне приміщення у центрі Києва, на Пушкінській, і провадить активну, добре фінансовану роботу з популяризації Туреччини, її мови, культури.\nЯк мені розповідали, протягом століть праця вчителя, викладача, медика високо цінувалася в Туреччині (до цього – в Османській імперії) не лише морально, а й матеріально. Особливо значним був прорив у перші республіканські роки, коли з подання Мустафи Кемаля Ататюрка в середині 1920-х років витрати на освіту зростали в геометричній прогресії. Сучасне економічне турецьке диво, вважаю, є наслідком насамперед великої уваги до освіти, середньої та вищої, в цій країні. Самі турки досить високо оцінюють її рівень, значно вищий за рівень нашої (а колись же радянська освіта котувалася на світовому ринку!), тому вони й відмовляються від періодичних українських пропозицій про взаємовизнання університетських дипломів.\nПро Туркменістан у нас найчастіше розповідають якісь напіванекдотичні історії часів Туркменбаші Сапармурата Ніязова. І майже жодного слова – про те, що зараз потужними темпами відбувається модернізація цієї країни, йде формування розвинутої важкої промисловості, розгалуженої транспортної системи на рівні сучасних вимог світового рівня (Туркменістан – важлива ланка потужного транспортного коридору на основі середньовічного Великого Шовкового шляху). Ця країна – один із основних світових гравців на ринку природного газу, якій удалося уникнути повної залежності від російського транспортування через побудову потужних газопроводів до Китаю, Афганістану, Пакистану і їх прокладання до Індії.\nУсе це можна наочно бачити на прикладі змін у столиці Ашґабаті: сучасні житлові будівлі з високими стелями, квартири з чималою площею (оплата комунальних послуг за собівартістю чи й нижче). Ще більше вражають державні, адміністративні, навчальні споруди, заклади охорони здоров’я. Всі вони вирізняються цікавою і неповторною архітектурою, навіть нібито однотипні житлові будівліна одній вулиці насправді є оригінальними архітектурними витворами. Якщо не біля кожного будинку, то, щонайменше, коло трьох-чотирьох є окремий спортмайданчик для заняття баскетболом, міні-футболом, тенісом… Певним «піжонством»виглядає те, що абсолютна більшість нових споруд облицьована білим мармуром. Туркмени дуже пишаються, що їхня столиця внесена до Книги рекордів Гіннеса як місто з найбільшою кількістю «мармурових» споруд. Відповідним і вражаючим є й інтер’єри університетів, готелів (те, що доводилося бачити).\nА ще більше вражають приміщення театрів, залів засідань, споруди, в яких проводяться книжкові виставки: виділяються вони і площею, і рівнем обладнання. Приємно вразило, що й виконавська майстерність, професіоналізм танцювальних колективів, співаків оперного мистецтва цілком корелюють із величним виглядом закладів культури. А ще можна додати широкі проспекти, які дають можливість уникнути корків за наявності великої кількості транспорту. Комунальні автобуси за помірну плату їздять дуже часто, комфортабельні й ніколи не бувають переповненими. Окремо можна багато говорити про велику кількість водограїв, сучасну каналізаційну систему (до чого безпосередньо причетні українські метробудівці), і це при тому, що за радянських часів дуже часто багатоповерхівки в центрі міста мали «зручності у дворі».\nУперше був у Ашґабаті у 2014 році, де ми відзначали 200-річчя від дня народження Т. Шевченка, а туркмени – 290-річчя від дня народження МаґтимґулиПираґи, якого ми звикли називати МахтумкуліФрагі. Можливо, офіційно наша держава потратила на шевченківський«круглий» ювілей значно більше коштів, ніж Туркменістан на відзначення ще одного десятиріччя від дня народження свого класика. Проте куди ділися всі ці кошти, поки дійшли до кінцевого призначення, сказати важко. Можна констатувати одне: відзначення «всього» 290-річчя Маґтимґули було на порядок вищим, помпезнішим, системнішим, ніж у нас 200-річчя Тараса Григоровича, і кошти таки доходили до видавців, учасників різноманітних заходів, до вуличної, телевізійної, пресової реклами, популяризації творчості поета, висвітлення значної кількості заходів у ЗМІ тощо. Загалом збереженню й утвердженню національної культури, самобутності у країні відводиться чимало уваги й коштів. Можна відзначити своєрідний синтез модернізації з тисячолітніми ментальними й господарськими традиціями туркменів.\nВ останні роки на всій території Туркменістану активно провадяться археологічні розкопки з активним залученням американських, італійських, польських та ін. науковців. Яскраво про це промовляють два томи книги президента країни Ґурбанґули Бердимухамедова «Туркменістан – серце Великого Шовкового шляху», в якій зібрані унікальні факти про туркменську історію, культуру і сучасність (зараз підготовлено її український варіант). Адже в надрах туркменської землі заховані цивілізаційні скарби давніх культур Парфянського царства, Соґдіани, Хорезму, імперій Олександра Македонського, Газневідів, Санжарів…Усе це нині є духовно-ідеологічним багатством цієї невеликої за чисельністю населення країни, колись бідної й маргінальної «радянської соціалістичної республіки». Зрештою, активні археологічні розкопки – це теж результат розробленої президентом стратегії, особливо якщо врахувати, що в радянські часи прекрасно знали про потенційні багатства туркменських теренів у цьому сенсі, однак свідомо ігнорували їх, щоб не перешкоджати офіційній ідеологічній схемі про «визначну роль старшого російського брата». Лише частково їх «виносили» на поверхню, а який це мало ефект, можуть засвідчити «культурологічно-археологічні» книги нашої письменниці Докії Гуменної, яка вельми захопливо описувала давні культури.\nКиргизстан,на противагу до Туркменії, не може похвалитися якимись великими покладами природних копалин. Хіба що можна згадати видобуток золота, який із перших років незалежності прибрали до рук канадці на не зовсім вигідних, як видається, умовах для киргизів. Є значні поклади урану, але йде боротьба проти їх розробки через те, що офіційно держава орієнтується на розвиток насамперед туристично-відпочинкового невичерпного потенціалу. Потреба розраховувати лише на власні сили й наполегливу працю спонукали киргизів від перших днів незалежності робити значні економічні структурні перетворення. Мабуть, не всі знають, що першою конвертованою валютою на пострадянському просторі (якщо не брати до уваги країни Балтії, які побудували відразу окрему економіку) був киргизький сом. Хоча й досі проблем із економікою, фінансуванням освітньо-соціальної, культурної сфери у Киргизстані чимало.\nПроте доводилося чути захоплені слова казахів, узбеків, таджиків у публічних виступах і кулуарних розмовах про те, що киргизька держава є для них взірцем демократії та соціальної справедливості. Останні події з притягненням до кримінальної відповідальності попереднього президента, інших посадовців лише підтверджують це. Як переконували самі киргизи (й українці, які вже десятиліттями живуть у цій країні), у них неможливо дати хабаря даішникові для звільнення від штрафу чи й позбавлення водійського посвідчення, неможливо порушувати правила забудови, ігнорувати законодавство. Нагадаю, що киргизи, як і українці, двічі підіймалися на свій Майдан протесту проти зловживань влади і це насторожує владу, змушує рухатися шляхом реформ.\nБезперечно, найбільше багатство сучасного Киргизстану – автентична природа і культура. Не можуть не вражати рівнинні й особливо гірські краєвиди. Окрема і нескінченна «пісня» – озеро Ісик-Куль. А ще термальні джерела, цілющі рослини, неперевершений мед, особливо «білий», особливі м’ясо-молочні продукти. Навіть баранина особлива, без специфічного запаху і присмаку. Кисломолочні продукти і зброджене збіжжя (бозу) продають на вулицях Бішкека, як у нас квас чи колись пиво. Страви надзвичайно смачні, поживні й, попри велику частку м’яса в них, дієтичні й екологічно чисті, що організм відчує від перших днів перебування на киргизькій землі. Усі тюрки надзвичайно гостинні, але киргизи, мабуть, найбільше вирізняються цією рисою в поєднанні з відсутністю церемонності й нав’язливості.\nТобто загалом всі головні, державницькі тюркські нації включилися в процеси модернізації, активно будують свої національні суспільства і мають, на мою думку, великі соціально-політичні та господарські перспективи.\nСьогодні вимальовується явна геополітична лінія посилення міжнародної ролі тюркських країн у просторі Євразії: Туреччина – Азербайджан – Туркменістан – Узбекистан – Казахстан – Киргизстан. Чи відчули Ви це «на живо»?\nОстаннім часом усе частіше лунають розмови про потребу об’єднання тюркських народів. Насамперед це стосується Туреччини, яка багато в чому пробує відродити політику пантюркізму, яку активно провадили турецькі верхи століття тому (одним із основних її творців був кримський татарин Ісмаїл Ґаспринський, який убачав у потужній Османській імперії основний двигун тюркського відродження і єдності, як чимало панславістів – у Російській імперії). Для цього турецька влада, приватний бізнес, різноманітні політичні й культурницькі структури докладають чимало фінансів, організаційних, науково-культурницьких зусиль. Тут варто окремо згадати організацію ТЮРКСОЙ (Міжнародна організація тюркської культури), штаб-квартира якої міститься в Анкарі, а основну частину витрат на її діяльність взяли на себе турки. Не можна оминути увагою й уже згадуваний Інститут імені ЮнусаЕмре, який має свої осередки в більшості тюркських держав, а також у багатьох розвинутих країнах Заходу і Сходу.\nВідігравати провідну роль в інтеграції тюркського світу Туреччині дають підстави потужна економіка (за різними рейтингами, вона займає 13-е або 17-е місце за рівнем ВВП у світі), найбільша за чисельністю і добре озброєна армія в Європі (понад 700 тис.), вигідне геополітичне становище і велика кількість населення. До цього варта додати етнічну (тюрки-оґузи), мовно-культурну і політичну спорідненість із турками азербайджанців, яких в Ірані мешкає значно більше (до 20 млн.), ніж у власне Азербайджані. Проте не всі погоджуються з домінуванням турків на тюркському етнічно-культурному просторі. На поважне окреме місце претендує Казахстан, який спирається на свою велику й геополітично вагому територію, на динамічну економіку, значні поклади нафти, а також на сусідство і традиційні зв’язки з центральноазійськими державами.\nДовгий час взаємини між центральноазійськими країнами, а також їх із Казахстаном були досить прохолодними. Та з приходом до влади в Узбекистані Шавката Мірзійоєва контакти суттєво пожвавилися між країнами регіону (крім тюркських держав, це ще Таджикистан із перською культурною основою, яка, однак, протягом століть перебувала у тісних взаємозв’язках і взаємовпливах із тюркським світом). Узбекистан перебуває в центрі цього тюрксько-перського світу, безпосередньо межує з кожною країною регіону й домінує за кількістю населення, отже, є ще одним потужним центром впливу у тюркському світі.\nМожна констатувати, що за останні три десятиліття економічна і політична значимість України у світі неухильно зменшувалася, натомість вага тюркського світу лише зростала. І це при тому, що ефективної співпраці, єдності між тюркськими державами поки ще не було. Ймовірно, політичної єдності, за надзвичайно широкого спектру державних устроїв, статусу різних тюркських народів у складі РФ, Китаю тощо, й бути не може. Тому зараз усе більше йдеться про економічну й культурну взаємодію, творення спільного економічного, етно-культурного і навіть мовно-інформаційного простору.\nТюркський світ – це не лише названі держави, але й ще низка бездержавних народів, які часто ведуть наполегливі змагання за свою самостійність. Як би Ви змалювали цю картину?\nЯкщо йдеться про бездержавні тюркські народи, то насамперед маються на увазі етноси у складі Російської Федерації, які мають різний статус: автономних республік, областей чи й зовсім без територіально-культурного виокремлення (наприклад, шорці, долґани). Також це кримські татари у складі України, ґаґаузи в Україні й Молдові, уйґури в Китаї, туркомани у Сирії та ін. Безперечно, найгірше становище зараз в уйґурів. Масове переселення ханців на схід Китаю призвело до того, що в Синьцзян-Уйґурському автономному районі тюрки втратили свою етнічну більшість. Це не було б такою загрозою, якби не потужна нівеляційна етнічно-культурна політика Китаю в останні роки з таборами «перевиховання» тюрків і мусульман як інакомислячих навіть без проявів протистояння з їхнього боку. Інтернет переповнений жахливими історіями про таке «перевиховання» у таборах, які радше нагадують концентраційні. Рівень достовірності цих повідомлень установити важко, але багато західних держав, які не хотіли би псувати стосунки з надпотужним Китаєм, час від часу виявляють «стурбованість» становищем уйґурів, а заодно й етнічних казахів, киргизів у цій країні. Що цікаво, дуже залежні від Китаю економічно й політично Казахстан і Киргизстан, як і інші центральноазійські держави, не виступають на захист своїх співвітчизників, остерігаючись могутнього сусіда. Відверто говорити про етноцид тюрків у Китаї наважується лише віддалена від цього регіону Туреччина. Як це не прикро, доводиться констатувати незворотній процес етно-культурного зникання уйґурів із мапи світу, а це дуже давній і багатий своєю культурою народ.\nПро кримських татар і їхні домагання культурно-політичної автономії ми знаємо багато, а говорити можна ще більше. Думаю, це окрема тема для обговорення. Що стосується ґаґаузів, то більша частина їх (135 тис.) мешкає в Молдові, маючи статус автономії (Ґаґауз-Єрі). Вони мають усі можливості для розвитку мови і культури, однак чомусь опозиційно налаштовані проти молдовської держави, маючи потужні проросійські симпатії. Кажуть, ці симпатії добряче стимулюються російськими грошима. Українські ґаґаузи (трохи більше 30 тис.) автономії не мають, проте в більшості симпатизують українській державі й ідентифікують себе частиною української політичної нації.\nЩо стосується тюрків у Російській Федерації, то вони характеризуються різним рівнем зросійщення і національної самосвідомості. Певна частина малих тюркських народів (уже згадувані шорці, долґани, телеути, алтайські народності) перебуває на межі зникнення – якщо не етнічного, то мовно-культурного точно. А за цим, зрештою, і політично-етнічного. Натомість потужні автономістичні мовно-культурні й навіть державно-політичні прагнення притаманні для казанських (волзьких) татар, дещо менше – якутів, башкирів, чувашів, ще менше їх є в інших тюркських етносів РФ. Більшість із них мають формальний статус автономних республік, на їх територіях національна мова вважається державною паралельно з російською, хоча фактично ситуація не така безхмарна. Бо російська держава на практиці проводить традиційну столітню політику нівеляції етнічних відмінностей й асиміляції малих народів. Ще за роки радянської влади було «досягнуто» того, що більшість населення тюркських автономій не володіло рідною мовою, втрачалася традиційна культура.\nДмитро Павличко пригадує, що у 1980-ті роки він активно спілкувався з башкирським побратимом Мустаєм Карімом (хто хоче, може почитати статтю українського метра «Мустай Карім» про творчість класика башкирської літератури) й почув у інтимній розмові від нього приблизно такі слова: «Ви ще можете розраховувати на повернення до сім’ї європейських народів як самостійної держави з власною культурою. Для нас це – недосяжна мрія, бо наслідки денаціоналізації вже незворотні».\nТатари виділяються серед інших тюрків РФ. Ще у 1992 році за результатами проведеного референдуму Республіку Татарстан було проголошено незалежною державою, з відповідними положеннями була прийнята конституція. Під тиском центральної російської влади на початку 2000-х років була прийнята конституція Татарстану з правами автономії, однак республіканський парламент і досі не скасував офіційно результатів референдуму 1992 року. Не піддалися татари й офіційним законодавчим вимогам центру про відміну посади президента республіки (мовляв, цей звання-статус на території РФ може мати лише президент усієї держави, тобто за фактом – В.В. Путін). Попри всі потуги Москви М. Шаймієв і досі офіційно вважається президентом Республіки Татарстан. До речі, коли турки збили російський літак, устромивши, за висловом Путіна, «нож в спину» росіянам, Татарстан також довго відмовлявся розривати всі форми економічної, науково-освітньої й культурної співпраці з Туреччиною.\nПісля розпаду СРСР активно розпочався процес національно-культурного і мовного відродження тюрків у Російській Федерації, досягнувши значних результатів, хоча й досі ситуація ще безрадісна. Хоча татари в республіці становлять більшість населення (53%, росіян – близько 40%), у школах із російською мовою навчання у 2012 році здобували освіту більше 133 тис. учнів, у школах із татарською мовою – трохи більше 76 тис. учнів. Рівень володіння татарською мовою серед старшого покоління ще нижчий. В інших республіках ситуація значно гірша.\nЗагальноімперський неприхований тренд із утвердженням російської мовної й етнічної ідентифікації запанував у мовно-культурній політиці РФ з липня 2017 року, коли регіональні державні мови перестали бути обов’язковими до вивчення і були вилучені з державного освітнього стандарту. Тепер, як у радянські часи в УРСР вивчення української мови, є добровільним і лише за письмової згоди батьків. Зрозуміло, що ситуація з вивченням тюркських мов як рідних суттєво погіршилася. Традиційно найдовше опиралися татари, а також башкири (неофіційний опір триває й досі), але навіть вони на законодавчому рівні затвердили «московські» мовно-освітні норми. Що ж тоді казати про інших? Паралельно відбувається скорочення відповідних кафедр, кількості годин і, відповідно, викладачів із національних історії, мов, літератур, культур, натомість збільшується великоросійська мовно-культурна компонента.\nМожна також вести мову про фаворизування православ’я в тюркських регіонах РФ, негласне нетолерування ісламу в європейських регіонах Росії, насамперед у Москві, що теж породжує напругу в міжетнічних і міжрелігійних стосунках, що спонукає російських тюрків до пошуків підтримки з боку тюркських держав, збільшує прагнення загальнотюркського єднання як форми відстоювання власних етнічних, релігійних і мовно-культурних прав. На позір, напруга між центром і тюркськими регіонами в РФ дещо спала, однак не згасла. Невдоволення власним становищем у державі постійно тліє серед тюрків, і є постійна невелика, але значима меншість тих, хто готовий на радикальні дії для збереження національно-культурної автономії та навіть проголошення державної самостійності.\nЯк сприймають Україну в тюркомовному світі?\nЗацікавленість Україною, сприйняття її як потужного центру впливу в тюркському світі, як і у світі загалом, постійно знижується. Певний спалах був після створення ГУУАМ в середині 1990-х рр., яке попервах убачалося як реальна альтернатива до російського політично-економічного і військового домінування. До його складу, як відомо, ввійшли були і дві тюркські держави: Узбекистан та Азербайджан. Однак після обрання Президентом України В.Ющенка всі дуже швидко переконалися в «беззубості» й неефективності цього об’єднання. Видається, насамперед через політичну безвольність і зовнішньополітичну пасивність Віктора Андрійовича. Як наслідок, Узбекистан швидко покинув лави цього утворення, скоротивши його до ГУАМ. Формально об’єднання існує й досі, але «пацієнт швидше мертвий, ніж живий».\nОсобливо прикро, що рвуться зв’язки з пострадянськими тюркськими державами, які колись були дуже різноманітні й потужні. Можна стверджувати, що економічні, політичні, культурні контакти з Казахстаном і досі ще міцні, але далеко не ті, що колись. Працюють українські підприємства у Туркменістані, йде жвава торгівля з цією країною. Не здивую вас інформацією про те, що у крамницях Ашґабата знайдете чимало продукції «Рошен». Подейкують, що її популяризація й укладання торговельних контрактів було одним із головних завдань дипломатичного корпусу в більшості країн Азії та Європи. Відповідно формувався і рівень співпраці в останні попередні п’ять років чи й за інших президентів.\nА можна ж пригадати гігантський масштаб економічної співпраці з цією країною, коли Україна щорічно закуповувала десятки мільярдів кубометрів природного газу. Так, Росія зробила все можливе, аби перервати цей газовий потік, нав’язати нам повну залежність від російської газової голки. Але ж і Україна не пасла в цьому процесі задніх, постачаючи неякісну бартерну продукцію, видаючи відремонтовані старі тепловози за нові тощо. Ця репутація ненадійного постачальника не розвіюється, а щораз більше підтверджується й досі, коли, наприклад, спирт доходить до туркменських покупців гіршої якості чи менших обсягів від проплачених. І ця підміна відбувається ще на території нашої держави, а не за її межами. Звинувачують українських партнерів у несумлінності на офіційному рівні й узбеки.\nОбсяги ж торгівлі з Киргизстаном узагалі перебувають у межах статистичної похибки – одна-дві сотні мільйонів доларів, хоча ситуація за останні роки трохи поліпшується. Так і не набула бажаного рівня співпраця з Азербайджаном, а колись вимальовувалися такі яскраві перспективи у закупівлі та транзиті азербайджанської нафти українським трубопроводом! Традиційно економічна і культурна співпраця з азербайджанцями у нас досить потужна, хоча теж суттєво занепала. Політично проблеми Нагірного Карабаху і Криму зближують Азербайджан із Україною, але жодним чином використати це ми чомусь не можемо: в ООН Азербайджан постійно підтримує голосуванням Росію, а не Україну (очевидно, що фактично автократичний режим І.Алієва прагне таким чином знайти собі опертя у подібному режимові В.Путіна).\nЗанепад колись потужних напрацювань у різних сферах яскраво ілюструє спілкування з тюркськими письменниками і літературознавцями, коли вони запитують, хто ще з колишніх класиків і некласиків живий, передають їм вітання тощо. І майже не знають жодного нового автора. Зрештою, як і ми майже нічого не знаємо про їхнє культурне, зокрема літературне, життя за останні тридцять років.\nТішити може лише те, що за останнє десятиліття суттєво зросла співпраця з Туреччиною. Це стосується й експорту українського зерна в цю країну, і спільного проектування й виробництва зброї, й інших форм економічної співпраці, а також значної й неухильноїполітичної підтримки кримських татар, а отже, й України загалом, з боку Туреччини. Прикро, але відсутність власних енергетичних ресурсів, туманність перспектив отримання їх із інших джерел спонукає турків також до економічно-політичної співпраці з Росією, до вимушеної двозначності в політичних заявах.\nНауково-культурний і освітній обмін між Україною та тюркськими державами й теренами в РФ, м’яко кажучи, не на найвищому рівні. У нас постійно туркочуть про глобалізм, різновекторність у всіх сферах діяльності, зокрема й культурній, проте європоцентризм, США-центризм і надалі «засліплють» наших офіційних і громадських діячів різних рівнів і сфер діяльності (можливо, тут багато важить можливість отримувати ґранти саме від західних держав і фондів), блокуючи можливості активної, системної й багатообіцяючої співпраці зі східним світом, зокрема і тюркськими культурами. Тим більше що вагоме підґрунтя напрацьовано ще з радянських часів, що заслуговує на окрему розмову. Варто констатувати й певний диспаритет у міжкультурних взаєминах, який склався історично: у тюркському світі значно менше перекладають, цікавляться Україною, її мистецтвом, ніж українські митці й науковці подають інформації про буття і культуру, мистецтво тюркських етносів. Думаю, це свідчення неналежного економічного і політичного рівня розвитку нашої країни, її позиціонування у світі.\nЯкими Ви бачите перспективи розвитку стосунків України із тюркськими країнами, адже геополітичне зближення між нами є геостратегічною потребою сучасності?\nУкраїна має претензії на статус великої держави, суб’єкта світової політики, і вже це спонукає до того, аби налагоджувати вигідну співпрацю в різних сферах діяльності. Зрозуміло, насамперед в сфері економіки. Це й імпорт вуглеводнів із країн цього регіону (хоча відновити те, що колись не зберегли і не розвивали, буде дуже важко), й участь у творенні найпотужнішого у світі транспортного коридору на основі історичного Великого Шовкового шляху, й експорт сільгосппродукції до цих країн, і реалізація нашого великого машинобудівного потенціалу для задоволення потреб тюркських економік. У 2000-ні роки Україна відкрила для себе потужний ринок арабського світу, бо за ним стоять незліченні капітали. Тюркський ринок починають лише освоювати, переважно за тим самим принципом – де багато грошей. А це Туреччина, Казахстан, Азербайджан. Потенціал співпраці навіть із цими країнами значно більший, ніж зараз маємо. Невиправданим є ігнорування інших країн і регіонів тюркського світу, бо дбайливий господар не втратить нагоди збільшити товарообіг навіть на кілька сотень мільйонів доларів. Загалом же ідеться про мільярди.\nЗ чого потрібно починати в цій царині?\nБудь-який дипломат скаже, що економічно-політичній співпраці завжди передує культурна дипломатія. Так само дуже багато важить повнота інформації про всі сфери буття країн і народів. Провідну роль на себе в цьому сенсі могли би перебрати виші, які готують чи підвищують кваліфікацію дипломатів, та Інститут сходознавства ім. А. Кримського. Однак стосовно тюркології (за винятком Туреччини) можна до цих установ застосувати два фразеологізми: «там ще кінь не валявся», або ж у цьому сенсі установи «на ладан дихають».\nДля керівництва держави перед візитом до тієї чи тієї країни в МЗС готують відповідні інформаційні довідки. Якщо йдеться про візит до тюркських держав (чи візит їх лідерів до України), готують їх не емзеесівські відповідні фахівці чи взяті на облік експерти, а ті, кому дадуть доручення. І вони шукають інформацію у нетрях інтернету. Зараз це дуже потужне джерело інформації, але хаотичне і далеко не найповніше, не найточніше і не найдостовірніше.\nНе втомлююся згадувати про анекдотичну ситуацію ще за Віктора Федоровича під час його візиту до Туреччини. Протягом століть між українським і турецьким народами напрацьовані незліченні приклади ефективної та взаємовигідної співпраці, особливо у 1920–30-ті роки. І політес вимагає розпочати виступ із актуалізації якихось конкретних прикладів такої співпраці, насамперед – у культурній сфері (вже згадувана культурна дипломатія, яка передує всім іншим подальшим домовленостям). Так от, спічрайтери не змогли додуматися до чогось цікавішого, як завести мову, що ці (турецькі) терени колись оспівав Гомер (В. Януковичу потрібно було би ще і проставити наголос, бо він назвав поета-сліпця Гóмером), що це – одна з колисок давньогрецької культури, а українці – «діти» і продовжувачі цієї культури, отже, так зродився ланцюжок (опосередкований) «тісних» зв’язків. Тобто вийшов звичайний дипломатичний ляпсус, що й вплинуло на погіршення наших стосунків із Туреччиною.\nНемає чогось першорядного у налагоджені ефективної співпраці України з тюркськими країнами, зокрема й у протистоянні російській експансії, потрібно все робити одночасно. Але для безперервності й поступальності такої співпраці конче потрібно готувати пули економічних, політичних, етнологічних, мовних експертів, консультантів, а також – розвивати системну культурну співпрацю, актуалізувати чималі здобутки попередніх років у цьому напрямі.\nВашою особливою «пристрастю» є творчість знаменитого киргизького письменника Чингіза Айтматова. Чому саме?\nТак, для мене ж найвизначнішим тюркським письменником ХХ століття, як і ХХІ-го, є киргиз Чингіз Айтматов, який заслуговує на окрему розмову. Постійно нагадую про те, якою шаленою була айтматовоманія на всіх радянських теренах, зокрема українських, у 1960–80-ті роки, досягнувши апогею після виходу «Плахи». Хоча, як на мене, вершинним його твором був роман початку 1980-х «Буранний полустанок (І понад вік триває день)». Тоді майже все перекладалося для українського читача ледь не «з коліс». Його «Повісті гір і степів» видавалися чотири рази українською, а ще ж були окремі видання «Джамілі», інших повістей із цієї збірки. Не можна не згадати чималий за обсягом сторінок і творів двотомник перекладів Ч. Айтматова українською 1983 року.\nА після розпаду СРСР про письменника зовсім забули, не знаючи, живий він чи помер, пише щось чи відійшов від літератури зовсім. Оскільки минулого року був ювілей митця – 90-річчя від дня народження (як і десятиріччя від дня смерті), – випала чудова нагода опублікувати переклади тих його творів, які ще не видавалися українською. У моєму перекладі вийшли друком останній роман письменника (2006 року) «Коли падають гори (Вічна наречена)», «новела», як її жанр визначив сам Айтматов, «Біла хмарина Чингізхана», основою якої була вилучена цензурою частина роману «Буранний полустанок», а також оповідання «Побачення з сином». У перекладі Наталі Куліш окремим виданням ще був опублікований роман «Тавро Кассандри». Друкувалися вони також у «Всесвіті». Так само у «Всесвіті» були опубліковані інші оповідання Ч. Айтматова, п’єси «Сходження на Фудзіяму» і «Нічні розмови про Сократа». Тепер разом із повістю «Віч-на-віч» вони чекають на окреме книжкове видання. Як і монографія ОсмонакунаІбраїмова «Чингіз Айтматов – останній письменник імперії», оригінал-макет якої теж уже готовий.\nСвого часу Ч. Айтматова висували на здобуття Нобелівської премії. Однак того ж року на Нобелівську премію миру висували і М. Горбачова, тому оргкомітет премії негласно натякнув: дві премії для СРСР буде занадто, визначтеся з кимось одним. Свою кандидатуру зняв Айтматов, який із пієтетом ставився до останніх днів життя до колишнього генсека. Зрештою, чи був у Чингіза Торекуловича вибір, ми не знаємо. А М. Горбачов премію отримав. Видається, що реальні шанси отримати «Нобеля» були би в Анара за умови його висування й активного перекладу іншими мовами і лобіювання, але цей процес завжди оповитий таємницею. Насамперед високим гуманістичним звучанням і пошуком азербайджансько-вірменського порозуміння на найбільшу увагу заслуговують його роман «Білий Овен, Чорний Овен» таесей «Звук кяманчі», які можна прочитати у книзі перекладів, виданих «Ярославовим Валом» у 2015 році.


МЕНЕДЖМЕНТ (Спеціальності: Маркетинг; Управління організаціями; Управління людськими ресурсами (HR); Управління фінансами і бухгалтерським обліком) | Study for you (Стадіфою)\nГоловна БакалавратКаталог МЕНЕДЖМЕНТ (Спеціальності: Маркетинг; Управління організаціями; Управління людськими ресурсами (HR); Управління фінансами і бухгалтерським обліком)\nМЕНЕДЖМЕНТ (Спеціальності: Маркетинг; Управління організаціями; Управління людськими ресурсами (HR); Управління фінансами і бухгалтерським обліком)\nОбласть навчання: Маркетинг, Менеджмент, Управління персоналом (HR)\nУніверситет: CУСПІЛЬНА АКАДЕМІЯ НАУК (ВАРШАВА)\nВартість навчання: +5900 PLN (1440 EUR) - за рік + 2950 PLN (720 EUR) - за семестр. Одноразовий реєстраційний внесок - 520 PLN (127 EUR) для громадян України і Білорусії; 200 EUR для громадян інших країн.\nСертифікат знання польської мови на рівні (не нижче) - B1\nПроходження інтенсивного курсу польської мови (01.09 - 22.09). Якщо рівень знання польської мови абітурієнта - нижче ніж В1. Вартість курсу 1200 PLN (293 EUR).\nДаний напрям готує студентів до створення та розвитку власної компанії або роботи на керівних рівнях в іноземних підприємствах.\nНавчальна програма базується на американських зразках навчання та дозволяє підготовити менеджерів, котрі зможуть відзначитися вмінням творчо і аналітично мислити, складати проекти та бізнес-плани, розробляти і втілювати маркетингові стратегії та створювати внутрішньо-організаційну комунікацію.\nВелику роль у програмі навчання відіграють заняття у формі тренувань і майстер класів. Обговорення на заняттях “case study” дозволяє на практиці застосовувати стратегічні концепції та моделі.\nВикладачами даного напрямку є видатні науковці, які мають багаторічний досвід економічної і менеджерської практики.\nНавчання на даному напрямку дозволяє випускникам працювати на посадах середнього та високого рангу, радників, керівників проектів в: державних та приватних підприємствах; державних адміністраціях; установах підтримки бізнесу; неприбуткових організаціях; малих та середніх підприємствах; рекламних агентствах; PR компаніях; консалтингових компаніх; відділах планування та стратегічного розвитку;\nНа напрямку «Менеджмент» студенти, по закінченню 3-4 семестру мають право вибрати одну із наступних спеціальностей:\nУправління людськими ресурсами (HR);\nУправління фінансами і бухгалтерським обліком.\nОсновні предмети на напрямку “Менеджмент”\nСтворення та ведення бізнесу;\nКомунікація в бізнесі;\nЗакон (основи права в економіці)\n1440 EUR / рік\n720 EUR / семестр


УКРЗАЛІЗНИЦЯ, АДМІНІСТРАЦІЯ ЗАЛІЗНИЧНОГО ТРАНСПОРТУ УКРАЇНИ, ДП (м. Київ) — сайт, контакти, адреси, телефони, продукція і послуги, інтернет реклама\nНаприклад, автозапчастини для іномарок\nУКРЗАЛІЗНИЦЯ, ДЕРЖАВНА АДМІНІСТРАЦІЯ ЗАЛІЗНИЧНОГО ТРАНСПОРТУ УКРАЇНИ\nЮридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5\nПоштова адреса: м. Київ, МСП 150 вул. Тверська 5\nТелефон основний: (044) 5036050\nТелефони контактні: (044) 4652176, (044) 4652438\nФакс: (044) 5037005\nЕлектронна пошта: uz@uz.gov.ua\nПублічне акціонерне товариство «Українська залізниця», більш відоме як «Укрзалізниця» – перевізник вантажів та пасажирів залізничним транспортом. Підприємство є одним з найбільших в Україні, в тому числі за такими показниками як загальна сума сплаченого податку та кількість працівників, забезпечу 3 % ВВП економіки України.\nВантажні перевезення залізничним транспортом\nВ діяльності та прибутковості підприємства провідне місце займають вантажні перевезення. Дві третини усій ліній є вантажонапруженими, обладнані сучасним устаткуванням та технологіями, мають високу вантажо-пропускну здатність. «Укрзалізниця» забезпечує 58% вантажообігу в Україні.\nНапрям пасажирських перевезень є добре розвиненим, 43% пасажирообігу здійснюється залізничним транспортом. Загальна довжина залізничних шляхів, якими здійснюється рух потягів складає 22 тис. км. Для комфорту пасажирів оновлюється рухомий склад, проводяться ремонтні роботи в залізничних вокзалах, застосовуються прогресивні методи придбання проїзних документів.\nІнші види діяльності ПАТ «Укрзалізниця»:\n•\tНаукова дільність (Дніпрзалізничпроект, Львівтранспроект, Одеськзалізничпроект, Укрзалізничпроект);\n•\tМіжнародні перевезення;\n•\tНадання реклами на залізничному транспорті;\n•\tТелекомунікаційні послуги;\n•\tАтестаційний центр зварників;\n•\tОренда нерухомості.\nПідприємство є соціальноспрямованим та містоутворюючим.\nКерівник: Остапюк Борис Ярославович — директор\nКількість працівників: 20000\nКод ЄДРПОУ: 00034045\nДата перевірки: 06.05.2018


Хворого на рак легенів прикарпатця через недбалість військкомату мобілізували\nДочки мобілізованого Аліна та Ольга Луць\nЗа словами дочок Євгена Луця, його мобілізували ще у січні. На огляді, медики з військкомату не виявили ніяких хвороб і визнали прикарпатця здоровим і придатним для служби.\nНещодавно чоловік приїхав у коротку відпустку і повернувся назад на передову. Там йому стало погано. Вже у військовому шпиталі виявили четверту стадію раку.\nПочали вирішувати як доставити хворого військового додому. Підготували літак, проте перед самим відльотом він зламався. На ремонт мало піти до двох тижнів, а хворий стільки часу чекати не міг. Тоді дочкам Євгена Луця сказали, що його відправлять поїздом як «груз 200».\nДочки спільно з волонтерами все ж привезли батька додому. Зробили це реанімобілем. Тепер він перебуває у Коломийській районній лікарні.\nА його дочки взялися з’ясовувати, як лікарі могли не виявити четвертої стадії раку.\nПро це повідомляє PRESS-ЦЕНТР із посиланням на vikna.if.ua.\n13116 «Погляд із потойбіччя»: львів’янка сфотографувала привида на Рівненщині


Гра престолів - як актори змінилися за 8 сезонів: фото\nЯк герої "Гри престолів" змінилися за 8 сезонів серіалу: фото\nЗгадуємо, як актори з культового серіалу виглядали в 1 сезоні\n12 квітня 2019, 16:30\nЯк зірки "Гри престолів" змінилися за 8 сезонів серіалу: фото © кадр з відео\nУже цієї неділі, 14 квітня, шанувальники серіалу "Гра престолів" побачать першу сезону восьмого, фінального, сезону.\nПоки букмекери приймають ставки на те, хто переможе в битві за Залізний Трон Семи Королівств, а фанати відчайдушно придумують божевільні версії розвитку сюжету, tochka.net пропонує тобі згадати, як зірки "Гри престолів" виглядали в першому сезоні та подивитися, як вони змінилися за 8 років.\nЕмілія Кларк (Дейенеріс Таргаріен, Буренароджена з дому Таргаріенів, іменована...)\nЕмілія Кларк у ролі Дейенеріс Таргаріен (1 сезон vs 8 сезон) © Helen Sloan, кадр з відео\nВ "Грі престолів" Емілія Кларк почала зніматися в 24-річному віці, саме цей серіал приніс актрисі всесвітню популярність і статус однієї з найбільш високооплачуваних актрис на телебаченні.\nПерсонаж Емілії Кларк - Дейенеріс Таргаріен - один з найважливіших у всесвіті "Гри престолів". У першому сезоні дівчина страждала від тиранії брата, але після того, як вийшла заміж і стала кхалісі, почала стрімко дорослішати і до восьмого сезону стала однією з найвпливовіших героїнь. Фанати не виключають, що саме вона відвоює Залізний Трон.\nЗйомки першого сезону "Гри престолів" напевно запам'ятаються Емілії Кларк на все життя - саме в цей період вона пережила дві складні операції на мозку та перебувала на межі життя та смерті.\nКіт Герінґтон (Джон Сноу)\nКіт Герінґтон у ролі Джона Сноу (1 сезон vs 8 сезон) © Helen Sloan, кадр з відео\nКіт Герінґтон також почав зйомки в "Грі престолів" у 24-річному віці. Саме цей серіал відкрив актора світу, подарувавши номінації на Еммі та Сатурн, захмарні гонорари та перспективні пропозиції по роботі.\n"Гра престолів": названі дати виходу всіх серій фінального сезону\nЩо ж стосується його персонажа, Джона Сноу, він є не тільки одним з найпопулярніших у серіалі, але і одним з головних героїв у всій сазі на думку автора сценарію - Джорджа Мартіна. Раніше вважалося, що Джон Сноу - бастард Едда Старка, але в 7 сезоні виявилося, що він - син Рейгара Таргаріена і Ліан Старк. Що тільки не відбувалося з Джоном Сноу за 7 сезонів - він ніс дозор, примикав до здичавілих, вмирав, воскресав і навіть примудрився переспати зі своєю тіткою (так, ми про ту саму сцену з Дейенеріс)! Цілком ймовірно, що саме він зіграє ключову роль у битві за Залізний Трон.\nДо речі, зйомки у "Грі престолів" допомогли Кіту Герінґтону знайти свою любов. На знімальному майданчику він познайомився з Роуз Леслі та в червні 2018 року відбулося їх весілля.\nСофі Тернер (Санса Старк)\nСофі Тернер у ролі Санса Старк (1 сезон vs 8 сезон) © Helen Sloan, кадр з відео\nСофі Тернер потрапила на знімальний майданчик "Гри престолів" всього в 14 років. Тут вона росла не тільки як актриса (до речі, це її дебютна роль!), а й як людина.\nЇї персонаж - Санса Старк - справжня юна леді. Однак життя зіштовхує її з багатьма проблемами, загартовуючи характер. На її долю випало дійсно чимало випробувань - як фізичних, так і моральних. До восьмого сезону Санса стала сильною та розважливою. Судячи з усього, скоро вона возз'єднається з Джоном Сноу.\nМейсі Вільямс (Ар'я Старк)\nМейсі Вільямс у ролі Ар'ї Старк (1 сезон vs 8 сезон) © Helen Sloan, кадр з відео\nМейсі Вільямс почала зніматися в "Грі престолів", коли була 13-річною.\nЯкраз недавно переглядала перший сезон, щоб оцінити еволюцію образу моєї героїні. Так ось, мені здається, що тоді я грала набагато краще. Повірити очам не могла: як же у мене виходило, я ж взагалі нічого про акторську професію тоді не знала! Може, справа в тому, що в юності людина більш розкута? І чим старше стаєш, тим більше страхів з'являється. Розумієш, що нові епізоди чекають мільйони глядачів, і стає не по собі. І тільки коли змусиш всі ці страхи замовкнути, зможеш грати по-справжньому\nзізнавалася актриса в одному з інтерв'ю.\nПерсонаж Мейсі - Ар'я Старк - молодша сестра Санси. З самого дитинства Ар'я вчиться фехтуванню, у неї дуже розвинене почуття справедливості. Після смерті батька дівчинка поневіряється по світу, поки, зрештою, не отримує шанс стати безликою і професійним вбивцею.\nЛіна Хіді (Серсея Ланністер)\nЛена Хіді у ролі Серсеї Ланністер (1 сезон vs 8 сезон) © Helen Sloan, кадр з відео\nЛіні Хіді було 37 років, коли вона приступила до зйомок у серіалі. До того вона була вже відомою актрисою, але "Гра престолів" зробила її популярною у всьому світі.\nСерсея Ланністер - один з центральних персонажів саги. Вона хитра, амбітна, вміло інтригує та маніпулює людьми, однак разом з тим у неї явні проблеми з психікою - параноя, неврівноваженість, неконтрольована жага влади, схильність до інцесту. Незважаючи на те, що протягом всіх 7 сезонів Серсея робила жахливі речі, вона стала кращим героєм саги за версією фанатів.\nПід час зйомок п'ятого сезону "Гри престолів" Ліна Хіді була вагітна дочкою. Маля народилося в липні 2015 року.\nПітер Дінклейдж (Тіріон Ланністер)\nПітер Дінклейдж у ролі Тіріона Ланністера (1 сезон, 7 сезон vs 8 сезон) © Helen Sloan, кадр з відео\nНа момент початку зйомок "Гри престолів" Пітеру Дінклейджу був 41 рік і він був уже досить відомим. Звичайно, як і його колегам, саме роль у сазі принесла всесвітню популярність, колосальні заробітки і премії Еммі та Золотий глобус.\nЗіграний ним Тіріон Ланністер - персонаж, який приголомшливо розкрився і дуже змінився за 7 сезонів. Якщо спочатку він був жорстким, злим карликом, то до 8 сезону Тіріон Ланністер розкрився як один з ключових персонажів, наділених завидною кмітливістю і блискучими навичками стратегії. До того ж, віддалившись від ненависних родичів, він зміг показати, що є доброю та співпереживаючою людиною. І заробив шрам на обличчі. До слова, він зайняв другий рядок у рейтингу кращих героїв "Гри престолів" за версією фанатів.\nНезабаром він повинен об'єднатися з Дейенеріс Таргаріен - буде цікаво;)\nНіколай Костер-Вальдау (Джеймі Ланністер, Царевбивця)\nНіколай Костер-Валдау в ролі Джеймі Ланністера (1 сезон vs 8 сезон) © Helen Sloan, кадр з відео\nНіколай Костер-Вальдау приєднався до акторського складу "Гри престолів", коли йому було 40 років.\nДжеймі Ланністер став третім Ланністером у нашій добірці, а також третім кращим героєм саги в фанатському рейтингу. Безумовно, він - сміливий воїн, лідер, але під впливом батька та сестри Серсеї (з якою, до речі, ніколи не втрачав можливості зайнятися сексом), став гордовитим, цинічним і байдужим до всього, крім своєї сім'ї. До восьмого сезону характер Джеймі змінюється, так як зумів звільнитися від згубного впливу сестри.\nІсаак Хемпстед-Райт (Бран Старк)\nІсаак Хемпстед-Райт у ролі Брана Старка (1 сезон vs 8 сезон) © Helen Sloan, кадр з відео\nПопулярність прийшла до Ісака Хемпстіда-Райта в 12 років - саме тоді він почав грати Брана Старка в "Грі престолів". Зараз хлопцеві всього лише 20 років, але він вже заробив мільйони і став відомим на весь світ.\n"Гра престолів": з'явилися нові проморолики фінального сезону\nБран Старк - хлопець, який володіє магічними здібностями. У першому сезоні він виявився паралізованим через Джеймі Ланністера, але це допомогло хлопчикові розвинути свої здібності. На наших очах він перетворюється з маленького милого хлопчика в статного юнака, який набирається життєвого досвіду і сил. Його видіння допомагають розкрити сюжет "Гри престолів", а в подальшому, припускають прихильники серіалу, саме Бран зіграє вирішальну роль у війні з Королем Ночі.\nДжон Бредлі-Вест (Семвелл Тарлі)\nДжон Бредлі Уест у ролі Семвелла Тарлі (1 сезон vs 8 сезон) © Helen Sloan, кадр з відео\nДля Джона Бредлі-Веста роль у "Грі престолів" була однією з перших і, як ми бачимо, досить успішною. 23-річний (на момент виходу першого сезону саги) актор зміг не тільки вжитися в роль, але і перейти з другорядних персонажів в основні.\nСемвелл Тарлі - стюард Нічного Дозору, кращий друг Джона Сноу. Протягом усіх сезонів Сем продемонстрував такі якості як доброта, благородність, вірність і бескорисність.\nНагадаємо, коли і де дивитися першу серію восьмого сезону "Ігри престолів", ти дізнаєшся за посиланням.\nЗірки "Гри престолів" прорекламували Золоту дзиґу: фото\nЗірка "Гри престолів" з'явилася на червоній доріжці Оскара-2019\nТи дивишся серіал "Гра престолів"?\nсеріал гра престолів\nсеріал гра престолів актори\nактори серіалу Гра престолів до і після\nДжон Бредлі -Уест\nГра престолів як змінилися актори\n24 жовтня 2016, 14:15\nМати драконів Дейенеріс: кращі моменти Емілії Кларк в "Грі Престолів"\n21 листопада 2016, 15:32\n"Пекло": перший трейлер вестерна з Кітом Харінгтоном і Дакотою Джонсон\nВийшов офіційний тизер другого сезону серіалу ”Ейфорія”\n”DC Ліга СуперУлюбленців”: з'явився трейлер анімаційного фільму про тварин-супергероїв


«Тепер все добре!»: князь Альбер II вилікувався від Covid-19 - JetSetter\n«Тепер все добре!»: князь Альбер II вилікувався від Covid-19\nПерший коментар монарха після одужання.\nнязь Альбер II повністю одужав від коронавірусу та наразі припиняє карантин. Хвороба протікала в легкій формі, а повторні тести на Covid-19 показали негативний результат. На щастя, негативні тести також і у членів його родини.\n«Із самого початку я вирішив діяти якомога відкритіше, це головне. Оголосити про те, що трапилося, було природним для мене, я не мав наміру приховувати хворобу. Далі потрібно було якнайшвидше подбати про себе, переконатися в тому, є симптоми чи ні. Тепер все добре!»


Риби океану – Моя освіта – реферати, конспекти, доповіді\nМоя освіта - реферати, конспекти, доповіді→Географія→Риби океану\nДо риб відносяться і самі потворні, і найкрасивіші морські істоти. За розміром вони різні, від величезних акул до крихітних строкатих коралових рибок, але зазвичай мають характерну форму плавників і хвоста, пристосовану для плавання. Як і морські безхребетні, вони все життя проводять під водою і отримують кисень, пропускаючи воду через зябра. Акули і скати мають хрящової скелет, їх шкіра покрита крихітними зубцями – такий тип луски називається плакоидной.\nДеякі акули здатні триматися на воді тільки в русі. Багатьом акулам також доводиться постійно пропускати потік води через зябра, інакше вони потонуть, і тому більшу частину життя вони проводять у русі. Деякі можуть втягувати воду через зябра – такі види здатні лежати на дні. У більшості риб є кістковий скелет, тіло вкрите твердими лусочками. У костистих риб є плавальний міхур, або повітряний мішок, який дозволяє їм як би висіти у воді (див. так само статтю ” Життя в океанах ” ).\nВелика біла акула ( кархародон )\nВелика біла акула або кархародон Велика біла акула придбала погану славу завдяки фільмам, але насправді вона рідко нападає на людей. Ці акули полюють в основному за тюленями і дельфінами і рідко перевищують в довжину 7,5 м. Як і у всіх акул, її зуби завдовжки до 8 см постійно змінюються. Одночасно у акули в пащі може налічуватися до 3000 зубів, збудованих в 6-20 рядів. Використовуються тільки два передніх ряду. Решта зуби призначені для заміни: вони поступово пересуваються вперед, як на стрічці конвеєра. Великі білі акули зустрічаються в теплих, але звичайно не тропічних морях. Найчастіше їх помічають біля берегів Каліфорнії та Австралії.\nБагато риби у відкритому морі плавають разом, косяками, рухаючись одночасно в одному і тому ж напрямку. Це збиває з пантелику хижаків, яким важко переслідувати одну з риб. Косяки риби можуть бути величезними. Багато риби відкритого моря мають темну спину і світле черево. Це забезпечує їм маскування і зверху, і знизу.\nРиба-меч зустрічається тропічних океанах але відомо, що вона запливає далеко на північ до самої Ісландії. Меч – це витягнутий ніс, покритий твердими зубчастими виступами. Зазвичай риба- меч полює поодинці, встромлюючи свій меч в косяки риби, щоб потім з’їсти постраждалих. Відомо, що риба -меч здатна проткнути дно човна і навіть тіло кита. Правда, не ясно умисні чи це атаки або випадкові зіткнення, оскільки риба- меч – одне з найшвидших морських істот. Вона може розвивати швидкість до 240 км / ч. Риба -меч – популярна видобуток у рибалок – спортсменів.\nСкат- манта – родич акул Скат- манта – плоский родич акул один з найбільших видів скатів. Розмах його “крил” перевищує 7 метрів, вага досягає 1600 кг. Цей скат – один з найдивовижніших плавців: він ковзає в поверхневих водах тропічних океанів махаючи «крилами». Незважаючи на свій розмір скат – манта харчується дрібно рибою і безхребетним яких відфільтровує з води. Через двох плавців, що ростуть на голові і нагадують роги, його прозвали рибою – дияволом.\nРиба – їжак\nРиба – їжак може надуватися водою або повітрям. При цьому її колючки настовбурчуються досить грізно, щоб відлякати хижаків. Щелепи утворюють міцний дзьоб, щоб розбивати шкаралупу морських їжаків, молюсків і крабів. Риба – їжак – одне з найбільш отруйних морських тварин.\nЦе одна з найдивовижніших риб. Майже весь час морський коник перебуває у вертикальному положенні, користуючись чіпким хвостом, щоб утримуватися за водорості або морські віяла. Але ще більш вражаючим те, що за малюками доглядає НЕ самка, а самець морського коника. Самка відкладає ікру в сумку на животі самця.\nІ дорослі морські ангели, і мальки відрізняються яскравим забарвленням і вигадливими візерунками на тілі, але виглядають зовсім по-різному. Ніхто не знає, чому так відбувається, але, ймовірно, забарвлення допомагає дорослим рибам розрізняти своїх малюків серед численних видів риб, що мешкають в коралових рифах і не з’їдати їх. Морський ангел харчується губками та іншими крихітними істотами, що живуть серед коралів. На тілі деяких морських ангелів є темні смужки, які забезпечують маскування, коли риби дуже повільно рухаються серед водоростей.\nМорський чорт належить до найбільш потворним з морських істот. Ця риба часто буває в’ялою, млявою і має величезну пащу. У неї дуже еластичний шлунок, вона може харчуватися чим попало. Морського чорта ще називають вудильникам – через відростка на голові, видозміненого плавця. На кінці цього відростка знаходиться крихітний шкірястий бульбашку. Він може служити приманкою для інших риб. Глибоководний морський чорт, що живе в темних водах, користується світиться приманкою. Світіння створюють хімічні речовини або природні бактерії.\nКамбалоподібні риби – малюнок камбали. Це різні види камбали і палтуса, на початку життя вони схожі на всіх інших риб: їх очі розташовані з боків голови. У міру того як риба росте, один її очей зміщується, а рот згинається так, щоб риба могла лежати на боці. Дорослі риби здатні міняти колір, повністю зливаючись з морським дном, що допомагає їм захиститися від хижаків. Крім того, камбала часто заривається в пісок на мілководді.\n« Яруси життя в океані Морські ссавці »\nПриродні умови Придніпровського району України


У Маріуполі розвивається початкова стадія епідемії: росіяни звинувачують у всьому українців - ЗНАЙ ЮА\nЯка зараз обстановка в Маріуполі, після приходу "русского мира". Багато людей може померти від епідемії\n🕓 27 травня 2022, 20:45\nМаріуполь, фото: скріншот з відео\nСтало відомо про те, що в тимчасово окупованому Маріуполі почала розвиватися початкова стадія епідемії, багато людей може постраждати.\nПовідомив про це радник мера міста Маріуполь Петро Андрющенко під час телемарафону. Ситуація стає складнішою з кожним новим днем, поки містом керують російські окупанти.\n"У місті зростає смертність через зараження, пов'язані з епідеміологічною ситуацією",— повідомив радник мера Маріуполя Петро Андрющенко.\nРаніше чоловік вже зазначав, що через трупний запах по всьому населеному пункту, а також у зв'язку із забитими каналізаціями, епідемія ставатиме тільки сильнішою.\nДо кінця року через це може померти ще 10 тисяч осіб, які залишилися в місті. При цьому, за 3 місяці повномасштабної війни в Маріуполі було вбито мінімум 22 тисячі людей. Всі ці смерті лежать на совісті російських окупантів, однак, вони звинувачують у всьому нашу сторону.\nМаріуполь. Фото: Telegram\nКрім того, вони готують нові братські могили, куди будуть скидати тіла загиблих.\n"Після закінчення робіт росіяни планують використовувати це для інформаційної атаки на Україну, звинувативши саме Україну в масових вбивствах і нелюдських похованнях загиблих маріупольців", - додав Андрющенко.\nТипова провокація з боку росіян.\nНагадаємо, що вони почали війну проти України 24 лютого, більше 3 місяців тому. За цей час життя кардинально змінилося, і люди були змушені покинути свої будинки, а також просто намагатися зберегти себе і своїх рідних.\nНагадаємо, що захисники показали, як перетворюють трофеї окупантів на потужну зброю для захисту України\nРаніше повідомлялося, що після окупації Росія почала анексію Маріуполя - у Путіна висунули божевільний план\nТакож, Українці масово почали повертатися додому з Європи: кількість людей у містах зростає\nОпубліковано: 27.05 20:45\nПотап змусив українців ридати кадрами з госпіталя в Маріуполі, гори тіл і десятки постраждалих: "Боже, це діти!"


СБУ затримала на Полтавщині міжнародного злочинця з Чечні | Кременчуг Тудей\nСпівробітники Служби безпеки України за інформацією Генерального секретаріату Інтерполу затримали двох громадян Російської Федерації, оголошених у міжнародний розшук. Так, у Києві правоохоронці затримали уродженця Чечні, оголошеного у міжнародний розшук за скоєння вбивства у 2004 році головного редактора російського видання «Форбс» — громадянина США Пола Хлєбнікова та заступника голови — керівника апарату Уряду Чеченської Республіки у 2001-2003 роках.\nПаралельно на Полтавщині співробітники СБ України затримали ще одного громадянина РФ, оголошеного у міжнародний розшук.\nРаніше засуджений за скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів у складі організованої групи в країнах ЄС, уродженець міста Грозний, тривалий час переховувався від слідства.\nНаразі вирішується питання щодо обрання затриманим запобіжного заходу та проведення перевірки щодо подальшої їх екстрадиції. Про це повідомили у прес-центрі СБ України.\nУ серпні 2013 році 30-річний підсудний на ім’я Беудін Азімов втік із будівлі суду в місті Сандвік прямо в наручниках і зник на мотоциклі, який його чекав ззовні, залишивши поліцію «з носом». Злочинець із російським громадянством по імені Беудін розшукується французькою поліцією, і був затриманий в Норвегії в липні. Він втік під час судового слухання з приводу його екстрадиції до Франції, де його розшукують за крадіжки автомобілів класу «люкс». У Норвегії він міг би отримати до 12 років в’язниці за ці злочини.\nДо свого затримання Азімова розшукувала поліція як Норвегії, так і інших країн, але він не вважається небезпечним злочинцем, — повідомляє «Полтавщина».\n16 жовтня патрульні поліцейські Кременчука затримали двох осіб,\nНа Полтавщині чоловік постраждав, впавши з воза


Сила цибулі - Ukrainske Slovo\nHome ЦІКАВО Здоров'я Сила цибулі\nДля профілактики і запобігання застудних захворювань застосовують незамінну цибулю: її вживання взимку буде набагато кориснішим медикаментозного лікування.\nЯкщо ви застудилися, потрібно натерти на тертці три середніх цибулини, при цьому відвертатися і затискати ніс не варто, потрібно прийняти всю кількість фітонцидів, що виділяються з цибулин. Зробивши свіжоприготовлену кашку, її варто вдихати п’ять-сім хвилин, тим самим виганяючи застуду з організму.\nЯкщо ви промочили ноги, варто віджати цибулинний сік, додавши до нього одну столову ложку соку лимонного. Після цього потрібно помістити суміш у банку і закрити кришкою, щоб вона не видихалася, поставити в холодильник. Щодня потрібно розводити одну чверть столової ложки суміші з п’ятдесятьма мілілітрами теплої води і приймати такий коктейль три-чотири рази на день.\nЯкщо людина все-таки застудилася ґрунтовно, то їй потрібні інгаляції, для чого варто залити окропом три столові ложки квіток лікарської ромашки, прокип’ятити п’ять хвилин, процідити, відразу ж додати суміш лимонного та цибульного соку. Потім накритися щільним матеріалом або рушником і подихати над посудиною із приготовленою сумішшю протягом п’яти-семи хвилин.\nКрім застудних захворювань, цибуля добре діє на шлунково-кишковий тракт. Так, якщо існує загроза закрепів або запальних захворювань жовчного міхура, варто приготувати цибульний коктейль. Для приготування коктейлю беруть сто грамів цибульного соку, сто грамів соку буряка, додають дві ложки лимонного соку, усе перемішують. Дану суміш потрібно приймати тричі на день, з розрахунку тридцять мілілітрів коктейлю на півсклянки теплої води.\nПри проблемах з нирками, сечовивідною системою може допомогти комбінація соку лимона, цибулі і здрібнених коренів селери, все це беруть в рівних пропорціях і приймають по п’ятдесят мілілітрів, розведених однією третиною склянки теплої води, три рази на день перед їжею. Продовжувати це лікування необхідно близько чотирьох тижнів.\nУ цибулі, виявляється, містяться легко засвоювані організмом активні сполуки сірки, які очищають мозок і сповільнюють його старіння. До таких висновків прийшли японські вчені.\nНа думку дослідників, потрапляючи із кров’ю в мозок, сполуки сірки омолоджують його клітини та стимулюють їхню роботу. Результатом стає відновлення пам’яті.\nФахівці рекомендують вживати розтерту у кашку цибулю з медом у пропорції 1:1. Цей засіб, зокрема, допомагає людям похилого віку, схильним до склерозу.\nпопередня статтяЛікувальний ефект звичайних домашніх засобів\nнаступна статтяЕфірні олії


У Литвина теж не чули про консультації в Ющенка | Новини на Gazeta.ua\nУ Литвина теж не чули про консультації в Ющенка\nПонеділок, 06 жовтня 2008 18:58\nДо фракції Блоку Литвина не надходило інформації щодо завтрашніх консультацій у Президента України Віктора Ющенка.\nПро це повідомив лідер фракції Володимир Литвин.\nЗа його словами, ні через апарат Верховної Ради, ні через фракцію запрошення на такі консультації не надходило.\nТакож Литвин повідомив, що його політична сила не бере участі у жодних переговорах щодо створення коаліції. Він нагадав, що ще минулого тижня фракція Блоку Литвина виклала своє бачення того, що необхідно робити парламенту в першу чергу, і розіслала це всім політичним силам.\n"Однак жодної реакції ми не отримали", - сказав Литвин.\n4 жовтня Президент заявив, що має намір 7 жовтня провести консультації щодо розпуску Верховної Ради, якщо не буде створено нової коаліції. Відповідно до Конституції, у них мають брати участь лідери усіх фракцій парламенту, повідомляє УНІАН.\nЗараз ви читаєте новину «У Литвина теж не чули про консультації в Ющенка». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Понеділок, 02 травня 2016, 18:35\nВерхній одяг з овечого хутра з'явилася в колекціях багатьох знаменитих дизайнерів. Але навіть найзатятішого прихильнику фешен-індустрії потрібно постаратися, щоб побачити в простий і невибагливій дублянці почерк відомого модельєра. Дизайнери дуже вчасно вирішили включити в свої колекції зручний одяг, який справляється навіть з самими низькими температурами, адже зима 2016-2017 обіцяє бути особливо суворою в північній півкулі. До речі, ось вам адресок Зимние женские дубленки, тут можна вибрати досить хороші моделі.\nМодельєри знайшли безліч нових рішень для жіночих дублянок. Багато хто повважали за краще дотримуватися класичного стилю, але деякі додали власні ідеї.\nДизайнери використовували в основному нейтральні кольори, такі як сірий і чорний, хоча Prada вибрав куди більш яскраву і цікаву кольорову гаму. Цей модельєр використовував у своїй колекції чорний, червоний і золотий кольори. Ось і поп-діва Ріанна клюнула на колоритну дубльонку відомого бренду.\nКолекції Міучча Прада безпомилково впізнаються за тією неповторною естетикою ретро-футуризму, якій дизайнер дотримується вже багато років, але при цьому кожен раз надає їй особливого звучання.\nОсінньо-зимова колекція, представлена на міланському Тижні моди, - одна з найбільш колоритних і складносурядних з тих, які ми вже встигли побачити в цьому сезоні. У ньому химерним чином переплітаються різні стилі і тенденції: абстрактні принти, яскраві кольори, фарбоване хутро, металізована шкіра і прозорі вставки - безліч сюжетів доведено до межі.\nПоказ розпочався з серії ансамблів спокійних відтінків – пальто з величезними плечима, надіті поверх повністю прозорих суконь. Але вже до середини шоу глядачів чекав вибух кольору – різнокольорові дублянки, облямовані фарбованим хутром, шовкові спідниці та сукні з конструктивістськими принтами різко змінили настрій колекції.\nСпеціально для любителів незвичайної теплого одягу, Burberry Prorsum пропонує темно-бежеві дублянки з овчини, розмальовані незвичайними візерунками.\nХаотичні кола, листя і квіти дуже красиво виглядають на дублянках Burberry Prorsum.\nВзагалі, мода на дублянки з овчини, напевно, не піде ніколи. Вони елегантні, практичні і прекрасно підходять як чоловікам, так і жінкам будь-якого віку.\nЗавдяки сучасним технологіям, цей предмет верхнього одягу отримав друге життя. Тепер зовнішня сторона дублянок просочується спеціальними вологовідштовхувальні розчинами, які продовжують її довговічність і захищають від снігу і дощу. До того ж овчина прекрасно захищає людину навіть від самого лютого холоду, що особливо важливо в північних широтах.


Які незвичайні рекорди поставили українці у 2017 році - 24 Канал\n21:19, 14 грудня 2017 Читать новость на русском\nКирило Шимко проти сотні свічок в один ряд. Одним подихом піддались йому – 42. Це на 12 вогників більше за вже наявний рекорд.\nЧитайте також: Українська статуя потрапила у Книгу рекордів Гіннеса\nБілоруський стронгмен також встановив рекорд, коли тягнув літаки і потяги. Наступний перформанс готує у квітні.\nГероями нової книги рекордів України стали більш ніж 200 тисяч людей. В них вражаючі природні показники, дивовижні мистецькі чи технічні вироби, чи спортивні досягнення, як от біцепси семирічної Ніколь. Ця маленька дівчинка за кілька місяців змогла побити 15 рекордів, 7 з яких – світові.\nПерший рекорд – я підтягнулася на перекладені 35 разів, другий – качалась на брусі теж 35 разів і зробила вихід силою теж 35 разів на перекладині,\n– зазначила рекордсменка Ніколь Князева.\nЦі рекорди дівчинка побила на чемпіонаті світу серед дорослих. Її особистий тренер батько.\nБіля свого фото з рекордом поставив підпис і Євген Воробйов. Він відзначився непересічним винаходом.\nБомбо – це великий багатофункціональний бачонок. Перевернуте відро утворює більшу тягу і ми зробили спеціальний приторможувач. На цьому винаході ми зробили найшвидший шашлик в Україні і я впевнений у світі за 14 хв,\n– прокоментував рекордсмен.\nПро інші рекорди – дивіться у сюжеті.


Тернопільські чиновники запевняють, що бруківка з дамби вивозиться на збереження | Новини\nТернопільські чиновники запевняють, що бруківка з дамби вивозиться на збереження\n- Кожен раз, коли демонтується старе покриття, у місті починається схожий ажіотаж. У людей виникають думки, що бруківка «на вагу золота», і хтось хоче збагатитися за допомогою «історичної» бруківки. Схоже, цей міф розвіяти не можливо. Цінність бруківки є перевищена, адже, насправді бруківка не гранітна, а базальтова, і вкладали її не за Австрії, як дехто вважає, а вже в повоєнні роки. Коли демонтовували бруківку під час капремонту вулиці Збаразької, у тернополян виникали схожі підозри. Тоді за допомогою експертів була встановлена ціна бруківки, а для того, щоб охочі могли придбати її, був організований аукціон. Втім, не лише покупців не знайшлося, а взагалі – бажаючих взяти участь у аукціоні. Але, можу запевнити, що бруківку не списали, не вкрали, не віддали нікому безкоштовно, – розповідає Владислав Стемковський.\n- Нам довелося відмовитися від цієї ідеї, оскільки усі камінці – різного розміру, майстрам доводиться багато часу витратити на те, щоб вибирати приблизно одинакові камінці, придатні для отримання кількох метрів рівної поверхні. Вона дуже складна у роботі. Було прийняте рішення базальтову бруківку використали для ремонту проїжджої частини поблизу бульвару Шевченка, при влаштуванні пішохідної зони на вул. Академіка Брюкнера та вулиці Чорновола. Усі підозри щодо крадіжок бруківки необґрунтовані та голослівні, адже після демонтажу вона актується і вивозиться на територію підрядної організації для зберігання.\nДо слова, довкола цінності базальтової бруківки, вилученої під час здійснення ремонтів асфальто-бетонного покриття доріг у Тернополі, точилося чимало розмов. Окремі «фахівці» запевняли, що ціна каменю вражаюча і що тернопільська бруківка неабияк цікавить заможних колекціонерів. Та знайти покупця на бруківку, демонтовану під час ремонту вулиці Збаразької та інших не вдалося навіть після оголошення аукціону. Це переконливо свідчить про малу цінність вказаної базальтової бруківки, якою облаштовували вулиці Тернополя у повоєнні роки. Нагадуємо, що 16 квітня 2015 року у приміщенні Тернопільської міської ради було заплановано провести відкритий аукціон з продажу базальтової бруківки, вилученої під час ремонту вулиць Тернополя. Взяти участь в аукціоні, щоб придбати базальтову бруківку придатну для повторного використання та базальтовий бутовий камінь-щебінь від бруківки могли усі бажаючі. Та, як повідомив ліцитатор Тернопільської філії Товарної біржі «Універсальна земельна товарна біржа «Придніпровська» Василь Гишка, до участі у аукціоні не було подано жодної заявки.


Приватизація держбанків знову відкладається — Фiнансовий клуб\nЧетвер, 22 жовтня 2020 11:28\nПриватизація державних Укргазбанку, Ощадбанку та Укрексімбанку відкладається через низку причин.\nПро це розповів заступник міністра фінансів Юрій Драганчук у інтерв'ю НВ Бізнес.\nЗгідно стратегії уряду щодо держбанків, у жовтні в Укргазбанк мав зайти інвестор – Міжнародна фінансова корпорація (IFC) із часткою 20%, однак Мінфін ще знаходиться в переговорному процесі.\n«Ми ще в переговорному процесі щодо тексту угоди. Йдеться про юридичні тонкощі. Принципові питання вже узгоджені», - зазначив Драганчук.\nЗа його словами, Мінфін робить усе, щоб підписання відбулося в листопаді.\nЗгідно меморандуму з МВФ до кінця цього року в капітал Ощадбанку теж мав зайти інвестор ЄБРР, але скоріше за все цього не станеться.\n«Ми зараз ведемо переговори з ЄБРР з цього питання. Але всесвітня пандемія COVID-19, на жаль, суттєво ускладнює роботу. Ми, звичайно, докладаємо всіх зусиль, щоб фіналізувати домовленості з цього питання до кінця року, але, боюсь, це малоймовірно», - повідомив Драганчук.\nВін також не зміг назвати майбутню частку ЄБРР у капіталі Ощадбанку.\n«Ми ще не маємо чіткої цифри. Наше бажання максимально скоротити частку держави на банківському ринку. Ми задекларували, що до 2024 року частка банків з державним капіталом повинна скоротитися з 55% (які ми маємо зараз) до 25%. Відповідно, чим крупніше буде входження інвестора в капітал Ощадбанку, тим краще», - пояснив Драганчук.\nНагадаємо, що Ощадбанк з 1 січня 2021 року повинен стати учасником Фонду гарантування вкладів.\n«Необхідно внести відповідні зміни до законів «Про банки і банківську діяльність» та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», передбачити особливості участі Ощадбанку у Фонді для забезпечення максимально безризикової моделі приєднання банку до Фонду», - зазначив заступник міністра.\nДля Укрексімбанку уряд прагне знайти міноритарного інвестора в найближчі 5 років із потенційною приватизацією в довгостроковій перспективі. Також визначено бізнес-модель для Укрексімбанку до 2025 року.\nНБУ підтримує прискорення приватизації держбанків. Найближче до часткової приватизації є Укргазбанк в угоді з IFC. ЄБРР більше ніж удвічі підвищив ліміт фінансування Укргазбанку - до $170 млн.\nЗгідно стратегії стосовно держбанків, Кабмін до 2025 року хоче знизити частку держави в банківському секторі з 60% до 25%.\nУряд кожні два роки схвалює нову п’ятирічну стратегію розвитку держбанків, оскільки кожного разу зриває виконання попереднього плану. Кінцевою метою нової стратегії знову стала приватизація більшої частини належних державі акцій, щоб позбутися «контролю» над банківською системою, але шанси на її досягнення, як і раніше, залишаються примарними.\nКабмін також планує скоротити частку непрацюючих активів (NPL) на балансах держбанків на 305 млрд грн. За даними НБУ, вагома частка NPL зосереджена у державних банках, зокрема в Укрексімбанку.\nFitch підтвердило довгострокові рейтинги ПриватБанку, Ощадбанку, Укрексімбанку та Укргазбанку на рівні «B» зі стабільним прогнозом.\nтеги #державні банки #приватизація #ощадбанк #укргазбанк #укрексімбанк\nФонд гарантування виставив на продаж облігації ДІУ


ЯК почистити синтетичний палас в домашніх умовах :: Чистка килимів і тканин :: ladyfacts.xyz: як просто зробити все\nladyfacts.xyz » Домашнє господарство » Чистка килимів і тканин » Як почистити синтетичний палас в домашніх умовах\nПочистити синтетичний палас в домашніх умовах - досить легко. Такі вироби не бояться води, при цьому для усунення бруду з їх поверхні можна скористатися будь-якими методами і засобами: як народними, так і сучасними.\nСіль або сніг\nОсвіжити синтетичне покриття підлоги в зимовий час можна за допомогою звичайного снігу. Для цього покладіть його ворсом на сніг і ретельно вибийте. Щоб провести таку процедуру і в міжсезоння, використовуйте кухонну сіль: насипте її на забруднені ділянки вашого килима і залиште на пару годин. Як тільки відведений час закінчиться, підметіть палас віником, заздалегідь змоченим в теплій воді з додаванням невеликої кількості порошку, потім пропилососьте.\nЧайна заварка ефективно освіжить колір темного синтетичного килима. Візьміть залишилася після чаювання заварку з чайника, вичавіть її і розсипте на поверхні килима. Через півгодини ретельно підметіть. Все - виріб знову чисте.\nТакий метод підходить тільки для світлих килимів з синтетики. Змочіть тирсу в мильному розчині і обробіть ними палас. Деревна субстанція дуже швидко вбере в себе бруд, вам залишиться лише підмести тирса (приблизно через годину після нанесення) і пропилососити покриття підлоги, як тільки воно повністю висохне.\nЯкщо на вашому паласі утворилися некрасиві жирні плями, позбутися від них можна за допомогою тальку або борошна: насипте будь-який з цих продуктів на забруднену ділянку і залиште на 20 хвилин. Потім приберіть все і потріть пляму губкою, змоченою у воді з додаванням засобу для миття посуду.\nДля усунення застарілого жирного плями використовуйте наступний метод: змішайте 1 ст. л. води з 1 ч. л. соди і нанесіть отриману суміш на пляму. Через півгодини видаліть засіб для чищення за допомогою вологої серветки.\nПлями від різних напоїв\nЗ плямами від какао, чаю або кави можна впоратися використовуючи гліцерин. Нанесіть його на забруднену ділянку і залиште на ніч. Вранці ретельно протріть пляму губкою, змоченою в мильному розчині.\nЩо стосується плям від червоного вина або фруктових соків на синтетичному паласі, то видаляти їх необхідно відразу ж при появі. Візьміть чисту суху серветку і промокніть їй пляма (тільки не тріть), потім обробіть цю ділянку розчином води з гліцерином (на 1 л. Води 1 ст. Л. Гліцерину). Залиште на кілька хвилин і змийте чистою теплою водою.\nУ тому випадку, коли підручні засоби і народні способи не допомогли можна використовувати спеціальну побутову хімію з магазину: різні шампуні, спреї або порошки для чищення килимів. Вся інформація щодо застосування зазвичай вказується на їх упаковці.\nСтатті за темою "Як почистити синтетичний палас в домашніх умовах"


Зеленський підписав закон, який дозволяє батькові йти у декрет\nMay 6, 2021, 9:22 PM 2021-05-07T11:57:15\nПрезидент Володимир Зеленський підписав закон, який дозволяє батькові отримувати оплачувану відпустку при народженні дитини, тобто декрет.\nДокумент забезпечує рівні можливості для чоловіка й жінки у питанні поєднання роботи із вихованням дитини.\nРаніше така відпустка батькові дитини, який фактично доглядає за малюком, надавалася на підставі довідки з місця роботи (або навчання) матері про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну її декрету. Через це у випадках, коли мати дитини є, наприклад, самозайнятою особою або ФОПом, батько теж не міг скористатися відпусткою для догляду за дитиною.\nПідписаний закон запроваджує додаткову одноразову відпустку при народженні дитини тривалістю до 14 календарних днів, що оплачується коштом роботодавця. Така відпустка надаватиметься комусь одному: чоловіку, дружина якого народила дитину; батькові дитини, якщо він не одружений з матір’ю дитини, але проживає спільно; бабусі або діду, або іншому повнолітньому родичеві дитини, який фактично доглядає за нею.\nЧитайте також: З тримісячного віку немовляти тато повністю може підміняти маму — психологиня\nЗаконом також визначено відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як рівне право кожного з батьків. Також встановлено право для батьків, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, на додаткову відпустку.\nНагадаємо, Верховна Рада дозволила чоловікам брати декретну відпустку для догляду за дитиною на засідання 15 квітня.


У сусіда смачніше? » Рибалка в Україні\nНа вимогу пред'явити документи, порушники відповіли чергою нецензурних виразів.\nПропозиція, відвідати для встановлення осіб, теж не викликало ентузіазму, у результаті чого зав'язалася банальна бійка, що закінчилася до оголошення переможців попереджувальним пострілом у повітря, виробленим старшим наряду.\nУ гості до прикордонного відділенню забіякам все-таки довелося відправитися, де й з'ясувалося, що порушники - наші співвітчизники, браття, у віці 23, 28 і 31 року, які віддають перевагу "закордонну" рибалку.\nЗа незаконне перетинання державного кордону України та злісну непокору прикордонникам любителі риболовлі отримали по 3 доби арешту.


Адвокат у Києві / Юридичні новини / Автобус «Харків – Одеса» зіткнувся з вантажівкою: є жертви\nУ Херсонській області автобус з тридцятьма пасажирами зіткнувся з вантажівкою, передає УНІАН.\nЯк повідомили у прес-службі Департаменту ДАІ МВС України, сьогодні, близько о пів на другу ночі, на 88 км автодороги Мар’янське — Берислав сталося зіткнення рейсового автобуса «Mercedes-Benz» та вантажівки «Man».\n15 серпня 2012 року Голова Державної судової адміністрації України Руслан Кирилюк звернувся до Прем’єр-міністра України Миколи Азарова з приводу критичної ситуації, що склалася з фінансуванням ...\nРік тому двоє ведмедів оселилися у національному природному парку Синевир. Нині до них звикли всі: і працівники парку, і гості. Тепер їх уже шестеро. Завдяки Інтернету всі, хто цікавиться звірами, ...\nАдвокат в Києві - Автобус «Харків – Одеса» зіткнувся з вантажівкою: є ... © 2022 Автор+


ЗНАЙШЛИ СНАРЯД, ГРАНАТУ, МІНУ\nКам’янецька земля продовжує виштовхувати підступні «сюрпризи» часів Другої світової війни.\nУ перший день травня на городі приватного будинку (вул.Онуфріївська) господарі відкопали вибухонебезпечний предмет. Як повідомив інспектор ДСНС Олег ГУЛА, на місце події викликали рятувальників. З’ясувалося, що знахідка - це ручна граната Ф-1 часів Другої світової війни. Її знешкодили піротехніки із Хмельницького.\nА вже 3 травня солідніший арсенал знайшла жителька с.Гаврилівці. На вибухонебезпечні предмети жінка натрапила на пасовищі, де випасала худобу. Піротехніки утилізували артилерійський снаряд (152 мм) та мінометну міну (82 мм).


Українська кухня: язик\nПоказ дописів із міткою язик. Показати всі дописи\nПочистивши свіжий лизень, одварюють його у воді з коріннями і пучечком зілля, поки не зробиться мяким. Ростопивши на вогні 2 грудочки цукру, змочених водою, змішують з ложкою борошна, підсмаженого з ложкою масла, розводють наваром з лизня, додають 0,5 скл. вина, оцту і цитринової цедри. Процідивши, додають потроху перемитої родзинки. Поклавши у цю підлеву лизень порізаний, дають закипить і подають.\nОпубліковано Володимир Яблонський о 18:46 Немає коментарів:\nМітки: лизень, язик\nОбчищений од плівок лизень сильно натирають сіл'ю, змішаною з салітрою і гвоздикою. Подержавши під гнітом день 10 у льоху, ввесь час його перевертаючи і поливаючи соком, що з нього збігає, обмивають його у воді і варють на протязі 4 годин, поки не буде мяким. Тоді, здерши шкурку, ріжуть його і подають або до хріну поструганого або до хріну зробленого так: натерти, посмажить хрін з маслом, додать туди борошна, розвести юшкою, покласти сметани, соли і нагріть, щоб закипіло.


Як живе «золота молодь» однієї із самих багатих країн Європи — Олігарх - Останні новини Сум\nЯк живе «золота молодь» однієї із самих багатих країн Європи — Олігарх\nНа фото вони хваляться дорогою випивкою, брендовою одягом, елітними суперкарами, приватними літаками і дизайнерськими годинами. Про це «ОЛІГАРХ» дізнався з повідомлення Главком.\nШвейцарія – одна з найбагатших країн світу, заодно одна з найбільш насичених мільйонерами. А де є багатії-мільйонери, там є їхні діти, яким дуже важливо показати всім, як вони живуть і що можуть собі дозволити.\n«Золота молодь» не упускає можливість похвалитися своєю красивою життям. Соціальні мережі, і в особливості Instagram заповнені типовими фотографіями, на яких присутні всі атрибути розкоші і успішності.\nВ Instagram є кілька акаунтів, де зібрані фотографії золотої молоді з різних країн: від Росії до Дубая. На цих знімках «багаті діточки» хваляться спадщиною у вигляді висококласних автомобілів, приватних літаків з яхтами і дизайнерських аксесуарів.\nНа рахунок «Багаті дітлахи Швейцарії» підписано більше семи тисяч осіб. Постійна фішка на таких знімках – це придумати альтернативне застосування шампанському.\nУ той час як звичайні люди можуть дозволити собі бавитися шампанським і дорогим алкоголем тільки по святах, відв’язні діти багатих батьків мучать десятки пляшок елітної випивки даремно.\nНа одному фото молода людина набирає ванну з дорогого ігристого вина, на іншому шампанським поливають напіводягнену дівчину, на деяких невигадливо зображені пачки купюр. Самі себе багаті спадкоємці описують як «недосяжних».\nЯк повідомлялося раніше, названі найбільш багаті батьки і діти країни


переклад - Як перекласти російське "не опять, а снова" - Ukrainian Language Stack Exchange\nЯк перекласти російське "не опять, а снова"\nРосійський вислів "Не опять, а снова" вживається як жартівлива відповідь на фразу, яка містить слово "опять".\nЦікавить як можна влучно перекласти це слово україньско. Якщо ввести слово "опять" або "снова" в онлайн перекладач (наприклад, Гугл), то він видає один варіант перекладу - "знову". А якщо ввести повністю фразу, то він видає варіант "Не знову, а знову", причому (мені це здається смішним) пише, що цей варіант перевірено і затверджено спільнотою Перекладача... На жаль, більше мені нічого знайти не вдалося.\nМожливо в українській мові є якийсь відповідник до такої жартівливої відповіді або ж її можна якось краще перекласти?\nasked Apr 15 '19 at 20:58\nпитання не в тому, як перекласти, а чи є відповідник (саме "чи є", бо його не має бути, він лише може бути).\n-1: московською мовою жарт зрозумілий: хтось каже «опять», а інший відповідає цією фразою. А який сенс цього жарту українською мовою? Хтось каже «опʼять», і йому відповідають?\nApr 15 '19 at 21:57\n@bytebuster, така фраза може зустрітися і під час перекладу з російської на українську, і що в такому випадку ви пропонуєте? Упустити її?\nApr 16 '19 at 8:16\nТака фраза може зустрітись в різних контекстах, може в тому. що його описує bytebuster, а може й в тому, що це просто повторення. від цього залежить переклад.\nApr 16 '19 at 8:32\nМожливо, так: "не знову, а заново"?\nЯ не до кінця розумію сенс цієї російської відмовки. Але моє розуміння таке… Людина просто каже двічі те саме («не X, а X»), але в другій половині фрази застосовуючи більш рідковживаний, книжковий синонім — просто щоб на секунду спантеличити співрозмовника.\nПовністю ідентичним чином можна побудувати відповідь і в українській мові, застосувавши у другій половині фрази якийсь більш рідковживаний синонім до знову:\nБ: Не знову, а наново!\nЯ незгоден з думкою bytebuster про те, що російське опять хтось вважає вульгарним. Можливо ця відмовка спрямована на те, щоб співрозмовник на секунду спантеличено замислився, а чи не вульгарне слово він сказав, але саме слово однозначно не є вульгарним (радше другий синонім є статистично менш уживаним). Але я навіть непевен, що ця фраза обов'язково передбачає саме такий спосіб спантеличення, адже вживаються й інші варіанти, наприклад, «не снова, а опять».\nМожна не застосовувати ту саму формулу (заперечення, за яким навмисне йде самосуперечлива фраза, через що співрозмовник розуміє, що це просто жарт), а навпаки, погодитися й додати якусь приповідку за значенням «знову», наприклад:\nБ: Ага, знов за рибу гроші.\nУ такому форматі підходить і варіант, запропонований P.Vovk, і щось банальніше типу «він/вона/воно/вони [той, кого обговорюють] знов за своє». (Російською ще знаю опять двадцать пять.)\nanswered Apr 16 '19 at 9:57\nДякую, до речі, сьогодні зустрів варіант перекладу "Не наново, а знову!", що близький до того який ви запропонували.\nApr 17 '19 at 20:00\nХочу додати до відповідей приклад того, як українські перекладачі змогли влучно перекласти цей вислів. В мультику "Добриня Микитич та Змій Горинич" вислів "Не опять, а снова" було перекладено:\n-Не знаєш що робити - впав-віджався\n-Не ще раз, а знову.\nОсь оригінал (діалог на 38:50) та переклад українською (40:30)\nanswered May 10 '19 at 23:14\nОдразу спадає на думку неймовірно поширений в мережі вислів:\n"Ніколи такого не було, і ось знову!"\nҐуґл видає безліч результатів. У вжиток вислів вже увійшов, впізнаваний широкими масами. Вважаю, це найкращий відповідник.\nanswered Apr 15 '19 at 21:37\n-1: вислів у запитанні — це обігрування слова «опять», яке деякі московити вважають вульгарним, на відміну від слова «снова». Ваш приклад — це обігрування іншої ситуації, в якій деяка подія виявилася неочікуваною, хоча насправді, вона повторювалася раніше, і варто було очікувати її повторення. Як-то «раптове» настання зими, а водії автівок не змінили покришки на зимові.\n@bytebuster не погоджуюсь. В центрі вислову парадокс того, що щось буде не ще раз, а знову. Тобто, в основі - парадокс. Просто там він на рівні лексики, а тут - на рівні смислу. Щодо вульгарності слова "опять" - дуже дивно, ніколи такого не чув. Думаю, думка про вульгарність цього слова дуже маргінальна, адже я провів у росмовному середовищі оф і онлайн досить багато часу. Сенс виразів однаковий: щось відбувається знову, всі змучились від того, що це відбувається, і жартують з цього приводу. Іноді в укрваріанті набирає додаткових конотацій, але геть не обов'язково.\nApr 15 '19 at 22:24\nДякую, за такий хороший варіант перекладу!\nApr 17 '19 at 19:58\nЯк перекласти словосполучення "killer tips"?\nПереклад англійського "Hey, dude!"?


5 чоловіків-блогерів, які фарбуються краще дівчат\n2019-09-24 07:00 24 Sep 7:00\nІ серед них є навіть наш співвітчизник.\nДивлячись на цих чоловіків, навіть не знаєш, дивуватися чи засмучуватися. Тон у них ідеальний, стрілки рівні, а брови намальовані під правильним кутом.\n«Макіяж статі не має», — упевнений б'юті-блогер Джейк Джеймі. Хлопець навіть запустив однойменний хештег в Instagram, за яким можна знайти тисячі публікацій. Сам же Джейк заявляє, що з допомогою мейку стає «кращою версією себе», і демонструє вражаючі вміння.\nСеред прихильників цього візажиста багато знаменитостей. Нікі Мінаж, Періс Хілтон, Келлі Осборн хоч раз та потрапляли в руки до «королеву інтернету» (саме так любить називати себе Джеффрі). Рік тому Стар отримав звання одного з найбільш високооплачуваних б'юті-блогерів, так що привід одягти корону цілком обґрунтований. Крім того, лінія косметики Jeffree Star Cosmetics, випущена блогером, і по цей день вважається однією з найбільш популярних і продаваних у світі.\nНа своєму YouTube-каналі Марк дає докладні огляди beauty-новинок, підтверджує або розвіює міфи, що існують у мережі, а також називає фаворитів сезону. Вітчизняний стиліст підходить до розбору косметики зі всієї чоловічої практичністю. У Кауфмана є навіть окрема рубрика, де він розповідає про бюджетні кошти, які цілком можуть конкурувати з люксовими.\nЙого вважають чи не першим чоловіком, хто став вести б'юті-блог. Ось уже 11 років він вчить фарбуватися на просторах YouTube і Instagram. Випускає він як великі покрокові відео, так і короткі ролики з лайфхаками. Приміром, Госс радить наносити рум'яна не на яблучка щік, а на рівень скул, щоб виглядати свіжіше. І з пензликами візажист закликає бути обережніше. Ними не потрібно водити по обличчю, а злегка втирати засіб у шкіру.\nВін же Skelotim. Цей хлопець любов до візажу проявляє досить креативно. Він придумує макіяж, надихаючись яскравими упаковками снеків. Новорічні печива, «Читос» з перцем, упаковка «Орео» для нього не просто снеки, а справжні натхненники на нові б'юті-образи. Ось він, нестандартний підхід.


Як зробити подарунок мамі? — Kraina.One\nБез сумніву, кожній мамі буде приємно отримати подарунок від власного сина чи доньки. Причому ця річ буде особливо цінною, якщо дитина зробить її своїми руками. У цій статті ми пропонуємо вам добірку деяких ідей, як можна самостійно зробити гарний подарунок для мами на день народження, 8 березня та інші свята.\nЯк зробити своїми руками листівку в подарунок мамі?\nЯк зробити гарний подарунок мамі своїми руками?\nНайпростіший спосіб, як можна привітати маму зі святом, - це намалювати їй у подарунок листівку. Найбільш часто в якості ідеї для вітальної листівки вибирають різні квіти і букети. Наприклад, на 8 березня улюбленій мамі можна намалювати гарний букет ландишів за допомогою звичайного олівця. Зробити це зовсім нескладно, якщо слідувати нашій покроковій інструкції:\nУ центрі аркуша паперу намалюйте три стебельки.\nДодайте 2 досить великих листка.\nЗробіть стеблі об 'ємними і домалюйте гілочки внизу.\nДалі зобразіть шапочки майбутніх квіток, а на кінці нижньої гілки - ягідки.\nЗакінчте малювати маленькі квіточки.\nДодайте ще ягідки, гілочки та основу квітки.\nДомалюйте загнуті сторони аркушів та кольори, що залишилися.\nВилучіть всі зайві лінії.\nДодайте трохи тіней за допомогою простого олівця.\nКрасиво розфарбуйте малюнок і акуратно напишіть внизу "8 березня", а також будь-яке привітання за бажанням.\nДля тих, кому більше подобається аплікація, відмінно підійде наступний майстер-клас, в якому детально показано, як робити листівку в якості подарунка для мами:\nПідготуйте необхідні матеріали: вам потрібен невеликий прямокутник з бузкового картону і 3 довгих стебля із зеленого. Крім того, слід заздалегідь зробити прості аплікації у вигляді 4 квіток з білими пелюстками і жовтою серцевиною.\nПрозорим клеєм намалюйте форму таблички.\nЦі лінії посипте блискітками і струшніть надлишки.\nНанесіть текст привітання за допомогою силіконового штампа або тонкої пензлика і клею.\nПоверх привітання посипте сухими блискітками і трохи підсушіть листівку феном, щоб клей швидше висох.\nПо верхньому і нижньому ребру зробіть 2 невеликих розрізи канцелярським ножем.\nЗа допомогою штампа або пензля додайте кілька сердечок.\nЗнову посипайте блискітками і висушіть клей.\nУ отвори вставте довгі стебла і закріпіть їх на зворотному боці.\nПриклейте нашу листівку до аркуша рожевого картону.\nПрикрасьте листівку стрічкою, як показано на схемі.\nВкороти стебли до бажаної довжини, прикріпіть до них три квітки, а четвертий розмістіть внизу листівки.\nНіжна і зворушлива листівка, яка обов 'язково сподобається будь-якій мамі, готова!\nПідключивши зовсім небагато фантазії та уяви, подарунок мамі можна зробити своїми руками з підручних матеріалів, як на будь-яке свято, так і просто так.\nЩоб самостійно виконати витончену шкатулку, скористайтеся наступною схемою:\nВиріжте з товстого картону серце і вставте в нього багато зубочисток по всьому периметру.\nОплетіть зубочистки пряжів ніжно-рожевого кольору.\nПрикрасьте виріб намистинами, ваш подарунок готовий!\nНаступна інструкція допоможе вам зробити повітряний квітковий пояс зі стрічок:\nВам буде потрібно: широка стрічка з органзи, тонкі стрічки, стрази, намистинки, клей, ножиці, свічка, фатин і рафія.\nВикористовуючи викройку, виріжте з органзи 5 кружечків і 6 пелюсток.\nШвидким рухом підпаліть кожен відріз за допомогою свічки.\nНакладіть всі кружечки один на одного і схиліть посередині. З пелюсток і бусинок зробіть квітку.\nЗ рафії і фатина зробіть кілька деталей, як показано на картинці.\nПриклейте всі елементи до основної стрічки. Ось, що у вас вийде.


Криза мультикультуралізму в умовах глобалізації – Matrix-info\nГоловна - Тематичні підбірки - Глобалізація - Криза мультикультуралізму в умовах глобалізації\nОстаннім часом у науковому соціологічному та політичному дискурсі зростає інтерес до проблеми співіснування культур. У 2010 році Ангела Меркель визнала, що політика мультикультуралізму зазнала поразки. Кaнцлep Нiмeччини зaявилa: “Нa пoчaтку 1960-x нaшa кpaїнa зaпpocилa iнoзeмниx poбiтникiв дo Нiмeччини, вoни живуть тут i зapaз. Дeякий чac ми caмi ceбe oбмaнювaли, гoвopили coбi: вoни у нac нe зaлишaтьcя, кoли-нeбудь вoни пoїдуть. Алe цьoгo нe трапилось. I, звичaйнo ж, нaш пiдxiд пoлягaв у мультикультуpaлiзмi, в тoму, щo ми будeмo жити пopуч i цiнувaти oдин oднoгo – цeй пiдxiд пpoвaливcя, aбcoлютнo пpoвaливcя”. Після виступу канцлера тодішній очільник Фpaнцiї Ніколя Capкoзi виcлoвив cвoє бaчeння пpoблeми, зазначивши, що людинa, яка пpиїжджaє дo Фpaнцiї, пoвиннa cтaти чacтинoю фpaнцузькoї нaцiї, a якщo вона цьoгo не хоче, то у країні вона небажаний гість. Він також пiдкpecлив, що Фpaнцiя нe змiнювaтимe cвiй cпociб життя.\nСьогодні icнують piзнi думки щодо poлі й пepcпeктив мультикультуралізму. Нaйбiльш пoшиpeна – це нeкoнфлiктне cпiвicнувaння в oднoму coцiaльнoму пpocтopi чиcлeнниx piзнopiдниx культуpниx cпiльнoт. Мультикультуpaлiзм прагнув зрівняти в правах людей різних культур, а не лише долучати їхні відмінності до глобального суспільства. Мультикультуpнa cвiдoмicть є дiaлoгiчною. Під час такої взaємoдiї вiдбувaєтьcя уcвiдoмлeння мнoжиннocтi культуp, piзнoмaнiття cвiтoглядiв i мoжливocтi інших oцiнoк oднoгo й тoгo ж фaкту нociями piзниx культуp i вipocпoвiдaнь. Ocoбливo цe актуально в країнах, що пpиймaють мiгpaнтiв. Вони повинні виpiшити пpoблeму мiжкультуpнoї, мiжнaцioнaльнoї взaємoдiї бeз cилoвиx дiй i eкoнoмiчниx caнкцiй.\nМігранти у Едінгу, Німеччина, 2016. REUTERS/Michael Dalder\nПроаналізуймо досвід міграційної політики Німеччини. Зa ocтaннiми даними, у ФPН мешкає 70 мільйонів німців (84%) тa 13 мільйонів iнoзeмцiв (16%), серед яких найбільше мусульман – туpкiв тa курдів (приблизно 5 мільйонів). У кpaїнi доволі cпpиятливe мiгpaцiйнe зaкoнoдaвcтвo: іноземці отримують соціальну допомогу, натомість вони повинні інтегруватись у суспільство – вивчити мову та шанувати культуру. Чacтo це є oднiєю з умoв пpaцeвлaштувaння мігранта в кpaїнi. Однак мiгpaнти пpинecли iз coбoю cвoю культуpу, звичaї, мoву i нe захотіли вливатись в чуже суспільство. Кoли Захід тільки почав приймати бiжeнцiв-муcульмaн, європейці вipили, щo iнтeгpaцiя муcульмaнcькoї дiacпopи в їхнє cуcпiльcтвo cпpиятимe зближeнню xpиcтиянcькoї тa icлaмcькoї цивiлiзaцiй. Aлe ця думкa булa хибною.\nМультикультуpнe cуcпiльcтвo cтвopює для Євpoпи cтiльки ж пpoблeм, cкiльки й виpiшує. I cтocуєтьcя цe нe лишe культуpнoї, a й пoлiтичнoї cклaдoвoї. Гoлoвнa пpoблeмa, яку створюють мігранти – це їхнє небажання cпpиймaти євpoпeйcьку культуру та цiнноcтi. Муcульмaни, як пpaвилo, пepeкoнaнi в aбcoлютнiй вищocтi icлaму. Саме тому вони постійно закликають до відродження колишньої, навертають в іслам представників інших релігій. У цьoму ceнci icлaм пocтупoвo cтaє зaгpoзoю нe лишe європейського мультикультуpaлiзму, a й дeмoкpaтiї.\nЗ цього приводу Ангела Мepкeль також зaзнaчилa: “Нiмeччинa була і зaлишaєтьcя вiдкpитoю кpaїнoю, oднaк нaм нe пoтpiбнa iммiгpaцiя, щo тиcнe нa нaшу coцiaльну cиcтeму, iнoзeмнi фaxiвцi, якi пoпoвнюють apмiю бeзpoбiтниx, мiгpaнти, якi нe пoвaжaють нaшу культуpу”. Гoвopити нiмeцькoю мoвoю в кpaїнi, зa cлoвaми Мepкeль, тeпep зoбoв‘язaнi вci.\nКанцлер Німеччини Ангела Меркель під час Дня Німецької єдності, 2017. REUTERS/Kai Pfaffenbach\nПpoвaл пoлiтики мультикультуpaлiзму в Євpoпi cпpияє пoшиpeнню пpaвopaдикaльниx політичних cил. Ocтaннiми poкaми свої позиції нa вибopax поліпшують пapтiї, що виcтупaють пpoти iммiгpaцiї тa iнтepгaцiї. Слідом за ними постають ще й нeoфaшиcтcькi тa coцiaл-нaцioнaлicтичнi угpупoвaння в Бeльгiї, Нiмeччинi, Iтaлiї, Вeликiй Бpитaнiї, Cкaндинaвiї. Трапилось це через невдоволення сучасними політичними силами ЄС та політикою мультикультуралізму.\nОтже, у кpaїнax cтapoї Євpoпи пpoблeмa aдaптaцiї муcульмaнcькиx гpoмaд є ocoбливo гocтpoю. До того ж такими тpуднoщaми тa нe найкpaщoю eкoнoмiчнoю кoн‘юнктуpoю пpaгнуть cкopиcтaтиcя пoлiтичнi paдикaльнi pуxи. Уже зараз є небезпека тoтaльнoї муcульмaнiзaцiї Євpoпи в майбутньому. Тому вирішення міграційної проблеми є актуальним завданням не тільки для Німеччини, але й для урядів більшості країн Заходу.\n Frum D. Germany‘s Merkel is right-multiculturalism has failed / D. Frum //CNN Contributor. – 2010. – October 18. – P. 1–2.\n Capкoзi Н. Iммiгpaнти мaють вливaтиcя дo фpaнцузькoї культуpи, iнaкшe їм у кpaїнi нe paдi. [Eлeктpoнний pecуpc]. – Peжим дocтупу: http:// www.newsru. ua/world/ 11feb2011/sarkozy.html.Newsru.ua\n Götz I. Deutsche Identitäten. Die Wiederentdeckung des Nationalen nach 1989 / I.


Волошин розповів про ситуацію з грипом у школах | Про все – Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\nВолошин розповів про ситуацію з грипом у школах\nДепартамент освіти та гуманітарної політики тримає на контролі ситуацію із грипом і ГРВІ у навчальних закладах міста. Про це повідомив екс-директор департаменту освіти, а віднедавна – заступник міського голови Ігор Волошин, пише Інфоміст.\n– Ми щоденно збираємо інформацію по кожному навчальному закладу, по кожному класу щодо захворюваності дітей. На сьогодні відсоток захворюваності дітей по місту Черкаси становить 17,1%, – говорить Волошин. – Цей відсоток значно менший, ніж за попередні дні.\nВодночас він додав, що станом на сьогодні 11 навчальних закладів у місті з відсотком, що перевищує позначку 20%.\n– При таких показниках ми надали право керівникам навчальних закладів, при погодження з департаментом освіти, призупиняти навчальний процес у школах або окремих класах, − додав Ігор Волошин.\nНа який час закривати школу на карантин, визначає її директор. Утім поки що процес призупиняли лише у молодших класах 33 школи.\nЧеркащани розповіли, який найгірший подарунок вони отримували на День святого Валентина\nЧеркащанам дали поради, як підвищити самооцінку\n20 лютого 2017, 09:24\nУ Черкасах відбудуться народні гуляння з нагоди Масляної\n22 лютого 2017, 10:11\nЩоб покарати черкаських перевізників, скарг недостатньо, – чиновник\n25 жовтня 2015, 21:23\nНайкраще голосували на Чорнобаївщині, найгірше – на Уманщині


Терміново робота: Пакування Івано-Франківськ - Липень 2020 - Актуальні вакансії | Jooble\nРобота Пакування Івано-Франківськ\nКомпанія Лігос є провідним виробником круасанів в Україні (ТМ Лігос і ТМ La Crema). Працюємо за міжнародними стандартами якості IFS Food V 6.1. Наша продукція завоювала споживачів України та поза її межами. У 2001 ми стали першим національним виробником круасанів. ...\nnew balance Івано-Франківськ\njunior android developer Івано-Франківськ