Екс-заступник прокурора: вину Гужви буде довести важко через недосконалість законодавства | Програми на Громадському радіо\nЕкс-заступник прокурора: вину Гужви буде довести важко через недосконалість законодавства\n25 червня 2017 - 08:47\n«Тому зараз потрібно попрацювати у Верховній Раді, а правоохоронним органам потрібно серйозно затягнути пояси і згадати за професійність»\nПравові аспекти затримання головного редактора видання Страна.ua Ігоря Гужви коментує екс-заступник генпрокурора Микола Голомша.\nАнастасія Багаліка: Як ви можете в цілому оцінити цей процес?\nМикола Голомша: Я хотів би нагадати, що ми повинні жити по-новому, і всі прагнемо того, щоб не було вибірковості, продажності серед влади, серед внутрішніх органів та зокрема і серед засобів масової інформації.\nЄ заява, а на сьогодні кримінально-процесуальне законодавство передбачає реєстрацію будь-якої заяви, розслідування і прийнятті рішення. Тому мені видається, що все те, що сталося, відбулося відповідно до закону. Було звернення, було затримання за підозрою в скоєнні злочину, і зараз проходить розслідування. Тому мені здається, що надто політизувати це питання не потрібно.\nЯ би тільки розділив політичний аспект і професійний. Політичний — дійсно діяльність пана Гужви відзначалась тонкою проросійською політикою. Якщо би були претензії з боку СБУ щодо національного захисту національної безпеки, то не було би ніяких питань. А коли прозвучало затримання через хабар, то виникло багато суперечок. Коли влада та правоохоронні органи борються з корупцією і люди їм довіряють, тоді питань не виникає, а коли люди не вірять, то виникають сумніви стосовно законних дій правоохоронної системи. Але якщо правоохоронні органи вже засвітили інформацію з доказами вини Гужви, то їм зараз потрібно проявити професійність, щоб доказати, що в них є обґрунтовані підстави обвинувачення пана Гужви, тому що це непроста людина.\nАнастасія Багаліка: Частина 3 статті 189 КК (вимагання) — та стаття, яку інкримінують Ігорю Гужві та його соратнику. Говорять, що довести справу до кінця на користь прокуратурі по цій статті досить важко.\nМикола Голомша: Так, досить важко. Я не одну справу розслідував про дачу хабаря, про одержання хабаря, вимагання, але отримання через посередників довести важко. Тут потрібно досить серйозно попрацювати. Та ми не знаємо, які докази є в правоохоронних органів, можливо, вони є беззаперечливими, і будуть озвучені при розгляді справи по суті. Вони сьогодні представили докази щодо підозри і суд прийняв їх, та застосував запобіжний захід.\nЯ не одну справу розслідував про дачу хабаря, про одержання хабаря, вимагання, але отримання через посередників довести важко\nЄвген Павлюковський: Максимальне покарання за цією статтею — обмеження або позбавлення волі строком до 5 років. Якщо вина буде доведена в меншій мірі, то йтиметься про меншу міру покарання.\nМикола Голомша: Це так званий кваліфікований злочин, це не просто одержання хабаря, а вимагання — створення умов посадовою особою, при яких жертва повинна дати незаконну вигоду, а якщо — ні, то для неї настануть негативні наслідки. Тому вона кваліфікується досить серйозно як злочин.\nАнастасія Багаліка: Прокуратурою було оприлюднено кілька відеозаписів, на яких ґрунтується звинувачення. Що ми можемо сказати по цим відео — чи є вони достатньою доказовою базою?\nМикола Голомша: Я продивився ті відеозаписи і можу сказати, що справа непроста в темі доказування. Найпростіше — коли є гарно задокументований факт, чітко видно роль і місце кожного і не виникає ніяких питань. А тут йдеться про абстрактні розмови, про те, що треба допомогти, і фактично не контактують той, в інтересах кого говорять, з тим, що вирішує питання. Але попри все правоохоронні органи, якщо мають повну картину, доведуть цю вину до кінця.\nТа ми не знаємо, які докази є в правоохоронних органів, можливо, вони є беззаперечливими, і будуть озвучені при розгляді справи по суті\nЄвген Павлюковський: Сума застави за вихід пана Гужви з-під арешту пропонувалася в розмірі 3 мільйонів гривень, але суд затвердив розмір застави у сумі 544 тисячі. Чому, на вашу думку, розмір застави було зменшено?\nМикола Голомша: Тут суд виходить з багатьох чинників, наприклад, який матеріальний стан того, хто притягується до відповідальності. Суд приймає рішення на свій розсуд, немає однозначного толкування. Тому правники і експерти ставлять питання про однозначність таких моментів, щоб шкода, яка заподіяна в ході злочину, не була меншою за причинені збитки. Тому в даному випадку суд на свій розсуд прийняв таке рішення.\nАнастасія Багаліка: Пропоную прослухати коментар Надії Максимець, речниця прокуратури Києва стосовно цієї справи, обрання запобіжного заходу та суми застави.\nПозиція прокуратури є адекватною на вашу думку?\nМикола Голомша: Тут на лице демократичність процесу, тому що сторона звинувачення має позицію, і вони будуть відстоювати, щоб збільшити заставу, а стороні захисту має підстави вимагати звільнення від відповідальності, говорячи про те, що це була провокація.\nЗ іншого боку, треба сказати про проблемність цього закону, адже цей закон — це збірна солянка, яка потребує чіткого толкування, там є неоднозначність саме при обранні відповідної застави, нам є неоднозначність в тому, що навіть психічно хвора людина може написати на любого заяву, і та людина може піддаватися стеженню з боку правоохоронних органів і так далі. Тому цей закон потребує врегулювання.\nІ є ще одна річ: ми повинні пам’ятати, що ніхто не може в країні бути визнаний винний, крім, як за вироком суду. А тут дуже багато піару, виносяться підозри, даються оголошення і так далі. Тому я на місті правоохоронних органів і прокурора заборонив би такі оголошення до вироку суду — озвучувати прізвища, це не коректно і протиправно.\nЄвген Павлюковський: Цей перелік доказів, який вже є у правоохоронних органів, дозволити однозначно сказати — ця людина винна чи ні?\nМикола Голомша: Тут потрібно проводити експертизи та багато попрацювати в темі очних ставок, перевірки відповідних технічних засобів, коштів тощо. Тут не може бути сумнівів та двозначності.\nАнастасія Багаліка: Яка перспектива цієї справи, на вашу думку?\nМикола Голомша: Перспектива досить важка. Вже немає оптимізму, адже що не справа, то вона затягується, приймаються якісь інші рішення не тільки з вини правоохоронних органів, а й з вини недосконалого Кримінально-процесуального законодавства, яке дає можливість відкупляти, домовлятися і так далі. Тому зараз потрібно попрацювати у Верховній Раді, а правоохоронним органам потрібно серйозно затягнути пояси і згадати за професійність.\nАрешти Журналісти ЗМІ Суспільство


Лимонник на пісочному тісті: рецепт, який сподобається кожному - ЗНАЙ ЮА\nЛимонник на пісочному тісті: рецепт, який сподобається кожному\nДуже смачний рецепт лимонного пирога\n31 січня, 15:07\n1. Насипаємо в миску борошно, додаємо розпушувач і перемішуємо. У миску кладемо м'яке вершкове масло, розтираємо, додаємо дрібку солі. Далі додаємо борошно з розпушувачем. Замішуємо м'яке тісто, додаючи 4 ст. л. сметани. Відокремлюємо 1/4 частину тіста і ділимо його на 5 рівних частин. Загортаємо їх у харчову плівку і кладемо в морозильну камеру. Залишок тіста загортаємо в харчову плівку і кладемо в морозильну камеру.\n2. Два лимона натираємо на крупній тертці разом з шкіркою. Додаємо цукор, крохмаль і добре перемішуємо.\n3. Виймаємо тісто з холодильника і розподіляємо по дну форми для випікання. Робимо невеликий бортик. Заливаємо в отриману чашу з тіста лимонну начинку. З морозилки виймаємо заморожене тісто і натираємо на крупній тертці на поверхню пирога.\n4. Розігріваємо духовку до 200 градусів і випікаємо протягом 40 хвилин.\nНа порталі Знай.uа ви також можете знайти рецепт курячих тюфтельок з моцарелою.\nТеги: рецепти смачні рецепти десерт Лимонник на пісочному тісті


SVOBODA.FM :: «Коридор» з Придністров'я: російські війська підуть Україною?\nВи знаходитесь: Політика / Україна / «Коридор» з Придністров'я: російські війська підуть Україною?\nУкраїна погодилась на те, щоб російські війська і озброєння з Придністров'я виводились через її територію.\nЦю інформацію повідомив у вівторок, під час круглого столу, Віктор Крижанівський, спеціальний представник України з придністровського врегулювання.\n«Одним з рішень Стамбульського саміту ОБСЄ 1999 року було виведення російських військ з Придністров'я. І тоді вже Україна дала згоду на використання своєї залізниці і повітряного простору для виведення російських військ. Так що це питання було відпрацьоване... Наша позиція є незмінною, територію ми надамо. Ми забезпечимо безперешкодне і безпечне вивезення російських військ і боєприпасів з території Придністров'я, як тільки Росія почне це робити, принаймні висловить готовність», – зазначив Крижанівський.\nЗа словами спецального представника, Росія поки не готова це зробити.\nВтім, Крижанівський відмітив, що позавчора віце-прем'єр РФ Дмитро Рогозін написав на своїй сторінці у Facebook, що Москва цими справами займатися не буде, оскільки це може спричинити дестабілізацію конфлікту.\n«Тобто немає у Росії готовності виводити свої війська. І вони будуть чіплятися за будь-що і шукати нові причини», – зазначив спецпредставник України.\nКрижанівський повідомив, що наразі готується бачення молдовської сторони статусу Придністровського регіону в рамках Республіки Молдова. Спецпредставник сподівається, що документ допишуть принаймні до кінця року і придністровська стороні візьме його до уваги.\n«Наприкінці цього року ми можемо сподіватися, що будуть підготовлені певні пропозиції і вони будуть передані керівництву так званого Придністров'я. Я говорив з так званим президентом Придністров'я Красносельським, він готовий, як тільки отримає, розглянути документ. Це вже прогрес, оскільки раніше навіть мова не йшла про те, що вони готові розглядати будь-який статус у рамках Молдови. Цей жест говорить про певні позитивні зрушення у переговорному процесі», – підсумував дипломат.\nНагадаємо, що на 11-му Київському безпековому форумі прем'єр-міністр Републіки Молдова Павел Філіп сказав, що Молдова сподівається домовитись із Україною про виведення російських військ і озброєння з Придністров'я через українську територію.\n16:40 | 19.04.2018 р. SVOBODA.FM\n2.06.2017 В Одесі Королевську облили зеленкою\n8.05.2017 В Одесі затримали «ватамобіль»\n2.05.2017 Україна пам`ятає загибель своїх громадян і відсіч збройній провокації Кремля у Одесі\n3.05.2014 Росія - організатор одеських заворушень, в яких загинуло 42 людини


Добавлена на сайт 2010-05-02 08:18:06\nКто голосовал: boluhpoltava Gali Mokriza Sergej Anatol SHTUKATUR nkyrij zahar _Oleg_ vikki nata mudrij Kobuzan Tempera\nЗВ’ЯЗОК «МАМАЇВ» З ІКОНОПИСОМ ТА КОЗАЦЬКИМ ПОРТРЕТОМ\nВарто звернути увагу на очевидний зв’язок «мамаїв» з релігійним мистецтвом православної традиції, для якої канон є фундаменталь¬ним поняттям. Насамперед ідеться про іконопис, який розвивається в межах усталених пластичних образів. Для «мамаїв», як ми вже про це неодноразово говорили, також притаманний композиційний канон, хоча ці твори належать не до релігійного, а до світського мистецтва.\nПоряд з релігійним, традиційне народне мистецтво також тяжіє до формування свого канону архетипних образів (зокрема, це показав у своїх дослідженнях Олександр Найден).\nУ козацьку добу професійні художники (та й самодіяльні теж) писали твори релігійної тематики (насамперед ікони), а також зверталися до світських сюжетів (передусім портрети і популярні в народі тематичні картини, як-от «козак Мамай»). Сама пласти¬ка «мамаїв», статичність та декоративність композиції, а також каліграфія написів, що притаманні й іконописному малярству, не можуть бути випадковістю. Об’єднує «мамаїв» з іконами і наявність композиційного канону, котрий, як відомо, є результатом трива¬лого розвитку певної пластичної традиції і притаманний передусім релігійному мистецтву.\nПрикметно, що образи козаків ми зустрічаємо на багатьох іконах доби Козаччини. Зокрема портрет Лубенського полковника Леонтія Назаровича Свічки введено в композицію ікони «Розп’яття» (1690-ті роки), яка містилася в одному з храмів сотенного містечка Пирятина Лубенського полку. Полковник Леонтій Свічка, що командував пол¬ком від 1688 до 1698 року, зображений в повний зріст біля розіп’ятого на хресті Ісуса. З іншого боку хреста невідомий художник зобразив Богородицю та апостола Іоанна. Обличчя Леонтія Свічки написано дуже реалістично: передана неповторна індивідуальність козацького ватажка, який був не лише хоробрим воїном, а й щедрим ктитором православної церкви. Впадають у вічі характерні деталі козацької зовнішності як-от: довгі вуса, «оселедець» на голові, горбатий ніс. Ці риси та особлива внутрішня зосередженість героя твору, безпереч¬но об’єднують згаданий твір з багатьма образами козаків на картинах «Козак Мамай».\nЦе зовсім не поодинокий твір, де зображено конкретних козаків. Скажімо, портрет гетьмана Богдана Хмельницького введено до композиції ікони «Покрова» з села Мотижина на Київщині (кінець XVII ст.), а портрети кошового отамана Війська Запорозького Петра Калнишевського та генерального судді Лазаря Глоби відтворено на іконі «Покрова», що була в останній січовій Покровській церкві Нікополя (друга половина XVIII ст.). Як відомо, козаки вважали Богородицю покровителькою Війська Запорозького, тому й не дивно, що саме на іконах «Покрови Божої Матері» невідомі художники зображали провідних ватажків козацт¬ва, які представляли перед небесними силами український народ та військо. На обох згаданих іконах козацькі вожді стоять перед Богородицею під час молитви — на повен зріст, з молитовним, зосе¬редженим виразом обличчя. На січовій іконі, окрім Божої Матері, молитву Війська Запорозького вислуховують також інші шановані козаками небесні заступники — св. Микола-чудотворець та архистратиг Михайло.\nЗа свідченням історика Дмитра Яворницького, в часи Богдана Хмельницького у запорозьких козаків була похідна церква, освячена на честь архистратига Михайла, священником при якій був ієромонах київського Спасо-Межигірського монастиря.\nНазвані нами твори стоять на межі релігійного та світського мистецтва, поєднуючи в собі риси класичного іконопису (який відтворює сили небесні і канонізованих церквою святих) та ктиторського портрету (зображення жертводателів та фундаторів православної церкви). Те, що автори цих творів невідомі (в переважній більшості праці не підписані) є дуже прикметним — в ті часи художники рідко ставили своє прізвище на іконах.\nНа багатьох картинах із зображенням «мамаїв» проявляються риси барокової стилістики в її місцевому варіанті т. зв. «козацького бароко».\nБароко як європейське, так і українське, було якісно новим продовженням традицій середньовічної культури — наскрізь релігійної за своїм характером. За твердженням Людмили Міляєвої, «теоретичні постулати його (тобто, бароко — С. Б.І поетики не руй¬нували середньовічного світогляду, не замахувалися на традиційні переконання. Вони лише давали свіжі стимули художній культурі, що відроджувала, відновлювала на новому історичному етапі багато корінних релігійних істин, на яких базувалася віра, мораль та цілий ряд принципів соціального укладу феодального суспільства»\nОсобливою популярністю серед поширених портретів користу¬валися образи гетьманів Богдана і Юрія Хмельницького, Івана Самойловича, Данила Апостола, Павла Полуботка та інших знамени¬тих історичних осіб. Ці портрети, переважно погрудні або поколінні, також писалися за усталеними нормами. Ретельно передаючи індивідуальні риси героя твору, художники тієї доби чітко дотримува¬лися певних композиційних правил зображення.\nКласичним прикладом цього канонічного пластичного втілення є парсунний портрет князя Дмитра Вишневецького. Датований XVIII століттям, він, найімовірніше, є копією з портрету більш ранньої доби, прижиттєвого зображення знаменитого історичного діяча, що увійшов у народну пам’ять під легендарним іменем «Байда».\nПоколінний образ Байди вписано в овал — характерний баро¬ковий формат багатьох портретів доби Козаччини. Обличчя князя зображено в трьох-четвертному повороті; попри певну стилізацію воно є переконливо-індивідуальним. Впадають у вічі такі характерні деталі — ніс з горбинкою, довгі вуса та «оселедець» на голеній голові (подібні риси ми спостерігаємо на багатьох «мамаях»). Шабля на поясі та лук із стрілою в правій руці князя говорять про його належність до військового стану (усталена атрибутика картин із зображенням «козака Мамая»). Наявність на картині тексту, який коментує зобра¬ження, також вносить додаткову паралель, котра об’єднує «мамаїв» із портретом легендарного (і водночас — реального) князя — одного із засновників запорозького козацтва.\nПокровській церкві в Нікополі (де перебувала й ікона «Покрова» з портретами Петра Калнишевського та Лазаря Глоби). Згідно з напи¬сами на творах, брати спорудили власним коштом іконостас цієї унікальної церкви. На час написання портретів Запорозьку Січ вже ліквідували, козацьку старшину арештували і засудили, кошового отамана Петра Калнишевського заслали на Соловки, а імператриця Катерина II називала запорожців в офіційних документах «ворами и разбойниками». Попри це, брати побажали зобразити себе в традиційному козацькому одязі, при зброї, з оголеною головою. Зберігаючи в цілому канон барокових козацьких парсун, портрети братів Шиянів вражають вільним володінням вже іншою художньою мовою, характерною в цілому для XIX ст. — умінням побудувати об’ємну форму (в даному випадку — обличчя та руки) за допомогою світлотіні та досконалого знання анатомії людського тіла. Ці твори стоять на рівні з кращими реалістичними європейськими портретами XVIII століття, що вразило і захопило Іллю Рєпіна під час його подорожі в Україну, коли він збирав матеріали для свого знаменитого полотна «Запорожці пишуть листа турецькому султану»\nБачимо характерні козацькі типажі і на мініатюрі «Освячення козацької корогви», створеній невідомим художником в «Служебнику» Лазаря Барановича 1665 р. На ній намальовано представників козацької старшини (поясні зображення), котрі з оголеними головами стоять у храмі перед статечним священнослужителем (судячи з митри на його голові, він представник вищого духовенства — єпископ чи архиєпископ) під час чину освячення козацького прапора. Оскільки у першому ряду зображено вже немолодого козака в багатому одязі з гетьманською булавою в руці, то на мініатюрі відтворено сцену освя¬чення якогось дуже важливого прапора — ймовірно корогви Війська Запорозького, яка зберігалася в ставці самого гетьмана.\nПрикметно, що цей. вцілому світський сюжет, розміщено в книзі, яку використовували для церковних відправ найвищі духовні ієрархи українського православ’я (чернігівський архиєпискол Лазар Баранович був місцеблюстителем київської митрополії, яка тоді підпорядковувалася Костянтинопольському патріархові). Ця мініатюра, як і наведені вище твори, свідчить про те, що образ українського козака (та козаків як військового стану в цілому) глибоко вкорінився в українському мистецтві XVII — XVIII століть, причому не лише у релігійному, а й у світському.\nОбрази козаків на парсунах та іконах явно перегукуються з багать¬ма «козаками мамаями» на народних картинах, нерідко й тому, що іх могли писати ті самі художники.\nПобудова пластичної композиції «мамаїв» на основі лінійно-ритмічних колових елементів є також характерною прикметою кра¬щих зразків давнього іконопису (згадаймо хоча б «Трійцю» Андрія Рубльова як найвідоміший зразок подібної творчості). Багато спільного можна знайти поміж класичними «мамаями» (наприклад, картиною «Козак-бандурист» з Національного художнього музею в Києві та іконами на кшталт «Св. Георгій Переможець» (або ж «Юрій Змієборець»).\nІкони із зображенням Юрія (Георгія) Змієборця, якого змальо¬вували верхи на коні зі списом в руці, були особливо близькими до «Мамаїв», де поряд із господарем малювали козацького коня, прив’язаного до увіткненого у землю списа. На це звертає увагу видат¬ний український мистецтвознавець Г. Логвин: «Козак Мамай — по суті той же Георгій Змієборець. Він лише зійшов з коня, зняв із себе старі бойові атрибути і убрався в народне вбрання».\nОб’єднує ці твори не лише спільність образів улюблених в народі воїнів різних історичних епох, а й близькість пластики вказаних робіт при використанні тих самих елементів (спис, як зброя воїна; наявність коня; ритмічна побудова композиції на основі кола та ін.).\nЖивописне вирішення твору «Козак-бандурист» співзвучне композиційному: загальний колорит картини стриманий, базується на варіаціях кількох головних кольорів, що надає творові монументальності та декоративності водночас; фарби згармонійовані на основі жовто-охристих (жупан) і коричнуватих (земля, бандура, дерево) відтінків. Шаровари написано синьою фарбою; коня, пляш¬ку, шаблю, порохівницю та хутряну оторочку жупану — варіаціями чорної. Червона фарба використана для зображення шапки, сумки та шкіряних постолів козака. З плином часу картина сильно потемніла, фарби на ній пожухли, тому окремі її елементи непросто побачити (зокрема, лук чи зображення коня на гербі). На цьому приглушено-тьмяному тлі особливо увиразнюється обличчя козака, яке є смисло¬вим центром картини і водночас — її найосвітленішим елементом.\nВражає майстерність, з якою це обличчя написано: тонкий прямий ніс, маленький рот. розумні очі, невелике акуратне вухо, тонкі брови, вуса та оселедець — все це створює радше ліричний, ніж героїчний образ козака. Цей народний тип парубоцької краси різко контрастує з холодно-відстороненим виразом обличчя шляхти на «сарматських» портретах (вони, як правило, зображені в повний зріст) та, до певної міри, аристократично-парадними «парсунами» козацької старшини.\nМайстерно написані невідомим художником також кисті рук козака (особливо — права, що перебирає струни бандури, і є, разом з обличчям, найосвітленішим елементом картини, створюючи з ним своєрідний світловий центр твору). Обличчя козака, безперечно, є уза¬гальненим, типізованим, схожим на обличчя «мамаїв» з вищезгаданих картин Чернігівського та Одеського музеїв. Схоже на те, що його про¬образом була якась більш давня картина, що не збереглася до нашого часу, і яку наступні художники більш чи менш вдало копіювали, беру¬чи за основу. Попри окремі недоліки, в основі твору лежить чудово збалансована композиційно фігура центральної постаті, яку оточують доповнюючі елементи, міцно з нею пов’язані.\nПопри яскраво виражену індивідуальність, в образі козака-бандуриста втілено явно узагальнений пластичний тип, як це ми маємо, наприклад, на портреті знатного військового товариша Василя Гамалії (1750-ті рр.. Національний художній музей України).\nНевідомому художникові вдалося в цьому видатному творі пере¬дати неповторну індивідуальність знатного козацького достойника і перетворити цей образ на символ українського шляхтича, на обличчі якого закарбувалася своєрідна «шляхетська маска» — гордовито підняті брови, злегка презирливий погляд, піджаті губи» .\nОб’єднує портрет Василя Гамали з образом невідомого козака на картині «Козак-бандурист» і застосування улюбленої українськими майстрами того часу схеми побудови композиції, на основі застосуван¬ня колового ритму та декоративності пластичного вирішення.\nПовторю думку Платона Білецького, «мамаї» є галереєю безіменних козацьких портретів, в яких, одначе, втілено характерні етнічні типи облич українських чоловіків. Він також неодноразо¬во звертав увагу на стилістичну близькість «мамаїв» з шедеврами українського портретного живопису XVII — XVIII ст. доби козацького бароко, для яких характерним є: «прагнення до ясності композиції, усвідомлення найістотнішого у формі, кольорі, виразі обличчя», що обмірковано досягається «за допомогою лінійного, кольорового і світлотіньового ритму». Білецький зауважує, «не важко помітити, що рух головних ліній композиції спрямований по колу... Застосування кола як основи композиційної схеми було улюбленим засобом українських майстрів XVII — XVIII ст.»\n2010-05-02 08:36:51 boluhpoltava БОЛЮХ Микола\n2010-06-19 09:33:18 vitaly Ермолаев Виталий\nАлександр, очень нравятся козаки Мамаи. (это копии, как я понимаю). Мы сейчас в Москве начинаем готовить проект "Парсуна". Ваши работы, если они есть в наличии, очень подошли бы.


Розлучення. Коли примирення ще можливе | Лінія життя\nБудьте слухняні Слову Божому і просіть у Бога мудрості на шляху примирення з чоловіком (дружиною).\nЯкщо ваші стосунки зіпсувалися, ви на межі розлучення або розлучення вже фактично сталося, необхідно пам'ятати, що Бог не сприймає юридичне розірвання браку як акт розриву духовного зв'язку "одного тіла", яким є подружжя в шлюбі. Бог повстає проти розлучень. Немає причин, щоб не любити один одного. Ісус заповідав нам "любити ближнього свого" незалежно від того, як цей ближній відноситься до нас.\nДовіртеся Господеві, чекаючи Його допомоги в ситуації, що створилася. Будьте слухняні Слову Божому і просіть у Бога мудрості на шляху до примирення з чоловіком (дружиною). Передусім, необхідно сповідувати ваші гріхи відносно партнера (недолік поваги, любові, турботи, себялюбство і так далі) і покаятися в них. Після цього пробачте партнера. Якщо була зрада (насильство або що-небудь подібне) і пробачити дуже важко, то просіть допомоги у Господа. Його любов допоможе вам зробити це.\n"Якщо ж у кого з вас бракує мудрості, нехай просить у Бога, що всім дає просто і без докорів, - і буде вона йому дана. Але нехай просить із вірою, без жодного сумніву" (Як. 1:5-6).\nЯкщо ніхто з вас ще не уклав новий брак, докладіть усі зусилля для відновлення стосунків, прагнучи при цьому до порятунку вас обох заради загального блага, а не до особистого благополуччя і задоволення ваших егоїстичних бажань. Тому не варто наполягати у тому випадку, коли чоловік (дружина) категорично відмовляється повернутися. Якщо в конфлікті замішаний хтось ще, моліться за їх пробачення і порятунок Богом.\nВи і ваша сім'я дуже важливі для Бога. Якщо ви є християнином, народженим наново, приготуйтеся зробити односторонні кроки до примирення. Можливо, збереження сім'ї буде єдиною можливістю для порятунку вашого невіруючого подружжя.\n"Звідки знаєш ти, дружино, чи не спасеш чоловіка? Або звідки знаєш, чоловіче, чи не спасеш дружини?" (1 Кор.7:16)\nНаступна стаття: Чи існують Біблійні підстави для розлучення?


Пропорції людини. цікаві факти\nОстаннє оновлення: 28 липня 2019\nРозміри і форма тіла кожної людини генетично запрограмовані. Під пропорціями тіла мається на увазі співвідношення розмірів окремих частин тіла. І ось що цікаво:\nДовжина витягнутих рук дорівнюватиме зросту.\nТри долоні дорівнюють стопі, шість долонь становлять один лікоть, чотири лікті - зріст людини.\nЯкщо ви розставите ноги так, щоб відстань між ними дорівнювала 1/14 людського зросту, і піднімете руки таким чином, щоб середні пальці виявилися на рівні маківки, то центральною точкою тіла, рівновіддаленою від усіх кінцівок, буде ваш пупок.\nМаса мозку людини становить 1/46 загальної маси тіла (порівняйте - у слона мозок важить всього 1/560 від маси його тіла).\nШкіра людини в середньому складає близько 2 квадратних метрів. Її необхідно знати при призначенні деяких лікувальних процедур і ліків. Для розрахунку поверхні шкіри медики користуються формулою: поверхня тіла дорівнює (вага тіла х 4) + 7.\nПропорції голови визначають наступним чином. Лобову частину голови охоплюють середнім і великим пальцями: якщо ширина голови від однієї скроні до іншої відповідає відстані між кінчиками пальців, то пропорції голови правильні.\nРозмір нігтя повинен відповідати розмірам пальців, займаючи близько 50% від площі верхньої фаланги пальця і при цьому його довжина, повинна перевищувати ширину на 10%.\nРіст нігтя за один місяць становить від 2,5 до 4 мм і залежить від віку і стану здоров'я людини.\nПовне виростання нігтя відбувається за 4 - 5 місяців.\nВідстань від верхньої частини грудей до маківки становить 1/6 зросту.\nВідстань від ліктя до кінчиків пальців - 1/5 зросту.\nЗгідно з канонами Полікліта, окружність талії панянки повинна бути вдвічі більшою за її шию. Окружність гомілки має дорівнювати шиї, а окружність стегна - має складати півтора кола гомілки. Відстань від п'ят до талії має відноситися до довжини тіла як 2:3. З урахуванням таких пропорцій створювалися класичні античні статуї.


Водія, котрий збив пішохода та зник з місця ДТП, затримали - Про все - новини тернополя та області\nВодія, котрий збив пішохода та зник з місця ДТП, затримали\nНа Полтавщині працівники ДАІ затримали водія, який травмував пішохода та зник з місця пригоди. Про це УНН повідомили у прес-службі ДАІ МВС.\n11 серпня в місті Червонозаводське Лохвицького району невстановленим автомобілем було скоєно наїзд на пішохода, який рухався краєм проїжджої частини.\nВнаслідок дорожньо-транспортної пригоди 27-річний місцевий мешканець отримав струс головного мозку, рвані рани голови, перелом правої гомілки та доставлений до Лохвицької центральної районної лікарні. Автомобіль, що здійснив дорожньо-транспортну пригоду, залишив місце події і зник в невідомому напрямку.\nПрацівники ДАІ негайно розпочали пошуки водія та транспортного засобу, який скоїв наїзд на людину.\nЧерез деякий час у лісовому масиві поблизу села Млини, представники Державтоінспекції виявили автомобіль «ВАЗ» з механічними пошкодженнями характерними для ДТП. Правоохоронці одразу ж з’ясували, кому належить легковик та відправилися до його власника, за адресою проживання. Господаря вдома не було.\nУже наступного дня, близько дев’ятої години ранку інспектори ДАІ застали вдома горе-водія. 34-річний місцевий мешканець пояснює свій вчинок шоковим станом.\nЗа даним фактом відкрито кримінальне провадження за частиною 1 статті 268 Кримінального Кодексу України. Санкція цієї статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.\nЧому у Тернополі протікають дахи? В Ясинуватій бойовики підірвали міст


«Вінець безшлюбності»: жіночі імена, які заважають вийти заміж і знайти справжнє щастя – Особлива\n«Вінець безшлюбності»: жіночі імена, які заважають вийти заміж і знайти справжнє щастя\nДеяким дівчатам може довго не щастити в особистому житті не через характер чи зовнішність, а через ім’я. що накликає на власницю «вінець безшлюбності». Усього таких імен п’ять.\nЧасто Тамара досягає великих успіхів у роботі та навчанні, але в любовних стосунках їй не щастить. Ця жінка – вкрай ревнива особа, до неї необхідно шукати особливий підхід, з чим добра частина чоловічого населення не справляється.\nЯк правило, проблеми з особистим життям бувають у дівчат, чиє ім’я Інга. Сьогодні їм потрібне одне, а завтра – докорінно інше. Це не дає їм реалізувати себе як особистість.\nЗа енергетичною складовою Людмила дуже вольова і сильна жінка, але «приречена». Вона завжди вимагає, щоб все було ідеально, не зазнає будь-яких недоліків.\nМаргарита це той тип жінок, любовні стосунки яких часто закінчуються на негативній ноті. Як правило, з самого дитинства вони мають важкий характер, відрізняються різкістю, їм властиві необдумані вчинки. Саме це й відштовхує чоловіків.\nЧоловіча енергетика імені приваблює протилежну стать. Але за своєю енергетикою це ім’я не уособлює сімейний затишок. Олександра – та жінка, яка відкривається чоловікові надто рано. Вона також вважає за краще тримати лідерські позиції у стосунках, любить бути головною, що подобається не всім.\n– Я знаю, що у вас такі гроші, – одна мамина фраза змінила все в житті Маші. Заплати чи стань чужою. Якщо говорити коротко, то саме такою виявилася суть питання. Можливо, їй і нема чого втрачати. Вона завжди була для мами і сестри трохи чужою\nТри знаки Зодіаку, які стануть ідеальними чоловіками


Міжнародний день світлофора та День устриць: що святкують 5 серпня - АСС\nМіжнародний день світлофора та День устриць: що святкують 5 серпня\n05 Сер 2021 о 06:26\nСьогодні, 5 серпня, святкують Міжнародний день світлофора, в США – День Колорадо. Також відзначають жартівливі дати: Свято тверезого водія, День прихильників Майкла Джексона та День устриць. Про це пише ІнформАгентство АСС з посиланням на ТСН.\nВ урочищі Сандармох вшановують пам’ять жертв «Великого Терору» 1937 року. Початок «Великого Терору» позв’язують з затвердженням 31 липня 1937 року Політбюро ЦК ВКП(б) проекту оперативного наказу № 00447 НКВС СРСР «Про операцію з репресування колишніх куркулів, кримінальників й інших антирадянських елементів».\nУ ці дні заарештували 28 100 українців, а 6 800 осіб розстріляли.\n5 серпня за церковним календарем відзначається дата пам'яті святого Трофима і ще 14-ти мучеників, які стали жертвами переслідувань християн в кінці III – початку IV століть, влаштованих імператором Діоклетіаном у III-IV ст.\nДень ангела святкують: Анна, Андрій, Михайло, Віталій, Федір та Трохим.


Hromada | ВІД САНКЦІЙ ДО ВИРОКУ 🇺🇦\nВІД САНКЦІЙ ДО ВИРОКУ 🇺🇦\nThursday, Apr 1, 2021 (updated)\nПишу цей текст після повернення з протестної акції, учасники якої вимагали звільнення активіста одеського Євромайдану Сергія Стерненка, відставки генерального прокурора Ірини Венедіктової і негайного проведення судової реформи. При цьому більшість учасників цієї акції, яка пройшла біля офісу Володимира Зеленського, ще недавно палко підтримували рішення глави держави про припинення мовлення проросійських телеканалів і про персональні санкції проти кума Путіна Віктора Медведчука, його дружини і оточення політика. І все це дозволяє зробити висновок, що останній місяць зими – один з найбільш бурхливих у новітній політичній історії України. Буквально за кілька тижнів ситуація в країні в буквальному сенсі слова переверталася.\nПерші санкції РНБО були спрямовані проти депутата від ОПЗЖ Тараса Козака, номінального власника телевізійного холдингу, який всі в Україні називають «телеканалами Медведчука». В результаті три телеканали, на які спирався у своїй політичній діяльності Медведчук і які були справжнім пропагандистським рупором як його партії, так і Кремля, зникли з українського телевізійного ефіру. Але тоді ці санкції не торкалися Медведчука безпосередньо, бо ж він не був ані формальним власником телеканалів, ані власником авіаційного парку «своїх» літаків, на використання яких також було накладено арешт. Однак, наступні санкції стосувалися вже безпосередньо бізнесу Медведчука і його дружини, а секретар РНБО Олексій Данілов говорив про підтримку терористів. «За 14 кілометрів від нашого кордону, на території Російської Федерації знаходиться один з нафтопереробних заводів, яким володіють Медведчук разом зі своєю дружиною і Козак, теж разом зі своєю дружиною. І поставки нафтоматеріалів здійснюються на територію терористів, які вбивають наших бійців» – підкреслив Данілов у телевізійному ефірі незабаром після оприлюднення рішення РНБО.\nЩе після оприлюднення перших санкцій – проти Козака і «його» телеканалів – спостерігачі в Києві підкреслювали, що президент України Володимир Зеленський кинув персональний виклик Віктору Медведчуку і опосередкований – його покровителю Володимиру Путіну. Але тоді можна було говорити не про самого Медведчука, а про його інформаційні ресурси. Зараз же під ударом вся бізнес-імперія головного лобіста російських інтересів в Україні.\nОсобливої підтримки в українській еліті Медведчук в своїх спробах захиститися не знайде. Кажуть про його серйозні конфлікти з олігархом Рінатом Ахметовим – підприємець на недавніх президентських і парламентських виборах віддав перевагу не ОПЗЖ, а іншій політичній силі, яка не добилася, втім, реального успіху. У своїй партії у Медведчука, колишнього голови адміністрації президента Леоніда Кучми, конфлікт з колишнім головою адміністрації президента Віктора Януковича Сергієм Льовочкіним, класичним «сірим кардиналом» української політики. Але зате у Медведчука є захисник поза Україною. Це Путін.\nІ головне питання, яким задавалися всі спостерігачі після рішення про санкції – як все ж таки заступиться Путін за свого давнього прихильника і кума. Адже не відреагувати – поставити під сумнів всю кремлівську «могутність». І аж ніяк не тільки в Україні. Очевидно, не випадково першим питанням засідання РНБО, на якому розглядалося запровадження нових санкцій, було обговорення ситуації на Донбасі, де ситуація стала загострюватися відразу ж після попереднього санкційного указу Зеленського.\nАле в тому, що все зведеться саме до загострення, я особисто не був упевнений. Адже мета Путіна – «покарати» Зеленського, зменшити його політичний вплив, ще краще – посварити із патріотичним табором, представники якого підтримали рішення про санкції проти телеканалів Медведчука. А якщо починати нову ескалацію, тим більше війну, це призведе до згуртування суспільства навколо політичного керівництва країни. Ні, я очікував від Кремля якогось іншого ходу, який повинен призвести до політичної дестабілізації.\nІ цей хід не змусив себе чекати. Після оголошення вироку активісту одеського Євромайдану Сергію Стерненку почалася справжнісінька політична криза. Стерненка, активіста и блогера, відомого своєю безкомпромісною критикою влади і при Порошенку, і при Зеленському засудили до 7 років ув’язнення у справі про викрадення місцевого депутата Сергія Щербіча ще у 2015 році. Очевидних доказів того, що мова йде саме про викрадення, на процесі так і не було надано. Зате увагу спостерігачів привернули як особистість потерпілого, так і особа судді, який виніс вирок. Щербіч був депутатом від проросійської партії «Родіна» Ігоря Маркова. В українському політичному контексті проросійськими, зазвичай, називають і Партію Регіонів колишнього президента Віктора Януковича, і ОПЗЖ Віктора Медведчука. Однак «Родіна» – це сторожові пси Путіна. Марков називав регіоналів зрадниками і «власівцями», коли Янукович намагався домовитися з Євросоюзом, був прихильником «народних республік» Донбасу і, навіть, виявився поруч з російським актором і шовіністом Ігорем Пореченковим, коли той обстрілював українських воїнів з окупованих територій. Активну роль у діяльності одеського Антимайдану грав, зрозуміло, і Щербіч, який привозив до Києва «тітушок». А після Майдану був одним з організаторів блокади військової техніки – для того, щоб перешкодити українським військовим виїхати на позиції. Не менш цікавою є і біографія судді Віктора Попревича – до війни він жив у Донецьку і прославився там тим, що прикрасив двір свого будинку бюстами Леніна і Сталіна. Ну і звичайно, дата винесення вироку – 23 лютого, російське мілітаристське свято. Як навмисне ...\nДумати, що патріотична громадськість не сприйме вирок як явне знущання над справедливістю і не звинуватить у потуранні президента, було б наївним. Тим більше, що прізвище Зеленського першим в суді назвав сам Стерненко, який відразу ж після оголошення вироку зателефонував президенту і «подякував» йому. Звичайно, можна було б сказати, що Зеленський тут взагалі ні до чого – але про те, щоб громадяни вважали, що президент впливає на все, що відбувається в країні, подбав сам Зеленський. Можна стверджувати, що так і виглядає справедливість: сьогодні караємо Медведчука, завтра – Стерненка, тому що такий закон. Але для поваги до закону потрібна довіра до влади і до судової системи. А її, цієї поваги немає – та й звідки вона візьметься, якщо навіть кредитори з МВФ відмовляють Україні в грошах через загальмовану владою Зеленського судову реформу?\nУ цій непростій історії є ще й очевидний політичний аспект. Влада, яка має прийняти ще чимало непопулярних рішень, повинна хоча б на когось спиратися. У 2019 у Зеленського був величезний, але дуже різношерстий електорат. За нього голосувала проросійська частина виборців, упевнена, що новий президент – «свій хлопець» і обов’язково домовиться з Путіним. Голосували і деякі з патріотів, які розраховували, що Зеленський покінчить з корупцією і приведе до влади нових людей. Ну і голосували люди, яким не до великої політики, але які просто хотіли краще жити.\nПроросійський електорат в шоці від закриття «своїх» телеканалів і санкцій проти Медведчука. Патріотичне співтовариство – і аж ніяк не тільки прихильники колишнього президента Петра Порошенка, якого Стерненко в минулому жорстко критикував – обурене вироком, почалися перші відставки з президентського офісу, а лист із закликом провести публічний і прозорий процес у справі Стерненка і з критикою вироку і судді підписала група депутатів від правлячої партії «Слуга народу». Але ж прихильники націонал-демократів – це і є та сама активна частина суспільства, яка виходить на Майдани.\nНу і, нарешті, виборці, які розраховували, що будуть жити краще, стикаються з одним соціальним провалом влади за іншим. А є ще більш приголомшливий провал, який будуть розсьорбувати всі українці незалежно від їх політичних уподобань – провал з вакцинацією. Це теж головна новина лютого – вакцинація ніби почалася, але прийшла тільки перша партія вакцин – й те тільки після поїздки міністра охорони здоров’я до Індії.\nІ ось тут виникає просте запитання – а на кого, власне, збирається спиратися влада, якщо вона з усіма воює і нікому не може догодити? Можна було б, звичайно, сказати, що це просто така захоплююча політика – викликати на себе вогонь з усіх боків. Ну а хіба це не та сама дестабілізація, яка дозволить президенту Росії радісно потирати руки і вважати, що він «покарав» Зеленського, який відмовився від принизливої капітуляції перед Кремлем і закриває проросійські рупори?\nYurii Sushkov 1 0 +1\n2021-04-05 05:51:09 -0700


Марк Рютте — Вікіцитати\nМарк Рютте (нід. Mark Rutte; нар. 14 лютого 1967, Гаага, Нідерланди) — нідерландський політик, лідер Народної партії за свободу і демократію. Прем'єр-міністр Нідерландів з 14 жовтня 2010 р.\nЯ маю впевненість в мудрості Нідерландів. Я думаю, що більшість проголосує «за» на референдумі 6 квітня, в інтересах розвитку торгівлі та стабільності в Європі. — Про референдум щодо Угоди про асоціацію Україна-ЄС 6 квітня 2016 року.\nЦя угода не про членство в ЄС, не про гроші та не про безвізовий режим. — Про Угоду про асоціацію Україна-ЄС.\nУкраїна поза ЄС, але на краю Європи. Ми зацікавлені в стабільності в цій країні, в розвитку економіки та верховенстві права.\nРосія окупувала частини країни і завдали значної шкоди в інших частинах. Говорити, що це спровокував ЄС, це перевернути суть. — Заперечивши тезу опонентів, що Угода про асоціацію сприятиме роз'єднаності України.\nМи не хочемо поспішати, щоб нас підганяли, закон про референдум дуже чіткий, і ми будемо дні, тижні, крок за кроком переглядати цю угоду з Україною, щоб задовольнити всі сторони — і на національному, і на європейському рівнях. — Про результати Консультативного референдуму Нідерландів щодо асоціації України і ЄС.\n↑ а б в г Голландці проголосують за асоціацію - прем'єр Нідерландів\n↑ Корреспондент. ЦИТАТА ДНЯ. 7 КВІТНЯ 2016\nОтримано з https://uk.wikiquote.org/w/index.php?title=Марк_Рютте&oldid=107160\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 18:57, 8 лютого 2021.


До Дня Святого Валентина: кременчужанок обікрали на повну | Вісник Кременчука\nДо Дня Святого Валентина: кременчужанок обікрали на повну\nКрадії полюють за речами, які належать жінкам.\nУ 24-річної матусі, як проживає на вулиці Московській, викрали дитячий візочок. Жінка залишила його у під’їзді 10 лютого. Близько 13:00, вона виявила відсутність візочку. Жінка звернулася до поліції і оцінила суму збитків у 2000 гривень.\nКрім цього, на вулиці Горького у 31-річної жінки з квартири викрали два пилососи та два телевізори. Сума збитків для жінки сягнула 15 000 гривень. До помешкання невідомі проникли пошкодивши вікно. Це сталося 12 лютого, близько 18:30.\nЗа двома справами правоохоронці порушили кримінальні провадження за статтею про крадіжку.\nВсе по темі: День Святого Валентина жінки крадіжки\n10 Лютий, 2019 11:03


Розповіли, чому не карають водіїв на пішохідній вулиці Луцька | ВолиньPost\nВідколи запрацювала Патрульна поліція Луцька, питання пішохідної вулиці Лесі Українки є відкритим та болючим. Люди справедливо обурюються, чому тут їздять автомобілі.\nА відповідь доволі проста – бо на це немає жодних заборон, - інформує прес-служба патрульної поліції Луцька.\n«Сьогодні наш екіпаж моніторингу обстежив усі ділянки біля вулиці Лесі Українки і виявив мінімум 6 заїздів туди, і за це не можна буде притягнути до відповідальності, бо жодних заборонних знаків там не було», - розповів для Служби інформації каналу «Нова Волинь» керівник Патрульної поліції Луцька Олександр Вовченко.\n«Наш відділ безпеки дорожнього руху отримав «у спадок» всі попередні погодження і зараз розбирається з ними. Ми обов’язково сформуємо свої пропозиції до органу місцевого самоврядування, так само ми готові погоджувати розміщення відповідних дорожніх знаків чи технічних засобів, які б унеможливлювали в’їзд на пішохідну вулицю.\nАле ж необхідно розробити відповідні схеми, виділити кошти, погодити це з громадськістю. Наразі ж ми не маємо підстав оформляти адміністративні матеріали на водіїв, які проїжджають по Лесі Українки чи паркуються там. До того ж, самі учасники дорожнього руху часто псують майно та нищать ті обмежувачі, які були встановлені міською радою», - сказав Олександр Вовченко.\nТеги: штраф, водій, Олександр Вовченко\nВася ветеринар 09 листопад, 2017, 17:46\nзнака СТОП не має є «Проїзд без зупинки заборонено»\nЖитель 09 листопад, 2017, 18:04\nБоже бережи цю країну від дибілів. Значить мало того що це пішохідна вулиця, мало того що вона має відповідні документи, мало того що вона на картах пішохідна вже роками. Зате якийсь василь в кепчику нічого не бачить. А може справа в суддях які там свої авто ставлять, може саме в цьому справа.\nВ Україні змінили закон про держслужбу\n09 листопад, 2017, 17:14\nУ Луцьку затримали агресивного молодика з наркотиками\n09 листопад, 2017, 16:55\n27 листопад, 2018, 16:57


Франко Іван Якович Борислав сміється — C. 7 - ЗНО Екзаменаційні твори\nФранко Іван Якович Борислав сміється — C. 7\nХотячи їхати до Львова, треба було возом їхати до Стрия, бо аж відтам ішла залізниця до Львова.\nПроходячії через великий покій, Герман зирнув набік і побачив Леона, котрий усе ще сидів на кріслі, мов на терню, чув розмову, переривану наглими вибухами плачу або хлипання, але все ще не знав, що таке сталося з його «сусідами» і що воно значиться. Герман аж тепер пригадав собі Леона, про котрого за криком жінки та власним нещастям зовсім був позабув.\n— А, коханий сусідо, — сказав він, зближаючись до Леона, — даруйте, але нещастя…\n— Боже, що з вами сталося? — скрикнув Леон. — Ви бліді як полотно, дрожите, ваша жінка плаче, що се таке?\n— Ех, і не питайте, — сказав стиха Герман, — нещастя, мов грім з ясного неба, спало на наш дім, і то так несподівано, що я ще й досі не знаю, чи то все мені сниться, чи дійсна правда.\n— Але кажіть же, боже мій, — і нема ніякої ради?\n— Яка на те рада! Хто воскресить мертвого!. Пропало, пропало моє щастя, моя надія!\n— Отак! Мій син, мій Готліб, не жиє вже!\n— Готліб! Що ви кажете? Чи се може бути?\n— Пише зі Львова його принципал, що пропав десь. Кілька днів не мож було відшукати й найменшого сліду, аж вкінці поліція найшла його одіж в корчах на Пелчинській горі.\n— Ні, тіла не найдено.\n— Ах, то, може, ще він жиє!\n— Тяжко, коханий сусідо! Я й сам так думав зразу. Але далі, розваживши його характер і все… все… я стратив надію! Ні, не бачити вже мені йоте, не бачити!.\nАж тепер, коли Герман улегшив своє серце тим оповіданням, з його очей потекли сльози. Він хоть і знав, що син його був зіпсутий і напівбезумний, все-таки знав також, що се його єдиний син, нащадник його маєтку. А ще саме нинішнього дня Леон вколисав був його серце такими солодкими надіями. Він починав уже думати, що хоть і сам Готліб не поправиться, то, може, гарна, розумна жінка, Фанні, зуміє бодай здержувати його примхи, взвичаїти його поволі до спокійного, розумного життя. А тепер нараз усе пирсло, мов булька на воді. Послідні ниточки любові вітцівської і сильні ниті самолюбства в його серці заболіли нараз — і він заплакав. Леон кинувся потішати його:\n— Ах, коханий сусідо, не плачте! — говорив він. — Я знаю напевно, що ваш Готліб живий, що ще будете мати з нього потіху. Лиш не дайтеся підточувати тузі. Твердості, відваги! Нам, людям сильним, капіталістам, стоячим напереді свого часу, треба все бути твердими і незрушимими!\n— Що мені з того? — відказав він сумно. — Пощо мені тепер сили, капіталу, коли нема кому ним користуватися. А я — застарий уже!.\n— Ні, не тратьте надії, не тратьте надії! — вговорював Леон, — Лиш швидко їдьте до Львова, — я вам ручу, що вам удасться його відшукати.\n— О, коб-то бог дав, коб-то бог дав! — скрикнув Герман. — Правда ваша, поїду, мушу віднайти його, живого чи вмерлого!\n— Ні, не вмерлого, а живого, — підхопив Леон. — І вже не лишайте його там, у того якогось купця, а привезіть сюда, всім нам на втіху, на радість! Так, коханий сусідо, так!.\nВ тій хвилі створилися двері зо спальні і до покою ввійшла Рифка, ще заплакана і вся червона, мов грань, її товсте, широке лице спалахнуло гнівом, коли побачила Леона. І Леон собі ж почувся якось не в своїй тарілці, коли побачив Германиху, високу, товсту і грізну, як жива кара божа. Але, криючи своє замішання, він в пересадній чемності підбіг до неї, вклонився, протягнув лице для вираження смутку і вже отворив уста, щоб заговорити, коли Германиха, згірдно оглянувши його від стіп до голови, коротко, але голосно спитала:\n— А ти чо ту хочеш, заволоко?\n— Справді, ласкава пані, дуже мені жаль, що я в таку невластиву пору…\n— Але я питаю, чого ту потребуєш? — крикнула Рифка і глянула на нього з таким гнівом і погордою, що Леонові аж страшно зробилося, і він мимоволі мотнувся взад.\n— Але ж перепрашаю, — сказав він, ще не тратячи відваги, — ми ту от з вашим мужем, а моїм дорогим товаришем, укладали плани, — ах, які хороші плани, о нашій будущині, — і я вірю твердо, що бог нам допоможе діждати ще їх справдження!\n— Вам? Бог допоможе? Людоїди якісь, дводушники! — воркотіла Рифка, а далі, немов оснувата, підоймила затиснуті кулаки вгору і кинулась на перепудженого Леона.\n— Не підеш ти ми з дому, душогубе! — кричала вона. — Ти ще смієш роздирати моє серце, говорити мені свої дурниці, коли мій син через вас і ваші прокдяті.; гроші зо світу пропав!. Проч ми з хати! Проч! А як ще раз поважишся ту вказатися, то ти видру ті безвстидні, гадючі очі! Розумієш?.\n— Але ж, жінко, Рифко, — вмішався Герман, — що тобі сталося? За що ображаєш нашого доброго сусіда? А чень, воно ще все не так, чень, наш Готліб жиє і все те, о чім ми говорили, може сповнитися?\n— А хоть би й так було, — крикнула вона, — то я волю десять раз побачити його мертвим, ніж бачити отсього поганина своїм сватом! Ні, ніколи, доки я жию, ніколи того не буде!\n— Боже, тота жінка справді здуріла! — воркотів він. — І вона мала бути свекрухою моєї Фанні? Таже вона, гадина сороката, заїла б її за один день! Щастя моє, що так сталося, що того… їх сина десь вирвало! Тьфу, не хочу мати з ними ніякого діла!.\nТак Леон воркотів і спльовував дорогою. Йому аж тепер стало розумно, чому прочі багачі уникають Германа, нерадо бувають в його домі і, крім торгових та грошових, не мають з ним ніяких зносин. Але все-таки прикро було Леонові, що так сталося: жаль йому було тих блискучих надій і планів, котрими недавно й сам - упивався. Та тільки ж голова його плідна була на такі плани, а коли розпався один, він не довго жалував за ним, але швидко хапався другого. І тепер він живо покинув недавні мрії і старався вжитися в тоту думку, що «працювати» йому надалі не у спілці з Германом, але самому, без Германа або й против Германа. «Против! А! — думав він. — До того, певно, незадовго всилує мя й сам Герман, буде тепер старався ще більше шкодити мені».\nЛеон і сам не знав, для чого се видалось йому конечним, щоб Герман тепер мусив ворогувати з ним. ін і сам перед собою не був би одверто признався до того, що перекидав на Германа свою думку, що в серці його закипає якась дика неприязнь до Германа за образу, дізнану в його домі, за обалення його блискучих планів. Леон і сам собі не признавався, що се він іменно рад би був тепер шкодити Германові, показати йому свою силу, «навчити його розуму». Він не входив в причини, але вдумувався тільки в саму боротьбу, старався наперед представити собі її тисячні случайності, підходи, невдачі, щоб завчасу против них забезпечитися, щоб Германові впоперек дороги навести як мож більше завад і некорисних обставин. І в міру того як хід його ставався повільніший, він чимраз глибше затоплювався в свої думки, чимраз тяжчі невдачі і страти наводив на Германа, упокорював того товстенького, спокійного, мов муром обведеного, багача, наводив на нього тривогу, аж вкінці — перед самим входом до дому — обалив його зовсім і враз з його скаженою жінкою вигнав з посліднього закутка — з дому на Бориславськім тракті.\n— А, так вам треба! — шепнув він, немов радуючись їх розпуці, — Аби-сь знала, чарівнице, як мені видряпувати очі!\nВ той самий час, коли Леон, затоплений в своїх мріях, радувався з цілковитого упадку дому Гольдкремерів і забирався до обраховування користей, які спадуть на нього з тої великої побіди, Герман сам в кареті вихром імчав улицями Дрогобича на Стрийський тракт. Він був іще зовсім блідий лицем, хвиля від хвилі почував якийсь холод за спиною і легку дрож в тілі, а в голові його думки мутились, і перевертались, мов вода на млиновім колесі. Нещастя впало на нього так несподівано, та й ще нещастя таке дивне та непрослідиме, що він вкінці порішив — не думати нічогісінько і ждати терпеливо, що з того усього вийде. Він постановив собі пробути кілька днів у Львові і ужити всіх можливих способів, щоби винайти сина і вияснити всю справу, чому і куди вів пропав. За кілька днів він мусив їхати до Відня, куди його один торговий приятель телеграмою зазвав для залагодження важного діла, тикаючого нафтового промислу в Бориславі. Коли б, отже, в тих кількох диях не удалось йому у Львові добитися свого, то він рішив лишити справу в руках поліції, а сам таки їхати до Відня. Правда, жінка не казала йому вертати без сина, живого чи мертвого, — а о їзді до Відня в «нафтових» ділах вона й чути не хотіла, — але що жінка розуміє! Або ж то вона знає, що Герман хоть буде сам у Львові, а Готліба може й не відшукати, а гроші і без нього своє зроблять, коли ще можна що-небудь зробити.\nФранко Іван Якович Борислав сміється — C. 7:\n« Українка Леся «Моя люба зоря ронить в серце мені…»\nГаррі Гаррісон Білл - герой галактики — C. 15 »


Календула в саду може виконувати безліч функцій: вона прекрасно оживляє ландшафт, оздоровлює грунт і поповнює запаси лікувальних трав на зиму. Давайте розберемося з агротехнікою вирощування з насіння календули, визначимося з термінами коли її садити в грунт або на розсаду.\nКалендула: опис рослини, види і сорти\nКалендула (Calendula), або по-простому нігтики – трав’яниста рослина родини Айстрових. В роду налічується близько 20 видів, серед яких добре відома календула польова (C. arvensis), а в садівництві з середніх століть використовується календула лікарська (C. officinalis).\nКалендула лікарська – красивий і невибагливий золотисто-жовта квітка, яким часто прикрашають клумби, і оформляються букети. У дикому вигляді вона зустрічається в середземноморському регіоні, але отримала широке поширення в багатьох країнах, де її вирощують як декоративну і лікарської рослини. У Росії селекціонерами переважна увага приділялася виведенню сортів з лікувальними властивостями.\nСтебла ребристі, покриті липким залозистими волосками, добре облистнені. Листки чергові, довгасті, підстава серцеподібне. Верхні листки – сидячі, нижні – з черешком. Листя опушені ворсинками. Суцвіття – кошики, розташовані на кінцях численних розгалужень куща. Діаметр – 4 см (у немахрових) до 10 см (у махрових форм).\nКалендула є холодостійким рослиною (переносить негативні температури до -5), невибагливим у вирощуванні, стійких до захворювань. В залежності від висоти рослини, сорти нагідок підрозділяють на низькорослі (не вище 25 см), середньорослі (від 30 до 45 см) і високорослі (від 0,5 до 1 м). Квітки бувають звичайними і махровими. Наводимо далеко неповний перелік сортів календули:\nНазва сорту Забарвлення суцвіть Висота в см\nПрості (звичайні) календули\nДіана жовто-оранжеві 50-55\nІндіан Принц жовтогарячі 60\nВечірня зоря кремово-абрикосові пелюстки, з оборотної сторони пофарбовані в контрастний червоний колір до 50\nМахрові і напівмахрові календули\nГамлет Помаранчеві з темно-коричневою серединою 50-60\nГолдбол золотисто-жовті 65-70\nГолдгельб золотисто-жовті 50-60\nГейша яскраво-червоні, помаранчеві 50-60\nЗолоті кулі золотисто-жовті 50-60\nКороль Лимон лимонні 50-60\nЗелене серце забарвлення жовте з краю, що переходить в помаранчевий до центру, серцевина – незвичайного зеленого відтінку 50-60\nСонце Єгипту яскраво-червоні з чорною серцевиною 60\nЛимонні кулі лимонні (жовто-зелене) 50-60\nРадіо помаранчеві зі скрученими пелюстками, за формою нагадують жоржин 50-60\nТач оф Ред кармінні з темною серединою і червоними штрихами на пелюстках 40-45\nШовковий Шлях лососево-рожеві 40\nГрупа Каблуна – анемоновидная форма з незвичайною серцевиною з трубчастих квіток\nКаблуна Голдгельб жовті до 50\nКаблуна Оранж жовтогарячі до 50\nГрупа Гітана – компактні квіти з махровими суцвіттями невеликого діаметру\nОранж Гітана помаранчеві з темною серцевиною 30-35\nФієста Гітана змішана забарвлення суцвіть 30-35\nПатіо змішана забарвлення суцвіть 30-35\nДля вирощування підходять будь-які ґрунти, проте красиво цвіте на сонячних, помірно зволожених місцях. При недостатньому освітленні відбувається витягування рослин, і квітки стають блідими. Хоча, як підказує досвід, розріджена півтінь в зоні молодого плодового саду цілком годиться.\nАле найпочесніше місце у нас в саду для нігтиків – це город. У них маса корисних властивостей, і їх фітонциди благотворно впливають на фітосанітарні властивості грунту. Тому восени ми їх ні в якому разі не зрізаємо, в зиму вони йдуть так само як сидерати. Хороша також календула на городі від шкідників – вона захищає картоплю від колорадського жука, її «не люблять» павутинні клещики. Щоб нігтики сильно не тіснили овочеві культури, ми зазвичай садимо низькорослі сорти групи Гітана.\nКоли і як садити календулу\nРозмножується календула насінням, які сіють навесні або восени відразу в землю на відстані 30 – 40 см одне від іншого, заглиблюючи на 2 – 4 см. При такому способі посіву цвітіння починається через 50 – 80 днів, а для раннього цвітіння використовують розсадний спосіб. Перед тим, як садити календули, насіння рідко замочують або стимулюють – адже насіння у рослини великі, і схожість не втрачається 5 років.\nЯкщо квіти вирощують для зрізання, насіння сіють з березня по квітень; при вирощуванні для клумб строки посіву переносять на кінець лютого – початок березня. Грунт для посіву складається на 50% з торфу, 30% перегною, куди додаються, вапно, пісок. За тиждень до висадки в грунт розсаду гартують і висаджують, коли зникне загроза заморозків. Але й затягувати з посадкою розсади у відкритий грунт не варто – слабкі весняні і осінні заморозки вона переносить.\nДогляд за рослиною нескладний: своєчасно поливати, мульчувати грунт, підгодовувати розчином бур’янових настоїв. Рясне цвітіння виходить за рахунок утворення безлічі пагонів. І щоб зберегти декоративний вигляд куща, регулярно видаляйте відцвілі суцвіття і пошкоджені листки. Це збільшить тривалість цвітіння.\nЗбір насіння проводять з серпня по вересень. Коли вони дозрівають, то обсипаються з кошички. Тому краще поступово їх збирати, по мірі дозрівання. Насіння для посадки зберігають у паперовому пакетику. А зайвих насіння і коробочок готують настоянки та мазі – у нагідок яскраво виражені бактерицидні властивості, широко використовуються в народній медицині.\nЄ, до речі корисна народна прикмета:\nНігтики розгорнуть свої віночки рано вранці – до ясної погоди, якщо пізніше – то буде дощ, гроза.\nКалендула в дизайні саду і для зрізання\nДля вирощування в горщиках використовують низькорослі сорти з поодинокими суцвіттями, для терас і балконів розводять сорти з численними суцвіттями. Квіткових клумб і рабаткам підходять середньорослі сорти, а високорослі нігтики розводять на зрізання і для прикраси масивів.\nВирощуючи календулу для зрізання, особливу увагу потрібно приділяти сортам: неодмінною умовою є гарна форма і яскраве забарвлення квіток, здатність довго перебувати у воді, тривалий термін цвітіння. Щоб зрізи рослини тривалий час могли стояти у вазі з водою, їх збирають з полураскрытыми квітками, видаляють нижню листя, а укорочення стебел виробляють під водою.\nІ як вже говорилося, чудово виглядає календула на грядці з овочами – вона і загальний вигляд оживляє, і «лікує» своїх сусідів і грунт. Ось, помилуйтеся такими городами:\nОсь такий вийшов гімн нігтикам – своїми виділеннями вони не тільки захищають овочеві культури від шкідників і хвороб, але і підвищують урожай своїх сусідів. Адже у здорових рослин віддача вище. Так що дуже корисно вкрапляти календулу на грядки з овочами. Якщо дотримуватися необхідні умови вирощування нагідок та підібрати оптимальні строки коли її садити у відкритий грунт або на розсаду, то вона довго буде приносити нам радість своїм витонченим виглядом і красою.\nБрокколі – вирощування з насіння розсадою і у відкритому грунті\nБроколі за термінами дозрівання буває: ранньостигла, середня і пізня. Друга ...


Річниця Майданів: не час зупинятися та розчаровуватися\n10 Грудень 2018, Київ 20:40\n20 Листопад 2015, 23:59\nПід час протесту на майдані Незалежності у Києві. 2 грудня 2013 року\nАктивна частина суспільства розуміє не тільки те, що український народ вартий кращого життя, а що й готовий брати на себе відповідальність. Це вселяє піднесеність\nУ День Гідності та Свободи українці згадуватимуть про обидва Майдани: і про старт Помаранчевої революції, і з чого починалася Революція гідності. Ці річниці викликають у багатьох змішані почуття: як позитивні, так і болісні. У всіх, врешті, вони різні, проте не мало люду поміж собою неодмінно говоритиме про розчарування.\nНаївно було сподіватися, що після революції все одразу зміниться. Що все буде, мов у казці й Україна в одну мить перебереться із країни Третього світу на перші клітинки політичної шахівниці.\nДо цієї наївності добряче долучилися лідери думок, інтелектуали, котрі правдиво вірили, що у нас все вийде, при чому вдасться це зробити дуже швидко. Наче вони не знали, що до влади прийдуть такі ж пройдисвіти, але цього разу не «абсолютне» зло, а, традиційно, «менше».\nІнша справа, що якби вони так щиро не вірили й не заражали цим своїм завзяттям та налаштованістю на позитив усіх довкола, то не відбулися б і ті зрушення, на котрі зараз не зважає соціум, вимагаючи більшого.\nНасправді країна повільно, але впевнено рухається в правильному напрямі. Навіть попри війну та, певною мірою, якраз завдяки їй, бо у всьому мусить зберігатися баланс.\nІ те розчарування, котре відчувають активні українці, що на передовій боротьби з контрреволюціонерами режиму, воно мусіло їх рано чи пізно настигнути. Вони вимріяли собі те, що не могло одразу трапитися тут-і-зараз.\nОдним із найважливіших зрушень Майдану було те, що ці 7-15% активних українців, котрі й втілили революцію в життя, дізналися одні про одних. Що вони такі не одні, кому стара система поперек горла стоїть і тим заважає вільно дихати. Перезнайомилися між собою, навели мости, завели зв’язки й скооперувалися уже на волонтерській чи іншій ниві.\nІ ось результати виборів, бездіяльність влади, арешти не тих, небажання уже нового режиму втілювати в життя реформи – все це приводить до розчарування у лавах пасіонаріїв. Вони уявляли, що серед всього народу ті ж настрої й така ж готовність змінювати та змінюватись і, як не допомагати, то, принаймні, не заважати.\nБільшість завше опиратиметься змінам. В ній аж ніяк не одні лиш прихильники ідеї повернення до правил, за якими доводилося існувати за режимів Кучми та Януковича, хоча ці правила чи то «понятія» й були зрозумілішими.\nПросто те, що називали в Україні реформами, ніколи не приносило народові нічого доброго. Та бутафорія реформ періоду розпаду СРСР, а потім і в добу Кучми, і за Ющенка, і за Януковича, стала національною травмою, котра вмикає захисний механізм майже у кожного, хто чує слово «зміни».\nПроте іншого виходу, як здійснювати реформи в українців немає. Тому активісти й волонтери приречені розчаровуватись, але рухатися далі, надихаючи на звершення інших. Інтелектуали – не лише попереджати про можливі загрози, а й зберігати оптимізм. Більшість ж – опиратися поступу, але все більше до нього долучатися. Так вже розподілені ролі в суспільстві.\nТому немає часу розчаровуватись чи зачаровуватись та зупинятися на півшляху. Треба діяти. Попри обставини: контролювати, розслідувати, йти у владу, направляти, розвиватися.\nПрекрасно, що, попри все, активна частина суспільства й сама не хоче зупинятися, їй мало тієї дещиці сьогочасних здобутків, вона вимагає більшого. Розуміє не тільки те, що український народ вартий кращого життя, а що й готовий брати на себе відповідальність. Від такої їхньої готовності знову з’являється піднесеність і тягне говорити про високе, як в часи самого Майдану. Значить все вдасться. Nevseremos!


У середу, 10 січня, приблизно о 10:00 мітингувальники перекрили дорогу до пунктів пропуску «Шегині – Медика» та «Рава-Руська – Гребенне», що на українсько-польському кордоні. Про це із посиланням на прес-службу патрульної поліції Львівщини повідомляє Zaxid.net.\nЗгодом митники повідомили про перекриття дороги у селі Роснівка, що приблизно у 10 км від пункту пропуску «Краковець –Корчова».\nНагадаємо, що змінами до Податкового кодексу передбачено, що без мита в Україну можна ввозити товари в ручному або супроводжуваному багажі сумою до 150 євро (в аеропортах – до 1000 євро) і вагою до 50 кг. Однак ці норми діятимуть для тих, хто був відсутній в Україні більше 24 годин і в’їжджає до країни не частіше одного разу протягом 72 годин. Якщо ж норма про 72 години не буде дотримана (тобто якщо перетин кордону відбувається частіше), то без податків можна завезти лише товар на суму до 50 євро.\nЇжа 1 911\nГотуємо маковий штрудель з сирного тіста


Розробка моделі управління екологічним станом басейну річки Сапалаївка\nКурсова робота «Розробка моделі управління екологічним станом басейну річки Сапалаївка», 2006 рік\nЗ предмету Екологія · додано 28.06.2007 12:57 · від bsa3220 · Додати в закладки\nВступ 1. Фізико-географічна характеристика басейну річки 1) кліматичні умови 2) основні гідрографічні характеристики басейну річки 3) геологічні та гідрогеологічні умови 4) Ґрунтовий покрив 5) Рослинний покрив 2. Антропогенне навантаження в басейні ріки 1) використання земельних ресурсів 2) Використання водних ресурсів 3) Оцінка структури земельних ресурсів басейну річки 4) Використання водних ресурсів 5) Оцінка якості вод малої річки 3. Оцінка загального екологічного стану басейну малої річки за комплексним показником антропогенного навантаження 1). Визначення комплексного показника антропогенного навантаження 2) Управління екологічним станом басейну малої річки за КПАН 3) Моніторинг антропогенних змін 4. Економічні розрахунки 1) Розрахунок розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок забруднення поверхневих вод 2) Розрахунок розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок забруднення підземних вод 3) Встановлення розмірів плати за скид стічних вод у водний об'єкт рибогосподарського водокористування II категорії 5. Висновок 6. Література\nВ бакалаврській роботі виконана оцінка природнокліматичних умов, земельних ресурсів, ерозійна небезпека грунтів, використання водних ресурсів Волинської області. Отримані результати показали, що екологічний стан сільськогосподарського ландшафту оцінюється як нестабільний. Досліджуючи використання водних ресурсів, ми визначили антропогенний вплив на водні ресурси, який характеризується такими показниками: показник безповоротного водоспоживання – 4,7%, показник надходження стічних вод у річкову мережу – 1,3%. Екологічний стан басейну малої річки добрий. Загальний клас якості води малої річки оцінюється як шостий.\nОсновними джерелами забруднення атмосферного повітря є підприємство будівельних матеріалів. Значний внесок у формування якості атмосферного повітря робить автотранспорт. Щодо техногенного забруднення земельних ресурсів то варто зауважити, що і вони зазнають значного антропогенного навантаження – це забруднення добривами та пестицидами.\nТакож була здійснена оцінка загального екологічного стану басейну малої річки за комплексним показником антропогенного навантаження (КПАН). Дана методика дозволила покращити екологічний стан басейну малої річки з задовільного стану ( 33.6) до доброго (26,03). Для цього потрібно збільшити лісистість та зменшити розораність і сільськогосподарську засвоєність території.\nВ роботі наведено приклад організації екологічного моніторингу в басейні річки Сапалаївка.


Вкладників "Демарку" "перенесли"\nВівторок, 28 червня, 02:26:13\n09.01.2015 11:55 — Агенцiя\nАле в будь-якому випадку можна вважати, що перший етап закінчився. А що далі? Фонд гарантування вкладів фізичних осіб за законом має право продовжити термін роботи тимчасової адміністрації, але не більше, ніж на місяць. Так воно і сталося, але термін продовження може бути і менший, бо за три місяці роботи тимчасової адміністрації можливий інвестор для «Демарку» не знайдений.\nЗ іншого боку, тривають свята. Тому термін закінчення роботи тимчасової адміністрації встановили 29 січня 2015 року. Після цього ФГВФО призначає в банк ліквідатора, що протягом семи днів приймає рішення про початок виплат усім вкладникам банку незалежно від того, закінчився термін дії договору чи ні. Але повертається не більше


Залізничний вокзал "замінували", поїзди відправляються за графіком - новини Києва — Київ — tsn.ua\nПоїзди відправляються за графіком.\nУ понеділок ввечері, 5 липня, тимчасово обмежено роботу Центрального та Південного залізничних вокзалів у Києві у зв'язку з повідомленням про начебто його замінування.\nПро це поінформувала пресслужба "Укрзалізниці".\n"Всіх працівників та пасажирів вокзалу евакуйовано. Об’єкт перевіряють вибухотехніки, кінологи та правоохоронці", - йдеться в повідомленні на сторінці у Facebook.\nЗазначається, що поїзди курсують за графіком. Посадка пасажирів здійснюється через прилеглі до центральної будівлі переходи.\nПізніше повідомили, що Центральний та Південний вокзали Києва працюють у штатному режимі.


26.10.2021 12:10 185\n«Вырежем всех мерзавцев, которых вы финансировали»: полная расшифровка интервью Александра Лукашенко Би-би-си 23.11.2021 11:30:40 183\nАрсен Аваков: Не верю во второй срок Зеленского 16.11.2021 17:23:41 101\nМихаил Федоров: Без «Дии» у нас каждый второй Covid-сертификат был бы, наверное, поддельным 11.11.2021 11:11:38 70\nРоман Цымбалюк, журналист: Я пацифист, а не провокатор. Просто открываю россиянам глаза, как будет на самом деле 05.11.2021 18:52:58 330\nПравительство установило новые нормы карантина. Санврач Кузин объясняет важные изменения 14.09.2021 12:05:33 212\nАлексей Резников: Мир меняется. А с ним – и перспективы России как страны-бензоколонки 02.09.2021 14:38:54 236\nЛеонид Кравчук: «Моя самая большая ошибка - то, что я верил России» 06.08.2021 10:30:00 212\nБудет ли осенью локдаун, какие вакцины можно смешивать и как близко подобралась «Дельта» – рассказывает санврач Кузин 29.07.2021 12:10:30 147\nСоциолог Евгений Головаха: Украина Зеленского – это 96-й квартал 27.07.2021 14:41:11 347\nБыли ли готовы Мариуполь и Новая Каховка к нападению Путина? Интервью мэров 12.05.2021 11:25:26 100\nРуслан Стефанчук: За эти два года президент стал меньше улыбаться 28.04.2021 12:08:13 56\nПутин не напал, чтобы не попасть в мировую «мясорубку». Надо готовиться к серьезной провокации - 9 пунктов из интервью с первым главой СБУ 26.04.2021 14:41:19 157\nАлексей Резников: Воду в Крым россияне не получат, даже силовым способом 22.04.2021 10:38:57 160\n«Государство часто выглядит как импотент» - руководитель EBA Анна Деревянко 22.03.2021 12:40:52 71\nИммунолог Янко Николич-Жугич: Я удивлюсь, если у нас не будет десятилетий иммунитета к COVID-19 11.01.2021 15:07:46 266\nДмитрий Разумков: Конфликт по линии Зеленский – Разумков? Не понимаю, о чем вы говорите 28.12.2020 15:52:22 78\nАлексей Петров, председатель Закарпатской ОГА: На Закарпатье есть люди, которые спекулируют на венгерской теме 03.12.2020 11:10:56 73\n«Российские войска должны уйти из Приднестровья, а Крым – это Украина»: интервью Майи Санду 20.11.2020 15:24:24 128\n"Люди розказують, що втрата смаку – це не ковід, а діоксид азоту, який розпиляють ті, що літають зверху"\n– На днях в Україні були зафіксовані найвищі рекорди за добовою кількістю хворих – 23 і майже 24 тисячі. Україна стабільно тримається в десятці країн, які лідирують за кількістю добових хворих, і, на жаль, за добовою смертністю.\nЯкщо говорити коротко і максимально фактично, чому так? Де українська система охорони здоров’я не допрацьовує?\n– Є одна річ, яку треба взяти до уваги: кількість хворих, нових зафіксованих випадків коронавірусної хвороби, це показник. Інколи він критичний для системи охорони здоров’я, інколи статистичний.\nСпочатку, під час першої та другої хвилі, кількість випадків ковіду була для нас критично важливою, бо ми розуміли: чим більша кількість хворих, тим більша кількість людей потрапить до лікарні. Іншої моделі не могло бути.\nКоли з’явилися щеплення, кількість нових випадків уже не є таким критичним показником. Якщо ми кажемо, наприклад, що виявили 100 випадків, і серед них 20 чи 30 вакцинованих, то з інших, невакцинованих, 30% потрапляє до лікарні. З вакцинованих – не більше 5%.\nТобто в цю просту таку математичну модель додалися інші фактори.\nТиповим прикладом цього є Велика Британія. Коли в них у першій хвилі було 40 тисяч хворих, у них був жорсткий локдаун. Зараз при 40 тисяч випадках у них взагалі немає локдауну.\n– Тобто нинішній ріст добових хворих не такий страшний, як, наприклад, у квітні цього року?\n– Не такий страшний. Бо коли у квітні із тих 40 тисяч (у Великій Британії – УП) 4-5 тисяч потрапляло в лікарні, то зараз з 40 тисяч у них 200-300 чоловік. Система охорони здоров’я спроможна надавати їм якісну медичну допомогу без шкоди для надання допомоги іншим.\nЧому ми закликаємо всіх вакцинуватися? Так, можливо, після вакцинації циркуляція вірусу продовжиться, але вона не буде критичною для системи охорони здоров’я. Ми не лише врятуємо життя, а й не будемо навантажувати систему, і ті, хто потребують допомоги з іншими хворобами, зможуть її отримати.\n– Ще на посаді головного санлікаря ви озвучили амбітну мету – вакцинувати 70% населення України до кінця року. Зараз повний цикл щеплень зробили майже 7 мільйонів українців – це приблизно 18,5% за е-переписом.\nЯк ви збираєтеся вакцинувати більше 50% українців до кінця року? Залишилось два місяці.\n– Зараз ми вийшли на зовсім інші цифри щеплень, 22 жовтня ми мали п’ятий день поспіль добовий рекорд за кількістю щеплень. Ми зробили 289 тисяч щеплень за добу – колись ми стільки робили за місяць.\nЯкщо навіть математично помножити 250 тисяч щеплень на 70 днів, якщо ця тенденція збережеться, то буде відповідь на ваше запитання.\n– Це за умови, що в нас щодня буде стільки охочих робити щеплення.\n– Значить, нам треба зробити умови, щоб їхня кількість була така чи й більше.\n– Тобто ви вважаєте, що реалістично до 31 грудня вакцинувати 70% населення?\n– Система охорони здоров’я спроможна. І ми ж розуміємо, що впливає на це велика кількість факторів. Сьогодні мені прислали відео, яке було записане біля одного з вакцинальних центрів в Чернігівській області… Люди розказували, що першіння в горлі та втрата смаку – це не ковід, а діоксид азоту, які розпилюють оті, хто літають зверху над містом. Відмовляли людей, загалом.\n– Є декілька складових цього питання. Перше: якщо ми подивимося на вакцинальну кампанію, яка пройшла, то статистика покаже, що 70% українців було охоплено інформацією про доцільність проведення щеплень проти ковіду.\nДалі ми кажемо: людей охопили, вони розуміють, але вакцинуватись не йдуть. Значить, треба щось посилювати. І для посилення збіглося декілька факторів.\nПерше: зростання кількості захворівших. Ті, хто думали вакцинуватись, але побачили, що впала захворюваність, зараз перестали вагатись і пішли зробити щеплення. Інша група людей – потрапили в "червону зону", відчули обмеження, плюс по транспорту незручно, пішли зробили щеплення.\nІ третє – ми підключили рекламу на національних телеканалах. Люди побачили рекламу, брендування на 1+1, ICTV, і роблять щеплення.\n– Звичайно. Дивіться, ефективно вона буде оцінена після завершення. Кожна кампанія має певні свої складові, аудиторії впливу і ступені інтенсивності в конкретний період часу.\nНе можна було розпочинати агресивну кампанію, промотувати скрізь проходити щеплення, коли був обмежений доступ до вакцин, до середини літа.\n"Якщо в райцентрі два анестезіологи не захочуть вакцинуватись, там не буде кому надавати допомогу"\n– Обов’язковість щеплень, на вашу думку, стимулює людей щеплюватися чи відлякує від цієї ідеї?\n– Чому Україна взагалі йде шляхом обов’язкових щеплень тільки для певних категорій громадян?\n– Цікаве запитання, на яке немає безпосередньої відповіді. Але ми частенько себе порівнюємо з країнами Європейського Союзу. І я б хотів, щоб усе, що там відбувається, відбувалося аналогічно в Україні.\nКоли хтось із владних політиків виступає в Німеччині, Франції, Британії і каже: "Це треба зробити", то 65-70% людей, не задумуючись, ідуть це робити. Бо так сказала людина, яку ми обрали і довірили певне управління. Коли в нас сказали: "Треба зробити…"\nЄ недовіра до того, що говорить влада, до того, що вона може зробити щось, щоб захистити, щоб було краще. Чи можна це все швидко змінити? Напевно, ні. Але над цим треба працювати.\nАнтивакцинальний рух не з’явився в ковіді. Він просто показав його актуальність, дуже сильно показав актуальність. І не тільки в Україні.\nКоли я був санлікарем і говорив про спроможність робити 250 тисяч щеплень за день, та навіть 150, то мені сміялись і казали: "Ну-ну, в Україні такий антивакцинальний рух, де не довіряють, ніколи не зроблять". Сьогодні ми маємо 250 тисяч, майже 290.\nАле ми ж дивимось на європейські країни, бачимо рівень, який вони досягнули і який хочемо досягнути ми. І бажано зробити це дуже швидко.\n– Запитання про "швидко": кількість соціальних груп, для яких щеплення є обов’язковими, буде поступово розширюватись?\n– Уже на погодженні проект наказу МОЗ, який я підписав. Він охоплює соціальних працівників, працівників державних підприємств, установ і організацій, а також працівників критичних для економіки країни сфер.\n– Чому в цьому переліку немає медиків? Дивно, що їх не було ще серед перших трьох груп.\n– Будь-який документ ухвалюється з урахуванням ризиків. Ризик недопуску медичного працівника на місце роботи превалює над ризиком потенційного інфікування.\n– Але ж ситуація, за якої два анестезіологи не захочуть вакцинуватись, максимально абсурдна.\n– Так, але вона може бути. Тому ми пішли іншим шляхом. Ми не включили медиків у першу групу, але не означає, що ми не включимо їх взагалі.\nМи більш детально проаналізуємо категорії медичних працівників (які відмовляються робити щеплення – УП) – це медсестра, лікар, лікар якого профілю, яких лікарень. Щоб після випуску наказу ми на 100% були впевнені, що він не вплине на універсальний доступ до послуг у сфері охорони здоров’я.\n– Слова "медик-антивакцинатор" або "медик, який вагається робити щеплення", звучать значно страшніше, ніж людина-антивакцинатор з вулиці. Чи треба з ними якось особливо працювати?\n– Я не знаю навіть, як тут можна особливо працювати.\nІ це вже наступне питання, яке оголила епідемія. І зробила це не тільки в Україні. В Україні ніколи не було етичних комісій. Лікарське самоврядування…\n– Воно весь час на етапі створення. А зараз – той етап, коли воно не те що назріло, а перезріло. Воно повинно бути. Щоб не тільки чиновник, а професіонал міг оцінити роботу або слова людини, яка озвучує певну позицію.\nЛюдина озвучує певний факт – він фіксується і передається на етичну комісію. І вже комісія вирішує, чи зробити попередження – щоб людина зрозуміла, що вона говорить усупереч доказовій медицині без будь-яких фактів, чи позбавити можливості займатись лікарською практикою.\n"Бустерна доза буде 100% доступною для всіх"\n– Уже є рішення щодо використання третьої, бустерної дози проти ковіду в Україні?\n– Рішення МОЗу наразі немає. Але минулого тижня Національна технічна група експертів рекомендувала використовувати додаткову дозу для імунокомпрометованих осіб – тобто людей з гострими хронічними лейкозами, людей, які перебувають на імуносупресивній або імуномодулюючій терапії під час вакцинації та інших.\nДодаткова доза вводиться для кращого захисту людей, які за станом свого здоров’я мають нижчу ефективність вакцин. Бустерна – щоб посилити імунну відповідь або ефективність вакцини, що з часом згасає.\n– Бустерна доза буде доступна для кожного?\n– Дивіться, у нас 100% буде доступна для кожного безоплатна або бустерна доза, або повторне подвійне щеплення, якщо це буде потрібно. Чому я кажу, що 100% буде? Бо в мене вже майже підписані контракти, точніше документи про наміри, на постачання вакцин на наступні 2022-2023 роки.\n– Уточню щодо доступності: маю на увазі, потребу в третій дозі визначає сама людина чи її сімейний лікар?\n– Я думаю, що буде такий механізм, як скрізь, але рішення щодо доцільності ще завершують розглядати. Експерти ВООЗ сказали: якщо розглядаєте бустерну дозу, то пріоритезуйте для неї групи ризику. Не всім, бо загальний відсоток охоплення хоча б однією дозою в цілому на планеті ще малий.\nЩе США на днях повинні були опублікувати свої результати, я ще не ознайомлений.\nМи також ще над цим працюємо, буде рішення: бустерна зона для таких-то категорій – комунікуємо, ідіть, робіть, чи для всіх.\n– У процесі обговорення вакцинованих/невакцинованих громадян ми поки що оминаємо увагою людей, яким не можна щеплюватись. Наразі вони не мають окремої довідки або сертифіката в Дії. Як їм ходити в торговельні центри в червоних зонах і користуватись послугами Укрзалізниці?\n– Зараз законодавство передбачає довідку для тих, у кого є протипоказання…\n– Ні, але будуть з 8 листопада. У нас там є зірочка, де написано, що за обґрунтованих причин людині видається інший документ.\n– Чи зможуть люди підтягувати його собі в Дії?\n– Щодо Дії поки що не скажу. У Дії можна буде підтягувати сертифікат про вакцинацію, довідку про перенесену хворобу і ПЛР-тест. Про вакцинацію вже працює, про ПЛР-тест і перенесену хворобу – на підході.\n– До речі, про Дію. Наша читачка, членкиня Клубу УП запитує: коли українці, які вакцинувалися закордоном, зможуть генерувати собі сертифікати у Дії?\n– По приїзду в Україну вони повинні піти до свого сімейного лікаря і показати йому документ, який підтверджує факт щеплення. Їхні дані вносяться в медкарту, і після цього їм можуть видати сертифікат, який використовується в Україні.\n– Перебуваючи в Ізраїлі – ні, вони ніяк не зможуть згенерувати сертифікат у Дії, бо туди потрапляють дані з електронної системи охорони здоров’я.\n– Повернусь до людей, яким не можна щеплюватись. На сьогодні протипоказанням є лише сильна алергічна реакція на перше щеплення або алергія на один з компонентів вакцини?\n– Є загальні протипоказання, які зазначені в наказі, і є протипоказання, які записані в інструкції виробника. Але в нас частенько звідкись з’являється ще низка міфічних протипоказань.\nНайпоширеніший: люди чомусь думають, що перенесений ковід є протипоказанням до вакцинації, й починають відтерміновувати її на 6-8 місяців.\n– Як, наприклад, колишній спікер Верховної Ради Дмитро Разумков.\n– А я хочу сказати, що є доказова медицина і треба її слухати. Немає якихось прописаних норм, коли можна вакцинуватись після перенесеного ковіду. Тому і використовується загальний підхід.\nЯкщо ви перенесли хворобу, не маєте гострих симптомів, у вас відновився організм, можете одразу йти і робити щеплення. Не треба нічого нікуди відтягувати. Бо за той час, поки ви чекаєте – міфічних 6 чи 9 місяців – шанс померти в 11 разів більший, ніж у вакцинованих. Це показує статистика.\n– Від початку вакцинальної кампанії і до середини вересня в Україні було 95 смертей серед вакцинованих. 77 з них не були пов’язані з вакцинацією, по інших 18 ще тривали дослідження.\nЯка статистика є на сьогодні, кінець жовтня?\nАле ця цифра ні про що. Якщо ви подивитесь на кількість людей, які помирають в Україні за певний період часу… Наприклад, від інсульту кожні 6 хвилин помирає людина. І він може статися в людини похилого віку, яка прийшла по щеплення, і в черзі за щепленням, і за 5 хвилин після нього.\n– В Україні є хоча б один випадок доведеного зв’язку між щепленням і смертю людини?\n– Я не очолюю національну комісію з розслідування, але якби такий випадок був, то мені б доповіли.\n– На днях, виступаючи в Раді, ви підтвердили, що двоє виробників кисню в Україні тимчасово припинили його виробляти і, відповідно, постачати в лікарні. Скільки в країні всього підприємств, які виробляють кисень?\n– 35, з них 23 медичного і 12 технічного. І медичний, і технічний кисень не є основним предметом діяльності цих підприємств.\nЗ червня ми збиралися з усіма виробниками, дистриб’юторами, проговорювали, щоб не повторювались ситуації, за яких ми в ручному режимі кудись направляли кисень. Вони до нас прислухались, збільшили масштаби і наповнили резерви.\nАле ковід теж готується. Щоденне споживання кисню на одного пацієнта виросло у 2, 3, а то й у 4 рази. І кількість людей, які потрапляють до лікарні і попадають на кисневу терапію, також збільшилася.\nМи розуміли, що ось тут будуть регламентні роботи, і ми до цього готувались – пішли до тих, хто виробляє технічний кисень як побічний продукт і перезакрили всі потреби. Але все завжди трапляється не тоді, коли треба: якраз у період регламентних робіт інший завод зупинився через технічну поломку.\n– Ви також сказали, що "створено можливості для постачання кисню з Польщі, орієнтовно до 240 тонн на тиждень". Україна вже почала закуповувати кисень в Польщі?\n– Так, з урахуванням того, що він (завод, який виробляв кисень і зупинився – УП) на заході України, то зв’язалися з Польщею – це швидше, ніж везти кисень з Донецької, Луганської чи Запорізької областей.\nМінінфраструктури досить швидко, за один день, видало всі необхідні дозволи, і дистриб’ютор, який цей кисень постачає, привіз пару машин з Польщі та розвіз по лікарнях.\n– Міністерство охорони здоров’я, сам дистриб’ютор і Мінінфраструктури, бо там є питання по тому, що пропустити машини…\n– За якою ціною Україна закуповує кисень в Польщі?\n– Лікарня взагалі не відчула, звідки в неї цей кисень. Це було питання постачальника, який по своїх же контрактах закрив її потреби.\n(Як свідчать тендери на Prozorro, лікарні закуповують кисень в українських виробників по 10-15 тисяч гривень за тонну – УП).\n"У мене була величезна кількість потенційних кандидатів на голову НСЗУ, але вони не подали документи"\n– На початку вересня ви вдруге завернули конкурс на голову Національної служби здоров’я – важливого органу, який ділить гроші між лікарнями. До вас це двічі зробив Степанов. Усього – 4 завалених конкурси за два роки.\n– На першому знялась одна кандидатура, скасували з технічних причин. По другому: конкурс збігся в часі із запровадженням подання до конкурсної комісії сертифікатів про знання української мови.\nПерші 2-3 тижні люди не могли їх отримати, тобто не всі могли. І вийшло так, що як тільки ми оголосили конкурс, почалась подача документів, і мені прилетіли звинувачення, що я це все роблю, щоб протягнути людей, які вже мають сертифікати.\nТому я одразу поговорив з кандидатами, приніс їм вибачення і сказав, що я нікого не обиратиму, щоб потім не було звинувачень і маніпуляцій.\n– Суто бюрократичні. На третій, я вже казав – хто подасться, з тих будемо і вибирати.\n– Серед нинішніх претендентів з’явилося два нових прізвища – Наталія Гусак, нинішня заступниця голови Чернівецької ОДА, медична активістка, і Віталій Давидов, про якого нічого не знає гугл. Нині в конкурсу більше шансів увінчатися успіхом?\n– У конкурсу є шанси увінчатися успіхом за будь-якої кількості людей і будь-яких кандидатурах. Єдине: ті, хто не подались, будуть говорити, що міністр обрав не того – то, вибачте, треба було зробити крок назустріч і прийти на співбесіду. НСЗУ не може бути без керівництва.\n– (Заперечно киває головою) Може, й знаю. Хто вам скаже? Може це Джокер.\n– Знайомий, оскільки вона є заступником голови ОДА, який курує соціальний блок. У неї в області виник перший випадок ковіду, ми з нею до третьої ночі розселяли контактних, бо в нас же "Санжари-2" ледь не повторились.\n– Її можна назвати вашою фавориткою на конкурсі?\n– Дивіться, фаворитів, фавориток може бути величезна кількість. І в мене була величезна кількість людей, яких я потенційно розглядав на голову НСЗУ, але чомусь вони не подали документи.\n– Поки не оберемо голову, не буду говорити.\n– Місяць тому "Українська правда" писала про ініціативу Михайла Радуцького та Олеся Довгого, які пропонують українцям офіційно доплачувати за медичні послуги. На етапі підготовки тексту ви відповіли нам, що потребуєте часу, щоб розібратись у питанні. Розібрались?\n– Ми розуміємо, що це питання доволі складне і рішення повинно бути дуже виваженим. Тому ми зробили виїзд, поговорили з бюро ВООЗ, у них є окрема інституція, яка займається виключно системами фінансування…\n– І ВООЗ не радила Україні впроваджувати співоплату.\n– Ми написали декілька блоків, які нас цікавлять: медичне страхування, добровільне медичне страхування, загальнообов’язкове медичне страхування, співоплата, доплата й інші речі.\nМи подивилися, які країни приймали рішення, куди пішли, як змінилася динаміка фінансування за останні 10 років, і визначили, що для нас пріоритетом є розвиток програми медичних гарантій і розширення програми "Доступні ліки". Це 100%.\nЦе вирішить два ключових питання, про які у своїй програмі говорив президент – зменшить кількість коштів, які людина заносить в аптеку, і прибере платежі за ліки та медичні вироби в госпітальному секторі. Ці пріоритети треба вирішити.\n– Ви зараз говорите про фармацевтичне страхування.\n– Це цікава річ, ми її також проговорювали. Фармацевтичне страхування – це елемент добровільного медичного страхування, якщо воно зможе вирішити цю проблему, воно може бути запущене. І я більш ніж впевнений, що буде запущено.\n– Добровільне – це через приватні страхові компанії?\n– Через страхові, так. Ну і фармацевтичне, зокрема. Але чи вирішить воно усю цю проблему, яка у нас є? Не факт. Або якщо і вирішить, то за досить тривалий час. Тому зараз ми аналізуємо, як розширити програму медгарантій у частині "Доступних ліків".\n– Тобто про співоплату поки що говорити зарано?\n– Співоплата – не той варіант, який вирішить проблеми зменшення платежів з карманів пацієнтів, які перебувають у лікарні.\n– Останнє запитання про гроші. Нещодавно ви заявили, що з 1 січня лікарі в Україні будуть отримувати обіцяні президентом 20 тисяч гривень, медсестри – 13,5 тисяч. Ці кошти вже закладені в бюджет?\n– Так, уряд уже ухвалив, залишилась Рада.\n– Думаєте, їх не зріжуть на дороги чи МВС?\n– Я більш ніж впевнений, що жоден з народних депутатів не запропонує правку, яка забере хоч гривню з програми медичних гарантій.\nпредыдущая новость На Донбассе подорвался военный, еще одного ранили боевики следующая новость Куда подевались озоновые дыры и кислотные дожди\nУровень госпитализаций в Украине вышел на плато после трехмесячного роста\n01.11.2021 12:23:58 36\n26.10.2021 12:10:31 185\n22.10.2021 16:06:35 55\n17.10.2021 10:00:09 30\n16.10.2021 17:00:00 30\n11.10.2021 13:25:18 34\n23.09.2021 15:24:46 132


Для використання методу інтервалів, спочатку потрібно здійснити перетворення нерівності так, щоб в правій його частині вийшов нуль, а ліва являла собою добуток групи множників або дріб, чисельник і знаменник якої представлені як співмножники.\nНаступним кроком є обчислення коренів для кожного співмножника (від рішення нерівності переходимо до розв’язання рівнянь). Далі наносимо на числову пряму точки, що відповідають числам x1, x2, x3,…, xn. Цим ми поділяємо всю числову пряму на проміжки (інтервали); до того ж беремо до уваги, коли знак нерівності строгий, то точки малюємо виколотими, коли знак нерівності нестрогий, то точки малюємо суцільними. На кожному з утворених інтервалів вираз буде зберігати свій знак постійним.\nРозмістимо ці знаки, застосувавши закономірність зміни знаків:\nа) в крайньому правому інтервалі завжди знак «+»;\nб) при переході через просту точку знак змінюється на протилежний;\nв) при переході через подвійну точку знак залишиться той же.\nЩоб перевірити знак функції на кожному проміжку, вистачити підставити в функцію довільне число, що належить цьому інтервалу. На заключному етапі після того як знаки всіх проміжків зафіксовані з утвореного креслення зчитується рішення нерівності; відповідь записується у вигляді об’єднання проміжків.\nМетодом інтервалів можна скористатися і для вирішення дробових раціональних нерівностей, якщо виконати тотожні перетворення:\nМетод інтервалів Посилання на основну публікацію


04.08.2018 23:21 Джерело: RvNews\nНа сайті Рівненської міської ради розмістили петицію з проханням встановити світлофор на перехресті Дубенської і Теліги. Її автор – Дмитро Демків.\nЯк пояснює пан Дмитро, на цій ділянці дороги ускладнений рух, тому аби його врегулювати, варто встановити світлофор. Адже на лівому повороті з Теліги на Дубенську і навпаки утворюються значні затори.\n«Виїхати з Теліги складно, бо як тільки з'являється проміжок в потоці машин в напрямку Боярки, його одразу використовуть машини, що вже стоять на Дубенській в черзі на поворот наліво на Теліги. Важко дочекатися моменту, щоб було вільно і зліва, і справа», - йдеться у петиції.\nПідтримати пропозицію рівнянина можна до 10 серпня на сайті Рівненської міської ради.\nДжерело: RvNews Теги: #рівне, #новини рівного, #новини рівненщини, #рівненські новини, #петиція, #світлофор, #Дубенська, #Теліги, #дорожній рух