Рідна мова — твору — міркування 📕 Шкільний Всесвіт\nРідна мова — твору — міркування\nСпочатку було Слово… Так починається книга книг — Біблія. Саме в слові бере весь свій початок. Сьогодні ми не надаємо слову такого великого значення, як у стародавності. Людина мало стурбована тим, як він говорить. Йому важливіше те, що він говорить. Важливо передати в слові більше інформації. Наша мова стала одноманітним, неемоційним, у ньому багато вульгаризмів, а те й нецензурних слів і виражень\nСеред молоді зараз дуже популярнен своя особлива мова. Його називають молодіжним сленгом, або жаргоном. Мені здається, що такі наші слова потрібні іноді як протест проти стандартності, язикових штампів, проти словесної пишноти й марнослів’я. Іноді хочеться спілкуватися зі своїми ровесниками так, щоб дорослі не проникали в мир наших інтересів, хочеться просто поговорити про своєму на «своєму» мові\nАле набір слів молодіжного сленгу невеликий. Деякі вчені — філологи затверджують, що, якщо людина постійно користується такою мовою, вона дурнеет, навіть голос його не розвивається, а стає монотонним, втрачаючи своє звукове різноманіття. Людині, щоб виразити складний мир своєї душі, потрібний цілий мир слів, а не тісний навколо сленгу. І рука тягнеться до томика Пушкіна або Лермонтова. От уже де дивне Царство Слова! Починаєш по — новому розуміти значення біблійного рядка: «Спочатку було Слово…». Прекрасні слова наповнюють наші душі високими відчуттями


– Пані Лесю, перш ніж почути повідомлення, адресоване майбутнім читачам вашої нової книжки «Таємне Товариство Боягузів та Брехунів», чи не могли б ви розкрити кілька власних секретів? Як ви дізналися про існування синьомордів? Чи доводилося вам особисто зустрічатися з цими підступними космічними хижаками і як можна виявити такого небезпечного прибульця?\n– Все дуже просто. Як ви знаєте, письменники, а особливо дитячі, досить спостережливі люди. Ось так і я одного теплого осіннього дня, коли саме повернулася додому з далекої мандрівки на пустельний тихоокеанський острів, раптом помітила, що навколо мене щось змінилося. Обличчя людей стали похмуріші й сумніші. На вулицях не чутно було дитячого сміху. А головне – мої друзі і знайомі раз у раз полохливо озиралися і, коли я намагалася розпитати у них, що ж сталося, прикладали до губ пальця й показували очима на дивних незнайомців, одягнутих у довгі темні плащі й крислаті капелюхи. Ті підозрілі типи стежили за нами, прикриваючись газетами. Найприкріше було те, що люди, яких я досі вважала сміливими й сильними, на моїх очах перетворювалися на боягузів! Так, ніби хтось заразив їх, а разом із ними і все людство, вірусом страху. І тоді я вирішила сама прослідкувати за тими переслідувачами і виявила… А втім, про всі карколомні події та небезпечні пригоди, які трапилися з моїми героями, я розповіла у своїй новій повісті, тож, гадаю, зараз не варто розкривати секрети Таємного Товариства Боягузів та Брехунів, бо тоді просто нецікаво буде читати мою книжку.\n– А чи потрапляли Ви самі в такі ситуації, коли треба було долати власний страх? І чи маєте свій засіб проти переляку?\n– Я думаю, що на світі немає такої людини, яка б ніколи нічого не лякалася. І це зовсім не означає, що та людина – боягуз. Можна сказати, що страх – це така захисна реакція проти небезпеки. Ну от уявіть собі таку ситуацію: плаваю я собі спокійно у Червоному морі, роздивляюся різнобарвних рибок та чудові коралі, нікого не чіпаю, аж раптом мені назустріч пливе страшнюча мурена, схожа на гладку змію! Звичайно ж, я не намагатимусь приборкати ту зубасту хижачку, а щодуху попливу до берега. Але коли ти зраджуєш свого друга або прикидаєшся, що тобі подобаються слова і вчинки людини, від якої ти залежиш, – чи то задля того, щоб отримати гарну оцінку, чи просто не хочеш, щоб тебе діставали, – то це вже типові симптоми «синьомордівської хвороби», і з цим «вірусом страху» треба боротися. Бо якщо ти не здолаєш у собі цю страшну хворобу, то назавжди залишишся боягузом і не зможеш поважати ні себе, ні інших.\nА який мій власний засіб від переляку? По-перше, ні в якому разі не можна панікувати й показувати, що ти злякалася. По-друге, треба дивитися просто у вічі нападникові, адже він так само боїться! Боїться того, що ти будеш сильнішою за нього, що всі його погрози виявляться безглуздими і смішними. А по-третє, треба пам’ятати, що, піддавшись страхові один раз, ти втратиш власну волю і слухняно робитимеш те, до чого тебе змушуватимуть інші. Тобто перестанеш бути сам собою. А цього я боюсь найбільше!\n– Діти дуже часто усміхаються, набагато частіше за дорослих. Чи не здається Вам, що це головна їхня зброя від переляку та інших життєвих негараздів?\n– Мені здається, що сміх – це універсальна зброя проти жорстокої і тупої сили. Адже ті, хто хоче вас принизити чи налякати, найбільше бояться бути смішними! І до того ж, жартуючи і сміючись, ти долаєш свій власний переляк.\n– Ще один несподіваний погляд на, здавалося б, очевидні речі. Брехати – це погано, так вчать нас змалечку. Проте виявляється, що вміння прикидатися – необхідна умова для членів Таємного Товариства Брехунів, адже хитрі прибульці вміють читати чужі думки і їх в будь-який спосіб треба перехитрити. А чи доводиться вам брехати заради добра? Чи неправда в будь-якому прояві недопустима?\n– Мені здається, це цілком зрозумілі речі – якщо від тебе залежить порятунок іншої людини, якщо ту людину шукають чи переслідують, щоб завдати їй кривди чи навіть убити, то, звичайно, говорити правду про те, як ту людину можна знайти, ні в якому разі не можна. Це – «брехня во спасіння», і різницю від просто брехні і тим, що ти вводиш ворога в оману, прикидаючись і перемагаючи його, ризикуючи власною свободою чи навіть життям, гадаю, відчуває кожен. Зрештою, мою книжку можна було б назвати «Товариство відважних боягузів та чесних брехунів» :)\n– Чи доводилось вам зустрічатись із учасниками Таємних Товариств Климом, Жуком та Зайцем? А можливо, Ви знайомі з іншими справжніми агентами?\n– Як ви розумієте, ця інформація цілком таємна і розголошувати її я не маю права. Можу сказати лише те, що мені довелося знати кількох хлопців, які страшенно нагадували мого головного героя Клима Джуру. Вони не були найсміливішими людьми у своєму класі і на своєму подвір’ї, їх навіть часом лупцювали і дуже дошкульно з них глузували. Але, коли довелося захищати чи навіть рятувати від цілком реальної небезпеки інших, ті хлопці виявилися сміливішими за найкрутіших «качків».\n– Відтоді, як історії про синьомордів почали лунати в радіоефірі, Товариства Боягузів і Брехунів поширились по всій країні, тож тепер ніякі прибульці нам не загрожують…\n– Насправді загроза підхопити «вірус страху» існує завжди. Тож знайте: якщо хтось намагається принизити чи залякати вас – то це прихований агент синьомордів, який вислужується перед своїми господарями. І єдина зброя проти цього – сміх та подолання власного страху.\n– Які б загрози і перепони не створювали земні та інопланетні синьоморди, добро завжди перемагає зло, адже так?\n– Ну, звісно! А тим, хто хоче переконатися у цьому, раджу прочитати «Таємне Товариство Боягузів та Брехунів». Можливо, хтось із моїх майбутніх читачів знайде в цій книжці й для себе засіб від переляку або винайде свій власний рецепт. В усякому разі, сподіваюсь, «ТТБ» знайде нових прихильників.


«Лікарня в Луганську забита»: Гайдай розповів про величезні втрати окупантів у боях зі ЗСУ — Медиа портал Украины\n«Лікарня в Луганську забита»: Гайдай розповів про величезні втрати окупантів у боях зі ЗСУ\nВ окупованому Луганську місць у лікарні, куди звозять і загиблих, і поранених кремлівських солдатів, уже не лишилося. Там же спостерігається нестача ліків – що потенційно може збільшити кількість безповоротних втрат РФ у війні проти України.\nПро таку ситуацію в ефірі національного телемарафону "Єдині новини" повідомив голова Луганської обласної військової (державної) адміністрації Сергій Гайдай, інформує UAINFO.org з посиланням на Оbozrevatel.\nВін підтвердив, що російські сили стикаються з потужною відсіччю ЗСУ на Донбасі й зазнають великих втрат. Щодня окупанти позбавляються значної кількості і техніки, і живої сили.\nЧитайте також: Біля берегів Зміїного затопили три десантні катери РФ, ще один – підбили\nЯк висловився Гайдай, наші хлопці збивають ворожі літаки та БПЛА, знищують танки, міномети, артилерійські розрахунки та військові склади РФ.\n"Кожна атака, яка проходить із боку Росії, – це десятки загиблих у них… Вони несуть просто шалені втрати", – сказав він.\n"Лікарня в Луганську повністю забита вщент – як тілами (їх просто вже нікуди складати), так і тяжко пораненими. Ліків не вистачає, тому є велика ймовірність того, що ці тяжко поранені змінять цифру "300" на "200" найближчим часом", – додав Гайдай.


Чортова бабуся: хто зіграє сім’ю «Проповідника» в 3 сезоні | Telekritika\nот Telekritika 14.02.2018 17:02 23.11.2018\nВід Telekritika 14.02.2018 17:02 23.11.2018 4531\nГоловна Кіно\tЧортова бабуся: хто зіграє сім’ю «Проповідника» в 3 сезоні\nСтало відомо, кому дісталися ролі членів клану Л’Анжель у 3 сезоні серіалу «Проповідник». Акторський склад поповнився зірками шоу «Кривава гонка» та фільму «Спліт».\nУ Новому Орлеані стартували зйомки 3 сезону серіалу «Проповідник», заснованого на коміксах Гарта Енніса. Глядач нарешті познайомиться з родиною Джессі Кастера – тими ще упирями, щодо яких природа задіяла принцип «у сім’ї не без виродка» на повну котушку.\nДемонічну бабулю Кастера, Марі Л’Анжель, зіграє Бетті Баклі, відома за роллю психотерапевта у фільмі «Спліт». Її вірним зброєносцем Ті Сі стане Колін Каннінгем, який раніше засвітився у низці науково-фантастичних серіалів, у тому числі в «Зоряній брамі» і «Тих, що зійшли з небес». На другого підручного бабусі-некромантки, безжального Джоді, перетвориться Джеремі Чайлдс (Альберт у «Нешвіллі»). Його колега за «Нешвіллем» Ліз Макгівер у «Проповіднику» стане Христиною Л’Анжель, якій не до вподоби життя в клані і його криваві звичаї.\nТочна дата прем’єри 3 сезону «Проповідника» поки що невідома; зазначається лише, що продовження вийде 2018 року. У нових серіях головний герой Джессі Кастер, у якого вселилася надприродна сутність Генезис, продовжить пошуки Бога, який покинув небеса. Однак спочатку, судячи з сюжету першоджерела і оновлення акторського складу, знайде своє коріння.


В Австрії з початку пандемії – 5519 випадків коронавірусу\nСтаном на 14.00 середи в Австрії виявлено 5519 випадків інфікування коронавірусною інфекцією Covid-19, госпіталізовано 240 осіб з важким перебігом захворювання, 27 з яких знаходяться у відділеннях інтенсивної терапії.\nПро це повідомляє власний кореспондент Укрінформу в Австрії з посиланням на дані австрійського МОЗ.\nПорівняно з минулим днем зафіксовано зростання кількості заражених осіб на 17,7%, що є меншим від показника минулої доби, коли зростання становило понад 24%.\nУ 5279 інфікованих коронавірусом людей спостерігається м’який перебіг захворювання, вони знаходяться у самоізоляції.\nВід коронавірусу вже померли 30 австрійців, здебільшого це люди похилого віку.\nНайбільшу кількість хворих виявлено у прикордонній з Італією федеральній землі Тіроль (1385 осіб), у Верхній Австрії (904), Нижній Австрії (748) та Відні (700). На території Тіроля діє режим карантину, за дотриманням якого слідкує поліція.\nСтатистику осіб, які одужали, федеральне міністерство з питань соціального захисту, охорони здоров'я, догляду та захисту прав споживачів Австрії наразі припинило публікувати. Це пояснюється тим, що не всі дані вносяться автоматично у систему МОЗ, але протягом наступних днів питання буде вирішено. До цього протягом кількох днів в статистиці зазначалися лише 9 осіб, які одужали.\nЯк повідомляв Укрінформ, з 16 березня, в Австрії діє оновлений пакет жорстких заходів, спрямованих на обмеження поширення коронавірусу. По всій республіці припинили роботу усі торговельні точки, за винятком продуктових магазинів, аптек, АЗС, пошти, банків та центрів мобільного зв’язку. У церквах припинено відкриті богослужіння, заборонені усі масові заходи та спортивні події, закриті навчальні заклади, об'єкти культури. Введено заборону на зібрання людей на вулиці у кількості більше 5 осіб, від громадян вимагається перебувати в домашній самоізоляції і виходити з дому лише у разі необхідності. Порушення карається високими адміністративними штрафами.\nЧитайте також: Австрія отримає з Китаю 20 мільйонів медичних масок — Курц\nДля допомоги органам влади у боротьбі з коронавірусом Австрія проведе часткову мобілізацію військовослужбовців сил резерву ("Miliz"), що відбудеться уперше після Другої світової війни – загалом 3000 осіб, що становить 10% від усього резерву. Також призупинено демобілізацію військовослужбовців строкової та альтернативної цивільної служби.


реферат - Рабовласницьке господарство Стародавнього Риму.\nреферат Рабовласницьке господарство Стародавнього Риму\nРОЗДІЛ 1 Формування рабовласницьких відносин на базі античної громади. 3\nРОЗДІЛ 2 Етапи розвитку Римської держави. 4\nРОЗДІЛ 3 Особливості господарського життя Риму:\nа) сільське господарство; 5\nб) ремесло і торгівля; 6\nв) грошовий обіг; 7\nРОЗДІЛ 4 Економічна думка Стародавнього Риму. 8\nРОЗДІЛ 5 Економічні досягнення та обмеженість античної цивілізації. 12\nРОЗДІЛ 6 Криза рабовласницької системи. 18\nВизначною рисою древньої історії, що привертає особливу увагу як аналітиків, що фіксували розвиток подій, так і подальших істориків, є виникнення та падіння імперій. Однією з найважливіших історичних подій становлення європейської цивілізації є поява на арені історії Римської імперії, яка пройшла етапи республіканської (ІІІ – І ст. до н. е.) та імператорської (І ст. до н. е. – VІ н. е.) форм державності, була багатонаціональною імперією.\nIII ст. до н.е. до кінця V ст. н.е. був середземноморською державою. В результаті завойовницьких війн Рим, поширивши своє панування на весь Апеннінський півострів і підкоривши майже всі тодішні держави Західної та Південно-Східної Європи, Північної Африки, Малої Азії та Переднього Сходу, перетворився на велетенську імперію. Римська імперія виникла на ґрунті, який заклав Гай Юлій Цезар (народився у 100 р. до н. е.), котрий у межах республіки створив військову монархію.\n«Діяльністю Цезаря завершилася історія еллінів-латинів. Після того як греки та італіки розділилися, одна з цих народностей виявила дивну обдарованість у сфері індивідуальної творчості, у галузі культури. Друга виробила велике і потужне державне тіло. У своїй галузі кожне з цих племен досягло найвищої можливої для людства межі і внаслідок однобічності свого розвитку йшло до занепаду. У той час і з’явився Цезар. Він об’єднав у одне ціле народність, що створила державу, але не мала культури, з народністю, яка мала вищу культуру, але не мала держави. Два найдавніші племені древнього світу знову злилися, почерпнувши у своєму об’єднанні нові духовні сили, достойно заповнили всю велику сферу людської діяльності і спільною працею створили ту основу, на якій людський геній може працювати безмежно. Інших шляхів для людства не знайдено» (Моммзен. История Рима. – Т.ІІІ – ст.510-511)\nНе дивлячись на майже незмінну технологію, економічні досягнення древніх імперій були значними. Організовані експедиції, що відправлялися з торговими чи завойовницькими цілями, активніше розповсюджували елементи існуючої технології та вводили в сферу господарського використання нові ресурси. Можливо, найважливішим результатом існування імперій було встановлення порядку та спільного законодавства на все більших територіях, що допомогло розвитку торгівлі і тим самим посприяло регіональній спеціалізації і поділу праці. Видатним прикладом такої тенденції є Римська імперія.\nРим – рабовласницька імперія. Рабство панує скрізь: у сільському господарстві, в ремеслі, мореплавстві, торгівлі, у сфері послуг, навіть у культурі. Рабство – це джерело розквіту, і водночас одна з причин занепаду імперії.\n1. Формування рабовласницьких відносин на базі античної громади\nОсновними джерелами поповнення рядів рабів були:\n1) військовополонені і захоплені в полон мирні жителі;\n2) продавані правлячою аристократією варварських народів одноплемінники;\n3) народжені рабами діти;\n4) люди, захвачені піратами та викрадачами.\nІсторія рабовласницького способу ведення господарства, виникнення перших цивілізацій нараховує декілька тисячоріч і локально охоплює країни Стародавнього Сходу та античні держави. До речі, цей спосіб господарювання спостерігається в деяких племенах Південної Америки і в ХХІ столітті. Але саме в ІІІ тис. до н. е. починають складатися рабовласницькі відносини, з’являється патріархальне рабство, притаманне державам Давнього Сходу. Держави, які склалися на базі античної громади (Греція, Рим), набули рис класичного рабства.\nВнутрішня еволюція суспільних відносин в Римі IV – III ст. до н.е. вела до виникнення форм класичного рабства. Концентрація землі, розповсюдження приватної власності, розвиток ремесла, торгівлі, грошового обороту, зародження товарного господарства вимагали дешевої робочої сили. Примусити працювати вільного дрібного власника, що добився рівноправності і наділений ділянкою землі, було важко. Такою робочою силою міг бути позбавлений всіх прав і майна раб. Цим пояснюється агресивність Риму, його нескінченні війни, масові пограбування і поневолення завойованого населення. Успішні війни сприяли численному припливу рабів, зростанню та втіленню рабства.\n2. Етапи розвитку Римської держави\nІсторія Риму – яскрава сторінка розвитку і загибелі рабовласницького суспільства у своїй класичній формі. Римська держава пройшла три етапи розвитку:\n(VIII – VI ст. до н.е.) – царський;\n(509 – 31 до н.е.) – республіканський,\n(31 до н.е. – 476 н.е.) – імперський.\nПерший період історії Древнього Риму – з VIII по VI ст. до н.е. – прийнято називати «царським» періодом. Однак монархічної держави не було. Римскі «царі» – рекси, як і грецькі василевси, – це військові вожді. Громадським устроєм Риму була військова демократія.\nПерший період – це епоха переходу різних племен Апеннінського півострова від родової общини до рабовласництва. Найшвидше цей процес здійснили етруски, з культурою яких пов'язаний період IX – IV ст. до н.е. Вирішальну роль тут відіграло землеробство з використанням плугу, волів, коней. Етруски культивували пшеницю, виноград, оливи, льон. Високого рівня досягло ремесло, зокрема керамічне, залізоробне, кам'яне будівництво. Торгували з Південною Італією, Сицилією, Афінами, Карфагеном. В VII – VI ст. до н.е. з розпадом родового ладу в етруському суспільстві формуються рабовласницькі відносини.\nВ VI ст. до н.е. виникла держава. Наступив другий період римської історії – період республіки. Рим в період республіки – місто-держава, подібний грецьким полісам. З перебігом завойовницьких війн Рим підкорив собі інші італійські держави. Переможені народи визнавали залежність від Риму, але не включались до складу римського полісу.\nНа відміну від Афін Римська республіка була аристократичною, так як влада залишалась в руках родової аристократії. По мірі економічного розвитку, як і в Афінах, з’явилось міське господарство, ремесло і торгівля, а разом з ними і «нові багатії», які прагнули розділити владу зі старою римською знаттю, попасти в її ряди. Окремі частини Італіі поступово злились в одну державу. Однак політичні та переважні права залишились в руках громадян тільки римського полісу – квірітів. Подібне стан речей не міг не вести до соціальної напруги та політичних конфліктів.\nВ цих умовах вирішальною стала армія, яка поступово перетворилась на знаряддях в руках воєначальників, яке забезпечувало військову здобич і утримання солдатів. Використовуючи армію, вони захопили владу в країні і перетворились в імператорів. В І ст. до н.е. Римська республіка перетворилась на Імперію, що проіснувала до VI ст. н.е.\n3. Особливості господарського життя Риму\nСпоконвіків провідною галуззю для більшості населення Апеннінського півострова було землеробство. Родючі грунти і м’який клімат забезпечували високі врожаї. В найрозвиненіших областях Італії культивували пшеницю, ячмінь, просо, боби; в менш розвинених і гірських – полбу, ячмінь, боби. Греки-колоністи внесли удосконалення в місцеве виноградарство, познайомили жителів Італії з оливками.\nВ ІІ - І ст. до н.е. сільське господарство Італії переживало підйом. Великого розповсюдження набули виноградарство, вирощування оливок і плодівництво, розвивалось рільництво. Господарі більше уваги стали приділяти удобренню землі, ретельно зорювали поля, укореняли нові сорти пшениці, наприклад, овес, коноплю, кунжут.\nПагорбисто-гірська територія сприяла розвитку скотарства, особливо вівчарства та свинарства. Одним з важливих показників прогресу в сільському господарстві були нові галузі – тваринництво та птахівництво. Навколо великих міст створювались спеціалізовані господарства, які забезпечували жителів міста молоком, сиром, м’ясом, квітами, свіжими овочами та фруктами.\nВ період утворення Римської держави економічна структура італійського села включала два типи господарства – рабовласницьке (вілла), що обслуговувалось порівняно невеликою кількістю рабів, та звичайний селянський двір, на якому працював вільний землевласник та його сім’я. Вільні землевласники складали основу римського народного ополчення. Вони своєю кров’ю, спустошенням своїх невеликих господарств оплачували гегемонію Риму в античному світі. Хлібороби не могли конкурувати з великими рабоволодіннями. Розоряючись, вони покидали свої земельні наділи і йшли в міста. Їх землі рабовласники прирощували до своїх володінь. На місці невеликих вілл виникали просторі маєтки плантаційного типу – латифундії, на яких трудились тисячі рабів.\nБурхливе піднесення сільського господарства в ІІ – І ст. до н.е. пояснюється трьома причинами: широким впровадженням рабства, розвитком простого товарного виробництва, переходом від дрібного господарства до крупного. Піднесення сільського господарства посприяло встановленню ринкових зв’язків між містом та селом. Місто відокремилось від села, перетворившись в центр ремесла і торгівлі, політичного і культурного життя. В цей період виник перехід від дрібного до обширного землекористування.\nб) Ремесло і торгівля\nВ VI – V ст. до н.е. в італійських містах бурхливо розвивалось ремесло і торгівля. Цьому сприяла наявність корисних копалин, а саме залізної руди, міді, глини, будівельного каменю, кораблевого лісу. В цей же період широкого розповсюдження набуло залізо. Процвітало виготовлення бронзових виробів, які відрізнялись технічною та художньою досконалістю. Найрозвиненішим ремеслом в Італії було виготовлення кераміки: різноманітного посуду, тари, водогінних труб, черепиці, будівельних та архітектурних деталей, сирцевої цегли і т.д. В Південній Італії було налагоджено виробництво вишуканої кераміки за грецьким зразком. Значно меншого розвитку отримало текстильне ремесло. В дрібних ремісничих майстернях в VI – III ст. до н.е. працювали сам господар, члени його родини та кілька рабів. Збережені археологічні знахідки свідчать про проникнення рабської праці в ремісниче виробництво. В копальнях, каменярнях, глиняних кар’єрах цілковито домінувала праця рабів.\nНа відміну від сільського господарства, де вирішальної ролі набула праця рабів, в ремісничому виробництві більшого значення мали вільні ремісники, які мало використовували рабський труд. Розвиток ремесла вимагав розширення сировинної бази. Збільшилась потреба металів, каменю, деревини, високоякісної глини, вовни, льону, шкіри, скла, нових будівельних матеріалів. Введення в обіг нових сировини та матеріалів сприяло бурхливому розвитку металулургійного, керамічного, текстильного, шкіряного та інших виробництв, до того ж кожне із них поділялось на декілька цілком самостійних галузей.\nУтворились великі ремісничі центри зі спеціалізацією виробництва: Путеоли славилися виробництвом залізних деталей, Капуя – литтям із бронзи і свинцю, Кали і Мінтурни – виготовленням сільськогосподарських знарядь, Аррецій – керамікою, Тарент – виробами з вовни, Північна Італія – льняними виробами. Великим ремісничим центром був Рим.\nУже в VI – III ст. до н.е. Італія постає ареною інтенсивної торговельної діяльності, до того ж виникають як зовнішні, і внутрішньо італійські торгівельні зв’язки. Предметом торгівлі були не тільки предмети розкоші, але і металічні вироби, кераміка, хліб, вино, олива. Центром торгового життя став Рим. Для торгівлі тут виділявся кожен дев’ятий день, який називали «нундіни». Щороку організовувались ярмарки, куди з’їжджались жителі сусідніх міст. Ярмарки присвячувались великим релігійним святкуванням і проводились поблизу святилища шанованого божества.\nВнутрішня торгівля була добре розвинена, товари вільно рухались по всій Італії. Високому рівню розвитку Торгівлі в межах всієї Римської імперії сприяли, по-перше, введення єдиної грошової системи по всій імперії; по-друге, будівництво чудових брукованих доріг, що пересікали всю Європу.\nв) Грошовий обіг\nРозміри внутрішньої і зовнішньої торгівлі все більше розширювались, і це викликало появу грошей. Перші монети з’явились в самому кінці V ст. до н.е. Карбувались вони із золота, електора – сплава срібла і бронзи. В IV – III ст. до н.е. кількість монет зросла; їх карбували вже всі міста. В римі перші монети виливались в формах; це були мідні злитки вагою 273 г, без зображень (так званий важкий асс).\nВ другій половині IV ст. до н.е. на монетах з’являються зображення тварин – бика, свині, орла і т.п. (асс із зображенням). Важкі та громіздкі злитки були мало придатні для торгівлі. Карбування легших і зручніших срібних монет почалось в Римі тільки з кінця ІІІ ст. до н.е. Основними монетними номіналами в Римі були бронзовий асс, срібний сестерцій (2,5 асси) та срібний денарій (дорівнює 10 ассам, або 4 сестерціям).\nІснування різноманітних грошових систем, розмаїття золотих, срібних та бронзових монет сприяли зародженню міняльної справи. Міняйли, яких називали аргентаріями, слідкували за грошовим курсом, перевіряли вартість монет, проводили обмін грошей і надавали позики. Міняльний промисел йшов пліч-о-пліч з лихварством. Позичковий процент не перевищував 6% в рік, але в провінціях цієї заборони не було, і римські лихварі роздували проценти. Спираючись на допомогу провінційної адміністрації, римські лихварі розоряли цілі міста й області.\n4. Економічна думка Стародавнього Риму\nМогутність Стародавнього Риму пов’язана зі зміцненням і розквітом античного способу виробництва, за якого основними відносинами були відносини рабів і рабовласників. Ясна річ, що центральне місце серед соціально-економічних проблем Стародавнього Риму займали проблеми рабства й аграрні проблеми, особливо питання раціональної організації рабовласницьких господарств. Саме вони знайшли відображення в законах, аграрних проектах, спеціальних творах, які є важливими джерелами історії економічної думки.\nТрактат «Землеробство», написаний Марком Порцієм Катоном Старшим (234 - 149 до н.е.), узагальнює досвід і містить практичні рекомендації щодо ведення натурального рабовласницького господарства з певною ринковою орієнтацією. Катон, як і його грецькі попередники, уважав землеробство за найпочесніше й найшляхетніше заняття, дохід від якого «є найчистішим, найпевнішим і зовсім не породжує заздрощів». Зразкове господарство – це переважно самозабезпечуване натуральне господарство, власник якого купує лише те, чого не можна виробити у власному маєтку, а продає тільки надлишки. При цьому господар має якнайменше купувати і якнайбільше продавати. Для підвищення дохідності маєтків Катон дає поради щодо облаштування господарства, організації в ньому виробництва і праці рабів. Приміський маєток, наприклад, господар має облаштувати так, щоб він давав якнайбільший прибуток. Для того, щоб власник не робив зайвих витрат, Катон радить йому мати менше обладнання.\nНе надаючи великого значення засобам виробництва, виняткову увагу Катон приділяє рабам і організації їхньої праці. Він радить суворо поводитися з рабами, карати за найменші провини, сіяти ворожнечу між ними, годувати та одягати їх залежно від того, як вони працюють і як поводяться, і в такий спосіб створювати стимули до сумлінної роботи та доброї поведінки. Кожен раб має дістати «урок», тобто певний обсяг конкретної роботи. Система «уроків» уможливлює господареві контроль за станом справ у маєтку. Безпосередньо наглядати за працею рабів мав раб-наглядач (вілік). Працюючи серед інших, він «буде знати, що в рабів на думці, і вони будуть ретельнішими в роботі». Про виконання наказів вілік мав звітувати господареві, котрий сам мусив керувати всім маєтком. Крім рабів, Катон передбачав залучення до роботи в господарстві вільних громадян, зокрема половинщиків, але тільки як тимчасовий і допоміжний захід.\nПозбавлення селян землі і концентрація її в руках великих землевласників зумовили необхідність проведення аграрних реформ. Опрацювання проектів таких реформ та їх втілення в життя зв’язані з іменами народних трибунів братів Гракхів – Тіберія (162 - 133 до н.е.) і Гая (153 - 121 до н.е.). Пропоновані ними реформи полягали, по-перше, у відновленні та зміцненні дрібного землеволодіння; по-друге, у поверненні пролетарів (зубожілих дрібних виробників) до господарської діяльності; по-третє, у обмеженні розмірів земельних ділянок, що можуть бути у розпорядженні одного господаря (однієї родини).\n133 року до н.е. Тіберій Гракх виступив із законопроектом про земельну реформу, який передбачав обмеження користування державною ріллею одною тисячею югерів (близько 300 га) на родину, розподіл решти землі по 30 югерів (близько 9 га) серед безземельних та малоземельних громадян Риму. Запропонований проект було прийнято й частково здійснено. Навіть після вбивства Тіберія Гракха аграрна комісія продовжувала роботу, наділяючи селян землею. Молодший брат Тіберія – Гай відновив реалізацію аграрної реформи і здійснив іще низку реформ, спрямованих на зміцнення римської держави, припинення зубожіння селянства та запобігання пролетаризації римських громадян. Так, у Римі проводився продаж хліба з державних сховищ за низькими цінами, в Італії та на території Карфагена утворювались нові колонії, куди переселяли незаможних громадян. Проте 121 р. до н.е. Гая Гракха та його прихильників було вбито.\nПізніше аграрні проблеми досліджували такі представники економічної думки Стародавнього Риму, як Марк Теренцій Варрон (116 - 27 до н.е.) і Луцій Юній Модерат Колумелла (І ст. н. е.). У трактаті Варрона «Про сільське господарство» знайшло відображення зростання товарності рабовласницьких господарств та їх перетворення на господарства напівнатурального-напівтоварного типу. Називаючи дві цілі, досягнення яких мають прагнути землевласники – користь і задоволення, Варрон на перше місце ставить користь, тобто отримування доходу. З погляду дохідності він і розглядає питання організації рабовласницького господарства. На думку Варрона, дохідність маєтку визначається його агрокультурою, але передовсім – властивостями грунту, оскільки основна цінність господарства – земля. Водночас він визнавав залежність дохідності маєтку від його місцезнаходження. «Маєтки, поряд з якими є місця, куди зручно ввозити і продавати вироби свого господарства і звідки вигідно ввозити те, що потрібно для власного господарства, такі маєтки вже тільки через це є дохідними» – писав він.\nВаррон, по суті, виокремлював два типи рабовласницького господарства: приміські маєтки та віддалені господарства. Визнаючи вплив ринку на організацію господарства, Варрон визнавав потребу його ринкової орієнтації, оскільки, з одного боку, власники маєтків змушені купувати навіть те, що вони самі виробляють, але в недостатній кількості, а з іншого – часом стає невигідно виробляти щось у власному господарстві, навіть коли це є можливим. Землеробство він пропонував поєднувати зі скотарством, прибутковість якого була тоді високою.\nПраця Луція Колумелли має таку ж назву «Про сільське господарство». Це своєрідний огляд стану античного сільського господарства в період кризи рабовласництва. На противагу твердженням, що занепад сільського господарства зумовлений погіршанням родючості землі та поганим кліматом, Колумелла головну причину цього занепаду справедливо бачить у недоліках господарювання, насамперед через недбале ставлення рабів до праці. Узагальнивши тогочасну сільськогосподарську практику, він запропонував цілу систему заходів для раціональнішої організації рабовласницького господарства. На його думку, велике, але погано оброблене поле дасть менше доходу, ніж маленька, але старанно оброблена ділянка. Добрий господар може зробити прибутковим будь-який клаптик землі, вирощуючи там саме те, для чого ця земля найбільше придатна.\nПрагнучи розробити принципи ефективної організації праці рабів, Колумелла рекомендував запровадити поділ праці, її спеціалізацію, використання кваліфікованої рабської праці. Великого значення Колумелла надавав навіть характеру відносин між паном і рабами. Діапазон запропонованих ним засобів впливу на рабів був досить широким: від традиційної маєткової в’язниці до дружньої розмови і навіть жартів. Це, на думку Колумелли, мало сприяти зростанню продуктивності праці.\nНайважливіше, щоб маєтком особисто управляв суворий і досвідчений господар. З огляду на це Колумелла радив купувати приміські маєтки, щоб частіше там бувати. Власникам віддалених господарств він рекомендував здавати землю в оренду вільним колонам, оскільки на той час це вже стало вигіднішим, ніж використання рабів. Колумелла вважав, що власникові маєтку не слід часто міняти орендарів, ліпше залучати колонів, міцно прив’язаних до місця. Таким чином, твори Катона, Варрона й Колумелли є важливими літературними джерелами з аграрних проблем Стародавнього Риму. У них було відображено розвиток сільського господарства і зв’язану з ним еволюцію економічних поглядів римлян з питань організації рабовласницького господарства.\nЯскравим виразником економічних поглядів раннього християнства був відомий християнський теолог Августин Блаженний (354 - 430). Він проповідував необхідність праці для всіх, говорив, що, створивши світ, Бог звелів людині працювати, і посилався на слова апостола Павла: «Як хтось не хоче працювати, хай і не їсть». При цьому дуже важливо, що фізичну працю Августин уважав такою ж почесною, як і працю розумову. Роботу коваля, будівельника, шевця він називав «чистим і чесним ремеслом». Але понад усе Августин поважав роботу на землі. Він називав землеробство «найчистішим серед усіх мистецтв». До торгівлі в Августина ставлення було зовсім інше. На його думку, мета купця – «дешево купити і дорого продати». Августин уважав це очевидною вадою і засуджував. Проти рабства він не виступав. Завдання церкви, на його думку, полягало не в тім, щоб звільнити рабів, а щоб зробити їх добрими. Узагалі раннє християнство як релігія знедолених, безправних і гноблених втілювало мрії про рівність і справедливість, про чесне, трудове життя.\nТаким чином, економічну думку античного світу слід розглядати, з одного боку, як продукт особливої історичної доби, а з іншого – як низку ідей, що набули розвитку в наступні періоди та увійшли до золотого фонду економічної науки.\nВажливим досягненням античної економічної думки є з’ясування принципів натурального й окремих елементів товарного господарства. У центрі римської економічної думки завжди стояли питання організації рабовласницького господарства та управління ним. Серед проблем, відображених у творах античних авторів, основною була проблема рабства. У тлумаченні рабства економічна думка античності еволюціонувала від розуміння його як природного явища до критики й визнання загальної рівності людей (в ідеях раннього християнства).\n5. Економічні досягнення та обмеженість античної цивілізації\nАпогей класичної цивілізації, у всякому разі щодо економіки припав на І - ІІ ст. н. е., епоху римської гегемонії. Рим уже увібрав у себе елліністичну культуру до того, як підкорив все Середземноморря, і разом з нею він успадкував – чи присвоїв – економічні досягнення та інститути еллінізму.\nРимляни здавна були землеробами (переважно дрібними), і для них була характерна велика повага до приватної власності. Під час територіальної експансії їх увага все більше зміщувалась в сферу військової справи і управління, але їх традиційна прив’язаність до землі залишалась. В свою чергу торгівля не займала високого становища в римській системі цінностей; вона була залишена представникам нижчих соціальних верств, іноземцям, і навіть рабам.\nІ все ж таки, римська правова система, що спочатку орієнтувалась на регулювання життя аграрної спільноти, поступово модифікувавшись шляхом внесення в неї грецьких елементів, допускала значну свободу підприємництва і не стримувала торговельну активність. Зокрема, вона забезпечувала чітке виконання умов контрактів і захист прав власності, а також швидке (і зазвичай справедливе) вирішення суперечок. Розповсюдження римського права завдяки просуванню непереможних легіонів забезпечувало одинакові юридичні рамки економічної діяльності по всій імперії. Деякі регіони, особливо Єгипет, користувались особливим статусом, в рамках якого їх традиції та звичаї були збережені.\nМіський характер Римської імперії стимулював розвиток (і сам, в свою чергу, був результатом розвитку) широкої торгівельної мережі та повнішого поділу праці. Одне лише місто Рим в епоху максимального розквіту могло мати населення більше 1 млн людей. Так як прокормити таке числене населення за рахунок місцевих ресурсів було неможливо, був створений величезний флот для постачання пшениці із Сицилії, Північної Африки і Єгипту.\nЦе постачання становило одне з головних виключень із правила вільного підприємництва: зерно безкоштовно роздавалось 200-м тис. сімей римського пролетаріату. Для того, щоб попередити збій постачання, який міг спровокувати хвилювання, уряд надав особливі привілегії агентам, що забезпечували постачання зерна, а часом навіть сам брав на себе виконання цієї задачі.\nХоча жодне інше місто не могло прирівнятися до Риму по його розміру та розкоші в період його розквіту, багато великих міст нараховували від 5-ти до 100 тис чоловік, а деякі, такі як Александрія, були навіть більші. Можливо, аж до ХІХ ст. в світі не існувало регіону з таким же високим рівнем урбанізації.\nНайбільшим внеском Риму в економічний розвиток був pax romana, тривалий період миру і порядку в Середземномор’ї, що забезпечував найсприятливіші умови розвитку торгівлі. Хоча римські легіони були майж


Ляльки Своїми Руками купити в Україні | Київ, Віннниця, Львів, Чернівці, Полтава\nІнтер'єрні ляльки (42)\nМ’які іграшки (31)\nТекстильні ляльки (17)\nНабір для шиття інтер'єрної каркасної ляльки Нова Слобода К1020 Лижниця (знятий з виробництва)\nОпис: Набір для шиття інтер'єрної каркасної ляльки..\nНабір для шиття інтер'єрної каркасної ляльки Нова Слобода К1021 Модистка\nНабір для шиття інтер'єрної каркасної ляльки Нова Слобода К1022 Осінь\nЛяльками захоплюються як діти, так і дорослі. В даний час ляльки можна купити не тільки готові в магазині, але і можна придбати ляльки ручної роботи. Ляльку ручної роботи можна виготовити з підручних матеріалів, а також можна купити укомплектовані набори для пошиття ляльок. Ляльки, створені своїми руками цікаві для дітей під час ігор, можуть бути частиною інтер'єру або частиною особистої колекції. Створені вами ляльки будуть цікаві і витребувані в різних людей з різними інтересами. Ляльки своїми руками можна створювати з різних матеріалів, але найкращий результат ви отримаєте якщо будете шити ляльку використовуючи готові набори.\nЯкі ляльки бувають і чим вони відрізняються?\nРаніше ляльки виготовлені з тканини були оберегами і мали ритуальний характер, але з часом стали частиною інтер'єру і іграшками для дітей. Ляльки можна умовно розділити за технікою виготовлення (ляльки мотанки, зшиті ляльки), за формою тіла (стоячі, сидячі, м'які), за зовнішнім виглядом:\nтильда і її різновиди - найвідоміша м'яка іграшка і кращий варіант для початківців рукодільниць. Цю ляльку придумала норвежка Тоне Фіннангер. Навколо цієї простої ляльки створена повноцінна індустрія друзів ляльки і аксесуарів. Також пишеться багато книг і випускається величезна кількість різних майстер класів по шиттю ляльки своїми руками;\nсніжки - ляльки з великими ніжками, в яких за рахунок спеціальної схеми набивання сама лялька виходить стійкою. Правильний крій в такий ляльки важливий для отримання якісного результату. Якщо форма буде неправильна, то лялька може не встати на ноги. Візуально ляльки сніжки і ляльки тильди схожі;\nтиковки - іграшки зовнішнім виглядом нагадують кабакоголового Джека з відомого мультфільму. Винахід даної ляльки приписують Олені Коган. Відмінною рисою цієї ляльки є її голова - вона зшивається з клинів, через що через обличчя ляльки проходить шов. У цих ляльок незвичайні особи - у них детально опрацьовані особи з широко посадженими очима;\nгорищні - прості ляльки, які виготовляють з усього, що можна знайти на горищі. Особливістю цієї ляльки є авторський крій самої ляльки. Стандарту як такого немає. Цю ляльку першими почали шити перші європейці які переселилися в Північну Америку, і шили вони їх на око;\nобереги і мотанки - ляльки які дійшли до нас з давніх часів і несуть в собі культурний код народу. Ці ляльки виконують роль оберегів вогнища;\nвальдорфські ляльки - стоять осібно на окремому щаблі серед великої різноманітності ляльок. Ця лялька відрізняється від інших природними пропорціями тіла, обличчя спрощено, але в розумних межах, матеріали тільки натуральні, а кольору ляльки максимально природно;\nтряпієнси - текстильні аналоги модних Барбі і Сінді родом з Кореї. Для виготовлення цих ляльок потрібно посидючість, але завдяки своїй посидючості Ви отримаєте інтер'єрну ляльку зі своїм стилем і характером;\nамігрумі - це в'язані ляльки спицями та гачком. Дану техніку виготовлення ляльок придумали японські майстри. Найчастіше виготовляють ляльки у вигляді тварин. Для ляльок даного типу характерна сферична голова і невелике тіло. Ці ляльки погожий на героїв аніме «Чібі»;\nпорцелянові - класичні інтер'єрні ляльки дуже вишукані і дорогі. За останні кілька століть техніка виготовлення практично не змінилася, тільки зараз частіше використовують не фарфор, а полімерну глину.\nКаталог товарів для шиття ляльок\nВ онлайн каталозі магазина вишивки і рукоділля Берегиня розміщено велику кількість наборів для виготовлення таких ляльок як:\nМи регулярно поповнюємо свій каталог наборами для шиття ляльок своїми руками від таких світових брендів як Нова Слобода і т.д. Наш магазин докладає величезних зусиль для того, щоб Ви отримували тільки якісні ляльки які можна купити в Україні за доступною ціною з безкоштовною доставкою в Київ, Вінниця, Львів, Чернівці, Полтава.\n#beregynyaorg #іграшкиручноїроботи #каркасніляльки #м'якііграшки #текстильніляльки


Допомога тисячам людей з вадами серця та судин замість традиційних подарунків: новий благодіний проект Oriflame - cosmo.com.ua\nШведська компанія Oriflame вже 55 років допомагає людям в усьому світі підтримувати красу і здоров’я, дарує можливість розвитку, а також здійснення найзаповітніших мрій. І не забуває про тих, хто може опинитися в скрутних життєвих обставинах, особливо дітей і молодих жінок. Компанія Оріфлейм є співзасновником Всесвітнього дитячого фонду, заснованого в 1999 році її величністю королевою Швеції Сільвією, метою якого є покращення життя дітей.\nВ компанії також було створено Благодійний фонд Oriflame — Oriflame Foundation. Продукція та аксесуари з логотипом фонду дають можливість підтримувати благодійні проєкти в тих країнах, де є представництва компанії. Так «Оріфлейм Україна» на ці кошти не один рік має змогу підтримати такі фонди, як БФ «Таблеточки», Child.ua, «Lets Help», СОС «Дитячі містечка», БФ «Помагаєм» (м. Дніпро) та здійснила безліч інших благодійних ініціатив.\nПроте настав час звернути увагу на інші вкрай важливі для українського населення питання. Сьогодні головною проблемою здоров’я українців є серцево-судинні захворювання. За даними МОЗ показник смертності в результаті серцево-судинних захворювань серед інших неінфекційних захворювань у нашій країні становить 63%. Крім того, серцево-судинні захворювання — головна причина смертності в Україні, яка перевищує показники смертності від наслідків Covid-19 в 7 разів. Саме тому компанія «Оріфлейм Україна» обрала цей напрям в якості основного фокусу для благодійної діяльності в наступному році.\n«Щороку ми намагаємося допомагати хворим дітям, жінкам, людям похилого віку і всім тим, хто опинився в скрутних обставинах. І рік, що минув, не став винятком, навіть більше — завдяки активності наших дорогих Партнерів бренду, які постійно купують продукцію з логотипом Благодійного фонду Oriflame, нам вдалося здійснити ще більше благодійних проєктів. Але сьогодні ми вирішили підтримати інших героїв нашого часу – українських лікарів, які своєю невтомною працею в боротьбі за здоров’я сердець українців прагнуть змінити вищезгадану невтішну статистику. А також допомогти їм відновити лікарні, оновити обладнання та операційні, щоб вони й надалі могли рятувати життя тисячам людей!» — зазначила Генеральна директорка «Оріфлейм Україна» Нана Еліава.\nПартнерами проєкту виступили: головний науково-лікувальний заклад нашої країни — Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова та благодійний фонд «Допомога Пацієнтам». Щорічно в Інституті проходять обстеження понад 30 тис. хворих, виконується понад 5,5 тис. операцій на серці, рівень якості та результати яких відповідають найкращим світовим стандартам.\n«Сьогодні ми робимо найскладніші операції на серці, які майже не мають аналогів у світі. Наприклад, наш інноваційний проєкт разом з Інститутом педіатрії, акушерства і гінекології НАМН України, в якому ми маємо змогу відразу оперувати новонародженого в нашому відділенні. Але рятувати людей дедалі стає все складніше. Не вистачає ліжок, професійних рук, навіть обладнання не витримує такого потоку людей. Ми вдячні компанії «Оріфлейм Україна» за підтримку. Сподіваємось, що українці долучаться до цієї ініціативи та допоможуть нам рятувати життя людей. Разом — ми сила!» — прокоментував академік НАМН України, директор, доктор медичних наук, професор Василь Васильович Лазоришинець.\nДаний благодійний проєкт передбачає допомогу для оновлення приміщень операційних, ремонт та закупівлю гостро необхідного обладнання для діагностики та проведення операцій. Такі дії допоможуть і діткам, і дорослим, і похилим. Адже через операційні Інституту проходять тисячі людей різного віку.\nНаприкінці грудня 2021 року компанія «Оріфлейм Україна» зробила перший благодійний внесок в рамках проєкту — перерахувала 500 000 грн на допомогу Інституту Амосова. Це чудовий подарунок до різдвяних свят, що його люди в біді потребують більше, ніж будь-які найкращі солодощі чи подарунки!\nВзяти участь у благодійному проекті може кожен бажаючий: наразі шукайте продукцію в каталозі чи на сайті компанії під логотипом Благодійного фонду Oriflame, замовляйте собі та своїм рідним прекрасний подарунок і водночас робіть добру справу. Адже частина коштів від продажу буде перерахована в фонд «Допомога Пацієнтам».\nТеги: #Oriflame, #благодійність, #благодійна ініціатива


«Ми не могли б зробити це без вас!» | Український тижневик Міст\n«Ми не могли б зробити це без вас!»\nНа вечорі подяки добровольцям. У центрі — Тарас Багрій\nУ ресторані «Золотий лев» о сьомій годині вечора 26 вересня ц. р. розпочався вечір подяки добровольцям, організований і проведений Конґресом українців Канади (КУК), відділ Торонто. І хоча ця подія вже стала традиційною, проте щороку вона по-своєму особлива та пам’ятна. Адже тут, у невимушеній, дружній, родинній атмосфері, зустрічаються всі покоління волонтерів — від нащадків перших українських поселенців до новоприбулих імміґрантів.\nЦя зустріч була присвячена учасникам і прихильникам, котрі тією чи іншою мірою долучилися до всіх проєктів, які проводив КУК-Торонто цього року. Найвизначнішим серед них було відзначення 28-ї річниці відновлення Незалежності України в Сентеніал-парку. Це свято, яке впродовж останніх десятиліть проводить КУК-Торонто, вже давно стало знаковою подією в житті української діаспори.\nПро незабутні митті того погожого серпневого дня нагадували світлини зі свята, які демонстрували на великому екрані. Вони відтворювали не лише пам’ятні події, а й передавали сам дух свята.\nТарас Багрій, президент КУК-Торонто, у своєму вітальному слові високо оцінив здобутки волонтерів, наголосив, що лише самі члени управи не могли б зробити всього, якби їм не підставили надійне плече численні друзі та симпатики КУК. Це люди доброї волі, котрі не шкодують ні свого часу, ні сил і здоров’я, щоб українська громада жила та розвивалася. Це — цвіт української діаспори Торонто.\nПан Тарас щиро подякував Марії Шкамбарі, котра все своє життя віддала громадській роботі; родинам Петра Штурина, Тараса Антоніва, Маркіяна Швеця, Марійки Стадник, де всі, як кажуть, від старого до малого, залучені до української справи. Втім, про кожного волонтера можна розповідати і розповідати.\nОрганізатори вечора постаралися, щоб усім присутнім було весело та цікаво. Інтриги додав розіграш двох квитків на подорож до України, сертифікат на які люб’язно надали представники Міжнародних авіаліній України (МАУ). Петро Штурин, член екзекутиви КУК-Торонто, не просто дотепно, з гумором і вигадкою провів лотерею, а перетворив цей процес у цікаве розважальне дійство. Щасливий лотерейний номер довірили витягнути Тарасу Цебро, одному з наймолодших волонтерів, учневі суботньої української школи імені Цьопи Паліїв. Фортуна того дня всміхнулася Тетяні Сунак, голові Шкільної ради при КУК-Торонто, яка стала щасливою володаркою двох квитків на літак до України, які їй вручили Ірина Афанасенко й Ірина Колюда, представниці МАУ.\nЩе двоє учасників лотереї виграли компакт-диски зі записами пісень та колядок у виконанні популярної української співачки Оксани Мухи, котра стала окрасою святкування Дня відновлення Незалежності України в Сентеніал-парку.\nЦікавим був і конкурс ідей щодо покращення формату святкування 2020 року. Пролунало чимало цікавих думок, серед яких найбільше припала до душі пропозиція вчительки Марії Савчук, аби в урочистій ході на відкритті свята разом із політиками, урядовцями, громадськими діячами йшли маленькі діти — наша надія і майбутнє.\nА ще на вечорі подяки волонтерам є гарна традиція вшановувати тих, хто вгадає слово, яке найчастіше звучатиме на зустрічі. Торік це було слово «дякую», а цьогоріч — слово «Конґрес». І ці два слова творять логічний асоціативний зв’язок, адже, дякуючи активній діяльності КУК, українське громадське життя в Канаді продовжує розвиватися і наповнюватися новим змістом, творити нову реальність, відповідати на виклики сучасності. Бо, як влучно сказав Тарас Багрій: «Українець не той, у кого дід і батько — українці, а той, у кого діти й онуки будуть українцями».


Кесем Султан 17 серія дивитись онлайн українською\nКесем Султан 17 серія\n17 серія Кесем Султан дивитись онлайн\nХаліме, яка довідалася про таємні відносини Дервіша і Хандан влаштовує в гаремі безлад. За допомогою інтриги Халіме - Кесем і Хандан стають один проти одного. Кесем починає шукати докази, які покінчать з Дервіш Пашею, але те, що вона побачить, «повалить її в шок». Сафіє Султан продовжує сидіти у в'язниці Дівочої вежі. Але приїжджає її єдина надія – донька Хюмашах Султан. Іскандер намагається знайти слід своєї сім'ї і дізнається про зниклого з палацу Шехзаде. Дервіш Паша розуміє, що Кесем і Зульфікяр стежать за ним і завдає небезпечний удар. Мати Шехзаде Мустафи сумує за ним все більше. Кесем вперше ігнорує наказ султана Ахмеда і приймає рішення. Однак це рішення призводить до біди і вона стикається з несподіваною правдою. Хандан розуміє, що Кесем знає її таємницю і починає панікувати. Вона приймає рішення, яке призводить до страшної помилки. Цю помилку бачить такий свідок, що для Хандан вже назад дороги немає.\nХаліме, яка довідалася про таємні відносини Дервиша і Хандан придумає тонку інтригу, яка зіштовхне Кесем і Хандан Султан. Хандан намагається приховати правду, але Кесем крок за кроком наближається до її таємниці. Кесем починає сумніватися в Дервіш Паші. З Мехмед-Гіреєм вони шукають докази, які покінчать з Дервішем. Людина, яка виявиться на їхньому шляху здивує Кесем. Але дізнатися правду виявиться не такою простою справою.\nДочка Сафіє Султан Хюмашах Султан повернеться до палацу через багато років. Її повернення змінить сили впливу в палаці. Тепер у Кесем є новий ворог, з яким треба впоратися. Цього разу це справжня султанша по крові.\nІскандер повернувся в столицю намагається знайти сліди своєї сім'ї. Султан Ахмед дає Іскандеру завдання, яке приведе його до матері. Він дуже близький до того, щоб дізнатися таємницю про зниклого з палацу Шехзаде.\nКесем дізнається про таємні відносини Дервиша і Хандан. У неї є такий свідок, що Хандан перестає заперечувати правду. Хандан стикається з Кесем і втративши контроль здійснює непоправну помилку.\nПереглядів: 1896 | Додав: admin | Рейтинг: 0.0/0


Весна ще за горами: на Україну насувається новий потужний циклон\nВесна, яку так нетерпляче усі чекали, десь трохи заблукала, й найспритніші із селян навряд чи у березні садитимуть картоплю, як це робили минулоріч. >>\nЗнову президент: чого очікувати від Путіна на четвертому терміні\nНазивати голосування неділі, 18 березня, в Російській Федерації президентськими виборами було б хибним визначенням, бо, реально, це було дійство з перепризначення чинного президента Володимира Путіна на його четвертий царсько-президентський термін. >>\nПрезидент РФ Володимир Путін заявляє, що Росія не збирається втягуватися в гонку озброєнь, але буде приділяти належну увагу подальшому зміцненню обороноздатності. >>\nВалютні гірки: експерти розповіли, чого чекати від курсу гривні далі\nПочаток нового тижня в Україні, як і завершення минулого, відзначилося послабленням гривні. Приємна для гаманців пересічних українців тенденція, коли наша національна валюта несподівано почала зростати щодо долара, завершилася таким самим несподіваним падінням курсу. >>\nНавіть за великого бажання театралам не часто випадає вирушити в інше місто, щоб подивитися виставу. За винятком розкручених туристичних Львова, Івано-Франківська та ще ситуативно кількох міст, сцени інших залишаються незвіданою цариною для майже всіх, окрім місцевих мешканців. >>\nЛіна Костенко відсвяткувала 88-річчя\nЛегендарна письменниця Ліна Костенко 19 березня відсвяткувала 88-му річницю з дня народження. >>\nЗаклад, який зорганізували 150 років тому в Києві для забезпечення високого виконавського рівня концертних виступів та оперних вистав, продовжує славну історію. >>\nВ ЄС високо оцінили співпрацю з Нацполіцією у сфері боротьби з оргзлочинністю\nДо національної поліції в пересічних українців чимало запитань і претензій, проте заради об’єктивності не слід забувати й про здобутки правоохоронців. >>\nНещодавно телевізійники в контексті подій цьогорічної зимової Олімпіади та Паралiмпiйських iгор досліджували проблеми українських санних трас. >>\nВ Умані брацлавські хасиди відзначили день народження Раббі Нахмана\nДо Умані знову масово з’їхалися хасиди. У суботу вони відсвяткували тут день народження свого духовного наставника Раббі Нахмана. >>\nЛяшко вимагає звільнити в.о. міністра охорони здоров’я Уляну Супрун\nІз трибуни Верховної Ради народний депутат закликав Прем’єр-міністра Гройсмана внести подання на призначення голови МОЗ. >>\nПрезидент України під час візиту на Донбас оголосив про зміни в АТО. Відтепер події на Донбасі називатимуть Операцією об’єднаних сил. >>\nМинулого тижня в Україні побував астронавт NASA Рендольф Брезнік. >>\nОдеський суд заарештував «будиночок Карлсона» на Дерибасівській\nМансарду, яка несподівано виросла на знаменитому будинку Новікова у центрі Одеси, містяни прозвали «будиночком Карлсона». Ця прибудова сучасного вигляду явно не вписувалася у перелік робіт iз реставрації пам’ятки архітектури, що й обурило мешканців прилеглих будинків. >>\nНа «Кубку Дерюгіної» у змаганнях «одиночниць» українки здобули лише одну нагороду\nКожна зміна поколінь у вітчизняній команді гімнастичних грацій останнім часом змушує вболівальників на певний час переходити в стан очікування, аби простежити за народженням та становленням нового лідера в синьо-жовтій збірній. >>\nІще до екватору зимової Паралімпіади-2018 збірна України здобула левову частку своїх нагород, поклавши за чотири дні до своєї скарбнички 15 медалей, п’ять iз яких мали золотий відблиск. >>\nНа календарі — початок третьої декади березня, а відчуття, що зима з весною помінялися місцями. >>\nУкраїна фактично є передовим полігоном і лабораторією, де теперішня Росія випробовує технології інформаційної війни, спеціальних медіа-операцій та соціальної інженерії. >>\nМіфологізація Крут: що насправді призвело до легендарного протистояння\nКрутянський бій надзвичайно міфологізовано, проте велика легенда про Крути має право на життя. А ось малі міфи, які практично спотворюють цю подію й заважають чіткому її розумінню, навпаки, потребують деміфологізації. З’ясувати, що ж передувало Крутам і в яких умовах доводилося працю >>\nЧи достатньо різноманітні канали інформації висвітлюють події української історії, життєписи видатних постатей? Чи всі мають легкий, «з першого кліку», доступ до цієї інформації? >>\nЧеркаському кардіологічному центрі лише за минулий рік було виконано 227 операцій на серці. Більша частина з них — це аортокоронарне шунтування, адже ішемічна хвороба серця лідирує серед захворювань системи кровообігу. >>\nПРИКОЛИ про казино\nБабуся зрозуміла, що компот забродив, коли дід підійшов до неї з фразою: «Крихiтко, що ти робиш сьогодні ввечері?» >>\nУ Південній Кореї в продажу з’явилися солодкі ліки від перепою\nХто сказав, що похмілля треба лікувати кефіром чи розсолом? У Південній Кореї в мережах супермаркетів з’явилося спеціальне морозиво, яке знімає головний біль і покращує роботу мозку. >>\nОт правду кажуть: хочеш утримати кохану — веди її під вінець. А чим довше тягнеш — тим гірше. Черговим підтвердженням цієї істини стала історія бразильської супермоделі Алессандри Амбросіо та бізнесмена Джеймі Мазура. >>


Формування АПК є відображенням об'єктивного процесу поєднання сільського господарства та промисловості, розвитку різних форм агропромислової інтеграції. Агропромислова інтеграція розвивається на базі спеціалізації сільського господарства за регіонами та окремими господарствами. Розвиток інтеграції сільського господарства та переробної промисловості виражається у переході від традиційних фермерських і селянських господарств до агропромислових утворень: агрофірм, об'єднань.\nСфери АПК рідко організаційно оформляються. Частіше за все спостерігаються сполучення сільського господарства з харчовою промисловістю та тими галузями легкої промисловості, які споживають сільськогосподарську продукцію у вигляді сировини. Перша сфера — виробництво засобів виробництва для сільського господарства — включається до складу АПК скоріше за все з методичних міркувань. Організаційно підприємства цієї сфери до АПК не відносяться, але об'єктивний взаємозв'язок та взаємозалежність з комплексом, безумовно, існує.\nПід впливом аграрних інтеграційних процесів відбулись структурні зміни в експорті та імпорті товарів ЄС на користь країн-учасниць, що посилило регіоналізацію торгівлі харчопродуктами. Переорієнтація зі світового на внутрішній регіональний ринок характерна для імпорту найважливіших сільськогосподарських товарів. Скоротилось постачання із третіх країн товарів, які є об'єктом єдиної сільськогосподарської політики (пшениця, цукор, вино, масло, сир, свинина). Разом з тим виріс імпорт з третіх країн таких товарів, як кава, чай, какао, кукурудза, соя, цитрусові. Взагалі, невелике зростання населення у західноєвропейсить високий: розорані максимально можливо рівнини сходу, півдня та південного сходу, у той час як пустельні райони південного заходу та центру освоєні тільки у окремих оазах. У Північній Америці, Росії, Білорусії, Україні, Казахстані показники розораності змінюються від 6% у зоні лісів до 35—40% у зонах лісостепу та степу.\nРис культивують перш за все у країнах Південної, Східної та Південно-Східної Азії. На ці регіони припадає близько 90% світового збору рису. Посіви рису є також у Центральній Азії, південних районах Європи, на півдні Північної Америки та у окремих регіонах Південної Америки. Найбільшими виробниками рису є Китай, В'єтнам, Корея, Індія, Індонезія, Бангладеш, Таїланд, Бірма, Філіппіни, Бразилія, Мексика, Мадагаскар, Японія, США, Італія, Іспанія.\nАзіатські країни — великі виробники рису (тільки Китай та Індія дають понад половину світового врожаю), але до числа найбільших експортерів вони не входять, що пояснюється більшою кількістю населення у цих країнах. Натомість основними експортерами рису є Таїланд, США, М'янма, Італія, а імпортерами — Індонезія, Іран, країни Європи.\nДо технічних культур відносяться цукроносні, олійні, волокнисті культури та каучуконоси. До цукроносних культур відносяться цукрова тростина та цукровий буряк. Більше половини цукру виробляється з цукрової тростини — тропічної трав'янистої однорічної культури. Цукрову тростину переробляють поблизу плантацій, бо її перевезення та тривале зберігання пов'язані з великими труднощами. Отриманий у результаті переробки цукор-сирець транспортується на будь-яку відстань на цукрорафінадні заводи. Цукрову тростину вирощують у США, Індії, Бразилії, Мексиці, Австралії, на Кубі, Філіппінах, у Пакистані, Аргентині, ПАР, Перу, В'єтнамі, Китаї. Головні експортери тростинного цукру-сирцю: Куба, Бразилія, Мексика, Ямайка, Пуерто-Ріко, Філіппіни, Маврикій, Австралія. Основними імпортерами є країни Європи, Японія, Канада.\nPane — однорічна трав'яниста рослина; розповсюджений як олійна культура у Польщі, Угорщині, країнах Північної Європи, США, Канаді, Китаї. Найбільшим експортером рапсового насіння та олії є Канада.\nОкрім згаданих польових олійних культур, є важливі деревні олійні культури. Так, сушена м'якоть кокосових горіхів (копра) переробляється на кокосову олію. Половина світового виробництва копри припадає на Філіппіни. У країнах Південне-Східної Азії та екваторіальної Африки поширені оливні пальми, з плодів яких одержують пальмову та пальмово-ядрову олію, що використовується як у харчовій, так і у парфумерній промисловості.\nОсновними районами вирощування каучуконосів є Малайзія, Індонезія, Таїланд, Шрі-Ланка, Ліберія, В'єтнам. Бразилія втратила значення великого виробника натурального каучуку, яким вона була у першому десятиріччі XX ст., і тепер на її частку припадає не більш як 3—4% світового збору цієї сировини. Натуральний каучук, у зв'язку з подорожчанням нафти та газу — сировини для синтетичного каучуку, а також у зв'язку з екологічними проблемами, успішно конкурує з синтетичним каучуком та поступово повертає свої колишні позиції на світовому ринку.\nКавове дерево росте в Африці, Латинській Америці, Південній та Південно-Східній Азії. Виробники кави: Бразилія, Колумбія, Мексика, Сальвадор, Гватемала, Уганда, Кот-д'Івуар, Ефіопія, Камерун, Ангола, Заїр, Індія, Індонезія. Найбільші експортери кави: країни Латинської Америки, імпортери — США, країни Європи, Японія, Канада.\nТваринництво залежить від кормової бази. Тому воно прив'язано до рослинництва та харчової промисловості. Тільки в окремих регіонах, де нема розвиненого рослинництва, переважає кочове або пасовищне тваринництво. Тваринництво підрозділяється на галузі за основними видами тварин: розведення великої рогатої худоби, свиней, овець, птахів.\nОсновними експортерами м'яса великої рогатої худоби — яловичини — є Монголія, Туреччина, Аргентина, Уругвай, Франція, Ірландія, Нова Зеландія, Австралія. Імпортери: Великобританія, США, Японія.\nВ економічно розвинених країнах переважає інтенсивне свинарство. У більшості цих країн розповсюджені беконні та м'ясо-сальні породи. Більше половини поголів'я свиней припадає на Азію, де виділяється Китай — більш як 1/3 світового поголів'я. Ще третина поголів'я вирощується у країнах Європи, одна десята — у США. На Південну Америку та Африку припадає невелика частина світового поголів'я свиней — свинарство тут розвинене слабко. Експортери свинини: Бельгія, Данія, Нідерланди, Німеччина, Китай. Імпортери: Великобританія, Росія, інші країни Європи.\nВівчарство розміщене нерівномірно: переважає воно у тих регіонах, де інші види тваринництва не можуть набути достатнього розвитку, де є пасовища з низькотравною рослинністю. Найбільше поголів'я овець розміщене в Австралії — приблизно 1/7 світового стада. Великі отари овець у Китаї, Новій Зеландії, ПАР, Індії, Аргентині, трохи менше — у Англії, Іспанії, Ірані, Туреччині, Перу, Уругваї, Болгарії, Румунії, Алжирі, Монголії, Казахстані, Узбекистані, Туркменії. Вівчарство є постачальником не тільки м'яса, але й високоякісної вовни. Основні країни-експортери вовни: Австралія, Нова Зеландія, ПАР, Аргентина, Уругвай. Імпортери вовни: Японія, Великобританія, Франція, Німеччина, Італія, Бельгія, Нідерланди, США. Важливе значення має також особлива вовна — каракуль, найбільшими виробниками якого є Афганістан, Намібія, країни Центральної Азії, ПАР, Судан. Паралельно з експортом вовни здійснюється експорт баранини.\nПтахівництво — одна з швидкозростаючих галузей тваринництва. У країнах Європи, США, Канаді птахівництво розвивається у складі птахопромислових комплексів, на яких виробляють бройлерне м'ясо. Найбільшими виробниками птахів та продуктів птахівництва — м'яса та яєць — є США, Китай, Італія, Франція, Великобританія, Росія, Україна, Іспанія, Нідерланди, Японія, Канада, Бразилія. Основні експортери бройлерів: США, Нідерланди, Бельгія, Данія, Франція, а яєць — США, Бельгія, Нідерланди.\nСільське господарство України складається з двох великих, взаємопов'язаних комплексів — рослинництва та тваринництва. До рослинництва належать виробництво зерна, буряку, льону-довгунця, соняшнику, картоплі, овочів, плодів, ягід, винограду тощо. У складі тваринництва переважають скотарство, свинарство, вівчарство, бджільництво, конярство, звіроводство, рибоводство.\nРис культивується у нас порівняно нещодавно. Його вирощують у п'ятьох районах Криму, у зоні Північно-Кримського каналу, у двох районах Одеської та у трьох — Херсонської області. Вирощування рису пов'язане з великими витратами вологи, і тому розширення його площ пов'язане з будівництвом нових зрошувальних систем.\nЗначне місце серед технічних культур займають ефіроолійні культури: коріандр, м'ята, лаванда, троянда та ін. Коріандр вирощують у Кіровоградській, Миколаївській, Запорізькій областях, м'яту — у Київській, Полтавській, Сумській, Чернігівській, Черкаській областях, кмин — у Хмельницькій області, лаванду, троянду — в Криму та Одеській області.\nКартоплю вирощують у всіх областях, але сконцентрована вона на Поліссі та у північних районах Лісостепу. Це пояснюється різними ґрунто-кліматичними умовами. На Поліссі врожайність картоплі у 2 рази вища, ніж у Південному Степу. Тому виробництво товарної картоплі має бути зосереджено перш за все на Поліссі та у передгір'ї Карпат.\nУ Лісостепу, на Поліссі, у окремих районах Карпат розвивається скотарство м'ясо-молочного напряму. При цьому перевага молока у товарній продукції спостерігається 'у приміських районах великих міст.\nУ валовому виробництві молока на першому місці Лісостеп, потім — Степ, Полісся, Карпати. У перерахунку на 100 га сільгоспугідь перше місце належить Карпатам, далі йдуть Полісся, Лісостеп, Степ. Збільшення надою молока відбувається як за рахунок зростання поголів'я худоби, так і за рахунок підвищення продуктивності корів. Перше місце за надоями на одну фуражну корову займає Степ, за ним ідуть Лісостеп, Карпати, Полісся. Проте, середній надій молока на одну фуражну корову коливається від 2,2 до З тис. кг на рік, що значно менше за аналогічні показники економічно розвинених держав Європи та Північної Америки. Продуктивність корів залежить від багатьох факторів, але перш за все — від якості кормів, організації утримання стада та племінних якостей худоби.\nНаступний найважливіший напрям у структурі скотарства — це виробництво яловичини. Найбільша питома вага у територіальній структурі виробництва м'яса належить карпатським районам, а також територіям інтенсивного бурякосіяння. У перерахунку на 100 га сільськогосподарських угідь більше за всіх м'яса виробляють Карпати, потім — Полісся, Лісостеп, Степ. Вихід яловичини в забійній вазі на 100 голів великої рогатої худоби найвищий показник у Карпатах і на Поліссі, менше — у Лісостепу, ще менше — у Степу.\nСвинарство — Друга за значенням галузь тваринництва у країні. Найпоширенішою породою є велика біла, — понад 80% поголів'я. Поширені також українська біла степова, миргородська, північнокавказька, велика чорна, естонська беконна, уельська та інші породи. Велика біла порода розводиться в усіх областях країни, її питома вага перевищує решту. Українська степова біла порода розводиться у Степу, миргородська — у Полтавській та Хмельницькій областях, північнокавказька — у Запорізькій, Херсонській, Луганській та Донецькій областях, велика чорна — у Донецькій, Луганській, Чернігівській, Сумській областях, естонська беконна — у Криму, Львівській, Київській, уельська — у Харківській та Дніпропетровській областях.\nУ забезпеченості населення м'ясом частка свинини, особливо її беконних сортів, у перспективі має зростати. Найбільше валове виробництво свинини — у Лісостепу та Степу, а на 100 га сільгоспугідь — попереду Карпати, потім — Лісостеп та Полісся. На душу населення більше за все свинини виробляється у Лісостепу, на Поліссі, а потім ідуть Степ та Карпати. Вихід свинини (у забійній вазі) на 100 структурних голів свиней приблизно однаковий у всіх регіонах, але на Поліссі цей показник трохи вищий. Продуктивність свинарства залежить насамперед від забезпеченості кормами, що містять активні речовини, збільшення у раціонах питомої ваги концентрованих кормів, від племінних якостей свиней, структури стада тощо. Усі ці фактори діють у кожному регіоні по-різному.\nПтахівництво забезпечує потреби населення у м'ясі птиці та яйцях. Воно зосереджене у Лісостепу та Степу. На ці зони припадає найбільше валове виробництво м'яса та яєць. Птахівницькі господарства розміщуються біля великих міст. Більше за все таких господарств — у Донецькій, Дніпропетровській, Харківській, Луганській, Одеській, Львівській областях та у Криму. Питома вага м'яса птиці у загальному виробництві м'яса у Степу сягає однієї п'ятої, а на Поліссі — однієї десятої. Більше за все яєць на одиницю земельної площі отримується у зоні Карпат, а м'яса птиці — у зоні Степу та Лісостепу. Серед птиці переважають кури: кури-несучки складають 70—96%, а м'ясні — 40—30%. Основний приріст м'яса птиці відбувається за рахунок бройлерів, перш за все у степових та лісостепових областях: Донецькій, Київській, Луганській, Дніпропетровській та у Криму. На другому місці у птахівництві зосталися качки. Їх розводять у всіх зонах країни. Виробництво качиного м'яса має тенденцію до зростання: собівартість його значно нижче, ніж курячого. З іншої птиці поширені гуси та індики, проте питома вага виробництва їхнього м'яса невелика.\nЗбільшенню м'ясних ресурсів та сировини для хутрооб-робної промисловості сприяє розвиток кролівництва. Ця галузь завжди погано розвивалась у колективних господарствах і була зосереджена майже цілком в особистих господарствах. Виробництво м'яса кролів зосереджене у Лісостепу та Степу. Найбільше розвинута ця галузь у Чернігівській. Черкаській, Полтавській, Сумській, Миколаївській, Кіровоградській областях.


Українське село. Що може бути красивішим за квітучі сади, зелені луки, біленькі хати? Скрізь любо і чисто для зору людського. Он жаріє під вікнами мак, соняшники палахкотять за тином; діти, мов ті янголята, ходять у світлих сорочках, бавляться; чутно спів пташок у густих лісах; у синьому-снньому небі пливуть білі хмариночки. Все, як звелів Господь. Справжній рай. Справжній?..\nТридцяті роки... "Все зруйноване! Зграї гайвороння кружляють скрізь, над всенародною пусткою, і через шляхи відлітають геть: на степи, обернені в океан бур'янів". Не бавляться вже діточки у чистих сорочечках, не квітнуть уже соняшники і маки. Скрізь пустка, бруд, мерці.\nТакий різкий контраст ми бачимо на сторінках роману В. Барки "Жовтий князь", роману про страшні часи 30-х років.\nАвтор створює образ жовтого князя — символу зла і насильства, голоду і смерті. Це рудий ящір тоталітарної системи, який несе руїну. Це він перетворив мальовниче українське село на великий цвинтар.\nВасиль Барка постійно вносить у роман жовті кольори різних відтінків — то охристий, то огнистий, то сірчано-жовтий, то рудий. І постійно цей колір асоціюється не із зрілим колоссям, а із смертю. Ось яким ми бачимо уповноваженого, що приїхав одби-рати останній хліб у селян, щоб, як писав Шевченко, залити "пельку неситому": "Вигляд промовця, замість рудасто-зеленкавого чомусь примарювався полум'яно-мишастий <...>, з гострими <… > защіпками жорстокості. За ним тьма і примари височинять: <...> і — охрою горить вигляд істоти, що німа до сльози і хижа до життя".\nМирона Даниловича, голову роду Катранників, скрізь переслідують охристі марища — ящіри. "Ну, ящір і єсть! Скоро — час головного, який від прірви і мучитель..." Повсюди жовто... Жовкнуть люди від тривалого недоїдання, жовкнуть стіни будівель, бо в них ніхто не живе.\nБабуся Харитина Григорівна намагалась зберегти хоч якісь харчі для дітей: "Оддайте харчі, то ж не ваше — не ви працювали! Дітям їсти треба, оддайте зараз, я вам кажу!"\nАле не чують стареньку ні Отроходін, який мріє виконати будь-яку вказівку "з верху", ні міліціонери — "охоронці порядку", які не можуть уже не оббирати людей. Вони звикли до "грабежу останніх харчів людських". І Отроходін, і міліціонери, і всі грабіжники — це свита князя, який іде Україною, "кладе знак на лобі і на долоні", знак диявола.\nСупутник Мирона Даниловича згадує про цього звіра, який "з дна морського виходить, це — з життя народів* де всякі хвилі котяться. Виліз він із багна в образі партії, — зразу кинувся на сім'ї людські: розриває їх, бо сказано — звір".\nЗгадує старий Прокіп і про колгоспи як про злу, хитру витівку, де обдурюють працівників, платять їм менше, ніж у магазині. Мирон Данилович називає такі колгоспи "татарщиною", де "що заробив, не бачиш; ти жили собі рви, а другий дурно рукою водить, міра ж рівна: рабочий день".\nОтже, "жовтий князь" та його прислужники — злі, темні сили тоталітарної системи. Хочеться вірити, що вони більше ніколи не прийдуть на наші землі, ніколи не пануватимуть на ній.\nТвір на тему Філософський зміст «Казки про яян»


Головна > Автобусні квитки\nЯк купити автобусний квиток\nПублічна оферта на надання послуг\nЯк забронювати і оформити автобусний квиток на сайті «КИЙ АВІА»?\nЯк забронювати і оформити автобусний квиток?\nДля бронювання та оформлення автобусного перевезення Вам необхідно:\nВиконати пошук відповідного варіанту перевезення.\nЗаповнити дані про покупця і подорожуючих .\nВибрати варіант оплати: платіжною карткою на сайті або в офісі «КИЙ АВІА».\n1. Пошук доступних варіантів перевезення і вибір відповідного рейсу.\nДля пошуку вкажіть місто або станцію відправлення і прибуття, дату запланованої поїздки і кількість місць.\nПісля того, як система запропонує можливі варіанти подорожі, необхідно вибрати автобусний рейс, який максимально відповідає Вашим вимогам.\nЩоб переглянути маршрут поїздки натисніть на посилання «Маршрут».\nПісля вибору рейсу для продовження оформлення замовлення натисніть кнопку «Продовжити».\nЯкщо в зазначену дату немає вільних місць або автобусних рейсів, система запропонує виконати пошук на іншу дату.\n2. Дані про які подорожують і покупця.\nПісля підбору варіанту автобусного рейсу необхідно вибрати місця в салоні автобуса і перейти на наступний етап бронювання.\nЗверніть увагу, що на цьому етапі Вам необхідно ввести дані про осіб, які подорожують, ознайомитися з умовами договору оферти і правилами перевезення. Ознайомлення з правилами підтверджується при оплаті замовлення.\nПри введенні даних про подорожуючих і покупця вказується наступна інформація:\n1. Дані про які подорожують:\nПрізвище, ім'я. Для внутрішніх маршрутів дані можуть зазначатися кирилицею. Для поїздок за кордон (закордонні рейси) необхідно вказувати дані на латиниці відповідно до даних закордонного паспорта;\nДата народження, Серія та № документа, Тип документа. Поля відображаються для заповнення в залежності від вимог перевізників.\n2. Дані про покупця - номер телефону та адресу E-mail, інформація повинна бути достовірною для можливості зворотного зв'язку.\n3. Варіант оплати: платіжною карткою на сайті або в офісі «КИЙ АВІА».\nПісля вибору кількості місць і заповнення даних про подорожуючих необхідно вибрати метод оплати замовлення:\nВ офісі «КИЙ АВІА».\nПри виборі варіанту «Банківською карткою» здійснюється бронювання і продаж замовлення з оплатою платіжною карткою через міжнародну систему моментальних платежів LiqPay.\nПісля успішної оплати на вказану Вами електронну пошту буде відправлений електронний маршрутний лист, який необхідно обов'язково роздрукувати для поїздки. Вигляд маршрутного листа залежить від обраного автобусного перевізника.\nОзнайомтеся, будь ласка, з інформацією в маршрутному листі - чи є маршрутний лист проїзним квитком чи його необхідно обміняти в касі автовокзалу на станції відправлення.\nЗверніть увагу, якщо в маршрутному листі замість обраного Вами місця в салоні позначені букви «СВ», це означає, що для даного рейсу діє вільна посадка в автобус або місця визначає водій.\nПри виборі варіанту «В офісі КИЙ АВІА» Вам необхідно вказати офіс, в якому буде зручно викупити замовлення, і підтвердити оформлення перевезення. При цьому здійснюється бронювання перевезення з можливістю подальшого викупу в офісі «КИЙ АВІА».\nПри успішному створенні замовлення на вказану Вами електронну пошту буде відправлено підтвердження бронювання з прикріпленим листом бронювання та інформацією про обраний офіс «КИЙ АВІА».\nДля подальшої оплати перевезення зверніться в офіс «КИЙ АВІА» та пред'явіть лист бронювання або скажіть його номер агенту для пошуку інформації по Вашому замовленню і оперативного оформлення продажу. Якщо у Вас не виходить звернутися до зазначеного при бронюванні офісу, Ви можете викупити бронь в будь-якому офісі «КИЙ АВІА».\nЗверніть увагу, що при бронюванні перевезення встановлюється термін, протягом якого Вам необхідно здійснити оплату замовлення. Після закінчення зазначеного часу бронь автоматично анулюється, але Ви зможете виконати покупку квитка безпосередньо у агента в офісі «КИЙ АВІА» при наявності місць на обраному рейсі.\nЯкі види маршрутних листів можуть бути оформлені при продажу?\nЗалежно від обраного автобусного перевізника відрізняється вид маршрутного листа.\nІснує 3 види маршрутних листів:\nПроїзний документ на автобус - надається водієві при посадці в автобус, обмін в касі автовокзалу не потрібний;\nВаучер - підлягає обміну на квиток в касі автовокзалу на станції відправлення;\nОбмінний бланк - підлягає обміну на квиток в касі автовокзалу на станції відправлення.\nПри обміні документів в касі автовокзалу квиток може бути оформлений і виданий тільки тій особі, чиє прізвище зазначене в обмінному бланку або ваучері, при наявності документів, що засвідчують особу.\nГраничний термін обміну бланка або ваучера на проїзні документи у квитковій касі - 5 хвилин до відправлення автобуса в рейс за розкладом.\nЯк змінити дату виїзду в оформленому автобусному квитку?\nЗміни в оформленому автобусному квитку не виконуються. Для зміни дати виїзду Вам необхідно зробити повернення раніше оформленого перевезення і придбати новий квиток на потрібну дату.\nЯк дізнатися чи буде виконуватися рейс по придбаним квитком?\nМи рекомендуємо напередодні дня поїздки передзвонити перевізнику за телефонами, вказаними в маршрутному листі, і уточнити статус виконання рейсу.\nУ разі скасування рейсу Вам потрібно звернутися в «КИЙ АВІА» для повернення грошових коштів за невикористаним квитком.\nЯк зробити повернення перевезення і отримати грошові кошти за невикористаний квиток?\nУмови і сума до повернення залежить від правил перевізника і часу, що залишився до початку поїздки. Всі умови повернення описані в Вашому квитку. Чим раніше Ви звернулися за поверненням, тим більше буде сума повернення за невикористаний квиток.\nЯкщо Ви оплачували квиток на сайті платіжною карткою, то для повернення перевезення Ви можете звернутися:\nв наш Call-центр - відправити запит на e-mail info@kiyavia.com або зателефонувати за одним з телефонів 556, 0-800-500-556, 044-490-490-1; після обробки Вашого запиту, наш співробітник зв'яжеться з Вами для узгодження умов і суми до повернення;\nв будь-який офіс «КИЙ АВІА».\nПісля узгодження суми та виконання повернення перевезення кошти будуть перераховані на Вашу платіжну карту протягом 3-7 банківських днів.\nЯкщо Ви купували квиток в офісі «КИЙ АВІА», то для повернення перевезення Вам необхідно звернутися в будь-який офіс «КИЙ АВІА». Повернення грошових коштів буде здійснено в тій же формі оплати, яка використовувалася при продажу перевезення.\nЗверніть увагу на винятки щодо виконання повернення грошових коштів:\nЯкщо при покупці квитка був оформлений обмінний бланк і відмова від перевезення відбувається в наступні після продажу дні, повернення грошових коштів здійснюється тільки в касі автовокзалу на станції відправлення.\nЯкщо при покупці квитка був оформлений обмінний бланк або ваучер і Ви вже обміняли документи на квиток в касі автовокзалу, то повернення коштів здійснюється тільки в касі автовокзалу на станції відправлення.\nЯк дізнатися адресу відправлення автобуса?\nАдреса відправлення автобуса вказано на Вашому квитку і його можна побачити на сайті в переліку результатів пошуку за обраним маршрутом.\nЯкщо Ви не можете знайти автобус, передзвоніть за контактами, вказаними у квитку.\nЯкі правила провезення багажу на рейсах?\nУ багажному відділенні автобуса безкоштовно надається одне місце для багажу вагою до 25 кг і об'ємом 60х60х40 см. У ручній поклажі безкоштовно можна провозити багаж до 5 кг. Для більш габаритного багажу у кожного перевізника діють свої умови.\nОбов'язкове страхування входить у вартість квитка і діє під час поїздки на автобусі.\nЗверніться в службу підтримки «КИЙ АВІА».


Патріарх Йосиф Сліпий як визначний український ієрарх, науковець та патріот | Церковна крамниця УГКЦ\nКатегорії: Література, Історія, Біографія\nМатеріали Міжнародної наукової конференції (20 вересня 2002 року, м. Київ).\nМатеріали конференції, вміщені в збірнику, висвітлюють важливі аспекти життя та діяльності подвижника віри Патріарха Йосипа Сліпого в роки Другої світової війни, в період його перебування в ув′язненні та на засланні, а також після звільнення – в Римі. Статті, більшість із яких створені на основі архівних документів, містять докладну інформацію про працю Йосипа Сліпого над організацією богословської науки і освіти в УГКЦ, його бачення і реальних кроків на шляху до здобуття УГКЦ статусу патріархату.\nКнига містить унікальні спогади про Патріарха осіб, яким довелося знати його і працювати з ним, а також повний текст «Завіщання Блаженнішого Патріарха Йосипа Сліпого» – праці, що не втратила своєї гострої актуальності і в наші дні.\nБудьте першим, хто залишив відгук на “Патріарх Йосиф Сліпий як визначний український ієрарх, науковець та патріот” Скасувати відповідь\nБен Гур 89,00 грн\n100 промінчиків світла 69,00 грн\nПісня птаха 44,90 грн\n365 коротких історій для душі 99,00 грн


РЕВОЛЮЦІЯ ГІДНОСТІ - Форум Шепетівки — Сайт міста Шепетівка (Шепетовка)\n19 лист. 2021 19:57\t#121222 від pruduk\nРЕВОЛЮЦІЯ ГІДНОСТІ був створений pruduk\nРеволюція Гідності виявила неспроможність існуючих на той час інститутів громадянського суспільства відповідати тим вимогам, які визначали європейський вектор розвитку держави. І першими, хто заявив про свою незгоду з політичними рішеннями тодішньої влади, була студентська молодь.\nПісля відмови уряду підписати Угоду про Асоціацію з Європейським Союзом українська молодь перша продемонструвала свою незгоду з таким рішенням влади. Хвиля громадських протестів прокотилась усією Україною. Однією з ключових вимог Євромайдану та Революції Гідності був цивілізаційний вибір України.\nВажливий урок ми отримали завдяки Революції Гідності, – це те, що українське суспільство заявило про себе як домінуючу силу, адже Майдан не розділив Україну, а об’єднав її.\nПроаналізувавши політичну ситуацію в Україні до революційних подій і після них, здобутки і перемоги нашої держави на шляху до європейської інтеграції за перші роки після майдану, можна зробити висновок, що не варто знецінювати усе, що зроблено українським суспільством. Ми, якщо порівнювати з пострадянськими країнами (не беремо країни Балтії) пройшли дуже великий шлях і багато чого досягли до цього часу, особливо після Революції Гідності. Правила гри суттєво змінилися, попри усі негаразди і увесь цей залишковий ефект. Я думаю це чудовий шлях, бо ми орієнтуючись на Європу зберігаємо свою унікальність.\nМожливо саме в цьому народиться щось цікаве та сильне що змінить і саму Європу.\nПротиставлення Донбасу центру та заходу України, яке часто можна почути у ЗМІ, насправді є штучним:\nЙого в реаліях ніколи не було. Прості жителі сходу ніколи такими термінами не думали. Не було навіть самоідентифікації якоїсь окремої частини України. Схід взагалі дуже різний – є промислові, є аграрні райони. І в цих людей дуже різні проблеми, ціннісна орієнтація, навіть мова різна. Аграрні райони, до прикладу, говорять переважно українізованим суржиком. Окремість сходу і протиставлення його іншій частині України – це взагалі суто російський наратив, який за допомогою Партії Регіонів, а тепер партії\n"За життя" просовується. Активно його просувати стали з 2004 року. І мені дуже шкода, що вся Україна досі користується цим російським наративом.\nНе виникає питань стосовно того, хто і якою мовою говорить, якщо ми обговорюємо економіку припустимо, то нам цікавий суто предмет розмови. Тобто це все, справді, штучне. Це елемент гібридної війни, яку Росія веде проти України. І в ній економічна і гуманітарна частина є не менш важлива, ніж військова, а, можливо, навіть більш важлива. І от якраз через внутрішні, штучні такі міфи – ділити українців за якимись принципами. Головне, щоб ділити. Оце і є якраз елемент гібридної агресії зі сторони Росії, тому нам це по-перше – треба розуміти, а по-друге – не реагувати. Але завжди бути готовим до гідної відповіді.\nЦі користувачі подякували: Dj Os, Staruy