«Каратєль» з Оконська. Війна і мир сільського батюшки | Волинь 24 - новини Волині та Луцька\nЗ початком війни на Сході України, тут, у мальовничому закутку Західної України, про «батюшку з Оконська» мало не легенди ходять. І якщо раніше село Оконськ, що на Маневиччині, «звучало» тільки через те, що тут унікальні джерела і давно розводять форель, то тепер його все частіше згадують завдяки отцеві Олександру.\nВ один день Олександр Лановий перестав бути просто сільським священиком і став волонтером. Змінив рясу на зручний камуфляж чи джинси, як тільки хлопці з Маневиччини пішли в АТО. А пішли вони, як і багато волинян, - першими. І не для одного весна 2014-го стала останньою у житті.\nУ мирному житті він ще й звичайний вчитель сільської школи. Викладає природознавство та християнську етику і возить з фронту в шкільний музей «раритети» сьогоднішньої війни. Щоб учити дітей патріотизму не на словах, а на… шматках російської зброї, що "спочиває" у кутку шкільного музею.\n«МЕНЕ ЧАСТІШЕ МОЖНА ЗУСТРІТИ НЕ В ЦЕРКВІ, А НА ЗАПРАВЦІ»\nСвященик Олександр Лановий жартує: тут, на Волині, його частіше можна зустріти не біля хати в Оконську, і навіть не в церкві, а ...на заправці біля сусіднього райцентру Маневичі. Там у нього - майже офіс. Матушка стала майже дружиною військовослужбовця, бо вже звикла, що чоловік постійно в дорозі і постійно у своїх майже військових клопотах…\n«А можна я не перевдягатимуся?» - усміхається отець Олександр при зустрічі. Будень. Він – у хатніх клопотах. Через активну волонтерську роботу на них часу – обмаль. Каже, прихожани звикли.\nВостаннє у зоні АТО Олександр Лановий був на Різдво. 7-го відслужив в Оконську, 8-го повіз захисникам допомогу з Волині. Проте у 2014-му на Сході бував кілька разів на місяць і кожного разу запевняв дружину, що це - востаннє.\nВеде до своєї древньої церкви. Храм Успіння Пресвятої Богородиці УПЦ цьогоріч відзначатиме 300-літні іменини. Вистояв не одну війну. Стіни, що зведені без жодного цвяха, дотепер міцно тримають таємниці віків і оберігають ікони з образами святих, що посивіли під порохом епох, але досі не зводять погляду з кожного, хто переступає поріг святині.\nНайперше бідкається, що саме нема у храмі славнозвісної місцевої солдатської ікони (саме віддали в музей на деякий час). Образ Святого Володимира, подарований солдатами російської армії місцевій церкві ще в Першу світову, мимоволі став особливою тут святинею. Хоча ніякої особливої цінності: дві березові дошки, склеєні лаком, простенький оклад, напис на згадку. Але її тут вважають покровителькою захисників Батьківщини. Не один воїн просив перед цим образом сили. Не тільки у сільському храмі. А й там, на Сході, бо отець Володимир часто її возить із собою.\nУ спадок від часів Брусилівського прориву лишилася окончукам (так себе самі називають селяни) лампадка з дарчим написом від саперів, який хтось вивів на замовлення армійців у далекому 1915-му. Є свідчення старожилів, що під час німецької окупації, коли у храмі правив отець Микола Сукманський, сюди приходили на службу німці. У радянські роки, коли тут служив отець Григорій, тут потай хрестили дітей чи всіх комуністів району і партійних діячів. І про це теж ходять легенди...\n«Але знаєте що: не треба про мене, - раптом спиняється священик. – Давайте я вас краще до тьоті Галі завезу. А то про мене пишуть, а про неї ніколи. Та якби не вона – не було б на Маневиччині ніякої волонтерки».\nТьотя Галя – продавчиня з магазину запчастин у райцентрі Галина Хмеляр. Скромна жіночка низенького зросту з тихим голосом і ніжної усмішкою… Коли волинські захисники опинилися у м’ясорубці війни, її магазин став штабом для небайдужих. Сюди досі несуть все, що хочуть передати на Схід. А вона знає поіменно чи не кожного хлопця з району, який пройшов через АТО.\n«У батюшки брат, Роман Лановий, у полон попав. У мене чоловіка племінник – Андрій Матвійчук. Так у нас з ним і все почалося. І досі триває, - сміється. – Але не слухайте, бо якби не він…».\nТУТ – «МОСКОВСЬКИЙ» БАТЮШКА, ТАМ – УКРАЇНСЬКИЙ «КАРАТЄЛЬ»\nСам Олександр Лановий нічого особливого у тому, що одне служіння з початком війни доповнив іншим, не бачить. Каже, є щось спільне між священиком і військовим. Обидва – СЛУЖАТЬ.\n«Це ось «Богородиця з Антонієм та Феодосієм Печерським». Школа волинського іконопису. А це «Трійця» - більш до католицького варіанту. Відчувається, що Волинь довго була під впливом Польщі. Це 1850-й…» - час від часу священик відволікається від спогадів про свої поїздки на Схід і не без захоплення розказує про реліквії.\nЙого церква вся у раритетах і вишитих рушниках. Десь там на Сході він давно український «каратєль». А тут на Волині для багатьох, як не парадоксально, - «московський батюшка». У вирі війни гостро звучить протистояння патріархатів. Хоча хто, як не отець Олександр - приклад того, що справжня війна не ділить людей на патріархати.\nСам же Олександр Лановий родом з Хмельниччини. Хотів у юності світську професію мати, хоч священик - в четвертому коліні. Навіть «крепко впирався».\n«Але потім, коли пройшов певне життєве коло, все таки якось так Господь управив. Я працював і в єпархії водієм, і на пилорамі, і начальником столярного цеху… А тоді захотілося десь знайти віддушину», - розказує.\nВіддушину знайшов у волинському селі, що межує з райцентром Маневичі і славиться на всю Україну цілющими джерелами. Спершу просто помагав служити місцевому священику отцеві Григорію в Оконську. Вчився у нього. А потім – перейняв справу.\n«НАЙВАЖЧЕ ВОЗИТИ ПАЦАНІВ У ТРУНАХ. ЇДЕШ, А ЗА СПИНОЮ ЦЕЙ ЗДОРОВЕЗНИЙ ЯЩИК...»\n«Зараз порахую…, - задумується священик, коли питаю, скільки ж окончуків пройшло через АТО. – Зо 20 точно. Для нашого села це багато».\nУ нього ж – своя війна. Випадково, переконує, так сталося. У квітні 2014-го з військкомату зателефонували його рідному брату Роману (який теж живе в Оконську). Зібрав речі – і за деякий час уже був на полігоні в Рівному.\nЦе була друга хвиля мобілізації. Вже тоді маневичани, а з ними й отець Олександр, взялися дружно помагати хлопцям, хто чим міг. І одяг купували, і їжу на полігон возили, і запчастини доставляли.\nНаприкінці серпня, після Іловайського котла, Роман Лановий опиниться у ворожому полоні й крокуватиме під багнетами на горезвісному параді у Донецьку.\n«Того дня зранку ми з ним говорили. Зазвичай він дзвонив, тому що зв’язку не було і хлопці там шукали місця, щоб зателефонувати: вилазили на дерева, тощо. А тут в обід телефонує його дружина і каже: «У нас біда!». Я вже думав – та сама… біда. Він подзвонив і сказав, що в полоні», - згадує священик з Волині.\nПотім Олександр Лановий не раз телефонував сепаратистам, які тримали Романа. На щастя, каже, йому дали поговорити з братом телефоном у перший день й переконатися, що той живий. Далі були – довгі перемовини і постійні поїздки на Схід. Кілька тижнів довелося фактично жити у Дніпрі: вдень ходити по різних волонтерських організаціях, ввечері помагати переносити поранених в госпіталь, а ночувати у своїй машині просто на стоянці однієї із заправок.\n«Зараз приписують, що то держава проводила ці обміни. Повірте мені: до того часу, доки Володимир Рубан і його «Офіцерський корпус» займалися обмінами, в нас вони були. Після того - все заглухло. Вже за Романову партію домовлялася Руслана Лижичко», - розповідає волонтер.\nНазавше запам’ятав обмін полонених у Краматорську. Сподівався, що там побачить брата – не склалося. Але саме тоді священику з Волині судилося повертати додому вчорашніх полонених з 51 бригади.\n«Харків. Я приїхав, бо думав, що і Роман там буде. Привезли їх. Хлопці - обдерті, змучені, без телефонів. Перше, що ми там їм купили, - спортивні костюми, кросівки, футболки, якісь простенькі мобільні телефони, сім-картки, щоб вони могли хоча б подзвонити додому. Вперше ми там зіткнулися з такою бюрократією, коли наших хлопців не пускали додому. Вони були під охороною на території цього харківського авіаційного училища. Уже з харківськими волонтерами ми виходили на вище командування. Вийшли - і вони пішли на безпрецедентний крок: цих звільнених хлопців доручили мені як волонтеру. Тоді, у вересні 2014-го, я привіз чотири людини. Це Юра Букія з Луцька, якого з госпіталя забрав, племінник тьоті Галі Андрій Матвійчук і ще один хлопець з 51-ї. І один з 30-ки, щось не пригадаю вже прізвище…» - у затишній оконській церкві, поміж древніх образів і рушників, він продовжує згадувати ті поїздки на Схід, які далися найважче.\nЦе були перші полонені. Потім ще одні…\n«Далі зателефонували офіцери з 51 бригади, щоб забрав їхніх людей. Вже настільки то було налагоджено, що я приїжджав - на мене був складений рапорт, що мені передають таких-то... Довіряли, бо вже була відпрацьована процедура. Ромку ж свого привіз додому, коли звільнили 18 хлопців з нашої бригади.\n…Дивився на нього, плакати хотілося, відвертався постійно. Але неохота було його розстроювати, бо що мої переживання порівняно з його? Там я познайомився з багатьма хлопцями, які не здалися. Але хлопці хоч і з полону, але радісні, у них – життя попереду. А найважче везти пацанів в трунах. Ти їдеш, а з спиною – цей здоровий і важкий ящик», - каже священик.\nСьогодні у полоні, наскільки це відомо священику-волонтеру, лишається один волинянин. Але насправді, війна ще довго нам даватиме про себе знати страшними відкриттями, вважає він. Чому? Бо бачив, каже, ті страшні цвинтарі з могилами невідомих солдат у Дніпрі. І знає, що рефрижератори там забиті тілами.\nСТВОРИВ У ШКОЛІ МУЗЕЙ, ЩОБ ВЧИТИ ПАТРІОТИЗМУ …НА РОСІЙСЬКИХ ГІЛЬЗАХ\nУ перервах між волонтерськими мандрами Олександр Лановий – рядовий вчитель місцевої школи. Мріяв бути істориком, став - географом. Викладає дітям природознавство та християнську етику. А віднедавна створив у школі цілісінький музей АТО. Робив це спершу ненавмисне. Частина експонатів – звичайні дарунки батюшці від хлопців, з якими перетиналися десь у зоні АТО.\n«Ось 120-й міномет. Те, що заборонено мінськими домовленостями», - демонструє один за одним експонати з війни.\nНа тубусі від ручного гранатомета чорним маркером хтось вивів: «Отцеві Олександру від отця Миколи. Костянтинівка. 81 бригада». А поруч коротеньке жартівливе: «Попу від попа». Теж дарунок, всміхається священик, від одного з капеланів, з яким познайомилися на Сході.\nРосійські гільзи. Фугас. Протипіхотна міна. Осколки граду. Кевларова каска. Пробита…\n«Хлопчина, який її носив, поранений був. Але його кинуло так, що він впав на броню і пробив каску. Можна уявити, з якою силою кинуло. Вона життя комусь врятувала», - коментує Олександр Лановий.\nЗавдяки сільському священику хлопчаки з Оконська, які поки студіюють «Захист Вітчизни», а завтра вже можуть стати на її захист у буквальному сенсі, можуть бачити, чим воюють і хто воює.\nУ шкільній бібліотеці помічаю – стенд із фотографіями Олександра Ланового. На стенді – карта Донецької та Луганської областей, на ній рясно позначено ті місця, у які доїхав їхній батюшка-волонтер і вчитель.\n«Терплять якось мене», - посміхається Олександр Лановий, натякаючи, що чимало клопотів школі через його волонтерку: постійно треба колегу заміняти на уроках.\n«Він же не на Мальдіви їде. Тоді була б інша історія. А він – ТУДИ. Тому ми тільки «за» і просимо Бога, щоб йому помагав», - не без гордості зауважує директор оконської школи Олег Ковердюк.\nНа фото – зустрічі, обійми, посмішки, синьо-жовті полотна і – танки. Після того, як якось у Вуглегірську священик втрапив під обстріл, по-іншому почав ставитися до власних поїздок. Двадцять хвилин гриміло все довкола. А хлопці, каже, раз – і «хрестики в руки»…\n«Їм там треба не стільки речі чи харчі. Бувало, так звикли вже там (Вуглегірськ, Ольховатка, Комишатка, посьолок Олександрівський, Булавінська шахта), що телефонували і питали, коли приїду. Кажу: ще не зібрали достатньо, а вони мені: «Батюшка, ви так приїжджайте... Ви ікони беріть - і сюди. Більше ж нічого не треба».\nЄ у 300-літній оконській церкві ще одна особлива ікона Божої Матері. Невеликий образок із вирізаним з газети зображенням. Оригінал забрали до львівського музею. Але колишній священик так вірив у силу цього образу, що молився навіть до газетної вирізки.\n«Про неї мало хто знає. «Взисканіє погібших» називається. Отець Григорій вірив, що вона має повертати додому людей. При мені було три випадки, коли знайшли зниклих», - зізнається отець Олександр.\nКаже: якось раніше не подумав…, а оце вирішив з початком посту молитися ревно до цієї ікони. Є на Маневиччині два хлопця, які не вернулися з АТО. Два Юрія. Один Ковальов, інший – Лавренчук. Один із Криничного, інший – зі Старосілля. Рідні хочуть хоча б поховати. А десь на дні серця – щиро сподіваються на диво.\nНа диво сподівається і він, священик і вчитель з Волині, життя якого круто змінила війна. Бо диво, каже, - то віра.\nФото відео Ірини КАБАНОВОЇ.\nТеги: АТО, волонтер, оконськ, маневицький район, олександр лановий, церква, волинська єпархія упц, статті, історія війни\n28 березня, 2018, 17:00\n01 березня, 2018, 12:09\n01 червня, 2018, 09:26\nЛєна 02 березня, 2018, 12:29\nДобрий священик і чудова людина.\nВіктор 02 березня, 2018, 13:30\nГарно написала Олена Лівіцька. А дивує мене інше. В коментарях соцмережі відслідковується чітка позиція і прихильність журналістки до КП і зневага до МП. То що ж це тепер за така журналістика яка на виході має такий гарний матеріал про священика ненависної церкви. Якесь фарисейство, чи не так?!\nЛєна 02 березня, 2018, 13:44\nСам матеріал є справді важливим.\nОлена 02 березня, 2018, 14:39\nЦе в яких коментарях у мене "зневага"? Я дуже прошу: не треба тут цих воєн патріархатів. Так, я за те, щоби в церкві молитва лунала виключно українською. Але це моя особиста позиція. Церква, до якої я ходила з бабусею за руку, - "московська". Але вона мені рідна! І тому молитва там особлива. І я не втомлюся пояснювати: я не ділю священиків за патріархатами, не ділю. І цей матеріал цьому доказ. На мою думку. Але дякую вам за вашу!))\nЛєна 02 березня, 2018, 14:57\nНе поділяю думки про мову Богослужіння, люблю церковнослов'янську, та мова не про те. Це справді прекрасний матеріал про дорогу особисто моїй сім'ї людину. Спасибі за нього, Олено.\nСергій 02 березня, 2018, 15:06\nНе Московська, а православна канонічна українська церква, вибачте і не путайте кп з православною церквою.\nМаша 02 березня, 2018, 13:33\nПрекрасна людина! Дай Боже йому здоров"я та сил! Змістовне інтерв"ю, яке дочитуєш від заголовку до останнього слова. Чудові фото! Дякую!\nпекло на землі 02 березня, 2018, 19:22\nНеначе люди подуріли !!! Сатана панує не на жарт!!! Звертаюся до священників канонічних і неканонічних патріархатів, керівників всіх релігійних громад правильних і неправильних вір- ХРИСТИЯН- БІЛЬШЕ ЦІКАВТЕСЯ проблемами парафіян і прихожан релігійних громад. СПІЛКУЙТЕСЯ з прихожанами і парафіянами, на території яких парафій живуть люди чи нелюди, а то Страхіття, що РОБиться В УКРАЇНІ-РУЇНІ !!! Християн ділять на правильних і неправильних вір, а Євангеліє одне , Бог один, Ісус Христос один. Гріх ділити людей- християн . Спілкуйтеся, цікавтеся і відповідайте, церковні люди, за парафіян де , Ви, шановні служите. Любіть один одного. 10 Заповідей Божих старайтесь виконувати. А Бог на Страшному Суді запитає за вчинки за життя. Спасаймо всі свою душу, а про патпіархати і правильні релігійні громади, куди ходили і гроші носили бог не буде питати . Гріх ділити християн, віруючих людей .\nАндрій 03 березня, 2018, 00:19\nДякую вам, Олено за мурах, які бігали шкірою протягом читання матеріалу... Талант... інакше ніяк


Cуворий спецпризначенець чи домашній улюбленець? - Мир увлечений: Охота&Оружие\nГладкоствольноеНаш тестCуворий спецпризначенець чи домашній улюбленець?\nНазва «рушниця» має чеське коріння і походить від слова ručnicе, що означає «рука». Тобто це вогнепальна зброя, призначена для стрільби з двох рук. Якщо ми згадаємо перші рушниці, то стає зрозумілим, що вистрілити з такої зброї, не утримуючи її міцно, просто неможливо. В Україні ця зброя прийшлась до смаку козакам, які використовували її як для ратних справ, так і для полювання. Йшли роки, рушниці вдосконалювалися, з’являлися нові конструкції та системи, нові боєприпаси, розширювалась і сфера...\nАлександр Зинченко10.05.2021132711 min\nНазва «рушниця» має чеське коріння і походить від слова ručnicе, що означає «рука». Тобто це вогнепальна зброя, призначена для стрільби з двох рук. Якщо ми згадаємо перші рушниці, то стає зрозумілим, що вистрілити з такої зброї, не утримуючи її міцно, просто неможливо.\nВ Україні ця зброя прийшлась до смаку козакам, які використовували її як для ратних справ, так і для полювання.\nЙшли роки, рушниці вдосконалювалися, з’являлися нові конструкції та системи, нові боєприпаси, розширювалась і сфера їхнього застосування. Сьогодні рушниці умовно можна поділити на дві основні групи і одну додаткову.\nПерша група, найбільш поширена, включає в себе мисливські рушниці. Як правило, це дво- чи одноствольні, виконані за класичною схемою і доведені до досконалості, а також напівавтоматичні і, дещо рідше, помпові.\nВзимку чи влітку, помповий FABARM готов до бою\nДруга, значно менша група, — це рушниці, призначенні для силових та правоохоронних органів та структур. Вони стоять на озброєнні багатьох армій світу, різноманітних поліцейських структур та спеціальних служб. Також рушницями не гребують і приватні охоронні структури. Це і недивно: величезна вогнева міць, широке коло набоїв (шріт, куля, картеч, патрони несмертельної дії тощо), висока надійність, удосконалені конструкція і ергономіка, спектр застосування — усе це робить рушницю бажаним інструментом серед суворих «служивих» хлопців, а інколи і дівчат.\nТретя група, яка розвивається найбільш швидкими темпами, — спеціальні рушниці. До неї входять як спортивні, так і вузькоспеціалізовані (наприклад, survival shotgun, або рушниця виживання). Мене як спортсмена та інструктора з практичної стрільби дуже тішить той факт, що все більше пересічних громадян щороку приходять у стрілецький спорт.\nЯ не претендую на істину в останній інстанції у класифікації рушниць, це лише моя суб’єктивна думка.\nКомпанія fabbrica bresciana di armi (fabarm) вже 120 років виробляє рушниці найвищого класу\nРозмірковуючи над лінійкою рушниць, представлених на полицях збройових магазинів, я запитував себе: чи існує варіант універсальної зброї, яка б вирішила більшість завдань, котрі ставить перед собою громадянин? А саме: полювання, самозахист, спортивні чи прикладні тренування. Питання нетривіальне, але про висно вки трохи згодом.\nУ своєму житті я стріляв із сотні, а може, і більше примірників різної стрілецької зброї. Буває, береш до рук рушницю і розумієш — оце «американець». А оце — «совок». Оу, та це ж «німець»! А це класичний «англієць». А це що? Це ж «італійка»! Дуже часто чув, як стрільці називають рушниці, виготовлені італійською школою зброярів, саме як жінок. І я погоджуюсь із ними. У цих рушниць є свій неповторний шарм.\nІталійські рушниці посідають особливе місце у серці любителя зброї, я впевнений у цьому. Це стає зрозумілим, коли італійська рушниця просто лягає до тебе в руки. А яке задоволення приносить італійська зброя під час стрільби, м-м-м!\nМушка із світло-накопичува-льною вставкою\nДуже зручний регульований цілик\nОдним із найкращих представників італійської школи є компанія FABARM — Fabbrica Bresciana di Armi, яка вже понад 120 років виробляє цілу лінійку рушниць найвищого класу. Цікавий факт: певний час FABARM випускав зброю під такими всесвітньо відомим брендами, як Beretta, Benelli, H&K тощо. Хіба це не показник приналежності до преміум-класу?\nОборона та безпека на власному досвіді\nПро мисливські рушниці родом з італійського містечка Брешіа (а саме там знаходиться фабрика FABARM) було сказано і написано чимало. Погортайте вашу підбірку журналів «Мир увлечений: Охота и оружие» — класичні двохстволки та мисливські напівавтомати досить часті гості на шпальтах часопису.\nАле в цій статті я хотів би більш детально розповісти про дробовики, основне завдання яких, на мою думку, — збереження нашого з вам спокою, здоров’я, а іноді і життя.\nСерія рушниць SDASS (абревіатура Special Defense and Security Shotgun — англ. «спеціальна рушниця для оборони і безпеки») та Martial (англ. — «військовий», «бойовий») призначена саме для силових структур, правоохоронних органів, бійців спецпризначення, а також для охоронних компаній.\nЩо може бути крутіше, ніж стрільба кулею?\nЧи означає це, що пересічний українець не може придбати собі цю зброю? Звісно, може! І може застосовувати її для власних, чітко зазначених у законі потреб.\nДаруйте, ледве на забув! Моєю першою рушницею був FABARM SDASS Composite. З нею я набув першого досвіду стрільби з рушниці, з нею виступав і на чемпіонатах в Україні.\nЦікава історія її придбання. Далекого 2009 р., здається, у січні, за ранковою кавою в офісі мій колега розповів мені моторошну історію про напад на нього кількох озброєних палицями зловмисників на паркувальному майданчику біля одного з супермаркетів м. Києва. Колега мав при собі пристрій для відстрілу набоїв несмертельної дії (у просторіччі «травмат») та був змушений відкрити вогонь. Це зупинило нападників. Він викликав працівників МВС, які, до речі, діяли професійно, досить швидко розшукали нападників і затримали їх. Ця подія справила на мене неабияке враження, і я серйозно замислився над захистом своїх близьких і власної оселі.\nНайближчими ж вихідними я відвідав магазин зброї «Ібіс» на бульварі Дружби Народів і попросив показати мені рушницю для самооборони. Продавець детально розповів мені про омріяний мною на той час Remington 870 (легенда!!!), але запропонував потримати у руках FABARM SDASS Composite.\nНі, ну якій FABARM, навіщо мені ця Туреччина, відповів я. Так, я був настільки необізнаний, що подумав: «Фабарм» — це турецький бренд (змушений також зізнатись, що моя упередженість до виробів османських зброярів на той час виникла через брак інформації і досвіду — зараз я діаметрально протилежної думки). Отже, з’ясувавши італійське походження і взявши FABARM SDASS Composite до рук, я зрозумів — це вона, моя рушниця! З нею, моєю першою, пов’язані дуже теплі спогади: наші перші кроки у світ спортивної стрільби, перші змагання, перші перемоги.\nСхожість та відмінності\nДавайте розберемося детальніше, якими можуть бути помпові рушниці FABARM SDASS і FABARM Martial, у чому їхні відмінності й особливості.\nПершою, притаманною для всіх, особливістю є надзвичайна якість у всьому — у конструктивних рішеннях, в обробці металу і пластику й увазі до ергономіки.\nНаприклад, ствольна коробка обох серій виготовлена з алюмінієвого сплаву типу 7075, що має елегантну комерційну назву ERGAL — Extra Refined Grain Aluminum. Цей сплав надзвичайно міцний, недешевий та досить складний в обробці.\nВійсько-вий колір FABARM Martial виправдо-вує його назву\nСтволи рушниць виконані з надміцної сталі методом глибокого свердління (саме цей метод італійці вважають оптимальним для якості стволів, тому що, на відміну від холодної ковки, свердління не залишає у металі внутрішніх напружень) і випробувані надлишковим тиском у 1630 бар. Канали стволів хромовані. Характерною «родзинкою» стволів FABARM є технологія Tribore HP. Простими словами — внутрішня поверхня ствола має різний діаметр свердління на певних ділянках, що забезпечує більш прогнозовану і стабільну осип шроту чи картечі. Навіть сталевий шріт буде «смачною стравою» для вашого FABARM.\nПриклади та цівки рушниць виконані з ударостійкого армованого полімеру і надзвичайно міцні і цупкі. Мені особисто дуже подобається довга цівка FABARM. Вона забезпечує правильний хват зброї у будь якій критичній чи нестандартній ситуації. Надійність перезаряджання — понад усе!\nкожух з отворами захистить руку від опіків\nДуже просто встановити будь-який приціл на планку Пікатінні\nАле ж у чому відмінності?\nНа мою думку, серія FABARM Martial є більш «прокачаною» версією лінійки FABARM SDASS.\nПокриття FABARM SDASS виконане методом PDV (напиленням у вакуумі), який забезпечує стійкість до зовнішніх пошкоджень, а FABARM Martial має покриття Ceracote. Прицільні пристосування також зроблені по-різному, але класні кожне по собі. Ударно-спусковий механізм також зроблений по-різному — як і кнопка запобіжника, зрештою. А ще магазин, а ще…\nХто скфазав, що оптика не для дробовика?\nТак! Розберемося на прикладах.\nНа засніжених рівнинах\nВибравшись на стрільбище СН СК «Купол» (м. Бровари, Київська обл.), я нарешті зміг порівняти одразу три моделі FABARM!\nПершою до рук потрапив SDASS Tactical — класичний помповий «тактичний» дробовик. Фактично це був мій старий знайомий FABARM SDASS Composite, але з додатково встановленими світлонакопичувальними мушкою та ціликом. Регульований цілик виконаний у формі кола з двома точками зеленого кольору по горизонталі, а мушка має вставку червоного кольору. Це рішення дає змогу дуже швидко цілитись навіть в умовах поганого освітлення і забезпечує дуже точну стрільбу кулею. Корпус цілика виконаний із захисними від ударів і падінь панелями і кріпиться на планку Вівера/Пікатінні. Крім того, на цю ж планку є можливість за лічені секунди встановити коліматорний приціл; особисто я обрав би приціл низького профілю — наприклад, Shield SMS чи Docter/Noblex Sight C.\nПриклад виконано у класичній, моїй улюбленій, конфігурації. Він забезпечує зручні маніпуляції зі зброєю, заряджання з різних типів стрілецького екіпірування, стрільбу з лівого чи правого плеча і є універсальним для більшості стрільців. Магазин ємністю сім набоїв (та ще один у стволі) — це додатковий плюс для тактичної/home defence помпи.\nОкремої уваги заслуговує довга цівка зі зворотною пружиною, роль якої — надійно закрити затвор для подальшого пострілу (якщо пружина вам не потрібна, її можна зняти за пару хвилин). Ствол у цієї моделі має довжину 51 см, свердловка ствола — «циліндр». Рушниця продається у міцному полімерному кейсі.\nНаступною була красуня FABARM Martial O.D. Green. Слово green (англ. — «зелений») красномовно говорить про основний колір рушниці. Він має «військовий» матовий зелений відтінок завдяки покриттю Ceracote.\nСтвол довжиною 51 см ховається під вентильованим кожухом, який захищає руку стрільця від опіку при інтенсивному настрілі (його теж покрито зеленим Ceracote).\nCantilever забезпечить стабільну прицільну стрільбу\nПриклад у рушниці — класичного типу, а ось руків’я — пістолетне; вочевидь, це рішення було на користь саме силовиків, адже їхня основна зброя — карабіни, й у бійців зовсім нема часу, аби призвичаїтись до рушниці. Між іншим, на руків’ї є отвір для кріплення ременя.\nДовгий магазин має ємність, як і у попередній рушниці, — сім набоїв, але в нього є цікавий захисний кожух того ж кольору, що і основні частини зброї. І це… гарно!\nНа ствольну коробку встановлено планку Вівера/Пікатінні зі вбудованим ціликом. Захочеш, не відірвеш! На цілику нанесено дві точки білого кольору, які забезпечують більш точне прицілювання. Мушка висока і дуже міцна, але вона чорна — і тому вночі її використання буде некомфортним. Але ж пам’ятаємо про планку, на яку так і проситься коліматорний приціл!\nНебагато рушниць можуть похизуватись службою у NATO!\nНа дульному зрізі встановлено серйозний ДГК, який накручено на різьбу на стволі. Втім, у дульної частини ствола немає різьби для чоків, тобто «циліндр» — це єдиний варіант. Наявність антабок із легкістю дає змогу використати будь-який ремінь для зброї, а збільшені захисна скоба спускового гачка і кнопка запобіжника зроблять стрільбу комфортною навіть у товстих рукавичках узимку. Збільшена цівка вже не містить зворотної пружини. На ресивері рушниці можна побачити реєстраційний номер цієї моделі у стандартах NATO (!).\nІ, зрештою, моя фаворитка — рушниця Fabarm Martial Cantilever.\nВідверто, кохання з першого погляду у нас з нею не вийшло… Ну справді, навіщо отой нез розумілий величезний приплив на стволі? Я бачу, що це планка Вівера/Пікатінні, розумію, що на неї можна встановити будь-який коліматорний чи оптичний приціл. Стоп! Що за оптичний приціл на помпі?!\nАле давайте по порядку. Martial Cantilever схожий на Martial O.D. Green, але має свої відмінності.\nДовга цівка забезпечить стабільне утримання\nПо-перше, це колір. У Martial Cantilever це — досить популярний «койот». По-друге, висока, але тонка мушка зі світлонакопичувальною червоною вставкою. По-третє, відсутність захисного кожуха на стволі (тому рушниця і легша за попередницю — 3,17 кг замість 3,27 кг). Ну і четверта, найбільш значна, відмінність — це та сама масивна планка Вівера/Пікатінні, закріплена на стволі.\nЯк вам, мабуть, відомо, я «карабінер» зі стажем — а в нарізній тусовці не заведено без потреби обтяжувати ствол встановленням додаткових пристроїв на нього, адже це негативно вплине на точність та стабільність стрільби кулею. Але ж у нас дробовик, яка куля?\nСтрільба різним типом набоїв — це ж і є запорука універсальності гладкоствольної рушниці! Уявіть, бійцю треба зупинити авто кількома влучними пострілами кулею у двигун з великої відстані, а потім застосувати при потребі картеч на близький відстані. Цілком робоча ситуація.\nПодовжувач магазину захищено кожухом\nАле повернемось до Martial Cantilever. Саме слово Cantilever означає «консоль», або «кронштейн», і стає зрозумілим, що цей кронштейн просто повинен бути використаний для установки оптичного приладу. Що і було зро блено згодом. Виявилось, що така конструкція кронштейна дуже зручна при чищенні зброї, адже приціл знімається разом із стволом та не потребує перевірки пристрілки у майбутньому.\nПерейдемо від слів до справи, а саме — до практичних стрільб. Мені було цікаво постріляти саме кулею, адже досвід стрільби з FABARM шротом у мене був чималий — на відміну від стрільби кулею.\nВзявши кілька типів куль (доступні Zala Arms Sport та Zala Arms Target Tactical, а також кулі преміум-класу Rottweil Brenneke), рушницю, металеві гонги IPSC, гарячий чай, час та натхнення, я взявся за тести.\nПершою на випробуванні була дистанція приблизно 40 м. Усі три рушниці чудово себе показали, і мішені впевнено вражалися з рук будь-якою кулею.\nНаступним викликом стала мішень на дистанції 60-65 м. І тут результативність впала майже наполовину. Відверто, ця дистанція є не дуже простою для дробовика із механічними прицільними, та ще й з рук. Але кулі RIO прилітали у гонг набагато впевненіше.\nОтже, було прийнято рішення застосувати трипод від компанії Leofoto (на мій погляд — ідеальне рішення для стрільби з упору). Але і дистанцію теж було збільшено — приблизно 100-110 м. І для чистоти експерименту на FABARM Martial Cantilever було встановлено оптичний приціл Zeiss Conquest 3-12×50. Ну, і кулю одразу ж зарядив Rottweil Brenneke.\nКуля Zala Sport — ідеальний вибір для тренування\nКілька пострілів на пристрілку — і переходимо до експерименту. Постріл — промах, постріл — і знову промах. Але промах, що повторюється, — куля стабільно прилітає лівіше, і це добрий знак! Вносимо коректування, ще постріл — і довгоочікуване перше «дзинь»! Є перше влучання. Другий постріл — і знову «дзинь». Третій — «дзинь»!… Нагадаю, чокове звуження ствола в цій рушниці — «циліндр», а це ледве не найкращій варіант для кульової стрільби.\nКоли в певний момент замість пострілу я почув сухий звук спущеного гачка, зрозумів — закінчились набої. І це було справжнім сюрпризом, адже я звик контролювати набої у магазині. А сталось це через те, що я захопився і перебував в азарті. Ех, давно мене так не зачіпало!\nКУПИТИ ЦІ ТОВАРИ МОЖНА ТУТ\nСтрільба на дальні відстані з дробовика кулею не є чимось надзвичайним. Це лише питання тренувань і правильно підібраних набоїв саме для вашого дробовика.\nКоли шановний читач замислиться над вибором рушниці для полювання, самооборони чи навіть стрілецького спорту, я рекомендуватиму звернути увагу на зброю славетних майстрів з Італії — помпові дробовики FABARM. І пам’ятайте, що лише регулярні тренування роблять із власника зброї справжнього стрільця!\nСТАТЬЯ ОПУБЛИКОВАНА В № 6 ЗА 2020 ГОД\nНегромкий карабин широкого профиля\nОпять: «шесть и пять»


Говорячи про проблеми у взаєминах з протилежною статтю, і чоловіки, і жінки зазвичай мають на увазі сварки і конфлікти, які розгораються між ними. І, мабуть, найчастіше вони трапляються через невдоволення своїм партнером. А це призводить до спроб змінити, переробити його під свої очікування. Але хіба таке можливо? Адже ми так відрізняємося один від одного: зовнішністю, звичками, рівнем освіченості та інтересами, і ще багато чим. Що вже говорити про відмінності між чоловіками і жінками, які так сильно впливають на їх взаємини! То чи не краще розібратися в них і спробувати зрозуміти один одного? Інакше, оцінюючи поведінку партнера за своїми мірками, ми ніколи не будемо задоволені.\nЛюбов і вірність у взаєминах чоловіка і жінки\nЧоловік не буде надзвонювати своїй коханій кожні п'ятнадцять хвилин і не стане обговорювати з нею наряд сусідки, він не піде з нею по магазинах, а якщо і піде, то без жодного задоволення. І це не означає, що він не любить її. Просто його любов виражається інакше – конкретними вчинками. Він захистить свою жінку, забезпечить її усім, у чому вона потребує і віддасть перевагу дати їй грошей на покупки замість того, щоб супроводжувати в походах по магазинах.\nА ось сексом він займеться з задоволенням. Секс дуже важливий для будь-якого чоловіка, але вони не вкладають у заняття любов'ю стільки романтики і почуттів, як це роблять жінки. Для сильної статі це, в першу чергу, можливість розслабитися і зняти напругу. І може бути тому, навіть будучи щасливим у відносинах з коханою, він здатний їй змінити – щиро вважаючи, що до неї це не відноситься і нічого не значить для нього самого. Жіноча ж зрада зазвичай викликана незадоволеністю відносинами, що склалися чи бажанням помститися.\nДля жінки взагалі велике значення мають навколишнє оточення і атмосфера, внутрішній стан і настрій. Тому чоловічий натиск вона часто сприймає з незадоволенням, заявляючи, що йому "тільки одне від неї і потрібно». Це дуже ображає чоловіка і сприймається їм не як відмову від сексу в даний момент, а як відкидання його самого.\nВзаємини статей: хто головний?\nФемінізм і глибокі зміни в поведінці, соціальному становищі і психіці сучасних жінок зрівняли їх із чоловіками, перевернувши заодно всю психологію їх взаємин.\nВсе частіше представники сильної статі грають роль підлеглого, залежного від жіночої волі. Чоловік робить те, чого чекає від нього жінка; його відповідальність мінімальна, а її бажання завжди виконуються. І спочатку це всіх влаштовує. Але такі відносини поступово руйнують особистість обох і знищують їх взаємну прихильність. Чоловік втрачає здатність самостійно справлятися з особистими тяготами і життєвими труднощами, прагнучи перекласти всю відповідальність на жінку. А вона перестає бути бажаною і милою, стаючи дратівливою, вічно критикує і незадоволеною. А між тим їм треба бачити один в одному того, ким вони є від природи: в жінці – музу і натхненницю, а в чоловікові – самостійного і сильної людини, здобувача і захисника.\nБуває, що і жінка наділена великою особистою силою, а чоловік за характером – ведений. Так нехай він і не буде лідером у їх парі, адже набагато важливіше у взаєминах – слідувати своїй суті, психології чоловіка і жінки. І тоді він вийде вперед там, де потрібна його міцна рука і раціональний підхід, де потрібна вирішувати серйозні чоловічі завдання і досягати важливі цілі. А вона буде підтримувати його і допомагати йому, поважаючи і надаючи свободу дій.\nТільки так, визнаючи статеві відмінності і в той же час рівне становище обох, чоловік і жінка можуть будувати щасливі відносини. Адже їх мета – не війна через цих відмінностей, а з'єднання двох половинок, які повинні доповнювати один одного.\nХто розумніший – чоловіки чи жінки?


Неділя, 21 квітня 2019 13:48\nА ви виконали свій громадянський обов’язок?\nСьогодні, 21 квітня 2019 року, вирішальний день для України. ІІ тур виборів Президента України.\nНеділя, 21 квітня 2019 13:31\nГолова РДА Лілія Кревська разом з іваничівцями освятила вербу\nСьогодні, 21 квітня 2019 року, голова райдержадміністрації Лілія Кревська взяла участь у святковій літургії у Покровському храмі селища Іваничі, яка відбулась з нагоди великого християнського свята - Свята Входу Господнього в Єрусалим.\nНеділя, 21 квітня 2019 10:11\nСьогодні, 21 квітня 2019 року, християни західного обряду відзначають найвеличніше свято — Христове Воскресіння, або Великдень. І хоча за східним обрядом його відзначатимуть за тиждень, Великдень об'єднує не тільки родини, а й християн усього світу. Це найдавніше і найголовніше свято усього богослужбового року.


У Луганській області даішник під час перестрілки убив водія автомобіля - Korrespondent.net\nУ Луганській області даішник під час перестрілки убив водія автомобіля\n2 червня 2010, 12:20\nУчора ввечері, 1 червня, в селі Верхня Шевирівка Краснодонського району Луганської області співробітник Державної автомобільної служби застрелив водія автомобіля, який чинив озброєний опір.\nЗа даними МВС, учора близько 22:00 наряд ДАІ під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом помітив автомобіль, який від'їхав від бару-сауни.\nХарактер його руху викликав у співробітників ДАІ сумнів у здатності водія безпечно керувати цим транспортним засобом. Наздогнавши машину, за допомогою спеціального звукового пристрою правоохоронці подали водієві сигнал зупинитися, проте він проігнорував його і, прискорившись, спробував втекти.\nПри цьому, зазначили в МВС, автомобіль різко змінював швидкість по ходу руху, створюючи загрозу безпеки як для працівників міліції, так і для оточуючих. На території одного з дачних масивів, куди заїхав водій, після декількох зіткнень з парканами він зупинився.\nУ салоні машини перебували, крім 30-річного водія, ще три людини (всі - жителі Краснодона), у тому числі дружина власника автомобіля. Співробітники міліції підійшли до автомобіля і запропонували водієві вийти з машини і пред'явити документи на транспортний засіб. На цю вимогу водій відреагував образливою нецензурною лайкою і навідріз відмовився покинути автомобіль.\n"У цій ситуації один з правоохоронців витягнув нетверезого водія, який чинив злісну непокору та опір співробітнику міліції", - заявили в міліції. Проте водій різко кинувся на співробітника міліції, наніс йому сильний удар в обличчя, після якого міліціонер впав.\nУ ході конфлікту, водій зірвав кобуру з табельної зброїз ременя одного зі співробітників міліції і шість разів вистрілив у бік правоохоронців. Після цього напарник потерпілого міліціонера зробив сім пострілів у бік водія автомобіля з табельної зброї, в результаті чого той від отриманих поранень помер на місці.\nВ результаті співробітник міліції був госпіталізований з вогнепальними пораненнями і прооперований. Також у лікарню доставлена і дружина водія з попереднім діагнозом вогнепальне поранення руки та стегна і алкогольне сп'яніння.\nПоранення жінка могла отримати і після пострілів її чоловіка, адже, як засвідчили інші пасажири машини, вона намагалася перешкодити своєму чоловікові стріляти в міліціонера. За попередніми даними, співробітник ДАІ застосував зброю правомірно, повідомили в МВС.\nЗа матеріалами: Українські новини, Сxid.info


Сьогодні: 21/11/2018 23:34\n[ 428 повідомлень ] На сторінку Поперед. 1 ... 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21 ... 29 Далі\nДодано: 25/11/2017 17:48\nВ принципе, вполне привычный набор слов для подобных заявлений, широко подхваченных пропагандистскими СМИ.\nНо, что удивительно, как никогда ранее, в информационном потоке РФ стали появляться экспертные мнения и о том, что на вооружении ВС РФ сейчас не стоит техника, которая была бы защищена от американских ПТРК.\nДодано: 03/12/2017 15:58\nУкраїна повністю освоїла весь цикл виробництва ракет для РСЗВ починаючи від калібру 300 міліметрів і менше.\nНа сьогодні вже закрито дефіцит ракет для систем залпового вогню за рахунок власного українського виробництва, повідомляє Укрінформ.\nВиробництво ракет для РСЗВ на заводі «Артем» розпочнеться наступного року, хоча, додав він, ракети вже надходять звідси у війська.\nhttps://www.facebook.com/TiskPortal/vid ... 657656560/\nДодано: 03/01/2018 21:27\nВ Сети появилось видео испытания украинского оперативно-тактического ракетного комплекса "Гром-2".\nКомплекс может поражать цели на расстоянии в 280 километров. Разработчики утверждают, что в будущем они увеличат дальность полета до 450 километров.\n"Гром-2" оборудован двумя баллистическими ракетами типа "земля-земля" с массой боевого блока в 480 килограмм. Технические возможности комплекса позволяют запускать одновременно обе ракеты.\n"Апостроф" утверждает, что Саудовская Аравия вложила в разработку комплекса 40 миллионов долларов США. Именно Эр Рияд явлется заказчиком изделия, отмечает издание.\n"...экспортные характеристики "Грома" гораздо хуже тех, которые могут быть предложены для украинской армии, а появление такого ОТРК в распоряжении ВСУ серьезно поменяет военный расклад между Украиной и Россией", утверждает "Апостроф"\nГлава информационно-консалтинговой компании Defence Express Сергей Згурец заявил в беседе с корреспондентом издания, что точность поражения целей ОТРК "Гром" сопоставима с российским "Искандером".\nКак сообщает "112" испытания ракетного двигателя прошли успешно, комплекс уже готов к первым полевым испытаниям.\nДодано: 17/01/2018 16:32\nПідготовка до застосування та експлуатації протитанкових ракетних комплексів США Javelin вже проводиться в ЗСУ\nhttps://twitter.com/VikMuzhenko/status/ ... 6515352576\nДодано: 26/01/2018 18:13\nhttps://www.facebook.com/suspilne.oko/v ... 384779929/\nЦей броньовик - гордість Українська Бронетехніка. Патрульна, розвідувальна, медична бронемашина вже на передовій!\nДодано: 03/02/2018 00:41\nПутін мусить окупувати або підкорити Україну. Він ще до цього не готовий, але зараз є чіткі свідчення цієї підготовки. Він продовжує вести війну та вбивати на Донбасі. Він продовжує випробовувати новітню зброю, особовий склад і методи в Сирії. Він посилює угруповання військ і сил в Криму. Він посилює угруповання в Калінінграді задля стримання підкріплення із заходу. Він акумулює військову техніку в Білорусі. Він продовжує переоснащувати армію, особливо танками та сучасними високотехнологічними системами. Все це виходить далеко за межі будь-яких потреб мирного часу. Він витрачає обмежені ресурси держави на утримання військових, замість задоволення інших нагальних потреб. Він продовжує готуватися до стратегічної війни на заході, а це означає, що Україна не зможе уникнути нападу і стане головною ціллю. Російське Міністерство оборони відкрито каже в засобах масової інформації, що вони потребують ще три роки на переозброєння новітніми танками та на підготовку особового складу військового угруповання на заході держави. Україна має не згаяти цей час.\nЩо зараз Путін робить з Україною в стратегічному плані? По-перше, він змусив Українську армію сконцентруватися в одному місці та повільно виснажує її бойовий дух і запаси боєприпасів. Він хоче створити відчуття безпорадності. Він грає в політичні ігри із Заходом навколо Мінська та миротворців, що відволікає інші країни від його справжньої гри. Інші країни, напевно, це розуміють, але надто перелякані політичними та фінансовими наслідками переозброєння своїх країн. Лише США, Польща і країни Балтії серйозно ставляться до цієї загрози. Інші чекають і сподіваються, що це само собою вгамується. Навіть НАТО працює лише впівсили, тому що не може вирішити військові проблемі таких країн як, наприклад, Болгарія.\nНинішня думка про те, що "війна відбувається на Донбасі і вона буде тільки на Донбасі", котру Українське керівництво демонструє словом та ділом, є найнебезпечнішою політичною та військовою проблемою для України. Путін хоче і потребує, щоб так здавалось. Європа та США хочуть і потребують, щоб так було. Путін залюбки витрачає український людський ресурс на Донбасі з обох сторін, поки він готує свою армію для великої гри. Нещодавні російські навчання, під час яких літаки ВКС РФ сідали на міські дороги, показують серйозність намірів РФ, з якою може зрівнятися серйозність лише деяких країн НАТО. Сепаратисти - це просто гарматне м’ясо. Їхнє завдання виграти час, поки Росія готується. Вони також є частиною російської стратагеми. Високопосадовці Збройних Сил України діють так, начебто вважають, що вони перемагають, бо вони сконцентровані на дуже обмежених успіхах у тактичній війні. Вони і Міністерство оборони України не помічають головного, тому що вони не готуються достатньо швидко до стратегічної та оперативної війни, яка швидше за все відбудеться не на Донбасі і не дозволить задіяти значні сили з резерву. Внаслідок цього Україна наразі програє у великій грі, і поки вона стає сильнішою тактично у позиційній війні, Росія рухається швидше і набуває переваг у стратегічному плані.\nЦе пов’язано з тим, що прив’язка військ до однієї обороної позиції, як того вимагають Мінські домовленості, є цілком неправильною, тому що це надає противнику стратегічну перевагу. Росія щодня користується цим. Втрата стратегічної переваги - це найбільша поразка будь-якого національного чи військового керівництва (можна читати будь-яких військових стратегів, всі вони говорять про одне й те саме - що тримання позиційної оборони порушує всі перевірені часом військові канони).\nУкраїнська армія вдосконалюється щодня, але в цілому вона не є однією з найкращих у Європі, оскільки вона має деякі значні організаційні недоліки. Поставка Україні "Джавелінів" їх не виправить, а може навіть їх погіршити.\nОпераційна спроможність - це здатність доправити війська в будь-яке місце і виграти битву. Україні поки що бракує такої спроможності. Стратегічні спроможності мають чітку загальнонаціональну мету, яка своєю чергою створює засоби для проведення операцій там, де вони потрібні для досягнення цієї мети.\nВ українського уряду поки що немає такої логіки мислення, як на національному рівні, так і на рівні Міністерства оборони та військового персоналу. Військові не можуть активно діяти на оперативному рівні, оскільки вони не мають належної для цього структури, і, звичайно, це не практикують. Водночас Росія вже активно відпрацьовує операції з участю мобільних батальйонних груп. Наразі дотримання Збройними Силами України існуючої військової концепції означатиме постати перед небезпекою певної поразки, якщо війна стане мобільною, до чого все, вочевидь, і йде. Армія повинна змінитися в стратегічному, оперативному та структурному плані.\nЩо це означає? Армія дуже вправна в тому, що вона робить зараз, але вона не відпрацювала перехід до іншого стилю ведення війни, як наразі роблять США, тому що в неї відсутні відповідні доктрини, оснащення та підготовка. Поняття мобільної армії відсутнє на всіх рівнях керівництва Збройних Сил України. Армія є слабкою з точки зору підготовки старших командирів та штабів, а також відстає у сенсі обміну інформацією, має погану логістику та медичне забезпечення. Вона не впорається, якщо доведеться забезпечувати два чи більше фронти. Як приклад можна привести харчове забезпечення: поставки продуктів харчування до лінії фронту наразі здійснюються за контрактами та можуть перерватися за умов ситуації, подібної до Іловайська та Дебальцевого, якщо вона триватиме впродовж двох або більше тижнів. Війська будуть голодувати. І що ж робити?\nПо-перше, необхідно наказати військам стати активними, тому що пасивність знищує бойовий дух. Необхідно створити новий пакет стратегічних наказів, який буде спонукати підрозділи до цілодобового домінування над простором перед ними. Треба заохочувати батальйони знищувати будь-яке заборонене Мінськими домовленостями озброєння, яке знаходиться поза майданчиками зберігання, і знищувати будь-які російські підрозділи, які нападуть на них у межах зони їх відповідальності. Вони мають домінувати вночі, переробити системи управління, зв’язку та артилерії так, щоб миттєво та влучно відповідати на ворожі атаки. Самооборона є найвищим законним правом будь-якої країни, тому активна оборона є законним правом кожного солдата. В загальних наказах має йтися про те, що кожна російська атака має зустрічатися потужною контратакою у місці нападу чи в іншому місці на лінії фронту. Ворог скрізь один і той самий, тому немає закону, який би обмежував захист географічно. Захоплюйте нові території і створюйте нові передові позиції. Переконайтеся, що військові інженери готові до таких дій. Просувайтесь невеликими кроками і карайте будь-яку російську агресію. Наразі від поточної ситуації вигоду отримує тільки Росія.\nВсі бригади мають розробляти плани оборони у разі відступу та ведення бою у різних умовах. Бригади повинні навчитися робити це як єдиний підрозділ не потребуючи окремих детальних наказів. Але треба наказати бригадам, включно з командуванням секторів та штабів, постійно розробляти нові плани та тренуватися вести бойові дії в різних місцевостях. Всі командири повинні знати, що робити в надзвичайних ситуаціях, якщо вони змушені наступати, відступити або перейти до абсолютно нового місця дислокації за надзвичайних обставин. Повинні бути підготовлені відповідні плани логістики, щоб підтримувати динамічний бій, а не просто стабільний стан окопної війни.\nПоле бою, що постійно змінюється, потребує пересувних штабів. Сектори та штаби АТО статичні і, отже, є цілями високого пріоритету для російського удару. Штаби секторів мають залишити свої поточні стаціонарні місця розташування і стати пересувними штабами на колесах. Вони повинні змінювати позиції щотижня та не залежати від центральної енергосистеми, а натомість мати власні генератори. Секторами мають командувати лише ті офіцери, які успішно командували бригадою. Їх слід залишити командирами до перемоги України або поки вони не отримають підвищення по службі. Персонал штабів секторів повинен бути замінений молодими офіцерами (капітанами та майорами) та військовими з бойовим досвідом. Реорганізуйте сектори за прикладом дивізій.\nШтаб АТО також повинен стати повністю мобільним і повинен переміщуватись кожні 2-3 тижні на нове місце. Командувати АТО завжди має той, хто успішно командував бригадою та сектором. Його слід залишити командувати до тих пір, поки він не досягне успіху або не виявиться непридатним. Командирами будь-якого рівня не повинні призначатися люди які не командували військами в бою. Персонал штабу АТО повинен бути замінений молодими активними офіцерами (майорами та підполковниками) з бойовим досвідом та найкращими з офіцерів, які зараз перебувають у штаті тилових штабів або навіть тих, хто звільнився раніше. Зробіть штаб АТО дійсно об’єднаним штабом Сухопутних військ, Військово-Повітряних сил, флоту, СБУ та Національної Гвардії. Штаб АТО слід назвати штабом Корпусу.\nПоточна практика комплектування штабу АТО з тилових штабів є недосконалою, оскільки створює дві армії: бойову армію східного фронту та штабну армію Муженка. Вони не поділяють однакових етичних або ціннісних засад. Я чую це від військових щодня. Це небезпечно для країни, оскільки Путін користується цією ситуацією, і її потрібно терміново змінювати.\nПоточна система бойової логістики не була належним чином реформована. Існуюча система територіальної оборони перебуває у такому стані, коли велика частина бригадної підтримки вже знята та ще не замінена чимось іншим. Особливо це стосується таких речей, як система забезпечення продовольством, паливом та боєприпасами, медичною допомогою на передовій. Поточна система не може підтримувати мобільну битву у будь-якому її вигляді. Ви не можете належним чином матеріально підтримувати бій зі штабу що знаходиться за 400 км. Це так не працює. Оперативне матеріально-технічне забезпечення та планування повинні бути безпосередньо біля поля бою та під управлінням командира, який керує бойовими діями безпосередньо з поля бою. Це загальний військовий принцип. Повинна бути належна посада заступника командувача АТО з логістики, з належним логістичним штабом і персоналом, створеним у Дніпрі для підтримки зони бойових дій.\nКомандир, що відповідає за матеріально-технічне забезпечення повинен мати доступ до усіх боєприпасів, логістичного транспорту та запасних частин, медичних, ремонтних підрозділів та підрозділів військової поліції Корпусу та усіх складських запасів в зоні бойових дій або поблизу неї. Він повинен мати чіткі розпорядження та повноваження постачати і підтримувати військові сили та мати право вимагати негайної купівлі та постачання критичних запасів, не проходячи через Генеральний Штаб та МОУ. Кожен сектор повинен мати належну логістичну організацію для підтримки бригад. Слід попросити США створити курси логістичного офіцера в Україні та забезпечити усі батальйони та бригади персоналом, який їх закінчив.\nОб’єднаний штаб в Міністерстві Оборони повинен бути якнайшвидше реорганізований до належного формату бойового штабу з найкращим Стратегічним командуючим. Він повинен мати повний дозвіл президента на ведення війни. Ця людина не повинна підпорядковуватись Генеральному штабу, а лише керівництву держави. Він повинен вести війну весь час, а не коли має час, як зараз робить начальник Генерального штабу. Начальник Генерального штабу, у свою чергу, повинен консультувати та забезпечувати загальний нагляд, а не воювати. Об’єднаний штаб повинен стати центром цілодобового планування та ведення бойових дій, і Генеральний штаб має бути повністю усунений від цієї ролі. Об’єднаний штаб повинен бути укомплектований зрілими офіцерами та людьми, які воювали в зоні АТО, а також такими, що зазнали поранення або вийшли на пенсію, і які повністю розуміють принципи ведення війни. Цей штаб має бути належним чином об'єднаний з офіцерами ВПС, ССО, Національною Гвардією, СБУ та офіцерами ВМС, а не тільки Сухопутними військами, і повинен бути координаційним центром усіх розвідувальних даних, що надходять до та з району бойових дій.\nЗалучення Генерального штабу до операцій на Донбасі не залишає їм часу для виконання їх належної ролі формування військ та розвитку їх можливостей. Інакше кажучи, вони нехтують завтрашнім днем для отримання короткострокової вигоди сьогодні. Генеральний штаб повинен зосередитись на плануванні майбутнього розвитку війська та довгострокової стратегії на майбутнє. Їх слід змусити правильно використовувати бюджет та скоротити видатки, особливо непотрібний персонал. Вони повинні мати суворі бюджетні обмеження, і їхні плани мають розглядатися щороку президентом і обговорюватися в парламенті. Інакше кажучи, їхнє завдання повинно бути у вдосконаленні військової системи для наступної битви, а не втручання в нинішню.\nСлід розглянути можливість створення аеромобільного піхотного батальйону швидкого реагування з протитанковим резервом на основі наявних гелікоптерів як національного стратегічного резерву. Це потрібно для виграшу часу у разі раптової атаки або несподіваного прориву. Це буде найкращим способом розміщення та тренування підрозділів операторів "Джавелінів", а також відповідатиме вимогам США щодо безпеки та водночас надасть змогу швидко доправити їх у будь яку точку на лінії фронту.\nДобровільні резервні підрозділи повинні бути створені, обладнані та навчені як єдині підрозділи, а не на основі індивідуального резерву, як це є сьогодні. Цей індивідуальний метод був дискредитований багато років тому на прикладі багатьох воєн. Це так не працює. Індивідуальні резерви рідко можуть вписуватися у діючі бойові підрозділи, якщо вони не служили в цьому підрозділі протягом останніх 1-2 років. Додані до нових підрозділів, вони потребують 3-4 роки тренування, щоб бути повною мірою боєздатними. Резервісти, які у великій кількості приєднуються до підрозділу, роблять його слабшим, а не сильнішим, оскільки їм потрібен додатковий час тренування, щоб допомогти їм освоїти особливості методів управління та культури підрозділу. Грузинська армія намагалась це зробити і програла. "Те, чого ти не навчаєшся під час миру, не спрацює під час війни".\nВсі батальйонні та бригадні підрозділи повинні мати підготовлений штат розвідки та правильну командну організацію за стандартом J2, від штабів підрозділів до Міністерства оброни включно. Проходження розвідувальних даних має бути двостороннім процесом, а не одностороннім як це є зараз.\nПісля трирічної підтримки Сполучених Штатів та Великої Британії для розвитку боєздатності, все ще залишається серйозна проблема стандартизації процедур, тренувань і тактики персоналу. Це особливо важливо для будь-яких майбутніх мобільних боїв, тому що всі батальйонні та молодші командири повинні мати спільну основу мислення для успішних операцій. Ця система ще відсутня, і, мабуть, було небагато спроб її насправді створити. Радників просто не просили допомогти створити. У військових навчальних закладах викладаються радянські бойові практики.\nНаразі в армії існує великий некомплект офіцерів. Молоді люди без досвіду і з сумнівною освітою беруть на себе командування ротами чи навіть вище (заступник командира батальйону, командир батальйону тощо). Система набору, просування та навчання не змінилася, щоб задовольнити реальну потребу у лідерах. Водночас якісні офіцери звільняються через відсутність будь-якої мотивації залишитися в Збройних Силах. Один радник навіть згадав приклад, коли офіцер став командиром батальйону на другий рік після закінчення навчання, без бойового досвіду. Це злочин, і хтось повинен сісти у в'язницю за це. Всі курси професійних військових офіцерів повинні бути скорочені до 8 місяців бойової підготовки на місцях, щоб якомога швидше набрати молодих офіцерів у бойові підрозділи, використовуючи модель JROTC / ROTC. Академії повинні бути закриті, а кошти перенаправлені. Навчальні команди США та Великобританії повинні бути використані для підготовки всіх молодих офіцерів та командирів рот. Деякі найкращі офіцери повинні бути повернуті з фронту на нетривалі періоди, щоб приєднатися до тренувальних груп, а також для лекцій курсантам.\nМобілізація має бути переосмислена. Потрібно щоб вона стала набагато більш узгодженим процесом. Поточна радянська система не працює. Набір повинен вестись до бригад та батальйонів, а не до Збройних Сил в цілому. Керівництво бригад повинно залишатися незмінним, але кожна ротація повинна приносити свіжих молодих солдат та молодших офіцерів. Бригади повинні здійснювати ротацію всередині Корпусу та національного резерву, щоб вони могли підготуватися до мобільних операцій та відповідати найвищим стандартам. Бригади повинні зберігатися як цілісні бойові одиниці.\nПовинні бути обрані кращі командири, щоб очолити підрозділи, незалежно від їх бекграунду. Позбавтесь командирів бригад та батальйонів, які не мають бойового духу або були помічені у неетичній чи злочинній поведінці.\nПереконайтеся, що всі сфери діяльності підпорядковуються командуючим, а не штабам. Змініть номенклатуру згідно із західними найменуваннями. Називайте когось не "начальником ВМС", а "Командуючим флотом" і дайте йому/їй бюджет та повноваження діяти - командири не повинні покладатися на автоматичні вказівки Генерального штабу. Така сама логіка стосується і Командувача Збройних Сил, який повинен мати повноваження та завдання вести армію в бій. Якщо він не в змозі це робити - звільніть його. Дайте їм бюджет та відповідальність за залучення, підготовку і підтримку війська на місцях. Посадовці Генерального штабу вбивають структуру Збройних Сил та можливо майбутнє нації. Вони не змінилися та радикально не покращилися, як мали б з початку війни, тому замініть їх на молодших офіцерів та більш активних молодих цивільних службовців. Вони мали шанс та не використали його. Будьте безжальними щодо них - від цього залежить виживання Української нації.\nРозділіть посаду начальника штабу на три окремі посади — Начальника сил оборони, начальник Генерального штабу та Начальника операцій (в об’єднаному штабі). Жодна людина не може одночасно виконувати всі три завдання належним чином, і не треба змушувати чинного НГШ цього робити. Це завдання занадто складне для одного розуму і є стратегічною небезпекою для нації.\nГлен Грант, британський військовій експерт\nДодано: 13/04/2018 23:27\nШИРОКИЙ ЛАН. БУДІВНИЦТВО\nДодано: 20/04/2018 12:58\nСолдатська кухня – Вікна-новини – 17.04.2018\nДодано: 23/04/2018 16:36\nГенеральний директор Міжнародного військового штабу НАТО, генерал-лейтенант Ян Брукс заявив, що двері Альянсу відчинені для України, проте рішення про прийняття буде політичним, передає РБК-Україна.\n– Треба розуміти, що рішення про прийняття України до складу НАТО – рішення політичне. Двері НАТО відчинені, про що свідчить недавній вступ Чорногорії. Але основою для цього є темп і обсяг реформ, які повинні бути реалізовані на шляху до НАТО, – сказав Брукс.\nЗа його словами, аби Україна стала членом Альянсу, їй потрібно реструктуризувати Збройні сили у відповідності до стандартів НАТО та завершити комплексні реформи.\n– Україна має забезпечити демократичний контроль за збройними силами. По-друге, провести реструктуризацію усіх структур ЗСУ у відповідності до тих схем, які ми звикли застосовувати в НАТО. По-третє, коли йдеться про підготовку, йдеться про конкретні підрозділи. Вони мають тренуватись у відповідності до стандартів НАТО, – підсумував генерал-лейтенант.\nhttps://fakty.ictv.ua/ua/ukraine/201804 ... o-alyansu/\nДодано: 23/04/2018 18:55\nНовий український ракетний комплекс призначений для боротьби з танками\nУкраїнський ракетний комплекс «Скіф» гарантовано вражає рухомі та нерухомі сучасні броньовані цілі.\nПро це повідомляє служба новин ТСН. Успішні випробування нової зброї проведені співробітниками конструкторського бюро «Луч».\nПідтверджено: комплекс здатний знищити будь-яку бронетехніку.\nПро це в неділю повідомив президент України Петро Порошенко.\n«Унікальна розробка КБ «Промінь» має ряд технічних переваг, які гарантують ураження рухомих і нерухомих сучасних броньованих цілей. Український ракетний комплекс здатний вражати малорозмірні цілі: довготривалі вогневі точки, танки в окопі, легкоброньований об’єкти і вертольоти, що робить його універсальним вогневим засобом стримування на полі бою», — пояснив Порошенко.\nНа сторінці конструкторського бюро «Луч» в соціальній мережі Facebook опубліковано відео з випробувань.\nУ Бюро відзначають, що «Скіф» є експортною версією українського протитанкового керованого ракетного комплексу «Стугна-П».\nhttps://zbroya.info/uk/blog/15339_vidbu ... ptrk-skif/\nДодано: 25/04/2018 19:34\nДодано: 02/05/2018 22:15\nКошмар российских танкистов материализовался\nИтак, ПТРК Javelin добрались до Украины.\nПускай и в 2018-м, когда как потенциальная боевая единица они не будут нести такого существенного превосходства, как если бы это было года 3-4 назад, но все же.\nДа и в количестве 37 пусковых установок и 210 ракет к ним, этот арсенал вряд ли можно назвать железным аргументом в споре с танковыми кулаками противника, но есть одно "НО".\nJavelin на вооружении ВСУ это серьезный деморализующий фактор для оккупационных сил, демонстрирующий поддержку со стороны Вашингтона совсем иного уровня.\nК примеру, при администрации Обамы такой бы шаг никогда бы ни был совершен.\nВ свою очередь, из Белого дома исходит не только более существенная помощь Украине, но оказывается давление на Кремль по всем фронтам, от экономических плацдармов, до сирийских просторов.\nТридцать семь ПТРК Javelin не решат исхода АТО, или, точнее, ООС. Они не остановят бронетанковый вал.\nНо ярко демонстрируют, на что идет нынешний ястребиный пул, дабы усмирить и более того, прогнуть своего геополитического антагониста, и за поребриком это прекрасно понимают.\nТочно также, как и понимают, что ответить на этот выпад "проклятых капиталистов" ничем не могут.\nНо, что в этой ситуации важно как никогда, так это то, что оказавшись на передовой, эти самые ПТРК, в случае обострения, сойдутся с хваленой российской техникой.\nРазумеется, в ходе испытаний Javelin сожгли ни один Т-72, но за последние годы модернизация старой советской техники была поставлена на конвейер и снос башни у Б3, или если повезет, у "Прорыва" будет серьезным репутационным ударом по ВПК РФ.\nОдно дело, когда твой металлолом жгли из "Стугна-П", о которых слышал редкий почитатель боярышника, а совсем другое, когда пресловутый Javelin.\nНо, что самое забавное, когда все та же самая "Стугна-П" будет продолжать с успехом жечь ББМ оккупантов, кремлевские СМИ теперь будут каждый такой случай привязывать к использованию американского ПТРК.\nДля "Стугны", конечно, потеря баллов пиара в пользу "копья", в информационном плане – культивация загнанности в среде экипажей ББМ НВФ. А это, надо сказать, дорогого стоит.\nДодано: 05/05/2018 16:12\nМиколаївська десантура і танчики 14-ї бригади творять чудеса в Німеччині. Чотири «Aбрамси», чотири БМП «Бредлі», два «Апачі», кілька «Хамерів» і 20 піхотинців «противника» українці вчора відправили на вимушений перекур. Керівництво навчання в розгубленості думає над тим, як змінити сценарій. Адже не секрет, що більшість навчань проходять за сценарієм. Часткові елементи відпрацьовуються реально, але загальний план таки витримується.\nТак мало бути і тут. Наш підрозділ увійшов до складу OpForce, або сил спротиву. Зазвичай їхнє завдання – влаштовувати засади, напади і протистояти основним силам. Які, до речі, за чисельністю завжди переважають. Проте організатори навчання не могли передбачити, що українська ротна тактична група не лише вціліє в ході «боїв», а ще й накришить безліч «противника» і навіть вийде в глибокий оперативний тил, де закріпиться. Система лазерної імітації бою неупереджена – якщо зафіксовано ураження, значить стій і кури, ти «загинув», а твоя машина спалена. Наші, які звикли воювати зі справжнім противником, гратися у піддавки не планували – воювати, так воювати.\nУявляю, які очі були у посередників, які фіксували результати «перестрілок». Наші теж понесли «втрати» – один БТР, два танки та 13 військовослужбовців. Але підрозділ завдання перевиконав, а це, за умовами навчання, значить, що наша ротна тактична група наступного дня почне активні дії з того місця, на якому зупинилася. Решта ж «знищених» підрозділів будуть змушені починати з початку.\nСлід віддати належне й мудрому керівництву навчання. Раз українці нав'язали нешаблонні дії, воно проявило гнучкість в оцінці гри: окей, найс, якщо виникла нестандартна ситуація, чому б її не використати – вчитися, так вчитися, особливо якщо хтось демонструє майстер-клас з тактики. А повчитися у воїнів воюючої армії у військовому середовищі ніколи не було соромно. Отже, спостерігаємо за розвитком. План на сьогодні – утримувати зайняту позицію і продовжувати драконити противника. Сподіваюся, наші ще не раз змусять нас пишатися ними. Комбат зведеного батальйону OpForce, офіцер армії США, вже в захваті від наших хлопців: «Наступного разу потрібно запросити лише українців, а далі тільки спостерігати за ними».\nА зараз коротко про систему MILES. Основа системи – лазерні випромінювачі та датчики, які фіксують влучення лазерного променя. Випромінювачі кріпляться на стволах зброї, будь то автомат чи танк. Випромінювання ініціюється холостим пострілом. Це означає, що на точність лазерного пострілу впливають і віддача, і точність наведення, і положення зброї. Промінь несе в собі інформацію про тип зброї, з якої робиться постріл. Датчики, які чіпляються на військовослужбовця чи техніку, враховують тип зброї, з якої здійснено постріл, а по силі засвітлення цілі – дальність і кут влучання. Так формуються результати: «загибель», «поранення», «пошкодження», «підбиття» чи взагалі відсутність шкоди.\nВсе реалістично – кулемет проти танку безсилий, хоча випромінювачі будуть однакові. Якщо фіксується влучання, пищалка видає сигнал, а на моніторчику виводиться результат пострілу. А далі ти або викликаєш медика чи технічку, або сидиш до кінця бою, тому що ти «200-тий». За таких умов відпадає охота надто висуватися з-за укриття, а бій максимально наближається до реального. Та, як бачимо, для наших це вже звична справа, кількість відправленої в «утиль» техніки противника – яскраве тому свідчення.\nЯк висновок посту – скептикам потужності нашої армії варто задуматися. Потужність армії визначається не лише наявністю модернової техніки, а й станом підготовки командирів і солдатів, а ще – готовністю до ведення бою. І тут наші сьогодні були кращими.\nДодано: 09/05/2018 22:41\nУкраїнські військові продовжують вражати вояків НАТО\nДодано: 09/05/2018 23:14\nПотужність арміїї вимірюється перемогами.\nА не систематическим убийством мирных жителей и игрой в поддавки с партнерами.


Лабораторна робота №2. Робота з об’єктами та програмами Windows\n- Запуск додатків.\n- Пошук об’єктів.\n- Робота з довідковою системою.\n- Програма Calculator.\n- за допомогою пункту Программы головного меню;\n- за допомогою пункту Выполнить головного меню (в діалоговому вікні вказують повний шлях та ім`я потрібної програми);\n- через піктограму документа (пункт Документы, папка Мои документы);\n- через піктограму відповідного додатку.\n3. Робота із змістом. Довідкову інформацію можна отримати за допомогою клавіші <F1> або через команду Справка головного меню. Якщо клацнути мишею на цьому пункті, то з’явиться діалогове вікно Справочная система Windows з трьома вкладками: Содержание, Предметный указатель, Найти. Якщо вибрати вкладку Содержание, то в основному полі вікна отримаємо список усіх розділів довідкової системи, які позначаються різними значками: знак питання, знак відкритої книги, знак закритої книги.\nДля того щоб розкрити зміст якогось розділу, потрібно два рази клацнути мишею на цьому розділі. Далі, клацнувши два рази на підрозділі, можна розкрити зміст підрозділу. Якщо клацнути розділ, помічений знаком «?», то в правій половині вікна буде виведена довідкова інформація.\nРобота з предметним показчиком. Якщо клацнути мишею на вкладці Предметный указатель, то у вікні з`являться 2 діалогових елементи: рядок введення перших букв потрібного слова і список термінів або фраз. Ці два елементи взаємозв’язані. Якщо в рядку введення набрати слово, то у списку автоматично вибирається рядок, який вміщує це слово. Вибравши в другому вікні потрібне питання, для виводу довідки потрібно натиснути кнопку Вывести.\n4. Програма Paint призначена для створення та обробки цифрових малюнків у форматі .bmp. Графічний редактор Paint запускається таким чином: ПускÞ ПрограммыÞСлужебныеÞPaint. Зліва у вікні програми знаходиться панель інструментів, а внизу – палітра кольорів.\n- вибрати колір малювання в палітрі (клацнути мишею по відповідній клітинці в палітрі);\n- вибрати колір фону (правою кнопкою миші вибрати колір у палітрі);\n- виконати команду Рисунок Þ Очистить для заповнення вікна кольором фону;\n- вибрати необхідний інструмент і його різновидність у панелі інструментів;\n- у полі малюнка зобразити вибраний елемент методом протягування миші;\n- сформувати малюнок.\n- Карандаш – для малювання точок, ліній, вертикальних і горизонтальних ліній (при натиснутій кнопці <Shift>);\n- Кисть – для малювання ліній (можна вибрати товщину лінії);\n- Распылитель – можна розпилювати колір;\n- Линия – для малювання прямих ліній (при натиснутій кнопці <Shift> можна малювати горизонтальні, вертикальні, діагональні лінії);\n- Кривая – для малювання зігнутих (S-подібних) ліній;\n- Прямоугольник – малює прямокутник методом протягування миші (квадрат при натиснутій кнопці <Shift>);\n- Многоугольник – для малювання довільного многокутника;\n- Элипс – для малювання еліпса або круга (при натиснутій кнопці <Shift>);\n- Выделение – використовується для виділення фрагмента малюнка;\n- Заливка – для перефарбування замкнутої однокольорової області;\n- Надпись – для створення тексту, що накладається на малюнок;\n- Ластик – для стирання деякої області малюнка.\nВиділений фрагмент малюнка можна редагувати, тобто з фрагментом можна виконувати:\n- зберігання в окремому файлі – команда ПравкаÞ Копировать в файл;\n- вилучення – команда ПравкаÞОчистить выделение;\n- копіювання – методом перетягування миші при натиснутій кнопці <Ctrl>;\n- переміщення – за допомогою перетягування миші;\n- розмноження – методом перетягування миші при натиснутій кнопці <Shift>;\n- зміну розмірів – перетягнути мишею квадратики, що є на границі виділення фрагмента;\n- зміну кута нахилу – команда РисунокÞРастянуть/Наклонить;\n- дзеркальне відображення, поворот – команда Рисунок Þ Отразить / Повернуть;\n- інвертування кольору – команда РисунокÞОбратить цвета.\n5. Програму Calculator можна запустити так: ПускÞПрограммыÞ СтандартныеÞCalculator. Калькулятор може працювати в режимі простих обчислень (команда ВидÞОбычный) і в режимі інженерних обчислень (команда ВидÞИнженерный). Довідку щодо цієї програми можна отримати в пункті меню Справка або викликавши правою кнопкою миші команду <Что это такое?>.\nУ головному меню розкрийте пункт Найти, далі виберіть команду Файлы и папки. Розгляньте можливості пошуку файлів і папок. Закрийте вікно.\nЗнайдіть файл, наприклад profes.exe. Для цього виконайте такі дії:\n- у головному меню оберіть команду Найти, потім команду Файлы и папки. На екрані з’явиться діалогове вікно Найти: Все файлы, в якому активізуйте вкладинку Имя и местоположение;\n- у полі Где искать виберіть ім’я диска С:, а в полі рядка Имя наберіть з клавіатури ім’я файла для пошуку;\n- натисніть кнопку <Найти>. У нижній частині вікна з’являться дані про місцезнаходження цього файла.\nАналогічно пункту 2 виконайте пошук файлів *.doc у своєму каталозі:.\nЗдійсніть пошук файлів, які були створені в січні місяці цього року. – Використати вкладку Дата вікна Найти:Все файлы.\nВідкрийте пункт Справка головного меню. На екрані з’явиться вікно Справка Windows з трьома вкладками Содержание, Указатель, Поиск. Відкрийте вкладку Содержание. Ви отримаєте список усіх розділів довідкової системи.\nВиділіть розділ Введение в Windows і розкрийте його, клацнувши мишею. Далі оберіть підрозділ, наприклад Первое знакомство с Windows і т.д., поки не дійдете до розділу відміченого ?. Тут міститься конкретна довідкова інформація.\nЗакрийте відкриті розділи. Продивіться інші розділи довідкової системи.\nЗдійсніть пошук довідкової інформації за окремими словами. Для цього у вікні Справка відкрийте вкладку Поиск. У рядку Введите ключевое слово введіть, наприклад, Поиск файлов. Оберіть розділ і натисніть кнопку <Показать>.\nЗдійсніть пошук довідкової інформації за допомогою вкладки Указатель, наприклад відшукайте довідку про збереження файлів.\nЗакрийте вікно Справка Windows.\nДоповніть головне меню Пуск новими пунктами, наприклад запуском програми Total Commander. Використайте пункт Настройка з меню Пуск, далі оберіть пункт Панель задач и меню Пуск і натисніть <Добавить>. Командний рядок формується за допомогою кнопки <Обзор...>. Можна також скористатися пунктом Свойства з контекстного меню панелі завдань (вкладка Настройка меню).\nАналогічно додайте новий пункт у меню Программы.\nЗапустіть додаток за допомогою ярлика на робочому столі.\nЗапустіть графічний редактор Paint із папки Мой компьютер. Для цього потрібно:\n- Відкрити вікно Мой компьютер;\n- Відкрити вікно папки С:;\n- Відкрити вікно папки Windows;\n- Відкрити вікно папки Главное меню;\n- Відкрити папку Программы;\n- Відкрити папку Стандартные;\n- Клацнути мишею на ярлику Paint.\nАналогічно запустіть програму Блокнот з вікна програми Проводник.\nВідкрийте графічний редактор Paint (ПускÞПрограммыÞСтандартныеÞ Paint).\nВикористовуючи інструменти та меню кольорів програми, створіть малюнок, наприклад «Я і море». Збережіть у своєму каталозі.\nЗапустіть програму Калькулятор. – Команда ПускÞПрограммыÞСтандартныеÞКалькулятор.\nВикористовуючи пункт меню Вид, встановіть режим роботи калькулятора Обычный.\nОзнайомтеся з довідковою інформацією для роботи на калькуляторі. Для цього виконайте команду СправкаÞВызов справки. Відкрийте розділ довідки, клацнувши мишею на значку книги, далі прочитайте аналогічно підрозділи.\nДізнайтеся про призначення кнопок калькулятора. – Для цього правою кнопкою миші викличте питання Что это такое?. Лівою кнопкою миші розгорніть відповідь.\nЗанесіть число в пам’ять – наберіть число і натисніть кнопку <MS>;\nДодайте нове число до числа, що знаходиться в пам’яті – наберіть число і натисніть <M+>;\nДодайте ще одне число до числа в пам’яті.\nВикличте число з пам’яті.\nОбчисліть середнє арифметичне десятьох чисел. –Для цього натисніть кнопку <Sta>, далі наберіть по черзі числа і після кожного натисніть кнопку <Dat>. Закінчіть набір чисел кнопкою <Sta>. Для обчислення середнього арифметичного натисніть кнопку <Ave>. Результат прочитайте у вікні введення чисел.\nЗнайдіть значення функції, наприклад sin 10°. – Для цього встановіть одиниці Degrees, наберіть число 10 і натисніть кнопку <Sin>.\nРезультат обчислення sin 10° передайте в Блокнот. – Для цього збережіть результат у буфері (команда ПравкаÞКопировать). Далі відкрийте програму Блокнот (ПускÞПрограммыÞСтандартныеÞБлокнот) і виконайте команду ПравкаÞВставить.\nЗакрийте вікна всіх програм.\n29. Як виділити фрагменти малюнка? Які операції можна виконувати з виділеним фрагментом?\n30. Як здійснити копіювання, розмноження та вилучення виділеного фрагмента?