Особливості Розвитку Кореї в епоху Чосон - Форум\nГоловна Особливості Розвитку Кореї в епоху Чосон - Форум Реєстрація Вхід\nФорум » Навчання » Історія Азії та Африки в середні віки » Особливості Розвитку Кореї в епоху Чосон\nОсобливості Розвитку Кореї в епоху Чосон\nDANTE Дата: П`ятниця, 31.05.2013, 13:16 | Повідомлення # 1\n.. Корея наприкінці ХІІІ - на початку ХІV ст. являла собою суспільствопротиріч і контрастів. Виборовши незалежність у нелегких битвах з монголами,\n“червоними пов'язками” і вако, країна лежала в руїнах, але культура давала\nлюдям надіюВийшла в світ унікальна енциклопедія “Велика збірка буддійських священнихписань” (6780 томів), видана ксилографічним методом (на вирізку ксилографічних\nблоків мобілізували населення двох провінцій). В історичній науці зажили слави\nІль Йоном (ХІІІ - ХІV ст.) та Лі Синхю - автор віршованого літопису корьоського\nправлячого дому. Поширилося книгодрукування набірним шрифтом, а в ремеслі\nз'явилася нова технологія виготовлення унікального блакитного фарфору. З 1364\nр. в Кореї почали культивувати бавовник. Країна переживала значне моральне піднесення, яке нова династія Лі спробувалавикористати для відродження державної могутності. Буддизм як пануюча релігія так і не став для Корьо ідеологією стабільностій процвітання, тому Лі повернулися до випробуваних конфуціанських доктрин, чим\nздобули повне розуміння й підтримку могутньої Мінської імперії. На\nкитайсько-конфуціанських принципах чжусіанства реорганізовано державний апарат,\nа 1390 р. влада провела загальну перереєстрацію усіх оброблюваних земель, що\nдало можливість навести порядок в оподаткуванні та стабілізувати бюджет.\nОстаточну “китаїзацію” пережила корейська культура, чому сприяло відкриття у\n1392 р. “Академії живопису” (Тохваго), де талановитих корейців навчали\n“правильно” розписувати сувої (за зразковими канонами китайських майстрів).\nЗначні кошти Лі виділили на реорганізацію корейського війська, на озброєнні\nякого на початку ХV ст. з'явилася вогнепальна зброя. Посилення збройних сил дало можливість Чосону успішніше боротися зяпонськими піратами, набіги яких заважали нормальному розвиткові корейської\nекономіки. У 1419 р. чосонський флот (200 кораблів, 20 тис. вояків) на чолі з\nЛі Чонму провів першу успішну масштабну операцію проти вако, розгромивши їхні\nбази на острові Цусіма. Було знищено понад сотню піратських кораблів, після\nчого ВМС Кореї довели до 800 бойових одиниць, і набіги “морських розбійників”\nмайже припинилися. Вдалі зовнішньополітичні акції забезпечили спокій на кордонах і підвищилиавторитет влади серед усіх верств суспільства, що дало можливість Лі розпочати\nкардинальну перебудову внутрішнього життя країни. Утвердження нових порядків\nбуло пов'язане насамперед з правлінням третього вана з династії Лі - Тхечжона\n(сина Лі Сонгьо), який після ряду вбивств і завдяки перевороту прийшов до влади\nу 1400_р. Основною проблемою залишалося нерозв'язане аграрне питання. “У руках\nзнаті опинилася колосальна кількість земель, а в тих, хто колись брав участь у\nсотнях битв і здобув собі славу, немає жодного му (одиниця виміру площі) для\nтого, щоб існувати, немає клаптика землі, щоб можна було встромити хоча б шило,\nщоб можна було прогодувати батьків, дружину, дітей... Що ж спонукатиме їх бути\nвірними та відданими, прагнути військових подвигів, оберігати країну від навал\nчужинців?”4 Землі бракувало і селянам, і “служилим людям”, зате її мали аж\nнадміру чиновницька верхівка, генералітет, а особливо - буддійські храми, які\nдо того ж не платили податків. Використовуючи фундаментальний принцип будь-якої державно-господарськоїструктури східного типу, згідно з яким влада завжди залишалася співвласником\nусіх земель, Тхечжон провів кардинальний перерозподіл земель, націоналізувавши\nмайже всі храмові володіння. З верхівкою армії та бюрократії династія вирішила\nне сваритися, але й секуляризованих земель (десятки тисяч кьолів*Кьоль -\nсвоєрідна одиниця виміру площі земельних угідь, з якої збирали в середньому 1\nсок (160 кг) зерна. Отже,розмір кьоля залежав від якості землі.>) вистачило, щоб зняти гостроту\nаграрної кризи (земельні ділянки роздали виробникам) і водночас кардинально\nзмінити фінансовий стан країни, бо з колишніх храмових земель до державного\nбюджету тепер справно надходили податки. Господарство швидко ставало на ноги, і\nневдовзі напівголодна в минулому країна почала експортувати продовольство,\nнасамперед до Японії. В країні було відроджено абсолютно підконтрольний вану централізованийапарат бюрократії, відновлено систему державних екзаменів (давалося взнаки\nвпровадження неоконфуціанства як державної ідеологічної доктрини) і введено три\nнаукові ступені, які давали право на відповідний посадовий ранг. Збільшення кількості платників податків дало можливість владі знизитипроцентну податкову ставку, що сприяло динамічнішому розвитку репродуктивних\nпроцесів на селі. Суттєво скоротилися корупція та лихварство - вічні прокляття\nкорьоського суспільства. Структурно змінився й корейський експорт; до старих\nтоварів додалися книги власного виробництва, продовольство, тканини та ліки\n(окрім традиційного женьшеню). Отже, замість сировини Чосон почав вивозити в\nчимраз більшій кількості високотехнологічні товари. А імпортували тепер мідь,\nсірку (для виробництва власного пороху), фарби, коштовні ювелірні вироби, твори\nмистецтва. Звичайно, державне втручання заважало вільному розвиткові торгівлі й\nремесел, але вже склалася система постійних ринків (чансі), а зерно непогано\nвиконувало функцію внутрішньої грошової одиниці. Тхечжон помер у 1418 р., залишивши своєму наступнику Сечжону (1419 - 1450)державу зі стабільно працюючою економікою, що значно полегшило проведення\nподальших реформ. Особливу увагу влада приділяла поліпшенню іригаційної системи та поширеннюнайновіших агрономічних знань (у 1429 р. Чон Чхо завершив створення\nагротехнічної енциклопедії “Книги про ведення сільського господарства”), втроє\nзбільшилися посівні площі (насамперед за рахунок спустошених раніше\nпівнічно-східних районів). У землеробстві культивувалися нові врожайні сорти\nпроса, озимої пшениці, збільшилися посіви технічних культур (бавовнику,\nконопель, паперового дерева, рамі, тутового дерева), а в рисівництві з'явилася\nнова технологія висадки розсади, що дало можливість поширити географію цієї\nкультури на холодні північні райони країни. На “наукову базу” переведено\nсівозміну (за цим слідкували спеціальні агрономи-чиновники). Податки\nскоротилися до 10 % урожаю, але загальний прогрес виробництва сприяв підвищенню\nдержавних податкових доходів до нечуваної цифри - 2 млн соків (320 тис. т)\nзерна на рік, що значно перевищувало потреби. Були створені колосальні державні\nзернові резерви, що дало можливість регулювати податковий прес на випадок воєн\nчи стихійних лих та неврожаїв. Лише армійська система, оперта на загальну\nвійськову повинність, не зазнала суттєвих змін, але великих воєн Чосон спочатку\nне вів. Динамічно розвивалися наука та культура, чому сприяло створення нової, дужезручної для корейської мови системи письма - онмун або чоним (“правильні\nзвуки”). Замість надзвичайно складної системи іду, в якій для запису текстіввикористовували фонетичне звучання китайських ієрогліфів, король Сечжон наказав\nрозробити нове письмо. Створена у 1444 р. з цією метою спеціальна комісія\nвикористала в своїй роботі досягнення індійського (деванагарі), тибетського,\nмонгольського (квадратного), уйгурського та японського алфавітів, а також\nврахувала китайську філософську теорію п'яти першоелементів, концепцію Інь-Ян\nтощо. З 1446 р. алфавіт чоним, у якому налічувалося 28 знаків, був\nзапроваджений в життя, а король Сечжон додав до свого імені епітети “Великий”\nта “Освічений”. У королівській постанові з цього приводу говорилося: “Я заново\nстворив 28 знаків. Бажаю лише, щоб усім людям було легко оволодіти ними та\nзручно користуватися кожного дня. Тепер навіть темний мужик чи баба зможуть\nлегко все зрозуміти, й тоді неодмінно з'являться і вірні чиновники, і шанобливі\nсини, і доброчесні жінки...”5 На відміну від сучасної корейської писемності (в якій налічується 40 графемі пишуть, переважно, фонетично), суто фонетична писемність у Чосоні не\nприжилася, й тому користувалися письмом змішаним: повнозначні частини слова\nписалися ієрогліфом, а службові слова та граматичні показники - корейськими буквами. Запровадження зручної національної писемності створило сприятливі умови длябурхливого культурного розвитку країни. В кожній провінції відкрито буддійські\nабо конфуціанські школи, кількість яких у ХVІ ст. перевалила за дві сотні.\nЗростала мережа бібліотек, серед яких найбільшої слави зажили три вузівські та\nнайбільша Центральна двірцева бібліотека Хан'яну, де зберігалося понад 100 тис.\nкниг. Одним із всесвітньовідомих шедеврів архітектури вважається столичний\nкоролівський палац Кьонбоккун, у якому за правління Сечжона встановлено перший\nв Кореї водяний годинник. Дах палацу підтримували 48 гранітних колон (по 5 м заввишки), всі будівліприкрашала витончена різьба. Центром ансамблю був тронний зал, склепіння якого\nпідтримували 16 колон із коштовного червоного дерева. Славетними живописцями\nепохи були пейзажисти Кан Хіан (1419 - 1466) та Лі Ам (1498 - ?). Активно розвивалася кореємовна література. В поезії з'явилися нові жанри:тривірш сіджо й велика поема каса, майстром яких став видатний політик того часу\nЧон Чхоль (1537 - 1594). Поряд із поезією розвивалася сюжетна проза, в жанрі\nякої зажили слави сатирик та фантаст Кім Сісип (1435 - 1493), алегорист Лім Дже\n(1549 - 1587) та соціальний утопіст Хо Гюн (1569 - 1618), автор “Повісті про\nХон Гільдона”. У ХV ст. вийшли в світ кілька фундаментальних історичних праць, серед якихвиділяються колективні “Корьоса” (“Історія Корьо”) та “Тонгук тхонгам”\n(“Загальний огляд історії Кореї”). Вершиною класичної корейської географії\nвважається творчість Лян Сончжи (ХV ст.) - автора унікальної докладної карти\nвсіх провінцій країни, а основою державного правопорядку став кодекс законів\n“Кьонгук течжон” (“Великий звід для керівництва державою”, 1469 р.). Період ХV - ХVІ ст. характеризувався значним економічним та культурнимпіднесенням країни, і лише державно-бюрократичні перепони дещо стримували\nдинамічний розвиток продуктивних сил суспільства. (Зокрема, знову заборонили\nвиїзд за кордон купцям, що аж ніяк не сприяло підвищенню конкурентоспроможності\nкорейських товарів.) Затьмарювали загальну атмосферу в державі й чвари на\n“політичному Олімпі”, й саме вони наприкінці правління сьомого вана династії Лі\nСечжо (1450 - 1468) стали першими провісниками майбутніх катаклізмів. Кожному політологу, як правило, притаманне почуття здорового скепсису щододій реальних політиків. У тогочасній Кореї роль політологів виконували\nнауковці-конфуціанці, центральним осередком яких стала придворна чиновницька\nАкадемія. Сечжо прийшов до влади завдяки перевороту, скинувши й ув'язнивши\nсвого попередника Танчжона. Нелегітимність влади глибоко вразила\nсхоластів-науковців, які почали невміло організовувати антидержавний заколот з\nметою повернути на трон “законного Танчжона”. Одначе “управління розслідувань”\nне даремно їло свій хліб. Змовників заарештували, Академію ж закрили, після\nчого Сечжо розлюбив конфуціанство й сприяв новому відродженню буддійського\nвпливу в країні. Храмам Будди повернули землі й податкові пільги, а для\nосвячення влади збудували новий монастир Вонгакса, який приголомшував своїми масштабами.\nКількість вакансій для буддійських монахів була збільшена на 100 тис. Податкові пільги та грандіозне будівництво розорили державну скарбницю, ітоді Сечжо наказав зібрати з підданих податки на три роки наперед. Селяни\nзмушені були віддавати державі майже половину зібраного врожаю, що в тогочасних\nкорейських умовах викликало масовий голод. У 1467 р. в країні вибухнув\nграндіозний селянський бунт, який очолив Лі Сіе. Смерть Сечжо (1468 р.) дещо зменшила напруження в суспільстві, але коли довлади прийшов у 1498 р. принц Йонсангун, політика знову знекровила економіку. Йонсангун почав правління з чергової різанини конфуціанських науковців,кровопускання яким принц-сатрап влаштовував і надалі. Для перебудови\nкоролівських резиденцій диктатор зігнав тисячі селян, щоденно влаштовував дикі\nоргії. Державні фінанси вичерпались до краю, але винахідливий принц придумав\nнові податки, здійснив масові репресії проти надуманих змовників і конфіскував\nїхнє майно. Тільки коли Йонсангун наказав зруйнувати навколо столиці всі\nжитлові будівлі, щоб звільнити цю територію для королівського полювання, його\nскинули, замінивши королем Чунчжоном, але кривавий маятник репресій і ворожнечі\nне так просто було зупинити. Державні фінанси залишалися в жалюгідному стані, тому шалені податки ніхтоне скасував. У 1519 і 1545 рр. влада ще двічі, “для профілактики”, здійснювала\nмасове знищення конфуціанських науковців, після чого політична верхівка\nрозкололася на проконфуціанську, східну (тонін) і пробуддійську, західну\n(соїн). Таким чином, смути продовжувались уже в “організованому вигляді” - із\nдвірцевими інтригами, гаремними таємницями, зрадами і вбивствами. До податків\nдодалися реквізиції, в провінції та центральному апараті процвітала шалена\nкорупція, продажність і хабарництво, а влада, щоб зберегти свій матеріальний\nдобробут, замінила військову службу ще одним податком. Країна залишилася без\nвійська (зберегли лише гвардію й таємну поліцію). “Народ настільки виснажений,\nщо сил у нього не більше, ніж у лежачих мерців, а дух його такий слабкий, що\nважко підтримувати його навіть у мирні дні... Якщо все залишиться як є - країна\nзагине”, - писав конфуціанець Лі І наприкінці ХVІ ст.6 Корею заполонили масовий\nбандитизм і злочинність. Жахливим фіналом кризи стала іноземна навала, яку організував\nяпонський військовий диктатор Тойотомі Хідейосі. Агресія розпочалась у квітні 1592 р. успішним десантуванням японськихекспедиційних сил (160 тис. вояків, до 1000 кораблів та човнів) у порту Пусан\nна півдні півострова. Вирізавши розпорошені корейські гарнізони, які абсолютно\nне чекали вторгнення, японські армії за півмісяця пройшли переможним маршем\nполовину Кореї і 3 травня захопили столицю країни Хан'ян (сучасний Сеул). Ван\nСончжо з усіма міністрами втік до Пхеньяна, але в середині червня впав і\nПхеньян, а корейські правителі перебралися до міста Йиджу на самому кордоні з\nКитаєм. Здеморалізована корейська армія невдовзі була розбита. Японські самураї(воїни-професіонали) явно переважали корейських ополченців виучкою та\nозброєнням, одначе інтервенти недооцінили бойовий потенціал півострівної\nдержави, яка володіла чи не найкращим на Далекому Сході флотом. Він значно\nперевершував японський і за кількістю бойових одиниць (у японців переважали\nтранспортні кораблі), і за виучкою матросів, але найнеприємнішим сюрпризом для\nагресора стала секретна корейська зброя - кобуксон (“черепаха”) - кораблі\nобшиті листами заліза, перші в світовій історії панцерники. Національним героєм\nвизвольної війни корейського народу проти японських інтервентів став адмірал Лі\nСунсін (1545 - 1598). Лі Сунсін народився в сім'ї дрібного чиновника. Блискуче закінчив у 1576 р.королівське військове училище, проявив неабиякі здібності флотоводця, і з 1591\nр. обіймав посаду командувача флоту лівого крила (одного з двох флотів Чосону).\nВін першим зрозумів переваги панцерників і розробив тактику їхнього\nвикористання. Стандартний кобуксон обшивався залізом, мав гострі залізні тарани на всіхбортах і 14 гармат (чхонтонів), вирізнявся коротким, але широким корпусом, що\nгарантувало високу маневреність корабля. З початком вторгнення Лі Сунсін організував флотські господарства на селі,чим забезпечив морякам стабільне харчування, а для відливання мідних та\nбронзових гармат конфіскував у населення весь металевий посуд. Термінові заходи\nзберегли автономну боєздатність флоту в умовах повної втрати централізованих\nджерел постачання. Корейські ВМС також були захопленізненацька, але вже через кілька тижнів після трагічного початку війни флот\nактивізував свої дії. За перші три місяці боїв флотилія Лі Сунсіна потопила\nмайже 300 японських кораблів і захопила контроль над Корейською протокою. У\nзагарбників відбили Пусан, позбавивши їх можливості постачання експедиційних\nсил із території Японії. Успіхи флоту повернули корейцям упевненість у власних\nсилах. Активізувалася корейська дипломатія. Номінально Чосон вважався васаломМінської імперії. В період миру й спокою про це на півостові майже не\nзгадували, та коли країну окупували інтервенти, корейці звернулися до\n“сюзерена” за допомогою, і китайський “Син Неба” Чжу Цзюнь (Шень-цзун) не\nвідмовив, задоволений можливістю зайвий раз продемонструвати міць імперії та\nпідтвердити її статус “великої держави”. Стурбовані “зухвалістю східних варварів”, Міни відправили на японськийфронт 50-тисячну армію на чолі з Лі Жусунем, яка разом із рештками корейських\nсил зупинила агресора й наприкінці 1592 р. відбила Пхеньян. У тилу ворога\nспалахнула народна стихійна партизанська війна ийбьон (“Армії справедливості”). Японці розв'язали на півострові масовий терор, про ганебність якого вічнонагадуватимуть 40 тис. відрізаних у страчених корейців вух (їх привезли до\n“Країни Вранішнього Сонця” як трофеї і зарили в Кіото, назвавши це місце\n“Мімідзука” (“Могилою вух”). Окупанти знищували не лише людей, а й культуру -\nзокрема, зрівняли з землею місто Кьонджу (колишню столицю Сілла), попаливши\nйого безцінні архітектурні та образотворчі пам'ятки, але тактика “випаленої\nземлі” не дала бажаних для самураїв результатів. Відрізані від Японії корейським флотом, у ворожому оточенні народнихмесників, залишившись без боєприпасів і продовольства, інтервенти почали\nвтрачати завойовані території і терпіти поразки, а з ними занепав бойовий дух.\nЗдавалося, що агресія захлинулася, але двірцеві чвари при чосонському дворі\nмало не врятували японців. Придворну камарилью налякав зростаючий авторитет Лі Сунсіна. Результатомстав донос на адмірала, поданий вану інтриганом Кім Инсоном. У 1597 р. Лі\nСунсіна змістили з посади командувача флотом “за боягузтво та невиконання\nнаказів” і засудили до страти, милостиво розжалувавши потім у матроси, а флот\nочолив бездарний Вон Гюн. Наслідком кадрових змін стала катастрофа червня 1597\nр., коли японці пустили на дно весь корейський флот (залишилося 12 бойових\nодиниць) разом із його безталанним адміралом. Захопивши контроль над морем,\nагресори перекинули на півострів свіжі підкріплення (140 тис. вояків). Корейський двір одразу схаменувся і повернув Лі Сунсіну всі посади таповноваження. Підтримали сусіда й китайці, збільшивши свій допоміжний корпус до\n140 тис. бійців, але долю війни можна було вирішити лише на морі. Генеральна битва флотів відбулася в листопаді 1598 р. в бухті Норянчжин.Корейська ескадра Лі Сунсіна (12 кораблів), підтримана китайською флотилією (5\nтис. матросів), завдала інтервентам нищівного удару. Японці втратили 200\nкораблів (із 300), 10 тис. матросів й останні надії на успішне завершення\nвійни. В розпалі битви Лі Сунсін загинув. Шануючи пам'ять свого національного героя, КНДР запровадила “орден ЛіСунсіна”, яким нагороджують найвидатніших флотоводців республіки. Після Норянчжинської катастрофи становище японської експедиційної арміїстало критичним, і в цей момент до Кореї надійшла звістка про смерть ініціатора\nвторгнення Тойотомі Хідейосі (він помер 18 серпня). Продовження бойових дій\nстало для інтервентів неможливим і непотрібним, тому їхній командувач Конісі\nЮкінага підписав перемир'я з Чосоном і покинув півострів разом з уцілілими\nсамураями. Семирічна визвольна війна (1592 - 1598) корейського народу проти японськихагресорів завершилася повною перемогою. Чосон відстояв свою незалежність, але\nціна перемоги виявилася непомірно високою. На 15 % скоротилося населення Кореї, а кількість оброблюваних земельзменшилася втроє, що викликало масовий голод і неспроможність виробників\nсплачувати податки. Протягом війни були втрачені всі державні запаси\nпродовольства, вирізана майже вся худоба. Іригаційна система була повністю\nзруйнована, а більшість знарядь праці переплавлено на зброю. Країну\nзнекровлювали епідемії. Голодували навіть чиновники, що для далекосхідного\nрегіону завжди означало цілковитий розвал. “Скрізь лежали трупи, але не було\nкому їх поховати. Батьки мусили продавати своїх дітей, а чоловіки - дружин.\nБагато лиха завдавали війни нашій країні, але ніколи ще її становище не було\nтаким жахливим, як тепер”7. У країні розквітнули лихварства й кабала, в яку\nпотрапила абсолютна більшість селян, а Сончжо, якому бракувало грошей для\nвідбудови королівських резиденцій та гробниць предків, обклав підданих\nдодатковими надзвичайними податками й позганяв тисячі селян та ремісників на\nреставраційні роботи. Така політика позбавляла можливості відбудувати господарство, але це небентежило правлячу верхівку. Вона з посиленим ентузіазмом поринула у двірцеві\nінтриги. Якщо до війни за владу гризлися дві кліки, то тепер їх стало чотири\n(“західна”, “південна” та дві “північні” - “велика” й “маленька”). До всіх бід\nдодався моральний розклад верхів: політику стали визначати результати\nворожіння, шаманські ритуали чи примхи розпусних наложниць. Після смерті Сончжо (1608 р.) на престол зійшов принц Кванхегун (ставленик“великих північних”), але його курс на тісний союз із Мінами, спрямований проти\nмолодої маньчжурської держави, призвів до війни 1618 р., в якій степняки\nвирізали 30-тисячне чосонське військо. Зовнішньополітичним провалом скористалися “західні” (сьоїн): у 1623 р. вонискинули Кванхегуна й проголосили ваном Інчжо. Але не минуло й року, як\n“західні” перегризлися між собою, і місце Інчжо посів Хинангун. Незважаючи на скрутні обставини, розвиток культури не припинився. У країніпродовжували творити видатні поети (Юн Сондо (1587 - 1671) і Пак Інно (1561 -\n1642)), талановиті живописці - Лі Чін (1580 - ?), Лі Чон (1541 - ?) та Чо Сок\n(1595 - ?). Поряд із фарфоровим виробництвом світової слави зажили вироби з корейського\nселадону. Самобутні філософи Лі Сукван (1563 - 1628) та Хан Пеккьон (1552 -\n1615) пропагували в країні “європейський підхід до знань”, дотримуючись\nрадикальної концепції сірхак (“За реальні науки”), тому свої твори вони\nпідписували псевдонімами (Чібон та Куам). Спочатку через Китай, а потім і прямо\nЧосон познайомився з європейцями та їхніми цивілізаційними досягненнями.\nГолландці стали працювати в Кореї як військові та морські радники, в країні\nз'явилися католицькі місіонери. Вичерпавши ресурси для розвитку, Схід шукав нові шляхи, намагаючись творчосинтезувати європейські технології з досвідом своїх предків, але всім цим\nекспериментам на півострові прийшов край після двох маньчжурських вторгнень. Маньчжури здавна виявляли інтерес до корейських справ. Ще під час японськоїагресії 1592 - 1598 рр. маньчжурський хан Нурхаци запропонував допомогу Чосону\nдля боротьби з інтервентами, але Лі віддали перевагу Мінам. Продовженням\nпромінської (а це означало - антиманьчжурської) орієнтації Кореї стала участь\nчосонських військ у катастрофічній для них антиманьчжурській воєнній експедиції\n1618 р. Відповіддю на цю необачну політику була маньчжурська агресія. У 1625 р. загинув Нурхаци, але його наступники не стали миролюбнішими, й1627 р. 30-тисячне маньчжурське військо вдерлося на півострів. Для Кореї\nнастали “чорні дні”. Вади східної державно-економічної структури, потенціал\nякої на Далекому Сході вичерпався навіть у великому Китаї (не кажучи вже про\nЧосон), доповнювалися наслідками руйнівних воєн і боротьби політичних клік. За\nкілька днів маньчжури захопили Пхеньян. Ван Інчжо втік, як колись Чхве від\nмонголів, на острів Канхвадо. Лише завдяки тому, що основні сили маньчжурів\nвоювали з Мінами, інтервенти запропонували Чосону перемир'я, головною умовою\nякого став розрив васально-союзницьких зв'язків Кореї з Китаєм. У ще більших масштабах навала повторилася в 1636 р.: похід 100-тисячноїармії очолив особисто імператор маньчжурської династії Цин Абахай (Тай-цзун).\nКорейське військо потрапило в оточення, на початку 1637 р. Цини захопили\nКанхвадо, а корейський ван здався ворогові. Чосон був проголошений васалом\nманьчжурської імперії, півострів окупований, а після падіння у 1644 р. імперії\nМін у Китаї будь-який антиманьчжурський опір у Кореї припинився. “Країна Вранішньої\nСвіжості” змирилася зі своєю долею. Останнім підтвердженням неспроможності нормального подальшого розвиткукорейської економіки, культури, державності в межах традиційних східних\nцивілізаційних принципів стала самоізоляція країни у 1637 р. За королівським\nуказом під страхом смерті всім корейцям заборонялися виїзд за кордон і будь-які\nконтакти з іноземцями. Всі порушники закону з числа підданих підлягали страті,\nа іноземцям, які наважувалися порушити цю заборону, загрожувала або безжалісна\nсмерть, або довічне ув'язнення, яке було не краще за смерть. Усіх мешканців\nприморських територій переселили у внутрішні райони півострова, а кораблі, які\nмогли плавати в інші країни, демонтували. Лише з Японією торгівля\nпродовжувалася, щоправда, в мізерних масштабах (продавали женьшень,\nпродовольство й тканини; купували мідь, олово, сірку, фарби, прянощі та фарфор)\nі під повним контролем держави. Цинам сплачували данину золотом, сріблом,\nшовком, тканинами, папером, рисом. В обмежених масштабах торгували і з Китаєм\n(оскільки Чосон став цинським васалом, а в 1644 р. Китай також захопили\nманьчжури), але всі торговельні операції суворо регламентувалися державою. Як і в Китаї, традиційні структури в Кореї вичерпали себе. Майжеприпинилося зростання посівних площ (протягом 1639 - 1719 рр. вони збільшилися\nз 1, 3 млн до 1, 4 млн кьолів), а поширення нових культур (тютюн, батат,\nперець) лише посилювало тягу Кореї до автаркії. З 1619 р. на півострові знову\nдозволили користуватися грошима, але податки, як і раніше, майже повністю\nзбирали рисом. Ремесла розвивалися в мізерних масштабах і тільки для\nзадоволення внутрішніх потреб (бо розорені селяни купувати вироби ремісників не\nмогли, зовнішньої торгівлі майже не було, а після маньчжурського поневолення\nскоротилися й замовлення військового відомства). І хоч апологети концепції\nсірхак Лю Хьонвон (Панге, 1622 - 1673) та Пак Седан (Соге, 1629 - 1703)\nпродовжували направляти владі доповідні записки з фантастичними планами\nмодернізації Кореї, це не змінювало стану речей. У літературі зародився жанр роману, геніальним представником якого був КімМанчжуна (1637 - 1692), у царині живопису плідно творили пейзажист Кім Сік (ХVІ\nст.), “побутовик” Юн Досу (1668 - ?) та “універсал” Чон Сен (1676 - 1759), але\nсамобутня корейська естетика остаточно зникла з їхніх картин - її заступили\nкитайські канони. Корея прощалася з середньовіччямв умовах стагнації економіки, стабільного падіння життєвого рівня населення\nнавіть за мирного часу, втрати державного суверенітету і спроб зупинити час,\nзаконсервувати відживаючі традиційні порядки завдяки самоізоляції країни від


Архієрейське богослужіння у Неділю Торжества православ’я | Харківсько-Полтавська єпархія ПЦУ • Офіційний сайт\nГоловна Новини єпархії Архієрейське богослужіння у Неділю Торжества православ’я\n«Прийди і подивись!» – кажу кожному, хто ще ходить манівцями і не заходить до храму рідної Церкви, де славлять Бога і Господа нашого Ісуса Христа рідною українською мовою. Тільки у рідній Церкві кожен із нас знайде утіху своєму серцю і спокій душі, бо говорить Христос: «Прийдіть до Мене, всі струджені і обтяжені, і Я заспокою вас» (Мт., 11:28), – високопреосвященний АФАНАСІЙ, архієпископ Харківський і Полтавський ПЦУ.\n21 березня 2021 року, першої Неділі Великого посту, Торжества Православ’я, високопреосвященний Афанасій, архієпископ Харківський і Полтавський, звершив Божественну літургію святителя Василія Великого у Свято-Троїцькому храмі с. Червона Слобода на Черкащині. Спільно з архієпископом служили ігумен Антоній (Бондарець) та протоієрей Сергій Катренко. Богослужіння супроводжував парафіяльний хор під управлінням Віри Цюри.\n«Чому ж тоді багато з нас такі жорстокосердні й нерозумні, і вперто продовжують триматися московського тлумачення, що ми, українці, нездатні мати своєї Церкви, тобто – «що може бути з нас, українців, доброго»? А це вже зневаження самих себе. Сумна й гірка риса в характері нашого народу! А всіх і зусиль треба що: «Прийди і подивись!» А ще розберися і зрозумій, бо соромно повинно бути нетямущими в третьому тисячолітті! – зазначив у своїй проповіді владика Афанасій. – Дорогі мої, тільки православна віра очищає і освячує осквернену гріхами природу нашу, оновлює через Таїнства хрещення, сповіді й причастя. А для цього треба мати активне і постійне спілкування з православною Церквою, брати участь у моліннях, навчанні, Таїнствах – свою віру треба вивчати, вникати в неї і жити її духом. А найголовніше – відновити в собі щирим і глибоким каяттям образ істинного православного християнина, щоб і про нас сказав Господь, як сказав свого часу про Нафанаїла: «Це справжній християнин, в якому немає лукавства».\nПопередня статтяАрхієпископ Афанасій звершив літургію Раніше освячених Дарів та благословив коливо\nНаступна статтяДопомога для військових\nРумунська православна церква АТО археологія Фінляндія Дмитро Шаповалов освячення двунадесяті свята Стрітення музей патріарха Мстислава архієпископ Афанасій Крути храм Воскресіння Христового Пасха Сербська православна церква Ізраїль заходи Архиєпископ Афанасій Константинопольський патріархат місійне служіння послання молитва Єрусалимський патріархат Єрусалим патріарх Мстислав Скрипник видання історія УАПЦ початок посту УАПЦ Фінська православна церква Харківське благочиння Черкаси Храм Гробу Господнього проповідь Харків Полтава Циркуни хор Харківсько-Полтавської єпархії УАПЦ патріарх Варфоломій монастир митрополит Мефодій Кудряков Ков'яги брошура смирення Архієрейське Богослужіння Великий піст


36% інтернет-користувачів не мають наміру підключатися до DVB-T2 » Все о ТВ и телекоммуникациях | Интернет Агентство Новостей "TV.NET.UA"\n30 декабря 2012 | Телевидение / На украинском языке / Украина | Добавил: Kravtsova Olga\n<!- google_ad_section_start ->Власниками DVB-T2 тюнерів є 16,2% інтернет-користувачів: 12,7% самі його купили, а 3,5% отримали в подарунок. При цьому 12,5% респондентів не знають, що таке DVB-T2. Такі відповіді дали інтернет-користувачі, відповідаючи на запитання «Чи є у вас DVB-T2 тюнер?». Онлайн-опитування для «Телекритики» провела компанія iVOX.\n68,9% респондентів тюнерів не мають, 2,4% вибрали варіант відповіді «Інше».\nСеред тих, хто не знає, що таке DVB-T2, а тому не змогли дати відповідь, чи мають тюнер, чи не мають, більше жінок, ніж чоловіків, та менше людей старшого віку, ніж молоді.\nНайбільше власників тюнерів у Києві та на Заході. Водночас тут і найвищий відсоток тих, хто не знає, що таке DVB-T2. Найбільше респондентів, які не мають тюнера, на Сході.\nМають намір підключатися до цифрового ефірного стандарту DVB-T2 найближчого року 31,1% респондентів (16,8% - точно підключаться, 14,3% - скоріше підключаться). Не мають наміру підключатися - 36% (17,5% - точно не підключаться, 18,5% - скоріше не підключаться). Не визначилися - 33%.\nСеред тих, хто не визначився більше жінок, ніж чоловіків.\nСеред тих, хто має намір підключатися більше людей старшого віку, серед тих, хто не має такого наміру - молодшого віку.\nНайбільше охочих підключитися до DVB-T2 на Заході, найменше - на Сході та в Києві.\n* Дослідження проведене методом онлайн-інтерв'ю з використанням панелі iVOX наприкінці листопада 2012 року. Вибірка становить 1000 анкет, структура вибірки відповідає структурі інтернет-користувачів України за статтю, віком та регіоном проживання. Статистична похибка не перевищує 3%.<!- google_ad_section_end ->\nКожен четвертий українець вважає, що реклама впливає на його вибір\nУкраїнців на Facebook вже більше МІЛЬЙОНА


Про дотримання правил протипожежної безпеки під час богослужінь у храмах району - Кіцманська районна державна адміністрація\nПро дотримання правил протипожежної безпеки під час богослужінь у храмах району\nКіцманський районний сектор Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області звертається до настоятелів церков, храмів та прихожан щодо дотримання правил безпеки під час підготовки та проведення Дня Святої Трійці\nДотримуйте у належному протипожежному стані приміщення та будівлі забезпечуйте виконання елементарних заходів попередження виникнення пожеж та надзвичайних ситуацій під час проведення служб у День Святої Трійці. Звертаємо вашу увагу на забезпеченість первинними засобами пожежогасіння у місцях проведення масових заходів (вогнегасниками, відрами з водою та піском), проведення додаткових інструктажів з питань пожежної безпеки з відповідальними працівниками. Особливу увагу слід приділити стану електро господарства, та місцям встановлення свічок. Звертаємо Вашу увагу на стан шляхів евакуації та евакуаційних виходів з приміщень та будівель: під час проведення заходів у приміщеннях не допускати їх захаращення та утримувати вільними і відчиненими. Під час церковних служб та проповідей у період святкування Трійці звертайте увагу населення на дотримання правил безпеки життєдіяльності.\nПроявляйте особливу пильність та обережність при використанні свічок - тримаючи свічку в руках, слідкуйте за тим, щоб вогонь не потрапив на власні або чужі речі, які можуть миттєво спалахнути. Не залишайте після служби без нагляду церковні атрибути (лампадки та церковні свічки). Це є однією з найпоширеніших причин виникнення пожеж під час святкування Трійці.\nШановні громадяни! Щоб свята пройшли без пригод, Кіцманський РС Управління ДСНС у Чернівецькій області просить Вас дотримуватись правил пожежної безпеки у релігійних закладах! Будьте обережні під час богослужінь! Вживайте всі можливі заходи щодо попередження надзвичайних ситуацій! У разі виникнення пожежі негайно телефонуйте за номером «101»!\nРС УДСНС правила пожежної безпеки


У Микуличині, Стратині та Загвізді спіймали порушників, які незаконно добували пісок та гравій | Новини Івано-Франківщини - Панорама\n18 травня поліцейські виявили одразу декілька правопорушень, пов’язаних із незаконним видобутком та перевезенням піщано-гравійної суміші на Тисмениччині, Рогатинщині та в Микуличині.\nВ межах розпочатих кримінальних проваджень слідчі вилучили спецтехніки та вантажі.\nЩе один факт незаконного видобутку корисних копалин виявили працівники управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області спільно з рогатинськими правоохоронцями в селі Стратин. Поліцейські встановили, що службові особи одного із підприємств району організували незаконний видобуток піску з недіючого піщаного кар’єру. В ході першочергових слідчі дій, поліцейськими вилучено спецтехніку, вантажний автомобіль та документацію.\nНа Прикарпатті машиніст злив з поїзда 100 літрів пального і продав\nвидобуток Загвіздя корисні копалини Микуличин новини Прикарпаття Стратин 2022-05-20


Філософське осмислення життя у творі У. Самчука “Марія” | Шкільні твори\nHome ⇒ 📕Шкільні твори ⇒ Філософське осмислення життя у творі У. Самчука “Марія”\nРоман Уласа Самчука “Марія” являє собою розгорнуту картину життя українського села на початку двадцятого століття. Написаний він високим стилем хроніки життя жінки-селянки, образ якої піднесений автором до своєрідного символу України. Помираючи голодною смертю, Марія пропускає крізь просвітлену стражданням свідомість всю радість і горе свого життя. Епічності й масштабності надають твору навмисне точні дати й цифри, зокрема: “26 258 день… день останній, день кінця”, “коли не рахувати останніх трьох літ… зустріла й провела\nУ більшості своїх романів, а в “Марії” особливо, У. Самчук підходить до відображення життя з мірою українського вітаїзму, який ми зустрічали у творах М. Хвильового, Б. Антоненка-Давидовича, В. Підмогильного та інших авторів початку XX століття. Цей вітаїзм полягає в утвердженні торжества\nжиття в його найрізноманітніших проявах навіть тоді, коли воно конвульсивно вибивається з небуття чи коли воно повисає над прірвою.\nМарія у романі є прикладом утвердження цього невинищимого вітаїзму, радості існування. Із самого народження вона несе в собі природну силу життя: “Маленька Марія йшла вже з життям. Не раз прокинеться від сну, нап’ється з материного лона теплого напою і наповняється радістю…”. Потім виливала свою радість життя у пісні: “Марія підніме високі груди й виведе… Дзвенить, дзвенить її моторна, запашна пісня, носиться над полями, чайкою в’ється, розсипається лунами дзвонотонними…”. Несла дівчина ту пісню у світ, даруючи йому свою чистоту, сподівання на щастя. Потім, вийшовши за Гната, якого не кохала, шукала розради в дітях, а втративши їх, суцільно віддалася божевільній нездоровій радості-болю, покинувши і чоловіка, і домівку. Чи стала нечистою тоді? Ні, не стала, бо душа її залишалася непорочною, бо була вона Марія, вічна, як життя, свята, як земля. І відроджувалася жінка через кохання, справжню свою любов, виборюючи її у жорстокого впливу царської армії, брутальності й жорстокості, пішовши проти думки оточуючих, тому що йшла вона до самих основ життя, до любові, якою жила від самого народження. Стала Марія тепер ніби втіленням родючої землі, сповненої любові: “Марія стоїть з прикладеною до чола долонею, на обличчі чекання, живіт вип’явся. Вітрець повіває з заходу, здуває спідницю і більше округлює Марії живіт. Хай. Не думає над тим, чи це комусь подобається…” Марія родить синів, ростить хліб, годує худібку, переживає часи війни і думає лише про життя. Немає в її серці злостивості, приреченості, заздрості до інших, тільки любов до життя, до людей, до землі. Серце її здатне до прощення, бо не може ховати в собі ненависть. Так пробачає жінка закоханого в неї Гната, який підпалив її нову хату з бажання повернути Марію до себе. У ніч перед самою смертю жінки, коли Гнат врешті зізнається їй у своєму страшному злочині, промовляє вона тільки стиха: “Мовчи. Знаю. Мовчи”. Чи не є це одвічною мудрістю людського існування, християнською мудрістю – вміти прощати й розуміти ближнього, роблячи його кращим саме силою свого прощення.\nПопередній Попередній запис: Значення роману “І понад вік триває день” на рубежі суспільно-моральних катастроф\nНаступний Наступний запис: Твір на тему: “Соромно бути щасливим одному. За романом Альбера Камю “Чума”


Переклад ниток ДМС в гаму за номерами і основні виробники муліне\nПНК ім Кірова\n«Штопання» (або «Бузок»)\nВідео: переклад ниток муліне\nМуліне відкрила в кінці 19 століття французька компанія DMC, яка і дала неліняющіх ниткам для вишивання дане назва.\nА все решта компанії, що виробляє подібні нитки, стали використовувати придуманий DMC термін. Але, не дивлячись на величезну популярність якісних\nвід DMC тоді і сьогодні, все частіше умільці віддають перевагу місцевим фірмам, продукція яких дешевше, а якість не гірші від закордонних аналогів.\nУ російських магазинах представлено вже понад10-ти марок ниток для вишивання: DMC, Gamma, Anchor, Madeira, ПНК ім. Кірова, MayFlower, DOME, JP Coats, Ariadna, Belka, Bestex, Finca, Semco (і інших) і готових наборів для вишивання від Dimensions, Lanarte, Panna, Pinn, Riolis, Аліса, Золоте Руно, Heritage Crafts, Vervaco і т. д.\nТому так актуальна сьогодні таблиця перекладумуліне. Адже практично всі схеми для вишивки створюються під нитки певної компанії і замінювати кольору навмання, без таблиці, вельми ризиковано, інакше як підсумку може вийде повне розбіжність по відтінкам.\nНе у всіх є можливість купувати дорогімуліне від зарубіжних виробників, саме тому, щоб замінити нитки, наприклад, від DMC на ідентичний відтінок Gamma або Anchor використовується карта кольорів муліне за номерами.\nРозглянемо продукцію кожної фірми, включаючи відомі і не дуже, переваги їх продукції.\nНитки і набори для вишивання, які виробляються нафабриці DMC у Франції широко відомо своєю якістю рукодільниця усього світу. Компанія застосовує завжди найделікатніші барвники, в результаті чого виходять яскраві, соковиті, а головне дуже стійкі кольору. При цьому не руйнується структура ниток і не страждає екологія.\nОсь в чому основна перевага фірми - тут використовують найбільш нешкідливий метод фарбування. А якість не може коштувати надто дешево.\nКупуючи нитки ДМС майстрині розуміють, що платятьза гарантовану якість і довговічність. Нитки DMC відрізняються блиском і шовковистістю, вони не сплутується, не рвуться і дуже приємні на дотик. Вишиті ними картини не злиняють навіть при пранні в гарячій воді і вигорить на сонці.\nПереваги ниток ДМС:\nпалітра кольорів налічує більше 400 відтінків;\nнитки понад 80 років зберігають колір під постійним сонячним випромінюванням і при регулярній пранні;\nнитки легко витягувати з упаковки;\nнитками приємно вишивати, вони рівно лягають і не сплутується;\nвикористовуючи при вишиванні багато відтінків, гарантований ідеальний перехід від кольору до кольору;\nпалітра відтінків застосовується майже в кожній схемі для вишивання;\nвиробники наборів для вишивання часто за основу беруть палітру від DMC.\nСучасна «Гамма» - це не одна, а група компаній, яка виготовляє швейну фурнітуру, яка лідирує серед всіх інших російських виробників.\nМуліне від Gamma не поступається DMC ні за якістю,ні по широті відтінків. Фахівцями фірми створена докладна таблиця на відповідність кольорів муліне, щоб вишивальниці могли легко підібрати відповідність з колірною гамою ниток інших компаній.\nПричому вартість вітчизняних муліне Гамма нижче зарубіжних, що дає можливість рукодільниця добре заощадити на матеріалах.\nНитки Gamma використовуються також для готових наборів, що допомагає новачкам швидше освоїти непросте ремесло ручної вишивки.\nДо речі, Гамма одна з небагатьох, хто виготовляє нитки і для машинного вишивання.\nПереваги ниток Gamma:\nвиробляються з якісного єгипетського бавовни на сучасному зарубіжному обладнанні;\nпалітра налічує близько 500 відтінків;\nнитки фарбуються європейськими барвниками, приємні і гладкі;\nзабарвлення довговічна, не поступається провідним маркам;\nдоступна ціна, зручна упаковка;\nнитки більш матові в порівнянні з шиком і блиском ДМС.\nЄ тільки одне обмеження: готову вишивку з ниток Гамма краще прати при температурі не перевищує 40 ° С і рекомендується використовувати при пранні щадні миючих кошти.\nМуліне від компанії з Великобританії Anchor - істинно англійського якості, благородних відтінків, гладкі й рівні, шовковисте і м'які.\nНитки Аnchor зроблені з довговолокнистої бавовниз подвійною Мерсеризація. Що це означає? Мерсеризація називають спеціальну обробку розчином концентрованого йоду для додання ниткам міцності і шовковистості.\nПереваги ниток Anchor:\nстійкий і яскравий колір, не линяє і не вигоряючий на сонці;\nгарантовану якість і збереження свіжості відтінків перевірено поколіннями;\nдоступна ціна за якісний зарубіжний матеріал;\nпалітра відтінків - від 450-ти.\nЗ мінусів - дані нитки не легко знайти в продажу в своєму місті, доводиться їх замовляти.\nНитки Madeira також високої європейської якості виробляються в Німеччині з єгипетського довговолокнистої бавовни, через що мають глянсовий блиск.\nНитки також як і Anchor двічі мерсеризованої, а забарвлення їх здатна витримати температуру вище 90 градусів.\nЗавдяки спіральної упаковці забезпечуєтьсязручна подача ниток, а закрученность в одну шести тонких ниток набагато легше брати потрібне для вишивки кількість, що не заплутуючи все решта. Якщо вишивати, але не відділить в 6 шарів, можна отримати розкішний ефект гобелена.\nМуліне Madeira ідеально підходять для створення портретів з огляду на те, що не надають зайвого лоску вишитому особі.\nНитки ПНК ім Кірова виготовляють на комбінаті в Санкт-Петербурзі за допомогою спеціально розроблених хімічних розчинів, які підвищують якість муліне.\nНитки ПНК ім Кірова виробляють з узбецькогобавовни, мають гарну стійкість до регулярної пранні сонячним променям. Муліне дуже приємні на дотик, гладкі, досить яскраві і блискучі. Картини, вишиті цими нитками, виходять надзвичайно барвисті і живі.\nГотову вишивку рекомендується прати тільки в холодній воді, з щадними миючими засобами. А сушити картину з ниток від ПНК ім Кірова потрібно на рушник і в розправленому вигляді.\nМуліне Mayflower від компанії з Південної Кореївідрізняються широким асортиментом відтінків (близько 430 відтінків), вони слухняно лягають на канву і дуже м'які. Незважаючи на те, що муліне даної фірми має тоншу структуру, ніж всі інші, проте за якістю не поступається і палітра майже відповідає палітрі DMС, що дуже зручно.\nЗабарвлення Mayflower дуже стійка, має 6 складань. Багато умільці відзначають, що нитки більш зручніше ДМС через свою тонкощі, тому що хрестики щільніше лягають.\nМуліне відмінно витримують прання.\nПольські муліне Аріадна з'явилися ще в 19-му столітті і на сьогодні мають безліч престижних нагород, що вже характеризує нитки як дуже якісні.\nМуліне Аріадна також мають стійкість до впливу зовнішніх факторів, виробляються з єгипетського мерсеризованої бавовни, що не сплутується в процесі вишивання, не "махра», лягають рівномірно.\nКолірна палітра становить 330 відтінків.\nЗ мінусів - муліне Аріадна важко знайти в російських магазинах.\nМуліне BELКA є російськими, алевиробляються в Китаї. Колірна палітра практично ідентична DMC, завдяки чому не виникає труднощів при перекладі відтінків по таблиці. Якість ниток теж не поступається французьким при ціні в два рази нижче, однак муліне BELКA трохи жорсткіше. До того ж ці нитки важко купити в звичайному магазині, доводиться шукати і замовляти в інтернеті.\nОднак, виробники ниток ВELCA планують найближчим часом потіснити з російського ринку зарубіжних конкурентів і поки це повільно, але успішно вдається.\nBestex муліне виробляються в Китаї і вже встиглипідкорити рукодільниць високою якістю, широкою палітрою кольорів (близько 400 кольорів) і низькою ціною. Відзначають схожість з муліне Гамма - деякі номери навіть збігаються, тому тут переклад ниток по таблиці виробляти значно легше.\nНитки Bestex відрізняються матовим відтінком, яскравістю, слухняністю і міцністю (не плутати і не рвуться).\nМуліне не сідають і не линяють при пранні, не вицвітають, що не блищать як DMC.\nБагато вишивальниці справедливо вважають, що Bestex скоро потіснить престижну Madeira.\nДо речі, з Китаю їх замовляти економніше, ніж купувати в російських магазинах.\nЗ недоліків - трохи слизькі, тобто постійно зісковзують з голки. Але це вирішується великим хвостиком, що залишаються при вишиванні.\nМуліне Вestex присутні в наборах «Чудова голка».\nМуліне FINCA володіють відмінною якістю, виробляються в Іспанії з 100% -ного єгипетського сировини з тонких і довгих бавовняних волокон.\nУ виготовленні ниток ФИНКА використовуютьсясупертвердих барвники, що наділяє їх унікальними властивостями. Це муліне цінують за неперевершену якість, великий асортимент популярних відтінків, доступну вартість. Навіть європейські дизайнери вишивки активно переходять з ДМС муліне на FINCA для здійснення своїх проектів. Російським вишивальниць використовувати нитки Фінка теж, судячи з численних позитивних відгуків, дуже подобаються.\nРосійські муліне «Штопання» або «Бузок» маютьмаленьку палітру (всього 20 відтінків) не зовсім призначені для вишивки, вони тьмяні і бліді, але теж вельми якісні: стійкі до прання і сонця, на дотик м'які і лягають на канву відмінно. Більше підходять тим, у кого накопичилося багато запасів від бабусь. Вишивають ними в основному ті деталі пейзажів, де не потрібен зайвий лиск, тобто землю, гори і загальний фон. За ціною вони дуже дешеві.\nJ.P. Coats Набори від американської компанії J.P. Coats абсолютно аналогічні ДМС, муліне унікального якості з широка гамою відтінків при невисокій ціні. Але їх взагалі немає у продажу в Росії.\nДо самим недорогим муліне відносять китайські, індійські та болгарські. Але відразу використовувати їх для вишікі не рекомендується, краще попередньо перевірити забарвлення на стійкість.\nНабори для вишивання DimensionsІз компаній, що випускають набори для вишивання, найбільш популярні наступні:\nDimensions (США) набори продаються у величезному асортименті і комплектуються самими якісними матеріалами;\nJanlynn (США) набори відрізняються шикарними пейзажами, картинами з дітьми і тваринами;\nLanarte (Голландія) набори мають в своєму складі зручну чорно-білу символьну схему, а процес вишивання по набору Lanarte надзвичайно цікавий;\nPanna (Росія) набори виготовляє фірма «Гамма» і комплектація повністю від цієї ж компанії, а тому вартість наборів невисока, а сюжети вельми цікаві та оригінальні;\nPinn (Таїланд) набори комплектуються дуже якісними матеріалами, а поставляються на територію СНД компанією «Гамма»;\nRiolis (Росія) випускає відомі серії«Створи сама», «Riolis-Premium» і «Весела бджілка» (для початківців). Кожен набір містить якісні комплектуючі, а на упаковці завжди вказано кількість відтінків ниток і розмір готової вишивки;\nАліса (Росія) набори містять в основному мотиви картин художників і оригінальні власні фото. У комплекті завжди є проста і зрозуміла навіть новачкам схема. Тут тільки немає голки в складі;\nЗолоте Руно (Росія) набори укомплектовані якісними матеріалами, докладним інструкціям і схемами, за якими дуже зручно вишивати;\nHeritage Crafts (Англія) відрізняються деталізованими наборами, слушно і новачкам;\nVervaco (Бельгія) набори улюблені вишивальницями подушок технікою друкований хрест. Завдяки цим наборам в великому асортименті кожен може на свій смак прикрасити інтер'єр свого житла.\nУ комплект практично кожного набору входить канва, нитки, голка, схема і інструкція.\nТаблиця відповідності ниток муліне Gamma, DMC, Anchor, MadeiraСоветуем спробувати вишивати за різними розділами, щоб визначити для себе найкращий, найзручніший і цікавий варіант.\nЗвичайно ж, розглянуті нами виробники ниток муліне і наборів - тільки основні, насправді виробників набагато більше.\nМи зробили огляд тих муліне, які є в таблиці відповідності кольорів муліне.\nТаблиця переведення муліне дозволить вишивати будь-якими купленими вами муліне, навіть коли до схеми номера ДМС або Madeira, не доступні вам за вартістю або місця перебування.\nХочеться наостанок порекомендувати кілька моментів:\nщоб нитки при вишиванні НЕ сплутувалися і не кошлатий, витримуйте довжину нитки в 50 см, не більш;\nвсе муліне витримують прання при високихтемпературах, але все ж рекомендуємо готові роботи прати не в машинці, а вручну і бажано при низьких температурах води - так ви гарантовано збережете вишивку.\nготову роботу не слід вичавлювати або викручувати, а тим більше сушити в автосушке.\nщоб повернути муліне минулий блиск потрібно випрати роботу в теплій воді з доданим до неї оцтом, який також перешкоджає линьки.\nВироби з ниток муліне своїми руками в фото і відео уроках Фенечки з муліне: відео уроки для початківців Муліне що це таке і як вибрати нитки Швейно вишивальна машина: види і огляд можливостей (фото) Види вишивки: огляд різноманіття рукодільного творчості\nСутажная вишивка прикрас: фото і відео майстер-клас


27 серпня 2012, 17:12\nГості «Вашої Свободи»: Олександр Данилюк; координатор Громадянського руху «Спільна Справа»; Василь Горбаль, парламентар від Партії регіонів.\nІнна Кузнецова: У п’яницю під час урочистого зібрання в Палаці «Україна» Президент України Віктор Янукович закликав владу припинити будь-який тиск на бізнес, щоб уникнути корупції, рейдерства і побудувати відкриту економіку. Раніше Президент України вже говорив про це на Раді регіонів.\nВодночас причинами стабільно низького рівня інвестиційної привабливості України інвестори називають посилення тиску на бізнес з боку владних структур та фіскальних органів.\nМи кликали на сьогоднішній ефір Анатолія Кінаха, голову УСПП, але його терміново викликали до Адміністрації Президента...\nПане Горбаль, я бачила Вас у Палаці «Україна». Ви чули цей виступ Президента. До речі, пропоную зараз послухати його і радіослухачам.\nВіктор Янукович: Мета економічних реформ – це не тільки технічне і технологічне оновлення. Наша мета – побудова відкритої економіки, без рейдерства, корупції і «тіні». Ми робимо ставку на розвиток вільного, конкурентного підприємства. Ми мусимо продовжити роботу по дерегуляції і лібералізації вітчизняного законодавства.\nВимагаю повністю знищити будь-який тиск на бізнес, найрішучішим чином викорінити «наїзди» на підприємців, корупціонерів від правоохоронних та контролюючих органів! Слід безжалісно очистити від них державну владу!\n– Пане Горбаль, наскільки просто це зробити?\nУказ імператриці Єлизавети був направлений на боротьбу з хабарництвом. У Російській Федерації проблема не вирішена досі. Пройшло 200 років\nВасиль Горбаль: З огляду на те, що сьогодні 27 серпня, мені згадався указ імператриці Єлизавети 27 серпня 1760 року, указ був направлений на боротьбу з хабарництвом. Наскільки ми розуміємо, у Російській Федерації ця проблема також не вирішена досі. Пройшло 200 років – ця проблема не вирішена.\nЦе не перший меседж, який лунає з вуст Президента. Було досить цікаво. Кабмін, мені здається, місяців три тому був розширений за участі голів обласних державних адміністрацій. Всі говорили, хто більш емоційно, хто менш емоційно про корупційну складову, про непрозорість умов ведення бізнесу. Було дане доручення Прем’єр-міністром.\nНаскільки я пам’ятаю, після того це було також повторене у вигляді… Єдине, не знаю, чи було формалізоване воно у вигляді доручення Президента? Про підготовку законопроекту, який зняв би, по-перше, можливість будь-яких контролюючих органів торкатися бізнесу, що єдиним повноважним органом залишається податкова.\nЯ розумію, що законопроект достатньо складний, так як має на меті внесення змін у велику низку законів. І наразі я не можу сказати, на якій стадії він є, тому що доручення було дане Тігіпку і Порошенку. Чи є вже якась форма цього законопроекту, складно сказати.\nЄдине, щоб не вийшло знову, як з відомим уже в історії (з огляду на те, що сьогодні 27 серпня) указом імператриці Єлизавети.\n– Пане Данилюк, як Ви вважаєте, наскільки реально подолати?\nУ нас дуже погано з економічною свободою в країні. І стан щороку погіршується. Україна обіймає 163-є місце із 179 і є економічно невільною країною\nМи бачимо планові перевірки, порушення кримінальних справ проти бізнесу, приїжджають бригади, які говорять: або ви заплатите, або ж ми будемо цю справу доводити до суду. Це державний рекет\nОлександр Данилюк: У нас дуже погано з економічною свободою в країні. І стан щороку погіршується. По суті, якщо брати рейтинг, який веде «Уолл Стріт Джорнал», «Херитедж Фаундейшн», то Україна зараз посідає 163 місце із 179 і є економічно не вільною країною. Це дуже низький показник і дуже загрозливий.\nТиск, який здійснюється з боку фіскалів, правоохоронців, є не випадковим. Тому що ми бачимо планові перевірки, планові порушення кримінальних справ проти бізнесу, в результаті яких приїжджають «продрозверсткові» бригади, які говорять: або ви заплатите ось стільки (причому у більшості випадків 80% суми має йти в бюджет і лише решта йде у вигляді хабара правоохоронцям або фіскалам), або ж ми будемо цю справу доводити до суду. Таких випадків безліч. Фактично це державний рекет.\n– Я намагаюся зрозуміти.\nРаніше, за попередньої влади, у Президента були якісь суперечності з Прем’єр-міністром, і можна було говорити, що там судова влада за тим, податкова за тим, нині нібито у Президента багато влади.Президент сказав – всі мали б зробити.\nМи бачимо: що декларується на загал, абсолютно не відповідає тому, що на закритих нарадах на Банковій або деінде говориться. Липень був найгіршим місяцем по збору податків, податки були вибрані заздалегідь авансово\nОлександр Данилюк: Справа в тому, що Президент декларує дуже багато чудових речей, євроінтеграційні свої наміри, але ми бачимо, що насправді те, що декларується на загал, абсолютно не відповідає тому, що, очевидно, десь на закритих нарадах на Банковій або деінде говориться.\nМи не бачимо наміру лібералізувати ані регуляторну політику, ані поведінку самих фіскалів і правоохоронців. Вона спрямована на інше абсолютно. І практика авансованих платежів, яка вже, до речі, з 1 січня законодавчо буде закріплена, теж існує.\nІ, до речі, липень був найгіршим місяцем цього року по збору податків саме тому, що ці податки були вибрані заздалегідь авансово. І я не бачу підстав для того, щоб у серпні ця ситуація змінилася.\nТобто, це безвідповідальне витискання коштів з бізнесу і вирішення абсолютно інших завдань, аніж розвиток економіки.\n– Пане Горбаль, як Ви думаєте, чому так відбувається?\nУ приватній розмові один з дилерів одного з відомих брендів мотоциклів, де кожен базовий мотоцикл коштує від 20 тисяч євро, признався, що 80% покупців – представники фіскальних органів\nВасиль Горбаль: Якщо ми беремо показники кількісні, то кількість порушених кримінальних справ по факту хабарництва і решта значно вища, ніж це було раніше. Якщо ми порівнюємо протистояння Президента і Прем’єр-міністра та інші протистояння, які були у виконавчій гілці влади, то це дійсно так.\nЗ іншої сторони, в укріпленні вертикалі виконавчої влади потрібно давати компенсатори для того ж бізнесу. На жаль, ця складова з точки зору компенсаторів відповідно, коли змінюється бізнесове середовище, відсутня. Можемо про це роздумувати досить опосередкованими методами.\nУ приватній розмові один з дилерів одного з відомих брендів мотоциклів, де кожен базовий мотоцикл коштує від 20 тисяч євро, відверто зізнався, що 80% покупців – це не бізнесмени, це представники фіскальних органів.\nЯкщо ми візьмемо бренд «Бентлі», ті продажі, які були за минулий рік, то це, в основному, знову ж не бізнесмени.\n– І як все ж таки подолати це?\nНу, добре, зараз ідуть судові справи, когось затримують. Можливо, треба затримувати більше або, може, затримують не тих?\nВасиль Горбаль: Кількість насправді кримінальних справ достатньо висока. Я навіть пам’ятаю під час свого головування у Львівській області, я там регулярно моніторив, відслідковував ситуацію у Львівській області, напевне, такої кількості кримінальних справ не було. Те, що там від заступників міністра і все таке решта, то це дійсно є. Але чомусь воно не спрацьовує.\nТому, мені здається, що, окрім підготовленого законопроекту, якщо він дійсно поступить у Верховну Раду, потрібні якісь галузеві наради, ну і також з представниками бізнесу.\nТому що я пам’ятаю етап і процес прийняття Податкового кодексу. Він показав, що без широкого обговорення і відвертої розмови з бізнесом, відвертої, не такої розмови, коли досить часто в областях хтось із бізнесменів мав сміливість озвучити ті чи інші проблеми, після чого ті проблеми ставали тільки сильнішими, а дійсно відверті розмови...\nЗараз триває суд кримінальний над учасниками податкових протестів. Прокуратура просить до 5 років позбавлення волі\nЯнукович заявляв, що жоден протестувальник не постраждає. Одного з підсудних затримують за участь у мовних протестах. Це не ініціатива оперативників, це чітка політика Партії регіонів та уряду\nОлександр Данилюк: До речі, Ви згадали про Податковий кодекс, то хочу сказати, що просто зараз у Шевченківському суді триває суд кримінальний над учасниками податкових протестів за нібито пошкоджену плитку. Так от, реально прокуратура просить до 5 років позбавлення волі.\nЯнукович публічно заявляв про те, що жоден протестувальник не постраждає. Представник Президента у Верховній Раді Мірошниченко так само публічно в ефірі «Шустер Live» десь 1,5 року тому заявляв, що справа буде закрита. Вона не просто не закрита. У даний момент одного з підсудних затримують за участь у мовних протестах, знаходяться оперативники в коридорах, які зараз будуть його везти спочатку в ізолятор тимчасового утримання, а потім у Київське СІЗО №13.\nОце от реальність того, як це відбувається, і як ті прекрасні ініціативи, які озвучуються Президентом та його командою, розходяться на практиці з тим, що робить апарат. Очевидно, що це не ініціатива цих оперативників, це є чітка просто політика сьогодні Партії регіонів та уряду.\nСлухач: Олександр усе правильно сказав. Тобто, починаючи від Податкового кодексу, за 1,5 року ніяких реальних кроків зі сторони саме влади до підприємців зроблено не було. Навпаки, робляться якісь такі речі. Ми знаємо, що відбувається з великим, середнім бізнесом, а малий бізнес просто системно десь заганяється в «тінь», щоб ним маніпулювати.\nТому що зараз говорите дуже гарні слова, постійно говорите, що влада хоче робити реальні кроки. Я думаю, що їм ніхто не заважає робити їх і на місцях, і на всеукраїнському рівні, регулювати відносини та допомагати бізнесу виживати у цих важких умовах.\nУ нас є зараз нова криза, яка тільки ужорсточить фактично бізнес і зробить ще тяжчі мови. Якщо влада зробить якісь реальні кроки, щоб допомогти бізнесу вижити, ми це побачимо.\nІ от я хотів би почути, які кроки з вересня, коли нам загрожує падіння курсу гривні, планує робити влада, щоб дати можливість малому бізнесу реально вижити і працювати?\nВасиль Горбаль: Я хотів би своєму співрозмовнику у студії сказати те, що я також живу в абсолютно реальному світі, а не у віртуальному, і розумію реальність того, що відбувається. Дуже багато залежить від того, наскільки чиновники на місцях розуміють середовище.\nІ ситуація дійсно досить різна по всіх областях. Є області, де мої колишні колеги, мається на увазі голови облдержадміністрацій, їм не вдалося, по крайній мірі, хоча б на місцях дещо ситуацію поламати. Кіровоградська область, Сумська область – я практично негативу з тих областей навіть не чую.\nСтосовно конкретних кроків, то я вже говорив і анонсував про законопроект, який… Ну, у мене немає чіткої інформації щодо поточного стану його виконання, цього доручення. Але те, що загалом таке доручення було дано про фіскальний орган, пропонувалося, щоб це була податкова адміністрація стосовно перевірок бізнесу і всього решти.\nАле я думаю, що на якесь широке обговорення ми вийдемо після того, як він з’явиться у Верховній Раді. У будь-якому випадку з огляду на резонансність цього законопроекту, то він повинен проходити у діалозі зі всіма громадськими організаціями, які захищають інтереси бізнесу, з представниками бізнесу за умови щирого діалогу.\n– Пане Горбаль, після того, як відбулося те засідання Кабміну та Рада регіонів, де Президент давав доручення, в обласних державних адміністраціях відбулися теж наради, засідання координаційних рад з питань зменшення тиску правоохоронних і контролюючих органів на бізнес.\nІ от у Львові під час такого засідання голова Львівської облдержадміністрації Михайло Костюк сказав, що збільшення перевірок підприємців часто пов’язані з двома чинниками: конкуренцією всередині самого бізнес-середовища та зловживанням депутатів, на запити яких зобов’язані реагувати контролюючі органи.\nПогодитеся Ви з такою точкою зору чи ні?\nДепутати як обласної ради, так і Верховної Ради займаються невластивими їм функціями створення певних перешкод бізнесу і здирництвом\nВасиль Горбаль: Я думаю, що десь має місце подібна думка. Те, що досить часто депутати як обласної ради, так і Верховної Ради займаються невластивими їм функціями з точки зору створення певних перешкод бізнесу і потім, вибачте, просто здирництвом.\nЯ, на жаль, з такими фактами… Ну, деколи доводиться стикатися і реагувати просто терміново телефонно і так далі з огляду на певним вплив, який сформувався роками. Це має місце. Але це не основний чинник у будь-якому випадку.\nЗвичайно, прикро, що це відбувається у Львівській області, де, здавалося б, одна з найбільш демократичних нібито областей. Але ми знову ж повинні говорити про ті самі наявні факти корупції, про абсолютно не нижчий рівень корупції, ніж у цілому по країні. Воно також властиво Львівській області зокрема.\n– Голова Полтавської облдержадміністрації Олександр Удовиченко говорив про необхідність «припинення слиновиділення» контролюючих органів.\nЗапитання ще від одного слухача.\nСлухач: Пане Горбаль, у нас у Сумській області є такий представник Пенсійного фонду Машкіна, яка не виконує рішення суду по дітях війни вже рік. У мене є цей лист, рішення суду. Не виконує. Хтось «кришує» над нею. Візьміть до уваги і займіться цим питанням!\n– Ну от, отримали доручення, пане Горбаль.\nВасиль Горбаль: Є взагалі проблема невиконання судових рішень у цілому, і є проблема невиконання судових рішень по частині законопроектів, які були свого часу ухвалені з огляду на неможливість бюджету як такого. Є й така проблема, на жаль. Тому з цією проблематикою: там діти війни, ряд інших, то ми буде ще довго і довго, як то кажуть, «відкашлювати» те, що свого часу голосували, в період активного популізму.\nПозиція на сьогоднішній день уряду, Президента і правлячої коаліції – не платити людям, до яких теж належать «афганці», «чорнобильці»\nОлександр Данилюк: Але треба відверто сказати, що на сьогоднішній день це не ініціатива цієї керівнички Пенсійного фонду, а це є позиція на сьогоднішній день уряду, Президента і правлячої коаліції. Це позиція не платити цим людям, до яких теж належать «афганці», «чорнобильці» і низка інших категорій. Просто, не дивлячись на те, що є судові рішення про те, що їм необхідно виплатити ці кошти, їм просто не виплачують.\nДо речі, це стосується також і інших соціальних виплат. Ми знаємо, що спроби донарахувати допомогу при народженні дитини або ще щось теж упираються фактично в небажання виконувати свої соціальні зобов’язання держави перед громадянами.\n– Пане Данилюк, а все ж таки стосовно такого чинника надмірного тиску на бізнес, як конкуренція самого бізнесу, наскільки це правдиво?\nОлександр Данилюк: Я б все-таки казав про те, що коли у вас є, умовно кажучи, корумповані місцеві податківці або міліціянти, яких винайняв ваш конкурент, то ви цю проблему ще можете вирішити, тому що ви можете звернутися до органів, що вище стоять, їх корумпувати там або корумпувати судову систему. Розраховувати на те, що вас просто хтось захистить, звичайно, не доводиться.\nАле по суті сьогодні, як Ви правильно зауважили, у нас є вертикаль і страшніше, коли не конкуренти без умов, а коли є бажання просто вичавити гроші або забрати бізнес з боку представників правлячого режиму. Отоді це дійсно проблема, коли ти нікуди звернутися не можеш, тому що, в принципі, немає тих незалежних інстанцій, які могли б людей захистити.\nПро що ми говоримо? Насправді медійний бізнес – це теж бізнес. Є декларація того, що є мораторій на перевірки в період виборчого процесу, проте нещодавно ми бачили, що відбувалося з каналом ТВі, кримінальна справа була порушена проти Миколи Княжицького. Буквально на минулому тижні перевірка незалежного телеканалу «Аверс» у Луцьку.\n– Але справу проти каналу ТВі закрито.\nОлександр Данилюк: Це дуже добре, що закрито справу проти каналу ТВі, але просто сам факт по собі викликає занепокоєння.\n– Але перевірки відбуваються. Мушу сказати, що вони доволі жорсткі. І це правда.\nПане Горбаль, уже зараз багато говорять про те, що вкотре Податковий кодекс будуть змінювати. Наскільки Верховна Рада готова до цього, зважаючи на виборчу кампанію, яка в розпалі?\nВасиль Горбаль: Складно спрогнозувати, тому що редакція, по-перше, ще у Верховній Раді не є кінцева. І я знову ж повторюю, що якщо не буде широкого обговорення, тому що вже дещо відійшли від ідеї, аргументація при ухваленні Податкового кодексу була в тому, що наразі багато змін у нього вноситися не будуть.\nТільки за останній рік була достатньо велика кількість внесена різних змін та доповнень. І досить часто це не завжди редакційні зміни чи зміни, які пов’язані з корекцією супутніх законів.\n– До речі, після цієї Ради регіонів, окрім цих координаційних рад в областях, відбувалися також засідання в МВС, в ГПУ, в Податковій адміністрації. І керівники цих відомств визнали, що є тиск.\nІ от міністр внутрішніх справ, пан Захарченко сказав, що будуть боротися всіма силами. А Олександр Клименко, голова Податкової адміністрації, сказав, що навіть уже поточного року планові перевірки підприємств скоротяться у 4 рази. Не те, що позапланові.\nОлександр Данилюк: Взагалі, знаєте, є, звичайно, брехня. Є статистика. Я от особисто не є великим прихильником оцінювати таким чином результативність і ефективність роботи будь-якого органу, тим більше податкової.\nЄ реальність. Ми бачимо, що на сьогоднішній день є резонансні справи, де абсолютно невинних людей кидають за грати. То чому ми повинні вважати, що це зміниться? Для того, щоб це змінилося, треба закрити ті справи, про які ми знаємо сьогодні.\nЯкщо, вибачте, відразу після реєстрації кандидатів у депутати починають кидати за грати представників бізнесу, які належать цим кандидатам! Буквально: у Миколаївській області затримано головного бухгалтера підприємства «Агрофірма Корнацьких». Вона зараз у Миколаївському СІЗО. Їй інкримінують розтрату 80 тисяч гривень державної допомоги, які надійшли їм на підтримку свинарництва.\nПо-перше, сама по собі сума 80 тисяч гривень для такої агрофірми, яка є однією з найбільших у країні, є смішною. По-друге, де та лібералізація, про яку йшла мова? Жінка, яка на сьогоднішній день, по суті, є не засудженою, ще ніхто не визнав її вини, ще слідчі дії не велися, а вона вже три тижні перебуває у СІЗО!\nНавіщо це потрібно? Можна поцікавитися?\n– Пане Горбаль, не хотілося б завершувати програму указом російської імператриці 200-літньої давнини, яким Ви почали нашу програму. І все ж таки, чи припиниться тиск на бізнес?\nВасиль Горбаль: Як тільки ми змінимо мотивацію у людей, які йдуть на державну службу, у фіскальні органи стосовно швидкого збагачення, а основною мотивацією буде висока зарплата, ризик втратити цю роботу, високі соціальні стандарти забезпечення…\nВасиль Горбаль: … невідворотність покарання за виявлені факти корупції та хабарництва, а основною мотивацією для бізнесу буде, що в результаті підприємницької діяльності людина буде досягати успіху, а не навпаки, їй треба шукати місце…


«ЗАСТУП»: КОПАТИ В НАПРЯМКУ РЕФОРМ | Політична партія "ЗАСТУП"Політична партія "ЗАСТУП"\nГолова ініціативної групи цієї організації Ірина Синявська, відкриваючи форум, пояснює: «Мета громадської організації «Заступ» – допомогти державі, що утворилася в буремні зимові дні, побачити і зрозуміти людей своєї країни. Ми сформуємо аграрні пріоритети, заступимося за сільгоспвиробників, прокопаємо дорогу до чиновників, розробимо детальну дорожню карту на шляху до Європи».\nВ аграрному секторі країни наразі налічується близько 70 громадських організацій , що представляють сільгоспвиробників різних рівнів. Проте нема жодної спілки, яка б об’єднала понад 4,5 мільйона селян-одноосібників, захистила б їх і донесла до владних кабінетів їх прагнення та проблеми. Це – ніша «Заступу».\n«На Чернігівщині мають рости льон, картопля, буряк – культури, якими споконвік славився Сіверський край, – говорить Сергій Васильченко, підприємець з Семенівського району. – Мають бути не паперові, а реальні державні програми там, де їх потребує галузь. Льонарство в занепаді, виробництво цукрового буряку падає, картоплю вирощує лише населення та дрібні фермери. Також потрібні державне планування та стабільні ціни на сільгосппродукцію, які б дозволяли виробникові жити, а не виживати».\nДиспаритет цін турбує активіста з Ніжинщини Михайла Левенка: «Молоко у селянина купують по дві гривні за літр, а цей же літр молока у красивому пакеті коштує десять гривень». Боротися з проблемою він пропонує шляхом створення посередницьких заготконтор, а у великих містах – гуртових ринків.\n«Щоб отримати землю у спадок треба практично заново пройти процес приватизації, а це не місяці, а роки, – ділиться наболілим пенсіонерка Лілія Грудина з Чернігова. – Потрібно зламати цю бюрократичну машину, коли людей ганяють по колу інстанцій, вимагаючи грошей за незрозумілі послуги. Це стосується і дачних ділянок, городів – нема простого та зрозумілого механізму отримання у спадок».\nІншого делегата форуму Віктора Стельмаха непокоїть проблема селянських паїв: «Людей обманюють на кожному кроці – вони реальні власники землі, проте не знають своїх прав. Орендарі не звітують перед ними – дав декілька мішків збіжжя на пай та й все. Часто потужні виробники не дбають про родючість – ні для кого не секрет, що на Чернігівщині вирощують в основному сонях та кукурудзу, які виснажують землю. Правил сівозміни не дотримуються».\nВіктор вважає, що необхідно самоорганізовуватись і створити осередки, які б мали своїх юристів та інших активістів, які б захищали інтереси простих селян перед будь-ким. Хай це буде «Заступ». Скільки можна бути фактично кріпаком на своїй землі?\nНОВІ ЛЮДИ – НОВІ ФОРМИ\n«Декілька років тому я розмовляв із власником одного із молокопереробних заводів Чернігівщини, – розповідає заготівельник молока з півночі області Олександр Жовтобрюх. – Він тоді різко зменшив закупівельні ціни на молоко від населення. Навіщо, кажу йому, ти ж загубиш поголів’я? А він хизується, мовляв, хоч 50 копійок поставлю ціну, все одно здавати мені будуть. І ось пройшло п’ять років – за цей час поголів’я корів у наших селах дійсно зменшилось на 60%. І тепер цей власник придумає будь-які форми заохочення для селян, щоб корівок стало більше. Але запізно – молока в тих селах нема. Таких людей я називаю лісниками, що лишень вирубують в угоду кон’юнктурі і не дбають про майбутнє».\nТож сьогодні країні, яка за півроку пережила стільки, що вистачить на ціле покоління, потрібні нові люди і нові форми взаємодії. Справжні. Дієві. Громадські ініціативи, що виростають знизу. Всі бачать, як наразі працюють волонтери, що допомагають у боротьбі на сході України – держава ще не зрозуміла проблеми, а вони вже її вирішують.\nТакою новою дієвою формою може стати і всеукраїнське об’єднання «Заступ». Привід так думати було продемонстровано під час закриття установчого форуму. Молода родина біженців з Донбасу отримала від керівника «Заступу» Ірини Синявської документи на придбане для них помешкання на Полтавщині. А главі родини крім цього вона пообіцяла роботу по спеціальності – механізатором у сільгосппідприємстві.\nДонецька родина, розчулена несподіваним подарунком, плакала. Учасники форуму у саморобних шапках аплодували. Ірина Синявська підсумувала: «Тут всі у кашкетах – це нагадує мені великий український город, на якому без ЗАСТУПУ ніяк не обійтись».


Розробка інтегрованих курсів природничих наук для української школи: зрада або перемога? | Лекторий-библиотека Batrachos.com\nРозробка інтегрованих курсів природничих наук для української школи: зрада або перемога?\nВ українському інформаційному просторі інтенсивно обговорюються плани МОН запустити експериментальний курс природничих наук, що має замінити у навчальних планах 10 та 11 класів гуманітарних класів окреме викладання фізики, хімії, географії та біології. Чи дійсно це рішення є спробою зруйнувати природничу освіту в Україні?\nПерш ніж дати відповідь на задане питання, слід визначитися з іншою важливою проблемою. Чи є стан викладання природничих наук у середній школи задовільним?\nМоя впевнена відповідь — ні. Система шкільної природничої освіти є зруйнованою. В ній лишаються окремі школи і окремі природничі класи та позашкільні гуртки, які підтримують викладання природничих наук на належному рівні. Лишаються родини, діти в яких отримують розуміння цих наук. Але систему в цілому зруйновано. Поясніти зв'язок між явищами, зрозуміти, пояснити та використати у діяльності причинно-наслідкові зв'язки, що пов'язують різні явища, які розглядають природничі науки, переважна частина сучасних школярів не може. Можливо, ця проблема стосується лише України? Ні. До речі, особливо активно обговорювати плановані зміни у викладанні природничих наук в Україні як ознаки руйнації життя в failed state стали різноманітні проросійські ЗМІ. Так ось, у Росії ситуація ще гірша.\nЯ — професор університету. Багато років викладаю курс екології (справжньої екології, науки про взаємозв'язки у живій природі, а не тієї хворобливої суміші емоцій та цифр, яку часто називають екологією на пострадянському просторі). Рік за роком мені доводиться обговорювати ці взаємозв'язки зі студентами. На жаль, можу запевнити — лише невелика частина студентів-біологів національного університету може застосувати знання з біології та хімії для пояснення явищ біології. Якщо б занепад природничої освіти стосувався лише університетської підготовки фахівців, це було б ще добре. Нерозуміння природничих наук є загрозою для суспільства в цілому. Наведу лише один приклад: зникнення колективного імунітету проти найнебезпечніших інфекційних хвороб, що викликано пропагандистською компанією проти вакцинації. Не хочу вас лякати, але зазначу: наскільки я розумію, мова йде не про те, зійде з рук нашому суспільству відмова значної частини населення від необхідних заходів безпеки; мова йде про те, якою кількістю життів доведеться за це заплатити. Як вийшло, що батьки, які, здається, засвоїли курс середньої (і, частіше за все, й вищої) школи не розуміють небезпечність відмови від вакцинації своїх дітей? На жаль, вони не засвоїли шкільний матеріал природничих наук, вони нездатні до застосування причинно-наслідкового мислення у повсякденному житті та є беззахисними перед маніпуляціями.\nТаким чином, викладання природничих наук є критично важливим для суспільства, і миритися з його сучасним незадовільним станом неможливо. Як виправити ситуацію? Я думаю, що "чарівної пігулки" не існує. Для різних шкіл, різних профілів навчання, різних учнів ефективними можуть бути різні зміни. Крім іншого, сучасними навчальними планами передбачено можливість викладання в гуманітарних класах не окремих природничих наук, а інтегрованого курсу, на якій відводиться не менша кількість годин, ніж на окремі природничі курси загалом.\nМОН почало експеримент з трьома варіантами інтегрованих курсів природничих наук для гуманітарних (неприродничих) класів. Експериментальні програми можуть обрати (а можуть і не обрати) ті школи та ті класи, які будуть цього бажати. Діти, що вчаться в таких класах, не планують здавати ЗНО з природничих наук. Чи буде далі використатися той або інший підхід, залежить від результату експерименту. Давайте роздивлятися детальніше, чи є в цьому "зрада".\nДалі я буду розповідати про один з трьох проектів: той, який підготували ми сумісно з Олександром Козленком. Про інші два проекти детально розповідати не буду, але можу запевнити: там "зради" не більше, ніж у нашому випадку. Наша зацікавленість подібними курсами виникла раніше, ніж міністерство запропонувало зміни до навчальних планів. Ми з моїм співавтором маємо досвід підготовки курсів за альтернативними відносно загальноприйнятних підходів принципами (ось тут розміщено деякі результати нашої роботи). Побудову такої програми, яку ми подали, ми почали обговорювати кілька років тому. Кінець-кінцем це вилилося у програму, яку МОН затвердив як експериментальну.\nМи бачимо, що для більшості учнів і вчителів втрачено сенс у вивченні природничих наук, спрямованому на засвоєння засад відповідних галузей у такому їх порядку та розумінні, що використовується в університетських курсах. У радянській школі такий підхід працював, у сучасній українській — у переважній більшості не працює. Одне з можливих рішень цієї проблеми — перебудова викладання з логіці, побудованій на переході від однієї галузі науки до іншої (як це прийнято в університетській освіті), на логіку розгляду проблем, що є важливими для учня у сучасності або в майбутньому.\nНа наведеній поруч схемі показано, що той самий навчальний матеріал можна вибудовувати у різній логіці. Наша експериментальна програма використовує викладення "від проблем"; дві інші — дещо відмінну логіку, але в усіх трьох випадках мова йде не про відмову від вивчення матеріалу, що розглядався у фізиці, хімії, географії, біології, а про зміну його подачі.\nВи можете зазначити, що основи певної науки краще вивчати у порядку, що вироблений для оптимізації засвоєння саме цієї науки. Так, це враховано! До 9-го класу, згідно з діючими навчальними планами, головні розділи природничих наук вже розглянуто!\nА якщо мова йде не про відмову від природничих знань, а про експериментальний характер іншого порядку їх розгляду у непрофільних старших класах, чому ж ЗМІ повідомляють нас про плани міністерства зруйнувати освіту? Імовірно, причина — не в діях МОН, а у бажанні замінити конструктивне обговорення шляхів покращення шкільної освіти пошуками "зради".\nТак, я мушу зізнатися, — мені багато в чому не подобається діяльність міністерства освіти та науки. Але в умовах, коли стан природничої освіти є незадовільним, воно має діяти саме так — шукати інші форми організації навчального матеріалу, проводити експерименти.\nНу, а наше завдання — зробити усе можливе, щоб цей експеримент приніс користь...


Референдум у Пакистані\n01 травня 2002, 12:02\nПрага, 30 квітня 2002 - У Пакистані сьогодні відбувся референдум, який має продовжити ще на 5 років повноваження самопроголошеного президента цієї країни. Підрахунок голосів ще триває, але оглядачі прогнозують, що генерал Первез Мушарраф виграє голосування. Якою ж буде доля демократії у цій азійській державі досі неясно.\nМушарраф захопив владу в Пакистані результаті військового заколоту 99-го року, але він переконаний, що люди йому довіряють. Про своїх опонентів сьогодні на виборчій дільниці він сказав так: "У них немає громадської підтримки, й нарешті вони повинні це усвідомити й заспокоїтися."\nАле опозиція й далі називає референдум незаконним. Один з лідерів фундаментальних ісламістів із партії Джамаат-і-ісламі, професор Гафур Агмед зауважує, що згідно з Конституцією Пакистану лише парламент може обирати президента. Щоправда, в суботу Верховний суд Пакистану таки вирішив, що голосування не суперечить закону. Таке право президентові, мовляв, дають розширені повноваження, які він дав сам собі кілька років тому.\nОпозиційні партії закликали бойкотувати референдум і тому дуже важливе питання, скільки ж людей врешті-решт прийшли голосувати. Повідомлення, які надходять із Пакистану, свідчать про масові порушення. Немало державних службовців говорять, що просто заганяли до виборчих урн. А дільниці, зокрема, в містах Карачі і Лагорі були майже порожніми впродовж дня.\nУся півстолітня історія Пакистану засвідчує слабкість демократичних інститутів і силу військових у цій державі: із 47-го року Пакистан пережив 4 військові заколоти. Та і сьогодні там немає парламенту: Мушарраф, який свого часу розігнав законодавчий орган, обіцяє провести загальні вибори в жовтні.\nРаніше вашингтонські політики називали Мушаррафа диктатором. Президент Білл Клінтон навіть відмовився потиснути йому руку перед телевізійними камерами, коли відвідував Пакистан два роки тому. Але все змінилося після терактів 11-го вересня. Офіційний Ісламабад підтримав антитерористичну кампанію в Афганістані. А в Вашингтоні заговорили про Мушаррафа як про поміркованого лідера, що намагається реформувати країну під сильним внутрішнім тиском – із боку опозиційних ісламістів і з боку генералів-яструбів у лавах власних прихильників.\nТа навіть якби пакистанці сьогодні відмовилися підтримати свого лідера, це б йому нічим не загрожувало. У референдумі не передбачено жодної умови, яка б змусила Первеза Мушаррафа відійти від влади.


Вакцинація від COVID – Шмигаль доручив перевірити інформацію про підпільну вакцинацію » Слово і Діло\nШмигаль доручив перевірити інформацію про підпільну COVID-вакцинацію\n6 січня 2021, 15:22\nПрем'єр-міністр Денис Шмигаль доручив Міністерству охорони здоров'я та Міністерству внутрішніх справ перевірити оприлюднену в ЗМІ інформацію щодо можливої підпільної вакцинації від коронавірусу препаратами невідомого походження.\nПро це Шмигаль написав у Telegram.\n«Доручив МОЗ та МВС перевірити інформацію, оприлюднену в ЗМІ, щодо можливої підпільної вакцинації препаратами невідомого походження. І одразу повідомлю власну позицію», – написав він.\nПрем’єр нагадав, що згідно з затвердженим планом МОЗ, першу партію вакцин отримають лікарі.\n«Сам буду вакцинуватися власним коштом у другу або третю чергу, коли офіційно зареєстрована вакцина надійде у клініки», – додав він.\nПолітик зазначив, що наразі жодна з вакцин не є сертифікованою в країні.\nНагадаємо, МОЗ уклало контракт про постачання вакцини Sinovac Biotech в Україну.\nКоронавірус Вакцина Денис Шмигаль Вакцинація


Губернская неделя: 27 КВІТНЯ В МИКОЛАЄВІ БУДУТЬ НАГОРОДЖЕНІ КРАЩІ ЮНКОРИ УКРАЇНИ\n27 КВІТНЯ В МИКОЛАЄВІ БУДУТЬ НАГОРОДЖЕНІ КРАЩІ ЮНКОРИ УКРАЇНИ\n27 квітня в Миколаєві оголосять кращих юнкорів – переможців ХХІ Міжнародного конкурсу шкільних медіа.\nВ рамках ХХІ Міжнародного конкурсу шкільних медіа також відбудеться Міжнародний юнкорівський зльот. Участь у відкритті зльоту 26 квітня візьме голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України Олег Наливайко. 27 квітня з учасниками зльоту зустрінеться державний секретар Міністерства інформаційної політики України Артем Біденко, який також візьме участь в урочистій церемонії нагородження переможців Конкурсу.\nСергій Томіленко, голова НСЖУ: «Національна спілка протягом багатьох років є співорганізатором Конкурсу і ми бачимо значний ріст кількості та якості шкільних медіа. Тому дуже важливо вже сьогодні говорити з ними про стандарти журналістської професії, про солідарність, про етичні засади роботи журналістів. Саме про ці аспекти журналістської діяльності під час майстер-класу для юнкорів «Етика. Безпека. Відповідальність» в Миколаєві 27 квітня буде говорити Перший секретар НСЖУ Ліна Кущ. Завдяки такому спілкуванню старших колег з молоддю, з одного боку, в журналістську професію прийдуть більш підготовлені фахівці, з іншого – ми отримаємо читачів, слухачів, читачів, які будуть більш вимогливим до журналістських матеріалів».\nГліб Головченко, секретар НСЖУ: «Міжнародний конкурс шкільних медіа та Міжнародний юнкорівський зльот – це захід, під час якого юнкори та керівники юнкорівських груп мають змогу поспілкуватися з лідерами інформаційної галузі, керівниками наших профільних організацій. Для юнкорів та педагогів це потрібно для усвідомлення того, що їх робота є важливою для галузі, важливою для держави. А лідери нашої інформаційної галузі в свою чергу мають змогу побачити, чи живуть шкільні медіа, з якими проблемами стикаються діти, які роблять свої перші кроки в журналістській професії».\nВсього за 21 рік участь в Міжнародному конкурсі шкільних медіа взяли понад 30 тисяч конкурсних робіт з України, Польщі, Болгарії, Греції, Іспанії, Чехії, Грузії, Молдови, Росії, Білорусії, Пакистану, Сенегалу, Єгипту.\nУрочиста церемонія нагородження переможців ХХІ Міжнародного конкурсу шкільних медіа відбудеться 27 квітня о 14.00 в Миколаєві в Палаці творчості учнів (вул.. Адміральська, 31). Під час церемонії будуть нагородженні переможці в 22 номінаціях.\nМітки: конкурс, медіа, Миколаїв, школьные медиа, юнкори


Друковані медіа в XXI столітті? Газета [esthète] або "print is not dead" - iPress.ua\nМистецтво, архітектура, дизайн, живопис та навіть вино - усе має в собі естетичний присмак. Вишукано, легко та водночас фахово про це розповідає нове українськомовне видання [esthète] - для прихильників "чистого мистецтва"\n[esthète] - це українськомовна газета про естетичні речі. Видання лише нещодавно увійшло у простори сучасної преси, однак вже завойовує свою цільову аудиторію читачів. Газета впевнено зайняла нішу широкопрофільного чтива, яка до цього часу пустувала. Це своєрідна платформа "slow журналістики" - якісного контенту посеред безперервної циркуляції швидкої інформації.\nЕстет - вишукане та плюралістичне слово, яке здатне вмістити у собі якісну літературу, захоплюючі подорожі та неосяжне мистецтво. Серед друкованих ЗМІ [еsthète] вирізняється не лише назвою, але й доволі цікавим форматом - А-3, який, до речі, є класичним для газет.\nЗасновниця та головна редакторка газети Ія Степанюк поділилася історією створення [еsthète]. Вона розповіла, що поштовхом до заснування власного видання стали шаблонність та корпоративна політика великих видавництв та компаній у яких довелося попрацювати.\n"До того як ми почали видавати газету, я працювала у міжнародній fashion компанії та великому українському видавничому домі, в обох існувала чітка корпоративна політика. Створювати контернт для них було цікаво, це був колосальний досвід, але вони дуже жорстко "зажимались" у корпоративні плани. Погляди на подачу інформації часто не збігалися. Тому я зрозуміла, якщо я хочу писати те про що я хочу писати і те, як я хочу писати, єдиний варіант - робити власне видання"\nНевелика команда газети [esthète] під час створення видання зіткнулась із численними проблемами. Однак найважче було знайти верстальників і розробити дизайн. Водночас, всі дріб'язкові перепони не зупинили перед важливою метою.\n"Писати тексти це одне, дизайн - інше, але до друку я навіть не знала як підійти, як обрати папір, скільки замовити, як фотоматеріали будуть виглядати на папері такої жовтизни. Іншими словами, мільйон деталей, які потрібно знати, коли ти це робиш. Друкарня нам в цьому дуже допомогла"\n[esthète] - одна із газет в українськомовних ЗМІ з найбільш широкою тематикою. У ній вдало поєднуються матеріали найрізноманітнішого характеру: чи то календар мистецьких подій, інтерв’ю із сомельє про світ вина, технології осучаснення театру, чи секрети успіху IKEA. Контент, який охоплює газета [esthète] є доволі широким і це не дивно, адже сюди дописують письменники, блогери, журналісти, культорологи.\n"[esthète] не є вузькопрофільним виданням. Ми пишемо про мистецтво, літературу, дизайн, архітектуру, подорожі, але матеріали подаються таким чином, щоб їх було цікаво читати, наприклад, не лише культурологам чи людям, які працюють у сфері мистецтва, літератури. Головна вимога - писати просто і доступно на актуальні теми, щоб вони були зрозумілими широкому колу людей, які не мають спеціальних знань. Хотіли створити таке видання, щоб його було цікаво читати всім"\n"Осмілюсь сказати, що газета не має аналогів серед сучасних українськомовних видань"\nАдже в друкованих ЗМІ існують або профільні видання, які орієнтуються на вузьке коло читачів, або ж культурно-мистецькі статті у суспільно-політичних газетах, які не цікавлять молодь. Власне, [еsthète] - це осучаснена газета, яка тримає вектор на широку аудиторію.\nПопри поширену думку, що друковане медіа вичерпало себе, або ж за словами редакторки "print is dead", команда газети [esthète] спробувала спростувати цей стереотип. Зважаючи на захопливі відгуки читачів у мережі, стрімкий приріст аудиторії та географічне розширення кордонів розповсюдження, їм це вдалось.\n"Відгук, який нас дуже здивував: написала пані з Одеси, надіслала фотографію з газетою. Ми підрахували, що їй близько 75 років. Водночас, газету читають і школярі 14-15 років. По динаміці і статистиці бачимо, що дуже різноманітна аудиторія"\nГазета [еsthète] - це комерційний проект. Її можна замовити через відповідний сайт, або ж купити, у точках розповсюдження видання: галереях, кав'ярнях та інших мистецьких закладах. Львів, Івано-Франківськ, Ужгород, Тернопіль, Хмельницький, Харків, Київ, Полтава - міста поширення газети. Цікаво, що українськомовне видання має попит на сході та півдні України: Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Одеса.\nЗакономірний зв’язок історії\nЯкщо запитати пересічну людину: "імена яких митців XX століття ви можете назвати", то, очевидно, важіль терезів опуститься під маркою зарубіжжя. На жаль. Це і не дивно, адже століттями українська культура потерпала від агресивної політики винищення. Закономірно, що про таких художників як Олександр Архипенко, Модест Сосенко, Марґіт та Роман Сельські, Святослав Гординський, Михайло Бойчук, Василь Хмелюк, Олекса Грищенко ми не знаємо. Однак, саме вони були співучасниками створення Паризької групи художників, які популяризували українське мистецтво серед паризької богеми, закладали основу фундаменту культурної співпраці між Україною та Європою, яка триває дотепер.\nУкраїнські художники жили і творили, в тогочасній столиці сучасного мистецтва - Парижі, на Монтмартрі, поряд із такими митцями як Вінсент ван Ґоґ, Пікассо, Модільяні, Аполлінер, Ренуар. Всесвітньо відомі соняхи ван Ґоґа впізнають усі, проте "Жінку, що вкладає волосся" Архипенка чи натюрморти Грищенка - далеко не кожен.\n"Роботи наших художників у Парижі впізнавали та позитивно рецензували найсуваріші арт-критики того часу. Однак, в силу історичних та політичних подій, нам про це мало відомо. Основний посил газети - розповідати про те, що є у нас, адже це заслуговує на неабияку увагу. Лікар, електрик, сантехнік - я лише за те, щоб вони читали про неймовірні навколосвітні мандри Миклухо-Маклая та успіхи українських митців, які у Парижі жили та творили пліч-о-пліч з найвідомішими митцями"\nПроте Ія Степанюк впевнена у тому, що динаміка поширення українського мистецтва серед українців є позитивною. Варто лише надалі підтримувати такий темп. Власне, неможливо відразу "реставрувати" те, що руйнували століттями.\n"В українців є жахлива риса - нетерплячість і бажання досягти всього одразу... Хто бажає усе й одразу, той врешті нічого не здобуває", - говорив колись Павло Скоропадський. Він мав рацію, незважаючи на те, що цим словам близько ста років.\nКоманда газети [еsthète] планує запустити серію культурно-освітніх лекцій різнопланового характеру. Головними спікерами будуть професійні діячі мистецького світу. Власне, перший захід відбувся вже 28 лютого у Львові, мистецтвознавець Марія Дячук презентувала лекцію "Наївно про примітивне" про примітивізм, неопримітивізм та наївне мистецтво.\n"Планів є дуже багато, але з тих, які збираємось втілити найближчим часом це спробувати зробити серію лекцій на різноманітну тематику із цікавими запрошеними лекторами. Альтернативна освіта зараз на піку. Ми хочемо працювати у сфері культурних івентів. Потрібно нести це на широкі маси, щоб це було цікаво не лише людям, які працюють у сфері мистецтва"\nСьогодні альтернативна освіта відіграє доволі важливу роль в особистісному розвитку людини. Якщо академічна освіта - це звичайний двигун, то альтернативна - турбодвигун, який є сильнішим та ефективнішим, зважаючи на те, що теперішня система освіти зберігає залишки радянського минулого. Сучасні технології значно полегшили нам справу: цілодобовий доступ практично до будь-якої інформації. В людей з'явилась можливість відвідувати різноманітні лекції, тренінги, форуми, про які вони дізнаються безпосередньо через соціальні мережі.\nЧас говорити про мистецтво\nНа противагу профільним виданням, які наповнені безліччю незрозумілих термінів та складнопідрядних речень, газета [еsthète] - легке чтиво, яке приносить естетичне задоволення і водночас "харчує" мізки корисною інформацією.\nКоманда [еsthète] розпочала доволі складну справу: поширення культури читання про мистецтво на широкі маси. Однак, проблема полягає в тому, що більшість українців не розуміє для чого їм інформація, до прикладу, про вищезгаданих художників паризької групи.\n"Широкому загалу зараз це не дуже цікаво, люди не знають, що з цим робити, вони не знають для чого ця інформація. Якщо в школі фахово не розповідають про українське мистецтво, то звідки дитина має дізнатись хоч щось, щоб потім зайти на сайт, щоб почитати щось більше. Добре, коли в дитини є батьки, які водять її в музей. Дитина щось бачить, розуміє і хоче далі про це дізнатись. Питання освіти досі є актуальним"\nКультура - це вагома складова інтелектуального розвитку особистості в епоху глобалізації та масової комерціалізації. Вона сприяє підвищенню рівня критичного мислення, свідомості і розширенню світогляду людини. Водночас, сфера мистецтва і культури недостатньо фінансується державою. Безперечно, економічна стабільність є важливою. Адже, коли людині не вистачає грошей, вона не передплачуватиме мистецькі видання. Проте, хибно відкидати культуру на другий план.\nПотрібен час, щоб популяризувати її серед широких мас, знайти правильний підхід до читача. Саме цю нелегку місію взяла на себе команда газети [еsthète].\nСтріт-арт війна в Україні. Чому право розфарбовувати стіни мають усі?\nПорошенко збільшив грант на підтримку культури та мистецтва у восьмеро\n11 03 2019 10:38\nТЕГИ: журналістика, журнал, мистецтво, культура, ЗМІ, газета, iGeneration


Дивні діла твої, людино… — Кропивницький час-тайм — www.chas-time.com.ua\nДивні діла твої, людино…\nП'ятниця, 17 квітня 2020\t Перегляди: 497\nСеред тривожних звісток про наступ коронавірусу не загубилися ще тривожніші й страшніші. Про нещасних дітей, хвороих на туберкульоз, яких начальнички від медицини (!) намагаються усіма силами випхати із колишнього протитуберкульозного санаторію у Олександрівському районі.\nРозповідають вони про другий етап медичної реформи. З 1 квітня припинилось фінансування закладу. Депутати обласної ради звернулися до Президента України, Верховної Ради та Кабміну про відтермінування впровадження медичної реформи до вирішення низки проблемних питань галузі. Загалом у разі незапуску другої черги медреформи Кіровоградщині не вистачатиме близько 100 млн. на охорону здоров’я до кінця року. Відповідний лист після зустрічі з медичним активом області голова ОДА терміново відправив до офісу президента і Верховної Ради.\nСлугам народу у Верховній Раді, як відомо, зараз не до таких «дрібниць»: пандемія, загроза дефолту. Мала б підставити плече обласна рада, невже не можна було знайти 17 мільйонів гривень для хврих дітей? Деякі олігархи таку суму за тиждень витрачають. Обласний бюджет, звісно, не олігархічна кишеня. І все ж…Це не та сума, яку не можна було знайти у врай критичній ситуації.\nНатомість дітей категорично виселяють із санаторію. Директор обласного департаменту охорони здоров’я Олег Рибальченко обгрунтовує це порушеннями правил пожежної безпеки (!). Припис справді був, але, за словами директора закладу Надії Левченко, більшість недоробок виправлено. На інші просто немає коштів, які, до речі, спеціально не виділялись.\nЧастина батьків уже забрали дітей, залишились ті, кому фактично нікуди йти. Асоціальні сім’ї, хворі батьки і діти… Олег Рибальченко каже, мовляв, співробітників працевлаштуємо, а дітей помістимо у спеціальні дитячі заклади. У які заклади?! З відкритою формою туберкульозу? І це говорить лікар?\nЩо спонукає його на такі слова і вчинки? Посадові обов’язки? Та справжній чоловік і лікар мав би плювати на такі обов’язки і підняти на ноги усю ту обласну раду, владу, ЗМІ, але не залишити напризволяще дітей і заклад, який хіба зовсім не потрібен області, країні? У нас діти більше ніколи не хворітимуть на туберкульоз?!\nЧи, може, справа у іншому і просто комусь дуже потрібне непогане приміщення у сосновому лісі? Тоді тим більше, про яку честь людини і лікаря можна говорити? Чому ж не розуміють ті, хто таий безжальний до закладу і дітей, що може зовсім не за горами той час, коли вони будуть вважати за щастя зустріти жебрака. Так, щоб дати йому милостиню. І за велику милість матимуть можливість допомогти нещасній хворій дитині. Щоб відчути полегкість і радість в душі.\nТим більше дивно, що цього не розуміють деякі священики. Просто вбило одне з повідомлень кримінальної хроніки: раніше судимий чоловік украв у одному з храмів великодній хліб. Украв у храмі хліб! Вдумаймось – чи не для того його туди принесли добрі люди, аби він був переданий тим, хто потребує? Але ж, виходить, свяшеник викликав поліцію (інакше повідомлення не потрапило б до кримінальної хроніки). Замість того, щоб вислухати і допомогти!