Хребет Пішконя | Karpatium.com.ua\nхребет Пішконя , Закарпатська область\nФото: Андрій Майовський\nВідпочинок в Карпатах, особливо літом – це найкраща можливість для відновлення сил та покращення настрою. Літо кличе нас в подорожі Карпатами, в царство синіх гір, хвойних лісів та мальовничих озер. Однією з частин цього царства є хребет Пішконя. Він тягнеться від Синевирського перевалу аж до села Колочава.\nНайвища гора Негровець – 1709 метрів над рівнем моря. Умовно хребет можна розділити на дві ділянки – марковану: Пішконя, Мала Ґропа, Ясеновець, Велика Ґропа, Негровець, Гроб, Барвінок та немарковану: той же Горб, Безіменна (1441), Ясновець, Безіменна (1564), Дарвайка, Безіменна (1400).\nФото: Західні Горгани, НПП "Синевир", хребет Пішконя, автор: Ігор Гвоздецький\nЯкщо ви не маєте достатньо досвіду за плечима, радимо рухатись маркованою частиною хребта. Тут важко заблудитись, хіба що Ви самі шукаєте пригод. Однак, якщо Ви досвідчений турист, прогулянка другою половиною хребта стане для Вас цікавішою, а за бажанням можна прокласти маршрут більш дикими регіонами Західних Ґорґан. Підійматись на хребет Пішконя найкраще з сіл Синевир та Колочава. До речі, гора Барвінок розташована трохи далі від хребта Пішконя. Це відгалуження від гори Горб, проте водночас це надзвичайно красиве місце, звідки видно обидві половини Пішконі.\nФото: Вид на г. Барвінок, фото: Елена Кравчишин\nСхили хребта вкриті травами, смереками та буками, а вище − полонинами. Подорожі Карпатами приведуть Вас також і до національного природного парку «Синевир», до якого входить хребет Пішконя. Звичайно ж, жоден відпочинок в Карпатах без річки не обійдеться − хребет омивають річки Герсовця та Сухар.\nФото: Бурлака Олег\nХребет Пішконя − це ідеальне місце для прогулянки на вихідні, для першого виходу в гори та для походу з дітьми.\nМаршрути хребтом Пішконя\nВирушайте з села Синевир у північному напрямку до дороги Т0720 та рухайтеся нею вздовж річки Теребля у південному напрямку. Біля Успенської греко-католицької церкви поверніть ліворуч і рухайтеся до підніжжя гір. Цей маршрут є мальовничим, захопливим та водночас найкоротшим. Карпатський хребет Пішконя радо чекає на Вас.\nПідйом на Привододільно-Горганську Пішконю\nЩо подивитись поруч з хребтом Пішконя\nНаціональний природний парк «Синевир».\nЦентр реабілітації бурого ведмедя.\nМузей архітектури й побуту «Старе Село» в Колочаві.\nЯк дістатись до хребту Пішконя\nАвтобусами Львів – Хуст, Львів – Тячів, Київ – Хуст можна доїхати до селища Міжгір’я, звідки маршрутками до Синевира або Колочави поїздом. З Ужгорода, Києва, Львова їхати до залізничної станції Воловець, а звідти автобусом до Синевира або Колочави.\nНа авто потрібно рухатись трасою Київ – Львів – Чоп (М-06), в селі Нижні Ворота повернути на Воловець та далі прямувати до Міжгір’я. У Міжгір’ї повернути на Колочаву і рухатися головною дорогою до села Синевир (або Колочава).\nХребет Пішконя на карті\nGPS: 48.4953317, 23.7256514|Гугл мапа\nгірський масив Горгани\nГора Велика Сивуля


Головний редактор каналу "Україна" і директор його інформаційного мовлення про інформаційний бренд "Сьогодні"\nАнтон Чижов Пʼятниця, 15 лютого 2019, 08:28\nГоловний редактор канала "Україна" Юрій Сугак Фото: із особистого архіву\nПро особливості споживання новинного контенту і про те, як змінився за 21 рік інформаційний бренд "Сьогодні", розповів директор дирекції інформаційного мовлення, головний редактор каналу "Україна" Юрій Сугак.\n- Юрію, новий 2019 рік інформаційний бренд "Сьогодні" зустрів проектами, що всім запам'яталися: 5-6 січня в ефірі було багато прямих включень зі Стамбула, приурочених до вручення Томосу, потім ексклюзиви, зокрема і в соцмережах, з червоної доріжки "Золотого Глобуса" і "Берлінале". Яких ще спецпроектів варто чекати в найближчому майбутньому?\n- Так, спецвипуски зі Стамбула – наш масштабний проект, до якого ми почали готуватися ще в 2018-му. Нам було важливо показати цю історичну подію, якої чекала вся країна, на високому рівні. Підготовчий етап був досить складним, але в підсумку ми знайшли студію в Стамбулі, з прекрасним видом на Сутланахмет, з якої і робив прямі включення ведучий новин "Сьогодні" Ігор Пупков. Кожні дві години наші журналісти Людмила Горбач та Єгор Логінов включалися і повідомляли глядачам актуальні новини з резиденції Вселенського Патріарха на Фанарі, з патріаршого собору, записували ексклюзивні коментарі. Керівник проекту "Сьогодні. 19:00" дирекції інформаційного мовлення Людмила Добровольська також працювала в ці дні у Стамбулі. Вона не просто організувала роботу групи нон-стоп: в ці дні ми не лише видавали в ефір хроніку подій, ми дали глядачам відчуття включеності, особистої причетності до знакової події.\nРепортажі з червоної доріжки "Золотого Глобуса" для глядачів і читачів "Сьогодні" забезпечував відомий блогер Ден Кушнарьов, з яким ми нещодавно почали працювати. Ден ідеально відповідає сучасному тренду синергії медіа – він одночасно робить телерепортажі, ексклюзивні матеріали для нашого сайту Сегодня.Lifestyle і ще викладає багато закулісної інформації в соцмережах вже як блогер, але представник саме нашого інформаційного бренду.\nЗовсім скоро будемо висвітлювати 91-ту церемонію нагородження лауреатів премії "Оскар", яка 24 лютого традиційно відбудеться в Dolby Theatre в Лос-Анджелесі. Телеканал "Україна" придбав ексклюзивні права на пряму трансляцію церемонії.\nА знімальна група "Сьогодні" (єдина з українських ЗМІ, до речі), яку представить той же Ден зі своїм беззмінним оператором Олесем Середіцкім, буде знаходитися на місці події і пильно стежити за підготовкою до заходу, а також готувати ексклюзивні матеріали з червоної доріжки і самої церемонії. Всі деталі скоро в ефірі "Сьогодні" на телеканалі "Україна", а також на сайті Segodnya.ua.\nВ кінці грудня ми випустили спеціальний проект: випуск газети "Сегодня", присвячений 21-річчю бренду. У ньому багато закулісної інформації про те, хто і як готує новини, статті, репортажі для наших глядачів, читачів. У той же час цей випуск легкий, передсвятковий – з рецептами від зірок, гороскопом, тестом "Хто ти в світі журналістики" і, звичайно, календарем. Команда готувала цей спецвипуск з величезним ентузіазмом і натхненням. І читачі оцінили цей порив: ми отримали багато вдячних відгуків, просять не зупинятися (посміхається – ред.). Ми і не будемо.\nЗ командою "Сьогодні"\n"Сьогодні" – бренд з історією та ім'ям. У нас збереглася величезна кількість фотоархівних матеріалів, які ми готові показати українцям, а може і не тільки. Тому починаємо великий спецпроект, деталі якого я поки не хотів би розкривати, але здивуємо точно.\nУ найближчому майбутньому, згідно з нашою новою стратегією розвитку бренду "Сьогодні", плануємо досить регулярно виходити в ефір, а точніше відразу в декількох вимірах з нашими спецпроектами: ТВ, Інтернет, соцмережі, газета. Таким чином, зможемо бути в епіцентрі подій і повідомляти глядачам і читачам все найголовніше – саме цього від нас і чекає аудиторія каналу-лідера. З планів, про які можемо розповісти: найближчим часом з'являться результати нашої співпраці з "Радіо "Свобода".\n- Чи плануєте спецпроекти до виборів Президента України?\n- По-перше, ми вже активно висвітлюємо передвиборний процес – на всіх наших майданчиках стартував проект "Україна обирає президента": відстежуємо хронологію подій, всі важливі заяви, аналізуємо особливості нинішньої президентської кампанії. У програмі "Сьогодні. Підсумки з Олегом Панютою" з'явилася рубрика "Україна контролює президента" – журналісти перевіряють факти і висловлювання кандидатів за час кампанії.\nБезпосередньо в день виборів у нас стартує масштабний спецпроект. Проект дуже складний і організаційно, і технічно. Ми, звичайно, ризикуємо і ставимо перед собою мега-завдання, але, думаю, що заради об'єднання українців варто напружитися.\n- Новини на каналі "Україна" створюються за принципами журналістики фактів. Але останнім часом, завдяки розвитку соцмереж, все більшим попитом користується суб'єктивна думка і оцінки. І традиційні ЗМІ змушені з цим трендом рахуватися. Чи змінюються підходи в редакційній політиці бренду "Сьогодні"?\n- На етапі бурхливого розвитку каналу "Україна" у нас був іноземний менеджмент, і керівник каналу Вальдемар Дзікі запрошував велику кількість міжнародних консультантів, щоб визначити, як буде розвиватися медіапростір у світі і Україні і де ми будемо за 5-7 років. Про те, що попит на суб'єктивну думку формується і буде посилюватися, ми говорили вже тоді. І тоді ж вирішили, що будемо робити ставку саме на класичну журналістику фактів, оскільки в світі, де все складніше отримати перевірену, об'єктивну інформацію, вона буде цінуватися все дорожче.\nСуб'єктивну думку можуть собі дозволити висловити всі, а забезпечити аудиторію якісною інформацією – тільки лідери. Але, хоча ми і дотримуємося класичних принципів, це не означає, що ми не помічаємо трендів і ніяк на них не реагуємо. Наші журналісти самі стають активними блогерами, ми запрошуємо в свою команду відомих блогерів. Інформаційний бренд "Сьогодні" існує в різних вимірах і, звичайно ж, у редакційній політиці ми враховуємо потреби аудиторії цих каналів. Вони, дійсно відрізняються. Але при цьому основні принципи нашої редакційної політики залишаються незмінними – перевірена, актуальна, корисна інформація.\n- А ви і зараз займаєтеся довгостроковим прогнозуванням?\n- Безумовно, ми намагаємося заглянути в майбутнє медіа, але вже не настільки далеко, як робили це раніше. Раніше ми прогнозували років на сім наперед, і більшість прогнозів справдилися. Думаю, лідерство каналу "Україна" – гарне тому підтвердження. Зараз, у найкращому разі, ми можемо спробувати заглянути на два-три роки наперед. Якщо раніше ідея змушувала рухатися технічний прогрес, щоб її реалізувати, то зараз вже технології все частіше змінюють контент. У цьому питанні паритет, напевно, 50 на 50, або, може бути, ще більше на користь технологій.\nНаприклад, у Японії зараз запускають якість зображення 8К, це у 17-18 разів крутіше нашого НD. Вони знімають мегаяскраві шоу, наприклад, карнавал у Бразилії або спортивні змагання. А паралельно в Японії виробляють телевізори, які передадуть 8К, за два роки прогнозуючи мінімум 2 млн абонентів.\nТак, для нас це поки звучить фантастично, але наш позитив у гнучкості і розвиненості: на наступний технологічний рівень ми готові перейти швидше, ніж японці та всі інші. Поки вони випробують, ми будемо здатні перескакувати до нових технологій через кілька сходинок, наприклад, з зображення 4К відразу до 8К.\n- Ви нещодавно повернулися з Японії. Почерпнули ви щось конкретне, що можна відразу застосувати на каналі?\n- Японці – лідери технологій. Але – не лідери контенту, він своєрідний і значно відрізняється від звичного нам. Тому все, що можна почерпнути, – це технології і рішення. У них, наприклад, найрозвиненіша система прогнозу погоди та оповіщення. Вони за рік переживають у середньому 1000 підземних поштовхів, і телебачення зав'язане з відповідними службами, відразу дає розсилку інформації...\nТехнологіями нам, звичайно, з ними важко змагатися, але вони з цікавістю дізнавалися про наші програми та шоу. На жаль, про нас у творчому плані в світі мало що знають, і в цьому проблема України. Для нас актуально не тільки переймати чужий досвід, а й ділитися успіхами. Ми прийшли до необхідності мати міжнародного продюсера – така людина у нас з'явиться в найближчий час.\n- Якою буде його основне завдання?\n- Цей продюсер буде системно займатися обміном контенту, інформаційними рішеннями, студіями, включеннями. І поки всі вітчизняні канали помітно скоротили кількість зарубіжних корпунктів і будь-яке перебування за кордоном, то канал "Україна", навпаки, робить на це ставку. У нас працюють три бюро – у Брюсселі, Вашингтоні та Москві. Але кореспонденти не закріплені довічно за бюро. У нас відбувається ротація кореспондентів: до закордонних корпунктів вони їздять по черзі. За кілька років такого підходу ми отримали приголомшливий результат: пул найбільш ефективних журналістів визначився сам собою, але при цьому весь ньюсрум вивчив мови, у них був стимул і можливості для розвитку, вони отримали шанс проявити себе.\nГоловний редактор канала "Україна" Юрій Сугак\n- Кількість корпунктів плануєте розширювати?\n- Не завжди обов'язково створювати додатково класичний формат корпунктів. Потрібно йти від акцій, подій, івентів, переміщаючись до іншого простору на якийсь період часу – на кілька годин, днів, півроку, якщо того зажадає завдання і формат. Кордонів немає, і в цьому іншому світі нам потрібно багато чого переосмислити і по-іншому сприймати себе: як частину великої історії, великого світу.\nБазовими містами для нас залишаються Брюссель, Вашингтон, Москва. Але кореспонденти не сидять на одному місці, переміщаються чи то по Європі, то чи по США – готують сюжети з різних штатів.\nАбо ось ще приклад: перед Чемпіонатом світу з футболу наш кореспондент об'їздила всі міста Росії, які його приймали. Показала, як триває підготовка, блиск і злидні... Показали, як є…\n- До речі, а як зараз нашим журналістам працюється в Росії?\n- Є складнощі, звичайно. Я думаю, що всі кореспонденти, які там працюють, перебувають під певним наглядом. Але нам все одно важливо, щоб наші глядачі отримували об'єктивну інформацію. Є теми, які вимагають висвітлення: на жаль, там багато наших політв'язнів, і необхідно підтримувати увагу медіа до них. Коли Людмила Денисова поїхала по політв'язнях, нікого з журналістів поруч не виявилося – тільки ми були готові оперативно сісти в літак, супроводити її і максимально все висвітлити. Це до того, чи потрібен нам корпункт в Росії. І потім наш ексклюзив брали інші телеканали, поширюючи об'єктивну інформацію мільйонам співгромадян.\n- Майже два роки тому інформаційні ресурси групи об'єдналися під брендом "Сьогодні". Чи досягли ви вже бажаного рівня синергії?\n- Бренду "Сьогодні" 16 грудня виповнився 21 рік. Є велика історія і великі можливості. Щодня з брендом стикаються 7,5 млн осіб, на місяць – 26-27 млн. Це 68% населення, якщо ми беремо за основу цифру в 42 млн. Але ми хочемо зробити більше, заявити про себе більш масштабно. І наша нова стратегія повинна вирішити саме це завдання. Зрозуміло, що зараз усі медіа-групи зайняті схожими завданнями. Але наша перевага в тому, що ми маємо групу регіональних каналів, у нас є краща в країні газета, якої немає ні в кого. Наш сайт на лідерських позиціях серед новинних платформ. На ТБ ми по 18+ у всіх проектах досить сильно випереджаємо конкурентів.\nУ новому році ми хочемо посилити свою присутність у всіх можливих соціальних мережах, шукаємо цікаві формати, контент. Дискусія про те, як має поводитися ТБ в Інтернеті – дублювати або жити окремим життям, триває в усьому світі. Хтось знаходить власні рішення, але всі вони поки тимчасові, перехідні. Історій дуже багато – всі в пошуку, і ми не виняток.\nЯк з’єднати регіональні канали, щоб усі редакції, які знаходяться в різних місцях, працювали як єдине ціле? Ми вже зробили перші успішні кроки: хоча персоналу, що працює в новинах, у нас в рази менше порівнянно з конкурентами, ми можемо бути набагато ефективнішими за рахунок конвергенції. Наприклад, якщо на зйомки їде регіональний канал, – навіщо нам направляти когось ще? З кореспондентом газети може поїхати наш оператор. Конфігурації можуть бути найрізноманітніші. Інша справа, що потрібно увійти в якусь систему для роботи з максимальним ефектом. Питання не в кількості – багато чи мало співробітників – а в тому, щоб вистачало ресурсу для виконання всіх завдань. Для конвергенції перша половина року буде дуже важлива: ми збираємо разом керівників регіональних каналів, щоб усім донести цілі і завдання.\n- У зв'язку з новою стратегією як змінюються вимоги до співробітників – журналістів, редакторів? У яких кадрах відчуваєте дефіцит, які напрямки плануєте посилити?\n- Проблема в технічних і творчих кадрах на ринку дійсно є. І ми свої кадри навчаємо самостійно. Розроблено систему внутрішніх тренінгів, і результати навчання можна відразу випробувати на практиці на наших майданчиках.\nВ KPI усіх керівників в новинах є обов'язковий пункт: їздити по світу і вчитися, переймати досвід. Ми повинні себе порівнювати, іноді навіть корисно сказати собі: "Вау, та ми не гірші, ми теж це робимо!" Хочу, щоб люди виходили за свої рамки, тому що офісна рутина затягує й обмежує. Я сам об'їздив десятки каналів (зовсім нещодавно повернувся з Казахстану), і хочу, щоб і колеги повчилися. Так що я і пропоную, і навіть вимагаю їхати на навчання за кордон (посміхається). У планах керівників проектів відвідати Deutche Welle. Виконавчий директор і режисер тільки повернулися з Фінляндії: відвідали виставку віртуальних ньюсрумів. Вони побували на місцевому каналі YLE і приїхали вражені: фіни знайшли цікаві зв'язки між інтернетом і телеконтентом на прикладі хокейних трансляцій.\nКоли ти бачиш це все, вже не можеш працювати по-старому, прагнеш змінювати підходи навіть у дрібницях. Це здорово! Ще один пункт стратегії, чітко прописаний для керівників, – впроваджувати нові технології.\n- І стратегія не передбачає запрошення експатів, пошуку співробітників у інших медіагрупах? Ставка виключно на своїх?\n- Так. У плані кар'єрного зростання та розширення можливостей – співробітники можуть розвиватися всередині групи, немає сенсу запрошувати ззовні.\nКолись давно ми були досить закритою компанією, і кожна нова людина сприймався з насторожено. А потім була інша модель – в один день відкрилися всі двері, і кількість іноземців зашкалювала. Від однієї крайності – до іншої (посміхається). Зараз ми дотримуємося баланс: нехай краще наші вчаться і повертаються до нас. Яскравий приклад – фахівець VizRt повчився в Канаді, ми купили спеціальну технологію сучасної 3D графіки, і в новому році вона буде у всіх випусках новин. Ми рік готувалися до цього кроку і очікуємо, що він підвищить рейтинги новин.\nУ роботі з кадрами для керівника головне – знайти прихильника, який би зрозумів ідею, але при цьому додав свого бачення або навіть зробив по-своєму, забезпечив результат.\n- А яка роль освітнього проекту "Медіа Майстерня" в цьому всьому?\n- "Медіа Майстерня" – це навчання співробітників усередині групи, це підживлення ззовні – два рази на рік ми проводимо конкурсний відбір до медіашколи, залишаючи кращих випускників у себе, і це зовнішня програма роботи зі спікерами з основ ораторського мистецтва, роботи перед камерою, спілкування зі ЗМІ тощо.\nЦікава тенденція – потреба навчатися, розвиватися і пробувати навіть у дуже успішних людей зросла. Тепер програму по спікерах ми виділяємо в окремий проект: маючи "господаря процесу", ми зможемо зробити більше. Низка проектів, таких як "Сила голосу", де ми допомагаємо топ-менеджерам осягнути премудрості спілкування з журналістами в прямому ефірі, наприклад, успішно працює. Я радий, що маю до нього стосунок.\nЩе одна наша мрія – у межах "Медіа Майстерні" створити медіахаб, щоб до нас на майданчик для обговорень, дискусій, обміну досвідом у форматі клубу приходили не тільки індустріальні спікери.\n- Але хтось із випускників вашої медіашколи все ж переходить до конкурентів…\n- Так, і ми спокійно це сприймаємо. Це наш внесок у ринок. Безкоштовний формат роботи школи – принциповий підхід. це не тому що нам гроші не потрібні, просто так чесніше. Ми ж проводимо жорсткий конкурс, вкладаємо в тих, у кого ми віримо і за кого нам потім не соромно.\nАнтон Чижов Версія для друку\nТеги: Сегодня, Юрій Сугак\nЗакон про квоти на українську мову на телебаченні набуває чинності 13.10.2017 – що зміниться\nСистема блокування російських каналів на окупованих територіях Донбасу може стати додатковим інструментом у боротьбі з кремлівською пропагандою\nВ Україні можуть заборонити ще 20 сепаратистських сайтів, список передали СБУ\nДень бухгалтера і іменини Анатолія: яке свято 16 липня\nВолонтери розсекретили російських десантників з медалями за захоплення Криму: фото\nУ Польщі намагалися вбити українських заробітчан: опубліковані фото\nГороскоп на 16 липня: Скорпіони будуть провокувати людей, а Риб чекають гострі діалоги\nНе поспішайте ховати парасольку: синоптики уточнили погоду на 16 липня


Природне зростання:. Якщо гарантоване зростання гарантував повне завантаження\n. Якщо гарантоване зростання гарантував повне завантаження виробничих потужностей, то далі Харрод вводить в свій аналіз передумову повної зайнятості іншого чинника виробництва - трудових ресурсів. Темп економічного зростання при повній зайнятості праці Харрод назвав природним - Gn (індекс п відповідає англійському слову natural), хоча, може бути, правильніше було б назвати його «максимальним». Він визначається темпом зростання пропозиції праці і темпом зростання його продуктивності. При передумові експоненціального зростання пропозиції та продуктивності праці природний темп зростання дорівнює сумі темпів зростання цих величин\nGn=п + g,\nде п - темп зростання пропозиції праці, а g - темп зростання продуктивності праці. Gn являє собою максимально можливий рівень середнього значення G за довгостроковий період.\nДля того щоб були повністю завантажені і праця і капітал, повинна дотримуватися рівність Gw=Gn. Однак гарантований і природний темпи зростання визначаються незалежно один від одного зовсім різними факторами, і збігтися можуть тільки випадково.\n«Лезо ножа», на якому знаходиться рівновагу в моделі Харрода, виявляється «двосічним» - необхідно додатково розглянути випадки нерівності Gw і Gn.\nДля початку, припустимо, що Gw Gw, виникає самопідтримуючий бум. Якщо ж при цьому до того ж Gw\nЗвичайно, набагато гірше, якщо Gw> Gn. Тоді G просто не може бути більше Gw (G\nТаким чином, якщо розбіжність фактичного і гарантованого зростання створює циклічні коливання, то розбіжність гарантованого та природного зростання веде до хронічного безробіття.\nМодель Харрода ілюструє циклічну та довгострокову нестабільність капіталістичної економіки.\nУ своїх статтях 1946 - 1947 рр.. американський економіст Овсій До-мар, який не знав про роботу Харрода 1939 р., самостійно прийшов до рівняння рівноважного зростання, аналогічного рівнянню гарантованого зростання Харрода. Основна ідея Домара полягала в тому, що інвестиції відіграють в економіці подвійну роль: з одного боку, вони створюють виробничі потужності, а з іншого - створюють попит через ефект мультиплікатора. Домар показав: для того, щоб приріст попиту відповідав приросту потужностей, інвестиції (а значить - за умови рівноважного росту і весь національний дохід) повинні рости темпом, рівним os, де про - показник капиталоотдачи, as-норма заощаджень. Тому в теорії економічного зростання прийнято говорити про модель Харрода-Домара.\nІнформація, релевантна " Природне зростання "\nприродне зростання: визначається темпом зростання населення і виражає природний верхня межа зростання доходу: Ту=Тр; 2) гарантоване зростання: це темп зростання, обмежений готівковим об'ємом відтвореного фактора виробництва - капіталу (K / F)=T; 3) фактичне зростання: це зростання, варьирующий. залежно від наявності капіталу і праці: а) Тр=s / b; б) Тр s / b.\nприродним - Gn Рідекс п відповідає англійському слову natural), хоча, може правильніше було б назвати його «максимальним». Він визна-1ЛНСГСЯ темпом зростання пропозиції праці і темпом зростання його про-(йодітельності. При передумові експоненціального зростання перед-) жспія та продуктивності праці природний темп зростання ра-\_ \_ \_ сумі темпів зростання цих величин: Gn=n + g, і - темп зростання пропозиції\nприродними обмеженнями, що перешкоджають безмежного розширення фідуціарного кредиту. Він приведе до ажіотажного попиту і краху всієї грошової системи. Сутність грошової теорії полягає в пізнанні того, що зміни грошового відношення під дією грошових чинників не роблять одночасного і однакового за силою впливу на ціни, ставки заробітної плати і процентні ставки. Якби\nприродним обставин життя людини і особливостей навколишнього середовища. Тому вельми необгрунтовано припускати, що існує лише одне природне явище а саме так звані ритмічні коливання врожаю, до якого ринкова економіка не знає, як пристосуватися. Чому підприємці не можуть усвідомити факт коливань урожайності та скорегувати ділову активність таким чином,\nприродних засобів існування. У відчайдушних зусиллях забезпечити просте виживання загинуло безліч індивідів і цілих родів, племен і народів. Первісної людини постійно переслідував привид смерті від голоду. Цивілізація позбавила нас від цієї небезпеки. І вдень, і вночі життя людини загрожують незліченні небезпеки; в будь-який час він може бути знищений силами природи, якими він не в\nприродним або історичних причин ставки заробітної плати настільки низькі, що не можуть падати далі, то внаслідок примусового скорочення тривалості робочого дня частка найманих працівників полегшується. У такому випадку можна вважати закони, що обмежують робочий день, еквівалентами законів, за допомогою яких європейські держави XVII, XVIII і XIX ст. поступово скорочували і в\nприродничі науки не можуть їх виявити, то економічна теорія повинна заповнити цей пробіл. Історія закону народонаселення також підриває міф про відсталість наук про людську діяльність і необхідності запозичень з природничих наук.]. По відношенню до нього твердження про те, що чисельність особин має тенденцію перевищувати наявні засоби існування і що зайві особини\nприродного права. Перед Богом або природою всі люди рівні і наділені невідчужуваним правом на життя. Однак посилання на природжене рівність недоречні, коли йдеться про прирожденій нерівності. Сумно, що фізична неповноцінність не дозволяє багатьом людям відігравати активну роль в суспільному співпрацю. Саме дія законів природи робить цих людей паріями. Вони є пасинками\nприродного права всі люди є біологічно рівними і тому мають невідчужуване право на рівну частку у всьому. Перша теорема очевидно суперечить фактам. Друга теорема при послідовній інтерпретації призводить до таких безглуздостей, що її прихильники взагалі відмовляються від усякої логічної послідовності і в кінцевому підсумку вважають будь-який інститут, яким би дискримінаційним і


На Тернопільщині під покровом ночі покидьки знищили посіви пайовиків - ПОГЛЯД\n10:52 | 17.09.2021\n08:00 | 1.06.2020 15:29 | 31.05.2020 Redaktor 0 Views\nПІД ПОКРОВОМ НОЧІ знищено посіви ячменю на земельних паях мешканців села Смиківці Тернопільського району\nЯкщо їхати Підволочиським шосе з Тернополя, це поле – зліва перед в’їздом у Смиківці. Саме в районі добротних новобудов, що виросли тут за останнє десятиріччя. Гарні новобудови, гарне поле, гарна земля всього за 5 хвилин їзди від обласного центру. Тут мають земельні паї місцеві мешканці. Наприклад, сім’я Осадчуків обробляє в цьому місці 4,15 га. Надії Осадчук, яка працює завідувачкою клубу с. Смиківці, пай перейшов у спадок від діда, і всім сімейством – від великого до малого – родина садить тут картоплю, сіє зернові. З цього молода сім’я, у якій підростає 8-річний син, власне, і живе. А хто працює на землі, той знає, що таке дати лад такій площі, скільки ресурсів це вимагає, скільки зусиль.\n– Дуже гарні цьогоріч були сходи озимого ячменю, – каже пані Надія. – Приходили сюди із сином – душа раділа, що недаремна наша праця, буде врожай. А в неділю, 10 травня, прийшли – не повірили очам: великими колами, як феєрверки, рови від коліс автомобіля, поле з’їжджене, посіви знищені. Не благодатне поле, а суцільна руїна.\nТривожна новина про знищені посіви ячменю на приватних земельних паях жителів Смиковець Тернопільського району миттєво облетіла соцмережі. Адже завдано шкоди не лише сім’ї Осадчуків, а й Богдана Цваника, Юрія Омельницького. Кола й рови від автомобільних шин вздовж і впоперек великого масиву ячмінного лану. Таке враження, що хтось недобросовісний або розважався, або не тямив, що робить, або зробив це навмисно.\n– Від побаченого я був вражений. Так знищити людську працю, познущатися із землі-годувальниці – це не просто дикий вчинок, це – злочин, – не приховує емоцій Богдан Цваник, агроном за спеціальністю, який тривалий час працював у місцевому сільгосптоваристві. – Одразу вирішили звернутися в Тернопільське районне відділення поліції. Поліцейські приїхали, факт значного пошкодження посівів задокументували, Надія Осадчук і я написали письмові заяви. Без відповідного розслідування, покарання винних таке залишати не можна.\nНадія Осадчук стверджує, що шкоду пайовикам у Смиківцях хтось робить не вперше. Попередніми роками були підпали вже майже дозрілого зерна, на виклик приїжджали рятувальники. На сусідньому паї односельчанин вирощену сою так і не зібрав, бо частина поля згоріла, частину стовкли під час гасіння вогню, а власник земельної ділянки від пережитого потрапив у лікарню. Але, як говорить пані Надія, поплакали тоді, пожурилися та й забули, бо треба було працювати далі. Думали – сталося випадково, за руку нікого не зловили. Не могли навіть уявити, що зловмисники зважаться нанести шкоду і в інший спосіб.\nВласники паїв упевнені, що посіви на їхніх полях знищено навмисно. І поки реагування з боку районного відділення поліції нема й хід дій поліцейських на звернення селян їм невідомий, люди ведуть власне розслідування та збирають докази. На їхню думку, зловмисники й не підозрювали, що ганебний вчинок зафіксують камери спостереження на приватних будинках прилеглих до паїв вулиць Сонячної, Тернопільської та Леся Курбаса.\nЗа словами Надії Осадчук, на відео чітко видно, як близько 3-ї ночі з 9 на 10 травня потужний легковий автомобіль заїжджає саме на площі з ячменем на приватних земельних ділянках. Роз’їзди посівами на достатньо високій швидкості тривали майже пів години – то колами, то взад-вперед.\n– Видно, як машина посеред поля зупиняється, з неї виходить особа та дає вказівки тому, хто за кермом, – пані Надія стверджує, що не боїться збирати докази, хоча багато хто застерігає її від чергової небезпеки. – Неважко зрозуміти із відеозаписів, хто це робив, як очевидно й те, що намір був спланований, зловмисники добре знали, де чиє поле й де що росте, бо поруч є й інші земельні ділянки з посівами зернових. Їх не зачепили, і за п’ять хвилин до четвертої автомобіль виїхав на трасу.\nСмиковецький сільський голова Володимир Сидяга щиро підтримує односельців, які зазнали втрат через дії наразі невідомих осіб. Йому важко віриться в те, що на таке можуть бути здатні жителі Смиківців – цивілізованого приміського села, яке всього за 5 км від Тернополя й жити в якому вважається за велику удачу.\n– Знищено людську працю, майбутній врожай. На таке можуть бути здатні хіба варвари. Товктися по хлібові – великий гріх, – резюмує сільський голова.\nВласники паїв у Смиківцях дуже сподіваються, що їхні заяви в поліцію не будуть покладені в «довгий ящик», адже зло має бути покаране, а жителі мають знати своїх «героїв». Щоби не кортіло під покровом ночі нашкодити ближньому.\n← Як рятувальники Чорткова на весіллі гуляли\nНеповнолітній тернопільський водій: за що підліток відповідатиме перед судом? →\n08:00 | 17.09.2021 10:48 | 17.09.2021 Redaktor


ЕВОЛЮЦІЯ ТЕХНІЧНИХ СИСТЕМ ЯК ТОВАРІВ - Инвестирование\nОбразовательная библиотека » Инвестирование » ЕВОЛЮЦІЯ ТЕХНІЧНИХ СИСТЕМ ЯК ТОВАРІВ\nЕВОЛЮЦІЯ ТЕХНІЧНИХ СИСТЕМ ЯК ТОВАРІВ\nАналіз S-подібних кривих\nОдним із методологічних досягнень XX сторіччя є еволюційний підхід до вивчення технічних систем. Головним є відкриття того факту, що будь-котрий технічний продукт від м'ясорубки до винищувача розвивається за S-подібною кривою. Коли відкласти по осі X ресурси, витрачені на розвиток будь-якої технічної системи, а по осі Y – її продуктивність (чи головні технічні показники), то звичайно виходить графік, зображений на рис. 12.6.\nТакож раніше було помічено, що за S-подібною кривою відбувається збільшення в часі ваги плода рослини. А великий французький мікробіолог Луї Пастер показав, що за цією самою закономірністю в колбі ростуть мікроорганізми. До речі, саме авторитет великого Пастера і спонукав інженерів перевірити, чи діє даний закон у техніці? Виявилося – діє. Проте в мікробів на кожному відрізку S-подібної кривої працюють різні гени, і вони принципово відрізняються від самих себе на інших стадіях даної кривої. Те саме відбувається і з технічними системами. У спрощеному загальновідомому вигляді S-подібна крива складається з чотирьох етапів.\nРис. 12.6. Етапи еволюції технічних систем (машин)\nНа першому етапі S'-подібної кривої зароджується принципово нова технічна система, це буває у двох випадках:\n1) це може бути продукт, котрий виконує нову функцію (наприклад, перший літак братів Райт);\n2) це продукт, котрий виконує вже відому функцію, проте завдяки реалізації нового принципу, наприклад, перші автомобілі.\nЗавдання першого етапу полягає в через те, щоби продукт функціонував. З погляду стороннього спостерігача на першому етапі розвитку технічної системи взагалі нічого не відбувається.\nВстановили на віз мотор, а він не працює. Розібралися з мотором, а віз однаково не Іде, через те що в нього також не працює трансмісія. Зробили трансмісію, віз став настільки важким, що не витримали осі і колеса. Поміняли осі і колеса, проте їхати завжди також не дозволяється, через те що немає керма. І поки не заробить останній з необхідних вузлів, які забезпечують мінімальну функціональність, усі сторонні бачать, що інвестиції використовуються, а віз сам тгк і не їде. Продукту завжди також немає.\nПри цьому, щойно з'явившись, працювати новий продукт буде гірше, ніж його попередня конструкція, яка давно налагоджена, і та, що успішно реалізовувала старий принцип дії. Навіщо ж тоді потрібно вкладати стільки коштів у такий продукт? А через те, що він ґрунтується на новому принципі дії, може потенційно досягти більшого, ніж його попередник, котрий уже працює на межі своїх можливостей.\nДо кінця XX століття стало зрозуміло, що принципово збільшити швидкість торпед і підводних човнів, лише змінюючи їхню форму і збільшуючи потужність двигуна, вже не вдається. Усі ресурси вичерпані. Тоді в Росії була створена нова технічна система – торпеда, яка змінює властивості середовища, у якому вона рухається. Ця торпеда створює перед собою хмару пухирців (явище суперкавітації), і її рух відбувається вже якби не у воді, а в піні. Межа швидкості такої нової торпеди принципово перевершує максимально можливий і вже досягнутий для торпед попереднього покоління.\nКоли мінімальне функціональне ядро створене і нова технічна система запрацювала, реалізуючи новий принцип дії, система переходить на другий етап свого технічного розвитку. Її продуктивність, чи головний технічний параметр, збільшується пропорційно вкладенню капіталу (у через те числі й інтелектуального). Новий продукт випереджає товари, які передували йому, і стає більш надійним і зручним у роботі. У нього з'являються численні допоміжні системи, які роблять роботу з ним більш зручною. На першому етапі допоміжні системи були також не потрібні.\nНавіщо спідометр автомобілю, котрий поки що не їде? Наприкладом "другоетапної" технічної системи можуть служити персональні комп'ютери. У 90-х pp. XX ст. у них постійно збільшувалися обсяг пам'яті, швидкодія, стали широко використовуватися численні периферійні пристрої (принтери, сканери і т. п.).\nНа другому етапі технічна система може почати розосереджуватися на різні продукти, призначені для роботи в різних умовах чи такі, які виконують різні функції. Літаки поділяються на пасажирські, винищувачі. бомбардувальники, пожежні і т. п. Однак даний розподіл здійснюється тільки за наявності ринкового попиту.\nКоли потенційно можливі ресурси для підвищення продуктивності вичерпані і продукт доведений до максимуму можливої продуктивності та зручності за допомогою допоміжних пристроїв, технічна система переходить на третій етап.\n"Третьоетапними" технічними системами є як століттями відомий глечик, так і комп'ютерна мишка, яка нещодавно з'явилася. На третьому етапі розвитку продукти мають тенденцію поєднуватися з іншими продуктами, утворюючи корисні гібриди. Наприклад, у багатьох готелях є прилад, котрий поєднує в собі годинники, будильник, радіоприймач і CD-плеєр.\n"Третьоетапна" система не відмирає, поки не зникає соціальна потреба в ній чи не з'являється "першоетапна" система, орієнтована на ті самі завдання, яка реалізує їх з допомогою нового, більш ефективного принципу.\nПоряд з справжнім третім етапом можливий і помилковий третій етап. Як показано, продукт може перестати зростати за своїми основними технічними показниками і почати видозмінюватися тільки за рахунок дизайну задовго до того, як реальну межу його технічних можливостей буде досягнуто. Це відбувається чи під впливом ринку, коли на технічно зроблений варіант продукту просто немає попиту, чи через те, що технічний рівень будь-яких інших продуктів гальмує подальший прогрес вашого.\nПрикладом першого може бути цивільна авіація. Коли за критерій взяти швидкість польоту пасажирського літака (чи час польоту через Атлантику), то за останні 30-40 років вона зросла дуже повільно (і час перельоту в цілому теж мало скорочувався) – вихід третього етапу. У той самий час із технічного погляду можливі надзвукові літаки (наприклад Конкорда). Розвиток військової авіації та аерокосмічної техніки теж доводить технічну можливість надійного польоту зі швидкостями, які в кілька разів перевищують швидкість звук/.\nПроте відсутні ринкова потреба і готовність платити за це підвищення швидкості. Ціна квитка на Конкорд у кілька разів вища, ніж цін на квиток у звичайному літаку, а час польоту коротше тільки у 2-3 рази. Коли в майбутньому виникне потреба в такому швидкому транспорті, то вже існують технічні рішення і заготовки для створення надзвукових і повітряно-космічних систем для міжконтинентальних польотів.\nТехнічні обмеження інфраструктури, які стримують розвиток будь- якого продукту на помилковому третьому етапі, можуть бути продемонстровані на прикладі поїздів. Не має сенсу створювати нові вдосконалені поїзди, що зможуть їздити зі швидкістю більшою, ніж та, якому зможуть витримати залізничні колії. Коли буде прокладена достатня кількість більш сучасних шляхів чи зміцнять старі, тоді такі поїзди знадобляться.\nНа четвертому етапі розвитку технічна система знижує свої технічні показники з максимально можливих до тих, які необхідні в певний проміжок часу. Це відбувається в ряді випадків, перш за завжди, при виході продукту на будь-котрий нішовий ринок, на якому важлива не максимальна продуктивність, а, наприклад, менші розміри чи ціна. Граничним випадком продуктів четвертого етапу є багато одноразових спрощених версій товарів, які до цього часу в минулому були дорогими високоякісними аналогами багаторазового вживання з широким спектром застосування.\nЦікавою причиною, за якою система може вийти на четвертий етап, є раптове виникнення морального обмеження в суспільстві.\nПісля Другої світової війни в західному суспільстві перемогли ліберальна тенденція і ставлення до людського життя як до головної цінності. У результаті виникла необхідність у нових типах зброї з меншою силою ураження, ніж існуючі раніше. З'явилися дерев'яні, а потім і гумові кулі. Предмети, які довго існували тільки як іграшки, знов знайшли своє практичне застосування, наприклад, поліцейські щити та кийки.\nЦікаво, що етап розвитку технічної системи зумовлює тип технічної творчості з її вдосконалення. Це було відкрито в 60-ті роки XX століття Генріхом Альтшуллером. На першому етапі винаходи мають концептуальний характер, граничать з науковими відкриттями. На другому етапі винаходи вже чисто інженерні. "Третьоетапні" товари вже переходять до рук дизайнерів. Порівняйте зубні щітки, комп'ютерні мишки і катери: в усіх випадках подібною є гра кольорами і варіаціями форм.\nЗручно простежити всі етапи розвитку технічної системи на прикладі автомобіля. На першому етапі, тобто наприкінці XIX століття, з'явився "самохідний візок", на якому далеко не поїдеш. Кінь міг його з легкістю обігнати. Однак у 10-ті роки XX століття автомобіль остаточно перейшов на другий етап і коня вже явно перевершував. До 30-х років\nXX століття він виконував більшість функцій сучасного автомобіля і мав майже такий самий рівень комфорту. З'явилися різні легкові, вантажні й спеціалізовані машини. Сучасний автомобіль – це нормальний "третьоетапний" продукт будь-яких форм, кольорів і оздоблення. Автомобіль четвертого етапу дозволяється бачити, наприклад, в аеропорту чи Луна- парку, де швидкість і потужність відповідають не можливостям індустрії, а потребам місця його роботи.\nНавіщо інвесторові чи керівникові потрібно брати до уваги еволюційний етап розвитку продукту як технічної системи? Припустимо, перед вами лежить дві інвестиційні пропозиції. На сьогодні продукти, описані в них, працюють і коштують однаково. Проте один продукт перебуває на початку другого етапу свого еволюційного шляху, а інший є технічною системою третього етапу. Котрий із двох ви оберете? Зрозуміло, перший. Так, проте щоби обрати, вам спочатку потрібно проаналізувати еволюцію продукту як технічної системи. На жаль, лише деякі компанії вміють це робити, і більшість бізнес-аналізів позбавлена даної частини.\nІншою причиною, яка робить необхідним еволюційний аналіз, є також те, що технічні системи прогресують S-подібними кривими не довільно, а розвиваючись за деякими об'єктивними законами. Знаючи дані закони, дозволяється уявити собі прообрази наступних поколінь вашого продукту і захистити їх патентами. Це допоможе в конкурентній боротьбі з іншими компаніями.\nНа скільки підвищиться точність бізнес-прогнозу, коли доповнити його одним лише еволюційним аналізом продуктів як технічних систем? На жаль, недостатньо. Справа в через те, що не більше 10% компаній стають банкрутами тільки з технічних причин. Через те необхідно навчитися аналізувати життєдіяльність компаній, які впроваджують нові продукти.


Укрзалізниця призначила додаткові поїзди на різдвяні свята – Трибуна – новини Сум та Сумської області\nУкрзалізниця призначила додаткові поїзди на різдвяні свята\n25 листопада 14:43 0\n«Укрзалізниця» призначила ще сім додаткових поїздів на новорічні та різдвяні свята. Також п’яти поїздам подовжено маршрути, щоб розширити географію залізничних перевезень. Традиційно найпопулярнішими напрямками взимку є Львів, Одеса та Ужгород, повідомляють у компанії.\nКомпанія додала потяги з Києва до Львова, Ковеля, Одеси, зі Жмеринки до Києва, а також зі Львова до Одеси та Ужгорода, з Покровська до Харкова.\nПоїзд Київ − Львів вирушатиме зі Львова 21, 22, 25, 26 грудня. З Києва потяг курсуватиме 22, 23, 26, 27 грудня. Поїзд Київ − Ковель курсуватиме 28 грудня.\nПоїзд Жмеринка − Київ курсуватиме 23 грудня. Потяг з Києва до Одеси курсуватиме 29 грудня та 4 січня.\nПоїзд Покровськ − Харків курсуватиме 22, 27, 28, 29, 30 грудня, 2 та 4 січня.\nПоїзд Львів − Одеса курсуватиме 22, 27, 30 грудня та 2 січня. Зі Львова до Ужгорода додали поїзд 29 грудня та 1 січня.\nУ цілому на новорічні та різдвяні свята «Укрзалізниця» запустить 35 додаткових поїздів.


Політологи прогнозують конституційну кризу в Україні - Korrespondent.net\nПолітологи прогнозують конституційну кризу в Україні\nКорреспондент.net, 23 січня 2007, 16:26\nПолітологи не виключають, що підписання головою Верховної Ради України Олександром Морозом закону Про Кабінет міністрів може призвести до конституційної кризи.\nТаку думку політологи висловили сьогодні, 23 січня.\nЗокрема, президент Центру соціальних досліджень Софія Андрій Єрмолаєв зазначив, що в законі Про Кабмін дійсно є норми, які значно суперечать Конституції.\n"Політична реальність полягає в тому, що ніхто не хоче вирішувати питання закону, оскільки йде жорстка боротьба за контроль над виконавчою владою", - вважає він.\nПолітолог констатує, що на сьогоднішній день бажання домовитися в політиків немає - "кожен шукає можливість забезпечити власну монополію на владу".\n"Мороз підпише закон і він вступить у дію. У нас почнеться війна на рівні інститутів влади - між Президентом і парламентом, між Президентом і Кабміном, між президентською командою і коаліцією", - переконаний політолог.\nВін не виключає, що криза буде "не тільки політичною, але і конституційною - коли гілки влади не зможуть виконувати свої конституційні обов’язки".\nНа думку експерта, після цього відбудеться "форсоване" звернення в КС, який , можливо , скасує рішення парламенту і змусить політиків домовитися.\n"Зараз у парламенті є можливість голосувати конституційною більшістю - це загроза для переходу холодної війни в гарячу форму - тобто у відкрите протистояння", - попередив Єрмолаєв.\nУ той же час, він назвав учорашнє рішення Мукачевского суду "політичним рейдерством".\nПауза для компромісу\nУ свою чергу, голова правління Центру політичних досліджень Пента Володимир Фесенко зазначив, що нинішні події свідчать, що необхідно реформувати судову систему.\n"Рішення Мукачівського суду я розцінюю як черговий, але дуже показовий прояв кризи української судової системи, який використовується не тільки в рейдерських атаках, а і використовується як інструмент політичного з’ясування відносин", - сказав Фесенко.\nЗа його переконанням, рішення кадрових і конституційних питань у судах першої інстанції є ненормальним.\n"Це ситуація кризи і влади, і судової системи в цілому", - підкреслив він.\nКрім того, директор Інституту глобальних стратегій Вадим Карасєв вважає, що зараз почалася "війна юридичних аргументів".\n"Усі апелюють до формальних юридичних аргументів для того, щоб обійти правову реальність" - переконаний він. Він вважає, що війна юридичних аргументів буде продовжуватися обома сторонами конфлікту. Карасев переконаний, що саме в ситуації, коли мовчить Конституційний Суд "вступають у дію "Мукачівський, Печерський і інший суди".\n"Якщо усі будуть воювати через закони, то закони просто будуть беззмістовні - їх ніхто не буде виконувати, а в цьому ніхто не зацікавлений", - додав він.


Діти знайшли новий дім: у Чернівцях з’явилась патронатна сім’я - Новини АСС\n17 Бер 2021 о 15:02\nВчора, 16 березня, у Чернівцях з’явилась перша патронатна сім’я. Трьох неповнолітніх дітей, які залишились без батьківського піклування, взяла під свою опіку чернівецька родина.\nВчора, 16 березня, працівники Служби у справах дітей спільно з інспекторами правоохоронних органів краю влаштували трьох діток, які залишились без батьківської опіки, у патронатну родину. Про це пише ІА АСС з посиланням на пресслужбу Чернівецької міськради.\nТака патронатна родина в Чернівцях перша. У новій сім’ї діти отримають відповідний догляд та піклування. Їм допомагатимуть подолати складні життєві ситуації, в яких вони перебувають.\nДітей влаштували в родину на певний період.\n«Патронат над дитиною – це тимчасовий догляд, виховання та реабілітація дитини в сім’ї патронатного вихователя на період подолання дитиною, її батьками або іншими законними представниками складних життєвих обставин», - йдеться у повідомленні пресслужби Чернівецької міськради.\nМісяць повномасштабної війни: Роман Клічук розповів, що змінилось у Чернівцях


Tрапляється, молодший член родини стає власником двох будинків в одному селі чи селищі. Скажімо, один будинок він отримує у спадок, а інший – за договором дарування. Якщо родичі, що передали йому цю маєтність, не приватизували земельних ділянок під будинками, перед новим власником постає питання оформлення права власності на присадибні ділянки, на яких стоять ці будинки. Чи може він приватизувати ці ділянки безоплатно? На це й багато інших запитань відповідають фахівці Держкомзему України.\nДві присадибні ділянки за одним цільовим призначенням\n– Насамперед яку площу людина може приватизувати безоплатно?\n– Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (інакше кажучи, присадибної ділянки) у селах – не більше 0,25 га, в селищах – не більше 0,15 га, в містах – не більше 0,1 га. Про це йдеться у статті 121 Земельного кодексу.\n– Чи може це бути дві ділянки або більше?\n– Частина 4 статті 116 Земельного кодексу визначає, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, наведених вище, провадиться один раз за кожним видом використання. Тобто якщо ви отримали безоплатно у власність присадибну ділянку із земель державної та комунальної власності в межах норм без-оплатної приватизації, то вже не маєте права на повторну безоплатну приватизацію земельної ділянки з таким цільовим призначенням, в тому числі й у разі успадкування чи придбання жилого будинку.\n– Якщо ви отримали державний акт на право власності на присадибну ділянку (ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд) шляхом безоплатної приватизації із земель державної власності, то іншу ділянку, на якій знаходиться будинок, отриманий на підставі цивільно-правової угоди, ви можете отримати в оренду чи викупити.\nЗемля для городництва у місті – чи це реально?\nУ невеликих містах, навіть в обласних центрах, є вулиці, де життя майже нічим не відрізняється від сільського: малоповерхові будинки, чисте повітря і все те ж бажання вирощувати городину. Що, втім, нерідко й роблять на подвір’ях багатоквартирних будинків. А от чи можна отримати право власності на землю під своїми гарбузами, помідорами чи хризантемами?\n– Чи реально приватизувати частинку міської землі для ведення городництва?\n– Відповідно до статті 36 Земельного кодексу України громадянам або їх об'єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися земельні ділянки для городництва винятково на правах оренди, а не в приватну власність. Тому міську землю під городництво законодавство не дозволяє приватизувати, а лише орендувати. Однак громадяни мають право – згідно зі ст.121 Земельного кодексу – на приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, якщо це узгоджується з генеральним планом міста.\n– А якщо людина користується земельною ділянкою іншого цільового призначення і претендує на її приватизацію?\n– Як говорить стаття 118 Земельного кодексу, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, подає заяву до відповідної районної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради – за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування приймається впродовж місяця – на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.\n– Якщо, приміром, таку ділянку чоловік уже має, чи може він написати заяву, аби безоплатно отримати ще одну?\n– Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених законом (у селах – не більше 0,25 га, в селищах – до 0,15 га, в містах – до 0,1 га), провадиться один раз за кожним видом використання. Це передбачено пунктом 4 статті 116 Земельного кодексу.\n– Якщо людині відмовили, але вона не згодна з таким рішенням?\n– У разі відмови або якщо заяву взагалі залишили без розгляду, питання вирішується в судовому порядку. Так сказано в пункті 11 статті 118 Земельного кодексу.


У День Перемоги Зеленський заявив, що поставить дзвони в Донецьку й Криму - СПЖ - Спілка православних журналістів\nУ День Перемоги Зеленський заявив, що поставить дзвони в Донецьку й Криму\n9 травня 2020, 12:43\nГлава держави пообіцяв встановити у Донецьку й Криму дзвони Миру і Єдності, щоб вдарити в них, коли в Україні настане мир.\n9 травня 2020 року, під час звернення до народу з нагоди 75-річчя Перемоги над нацизмом у Другій світовій війні, Президент України Володимир Зеленський заявив, що поставить у Донецьку і Криму дзвони – Дзвін Миру і Дзвін Єдності. Про це повідомило офіційне інтернет-представництво глави держави.\nДва інших дзвони – Дзвін Пам'яті і Дзвін Перемоги – встановлять у Луганській області і на Закарпатті, пообіцяв Зеленський.\n«Вчора я був на Луганщині, у першого селища, де в 42-му році почалося визволення України. І там буде встановлено перший дзвін – Дзвін Пам'яті. Сьогодні я на Закарпатті, поруч з місцем, де завершилося вигнання загарбників. Тут буде встановлено Дзвін Перемоги, – сказав Президент. – Ми віримо і зробимо все, щоб обов'язково настав день, коли будуть встановлені ще два дзвони: Дзвін Миру в Донецьку та Дзвін Єдності – в Сімферополі».\nУ всі ці 4 дзвони одночасно вдарять, коли в Україні настане мир, пообіцяв Зеленський.\n«І кожен їхній удар закарбую в нашій свідомості: "Пам'ятайте, що єдність – це запорука нашого миру та нашої перемоги"», – уклав він.\n9 травня 2020 року в Україні святкують День Перемоги над нацизмом, в цей день Президент поклав квіти до Вічного вогню в Парку Вічної Слави.\nТеги: Володимир Зеленський, Війна на Донбасі, День Перемоги, Крим, Україна


Шарівський палац - казковий палац, овіяний легендами\nБудівництво маєтку в мальовничій долині річки Мерчик почали в 1836 році перші власники — сім’я Ольховських. Біля будинку власники почали облаштовувати й сад.\nУ 1860 році маєток відійшов до братів Гебенштрейн. Саме вони побудували двоповерховий палац із терасами на схилі балки.\nУ 1881 році цей замок придбав заможний підприємець, цукровий магнат Леопольд Кеніг. Народ прозвав його «цукровим королем». Кеніг - з німецької - король. Так замок і дістав назву "цукровий".\nКеніг додав до палацу кілька будівель(господарські приміщення, будинок керуючого, стайні, а також невелика електростанція) та звів дві вежі зі шпилями. Палац виконано в модному на той час неоготичному стилі. Біла двоповерхова будівля з вежами нагадує казковий замок.\nТераси від палацу йдуть до Шарівського парку. В ньому багато старовинних дерев. Зокрема, тут є дуб, якому близько 600 років. Є у парку і ясені, і блакитні ялини.\nПро палац і парк складали легенди. Одна з них розповідає, що Кеніг закохався в місцеву жінку й одружився з нею. Незабаром виявилося, що вона хвора на туберкульоз. Тому цукровий король наказав висадити парк, де було багато порід хвойних дерев і алея з липами, які любила дівчина. Власник маєтку ні в чому не відмовляв коханій і, коли вона влітку захотіла покататися на санках, він наказав насипати на схилі біля маєтку цукрову гірку, де вона й каталася з місцевими дітьми. Інша легенда каже, що колись дружина зрадила Кенігу біля великого каменя. Тоді він видав наказ перенести той камінь на алею, де полюбляла гуляти його жінка, і відтоді його звуть «Камінь любові».\nЗа радянської влади маєток націоналізували. З 1925 по 2008 рік тут був санаторій для хворих на туберкульоз. Потім палац був без догляду до 2014 року. Тепер проводиться реставрація спільно з благодійним фондом «Омріяна країна». Тут планують створити центр культури й мистецтв для проведення культурних заходів, які приваблюватимуть гостей з України та з-за кордону.


Але тут мама дружини сповістила про те, що продала спільний сімейний будинок і купила ділянку в Закарпатті, щоб побудуватися. І запропонувала такий варіант: ми приїжджаємо допомагати в будівництві, а коли побудуємо будинок, продамо його і гроші розділимо навпіл. І ми поїхали в Західну Україну, кинули роботу і все інше. І ось настав щасливий момент, будинок продано. І мама не віддає гроші. – iBilingua\nYou are here: Home / життєві історії / Але тут мама дружини сповістила про те, що продала спільний сімейний будинок і купила ділянку в Закарпатті, щоб побудуватися. І запропонувала такий варіант: ми приїжджаємо допомагати в будівництві, а коли побудуємо будинок, продамо його і гроші розділимо навпіл. І ми поїхали в Західну Україну, кинули роботу і все інше. І ось настав щасливий момент, будинок продано. І мама не віддає гроші.\nАле тут мама дружини сповістила про те, що продала спільний сімейний будинок і купила ділянку в Закарпатті, щоб побудуватися. І запропонувала такий варіант: ми приїжджаємо допомагати в будівництві, а коли побудуємо будинок, продамо його і гроші розділимо навпіл. І ми поїхали в Західну Україну, кинули роботу і все інше. І ось настав щасливий момент, будинок продано. І мама не віддає гроші.\nУ серпні 2018-го року ми жили в столиці, дружина і я непогано заробляли. Планували брати кредит на купівлю землі і будувати будинок за містом. Але тут мама дружини сповістила про те, що продала спільний сімейний будинок і купила ділянку в Закарпатті, щоб побудуватися.\nІ запропонувала такий варіант: ми приїжджаємо допомагати в будівництві, а коли побудуємо будинок, продамо його і гроші розділимо навпіл. Ми спочатку відмовилися, але потім дружина каже:\n“У них може не вистачити грошей на будівництво, а так і мамі з сестрою допоможемо, і собі грошей заробимо”.\nІ ми поїхали в Західну Україну, кинули роботу і все інше.\nСпочатку було все нормально. Літо, тепло. Зайнялися будівництвом, все проходило добре і швидко, незабаром зять дружини поїхав на роботу (в армії служить), і я залишився доробляти все сам, вся важка робота була на мені.\nСестра дружини перегородки робила (вона величезна молодець), моя дружина була завжди на господарстві, приготувати їсти і т.д., ну і по будівництву, де тяжкості не потрібно тягати, теж допомагала, бо важке їй по медпоказникам піднімати не можна.\nВесь час проводили на будівництві, тому і не працювали, жили на накопичені гроші.\nНастали холоди, на опалення в будинок не вистачило грошей. І ми всю зиму провели з температурою в будинку +5, вижили. До спорудження будинку тимчасово жили у вагончику, який спеціально для цього придбали.\nІ ось настав щасливий момент, будинок продано. І мама не віддає гроші. Вона знала, що ми будемо будуватися під столицею, що і ділянку вже знайдено, і кошторис готовий, і не раз це обговорювали. А зараз вона говорить: я куплю квартиру під Києвом, оформлю на себе і живіть там.\nЯ б зрозумів, якби ми приїхали на місяць допомогти тещі побудувати будинок, невеликий будиночок тільки для тещі, але ми провели там півроку, в нелюдських умовах!\nУточню: гроші на будівництво цього будинку використані спільні, попереднє житло (яке продали і з грошей почали будівництво) було куплено на гроші з продажу квартири, яку дали мамі дружини через наявність трьох дітей.\nВоювати з нею ніхто не збирається, але у дружини третій день хватає серце, плаче і не розуміє, за що мати так з нею вчинила. Ми за цей час вже взяли б кредит і побудували б собі будинок. І ніякі вмовляння не діють.\nЄдине, що дружина днями сказала:\n“Я тепер нічого не боюся і ніколи не буду засмучуватися через вчинки людей. Що можна чекати від чужих, якщо рідна мати так чинить”.\nОлексій, м. Київ.\nФото ілюстративне – kazkova-sadyba


Я вчителька. І за цей пост мене буде бито. Але не можу мовчати… | Puer\n11 сентября, 2019 16 сентября, 2019 newsLeave a Comment on Я вчителька. І за цей пост мене буде бито. Але не можу мовчати…\nЯ вчителька. І за цей пост мене буде бито. Але не можу мовчати. Щороку мене починає тіпати від слів “заняття в ігровій формі”…\nІ я ж насправді не проти, але справа в тому, що ця модна нині фраза — жахлива, як і все вирване із контексту в принципі.\nМи чуємо таке в новинах про фінські школи і запам’ятовуємо виключно це.\nНіхто далі не слухає, що процент дітей, які здобувають вищу освіту там значно нижчий, ніж у нас （бо в нас ти мусиш її отримати — «кров з носа», а якщо сам не подужаєш, то батьки продадуть корову, — і все в нормі).\nНіхто не слухає, що заняття в ігровій формі виявляють здібності дітей, нахили, таланти і в середньому з п’ятого класу діти, які здатні на більше починають по-справжньому “гризти граніт науки”.\nБо з них виростають фахівці. А інші теж живуть собі щасливо, займаючись менш інтелектуальними справами. І то прекрасно! Не кожен мусить бути кандидатом наук! Але кожен мусить бути собою. Але де там!!! Натхненні батьки починають шукати «уроки в ігровій формі» і, звичайно, знаходять. Але більша частина з них не хоче розуміти, що такі заняття розвивають, виявляють здібності і не можна після них чекати від усіх дітей 12 балів.\nВсі хочуть виховати чемпіона олімпіад, але виключно в ігровій формі.\nІ от я сиджу і думаю: чи то лижі не ідуть, чи то я стою на місці? Ви десь бачили чемпіона з тенісу, який тренувався б в ігровій формі?\nЧи, може, бачили геніального піаніста, який грає по шість годин на день в ігровій формі й без кінця примовляє :“ ох, як же мені весело!»\nДо чого я усе це!? Вгадайте! До того, що ситуацію треба оцінювати тверезо. Ігрова форма — це прекрасно для розвитку! І якщо ви її шукаєте, то дайте дитині право розвиватись і не завжди бути найкращою. З розумінням прийміть ті оцінки, які заслужила, хваліть, пишайтесь, надихайте.\nАле, якщо ви бажаєте іншого, якщо готуєте універсального солдата, то налаштуйтесь, що то велика праця, комплексна, яка залежить не тільки від вчителя, а й від батьків. І ігри будуть, але як практика, а не як гра заради “шоб дитина хотіла заніматись, а не сиділа за планшетом.“\nСкільки не прикрашай гречку, чіпси будуть дитині смачнішими і до певного віку, комп’ютер дорожчим. Я не про інтерес до уроку, бо справжній вчитель сам прагне зацікавити, навіть без дописів і наказів від керівництва. Я про реальність.\nЛюбіть своїх дітей, будьте тверезими батьками і хай допоможе нам Бог не втратити голову серед усіх цих модних новинок!\nСеменченко Зеленському: «Не робіть цього пане Президенте! Женіть радників які не розуміють що творять!\n1 августа, 2020 3 августа, 2020 news


Смартфони Poco від 5999 грн - купити телефони Поко в інтернет-магазині Цитрус з доставкою по Україні: до Києва, Харкова, Дніпро, Одесу, Львів, Миколаїв\nСмартфони Poco (Поко)\nПiдiбрано 6 товарів з 122\nPoco M3 Pro 5G 4/64GB (Black)\nТелефони Poco: практично, доступно, стильно\nВпізнаваний дизайн, яскраві екрани, хороші камери й продуктивні процесори – телефони Poco демонструють високу якість в середньому ціновому сегменті. Це зручні девайси для повсякденного життя в усіх його проявах, від роботи до розваг.\nЯк підібрати смартфон Poco?\nПеред покупкою телефону продумайте пріоритетні для себе сценарії. Для одних користувачів це тільки спілкування, іншим потрібна можливість грати, із задоволенням слухати музику, фотографувати або знімати відео.\nТелефони Поко: зовнішній вигляд\nЕфектний дизайн – одна з головних особливостей цієї марки. Кожна лінійка Poco відрізняється своєю родзинкою в оформленні корпусу:\nу M3 це приємна текстура, що нагадує шкіру, яскрава кольорова палітра, глянцевий прямокутник камер – ідеально, якщо хочеться виділитися;\nX3 NFC і Pro впізнавані за фігурним блоком камер, а також завдяки фактурній смузі з логотипом бренду, який переливається у світлі. При цьому перший захищений від вологи, пилу – IP53, а екран Про покритий склом Corning Gorilla Glass 6;\nF3 – найвитонченіший з усіх серій. Його передня і задня панелі покриті захисним склом на металевому каркасі.\nУ всіх смартфонах Pocophone – безрамкові дисплеї. При покупці орієнтуйтеся на такі параметри:\nдіагональ. У більшості моделей становить 6,67, тільки у М3 він менше – 6,53``;\nтип матриці. Виробник використовує IPS, за винятком F3 – в ньому реалізована AMOLED-матриця;\nщільність пікселів на дюйм;\nнаявність захисного скла Corning Gorilla Glass.\nКамери в Покофонах Xiaomi\nЯкщо для вас в пріоритеті можливості зйомки, орієнтуйтеся на такі особливості телефону:\nмодулі основної камери – 3 або 4, в залежності від моделі;\nроздільна здатність, діафрагма кожного об'єктива;\nтехнології штучного інтелекту для створення та поліпшення якості фотографій – вони допомагають знімати, редагувати, покращують контраст, чіткість, деталізацію;\nЦіна на смартфони Poco багато в чому визначається продуктивністю процесора та обсягами пам'яті. У всіх моделях це потужні, ефективні 8-ядерні Snapdragon. Якщо плануєте активно грати, орієнтуйтеся на Snapdragon 860 або 870 та наявність системи охолодження Liquid Cool 1.0 Plus – разом вони дають максимум ефективності в іграх.\nЩо стосується графіки, у всіх девайсах використовуються фірмові відеопроцесори Adreno, які забезпечують відмінну плавність геймплею.\nВід обсягу оперативної пам'яті залежить швидкість завантаження програм, карт, графіки. Якщо ви обираєте модель для спілкування 4 Гб буде цілком достатньо. А для активних користувачів рекомендуємо вибрати 6-8 Гб.\nДля зберігання фото, інших файлів Сяомі пропонує обсяг ПЗУ 64, 128 або 256 Гб. У всіх моделях, крім F3, передбачений слот під флеш-карту MicroSD (TransFlash).\nЩоб насолоджуватися улюбленими треками або подкастами, обирайте смартфони Поко зі стереодинаміками. Якщо плануєте підключати дротяні навушники – роз'єм 3,5 мм є у всіх телефонів, крім F3.\nЗ операційною системою у бренду все просто – комфортний Android 10.0 або 11.0 і фірмова оболонка MIUI з мінімумом встановлених додатків. Зверніть увагу на необхідні кожен день бездротові інтерфейси і навігацію: Wi-Fi, Bluetooth, NFC, GPS, A-GPS, ГЛОНАСС, Beidou, Galileo.\nПокофони демонструють стабільну роботу протягом дня. Важливі такі параметри батареї смартфона:\nчас автономної роботи на одному заряді;\nнаявність швидкої зарядки, її потужність;\nбездротова зарядка – є у серії Ф3;\nСканери обличчя та відбитків пальців в Покофонах спрацьовують стабільно, швидко, без затримок. Залишається тільки обрати комфортний для себе спосіб захисту, а також розташування сканера пальців – під екраном або в кнопці.\nЧому вигідно купити смартфони Poco в Цитрус?\nУ нас завжди цікаві акції або знижки! А після придбання на рахунок повертається кешбек.\nНадана інформація про пристрої перевірена та актуальна.\nНа питання оперативно відповідають наші фахівці по телефону.\nВідразу відкриваємо гарантію на придбані товари.\nОплачувати можна, як вам зручно – картою банку Visa / MasterCard, готівкою в магазинах, післяплатою при замовленні через пошту.\nЗа запитом оформляємо кредит на покупку.\nДоставляємо в межах України: Миколаїв, Херсон, Вінницю, Львів, Полтаву, Чернівці, Харків, Дніпро, Луцьк.\nБезкоштовна доставка кур'єром по Києву, Одесі.\nДосвід використання:Лучшее соотношение цены и качества! Аналогов по цене и начинке нет!\nМінуси:Звук в динамике слишком громкий, слышат окружающие. Приходиться делать тише\nЦіни на Смартфони Poco (Поко)\nНайпопулярніші запити в категорії Смартфони Poco (Поко)\nПитання, які часто задають про Смартфони Poco (Поко)\n💸Скільки коштують Смартфони Poco (Поко)?\nВартість товарів в категорії Смартфони Poco (Поко) в інтернет-магазині Цитрус\nPoco X3 Pro 6/128GB (Frost Blue) - 7 499 ₴\nPoco M3 Pro 5G 4/64GB (Black) - 5 999 ₴\nPoco X3 Pro 8/256GB (Frost Blue) - 8 499 ₴\n🛒Які Смартфони Poco (Поко) краще купити в 2021 році?\nНайкращі Смартфони Poco (Поко) в 2021 році на думку інтернет-магазину Цитрус\n📢Які Смартфони Poco (Поко) найдешевші?\nНа сьогодні найдешевші Смартфони Poco (Поко)\nPoco X3 Pro 6/128GB (Metal Bronze) - 7 499 ₴\n🔥Які Смартфони Poco (Поко) найдорожчі і відносяться до преміум сегменту?\nТОП-3 дорогих товарів з категорії Смартфони Poco (Поко) в Цитрусі


Головна » Статті » Обладнання » Правила експлуатації токарних верстатів\nТипові відмови і методи їх усунення.\nПри роботі з високими швидкостями різання особлива увага повинна бути приділена правильному і надійному закріпленню заготовок.\nВідмови при точінні і способи їх усунення.\nТочність при чистових видах точіння може досягати 7-8-го квалітету, а шорсткість обробленої поверхні - 1,6-3,2 мкм.\nРозрізання заготовок на токарних верстатах виконують відрізними різцями, які за конструктивним виконанням можуть бути прямими і зворотними. Прямі відрізні різці мають довгу і вузьку голівку для прорізання заготовки до центру з найменшою витратою матеріалу в стружку. Однак, вони мають недостатню міцність і твердість, що слід враховувати при їх виконанні. Тому місце різу має бути якомога ближче до кулачкам патрона, на відстані не більше одного діаметра заготовки. Відрізний різець встановлюють строго на рівні лінії центрів верстата і перпендикулярно до осі заготовки.\nПри розрізуванні заготовок великих діаметрів можлива поломка різця в кінці проходу в результаті того, що тонка перемичка під дією сил тяжіння і різання прогинається і відрізний різець затискаються в прорізи. У цьому випадку необхідно, не доходячи до центру приблизно 1,5-2,0 мм, вивести різець з прорізи, вимкнути обертання шпинделя і відпиляти відрізану частину вручну. Забороняється підтримувати руками в процесі різання відрізану частину заготовки. Вихід стружки з вузькою і глибокою прорізи сильно утруднений. В цьому випадку розрізання слід виконувати почерговим розширенням прорізи.\nПеред свердлінням, зенкування або розгортанням токарний верстат слід ретельно вивірити на співвісність центрів.\nВажливими умовами операції свердління є:\nміцне закріплення заготовки,\nперпендикулярність її торця осі обертання,\nвідсутність на торці опуклостей,\nзавдання первісного напрямку свердла.\nДля цього заготовку в станочном пристосуванні встановлюють з можливо найменшою вильотом, а торець перед свердлінням гладко підрізають. Для завдання первісного напрямку свердла в центрі торця роблять поглиблення центрувальні свердлом або коротким жорстким свердлом; глибина свердління приблизно повинна бути дорівнює діаметру одержуваного отвори.\nСвердління отворів великого діаметру з ручною подачею утруднено через необхідність застосування з боку токаря великих зусиль. Тому отвори діаметром понад 20 мм слід обробляти послідовно двома свердлами. Діаметр першого свердла вибирають приблизно дорівнює половині діаметра одержуваного отвори. Завдяки цьому перемичка другого свердла не бере участі в різанні і, відповідно, зусилля подачі значно знижується.\nОбпилювання застосовують для зачистки поверхонь, видалення задирок, зняття невеликих фасок і т.п. Його виконують напилками різноманітної форми і з різною насічкою. Застосовувати можна тільки напилки з цілою і щільно насадженої ручкою. Так як обпилювання виробляють вручну, то для запобігання травмуванню, токар повинен стояти приблизно під кутом 45 ° до осі центрів верстата з розворотом вправо. Ручку напилка слід затискати в лівій руці, а протилежний його кінець утримувати пальцями правої.\nПолірування застосовують для зниження шорсткості оброблених поверхонь. Його здійснюють шліфувальними шкурками різної зернистості. Під час полірування шкірку утримують пальцями або правої руки, або обох рук. В останньому випадку токар повинен розташовуватися біля верстата так само, як і при обпилювання, тобто передній кінець шкурки утримувати лівою рукою, а протилежний – правою.\nУтримувати шкурку на деталі шляхом охоплення її рукою не можна, так як вона може намотати на деталь і защемить пальці руки.\nЗазвичай в супорті токарного верстата закріплюють одночасно кілька різців, тому при обпилювання і поліруванні слід остерігатися порізів рук гострими крайками різців, а також при повороті різцевої головки, здійсненні вимірювань.


Страхи дітей молодшого віку\n01.08.2019 155 0\nБоязнь темряви або грози, страх залишитися одному або вступити в дружні стосунки з однолітками, фантазії на тему монстрів і чудовиськ, що живуть в шафі або під ліжком - все це поширені страхи дітей молодшого віку, які дорослі часто висміюють і за які соромлять. Насправді дитяча тривожність і страхи повинні насторожувати батьків, оскільки вони заважають повноцінно розвиватися дитині, дорослішати, жити і вимагають величезної кількості душевних сил.\nОсобливості дитячих страхів в різному віці\nПсихологи говорять про те, що кожному дитячому віку характерні певні страхи. Зовсім маленької дитини легко налякати гучними і різкими звуками, переляк і занепокоєння можуть викликати незнайомі люди, зміна звичної обстановки.\nПевний страх обов'язково пов'язаний з процесами розвитку: поки пізнання світу йде через слух, дитини лякають незнайомі і різкі звуки, з розвитком здатності розрізняти обличчя - незнайомці. У три роки цілком природно, якщо дитина боїться грому і блискавки, залишатися в темряві або знайомитися з ровесниками.\nСтрахи у дітей молодшого шкільного віку пов'язані з вигаданими істотами і привидами. Це пояснюється добре розвиненою уявою, страшними історіями, які діти розповідають один одному, казками і фільмами. Дуже часто темрява лякає дітей семирічного віку своєю невідомістю, адже в темряві нічого не видно.\nУ підлітковому віці дітей найчастіше долають соціальні страхи: боязнь бути неприйнятим в суспільстві однолітків, стати аутсайдером і об'єктом насмішок. Всі ці побоювання насправді показник нормального розвитку дитини, з часом він їх «переростає», геть забуваючи про свої страхи.\nНайчастіше причини дитячих страхів і тривог йдуть глибоко під сімейні стосунки. Діти з підвищеним рівнем тривожності, боязкі і неспокійні зазвичай зустрічаються в тих сім'ях, де присутні якісь проблеми. До останніх можна віднести постійні конфлікти, сварки, скандали батьків і насильство в сім'ї, завищені вимоги, що пред'являються дорослими до дитини або, навпаки, гиперопеку.\nПідвищена емоційність мами чи тата, коли хтось із батьків надмірно драматизує ситуацію, панікує без видимих причин також здатна викликати тривогу і занепокоєння у дитини, який несвідомо просто копіює поведінку батьків.\nДитяча тривожність і страхи проявляється, коли дитина не відчуває себе досить захищеними. Почуття повної безпеки і спокою здатні забезпечити тільки найближчі люди, тому батьки повинні в першу чергу звернути увагу на власну поведінку і максимально його скоригувати.\nНе варто скидати з рахунків і особливості темпераменту дитини. Психологи виявили, що підвищеним занепокоєнням, емоційністю, вразливістю і схильністю до страхів більше страждають діти меланхолійного складу.\nСтрах у дитини: як допомогти не боятися\nНайчастіше в боротьбі з дитячими страхами, виховуючи і розвиваючи дитини, батьки допускають найпоширенішу помилку: вони висміюють боягузтво власного чада. В такий момент дитина відчуває себе збитковим і розгубленим, відчуває беззахисність і глибокий дискомфорт.\nЗустрічається у батьків і інша крайність: навмисне створення ситуацій, де дитина буде один на один зі своїм страхом. В обох випадках дитячі страхи не зникають, а лише закріплюються. Правда, говорити про них вголос дитина вже не буде, ховаючи переживання в собі.\nТактика боротьби зі страхами проста:\nДля початку необхідно прийняти і зрозуміти дитячу тривожність і пережиті дитиною емоції.\nОбов'язково потрібно розібрати кожну страшну ситуацію, знайти причину виникнення страху і спосіб його подолання. У випадку з маленькими дітьми може бути використана казкотерапія або рольові ігри.\nОбов'язково потрібно заохочувати самостійність дитини, хвалити його за успіхи, звести до мінімуму критику і ніколи не порівнювати з іншими дітьми, виховувати твердість духу, приділяти більше уваги, розмовляти по душам.\nКорекція страхів у дітей потрібно тоді, коли батьки не можуть самостійно впоратися з тривожністю дитини, а сам він постійно відчуває почуття тривоги, боїться навколишнього світу.\nДопомога психолога необхідна і тоді, коли на тлі постійної тривоги змінюється соціальна поведінка дитини, порушується сон, з'являються нічні кошмари, енурез, нервовий тик. Своєчасна психологічна допомога поверне дитині впевненість у собі і комфорт, необхідний для гармонійного розвитку і формування повноцінної особистості.


Заставу в 1,5 мільйона посадовцю залишив і апеляційний суд\nНеділя, 25 липня, 03:39:28\n22.09.2015 15:29 — Агенцiя\nСьогодні, 22 вересня, апеляційним судом області залишено в силі ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова, якою керівнику одного з комунальних підприємств міста обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в сумі 1 млн 500 тис грн.\nАпеляційний суд погодився з доводами прокуратури та залишив апеляційні скарги захисників без задоволення.\nЯк повідомлялося раніше, прокуратурою спільно з УСБУ в області затримано керівника комунального підприємства міської ради за отримання неправомірної вигоди в сумі 1 тис доларів США за сприяння у веденні підприємцем господарської діяльності.\nЗа вказані дії посадовцю загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією.


У військовій частині проводять перевірку за фактом українського моряка / В Украине / Судебно-юридическая газета\nЗагибель українського моряка: у військовій частині проводять перевірку\n07:10, 4 мая 2019\nКомандуванням частини проводиться службова перевірка.\nЧерез загибель моряка, яка сталася 2 травня у військовій частині де він служив, розпочато службову перевірку. Про це повідомили у прес-центрі Військово-морських сил ЗСУ.\n«Наразі, за фактом загибелі, правоохоронні органи проводять слідчі дії з метою надання правової кваліфікації та встановлення обставин події. Командуванням частини проводиться службова перевірка», – йдеться у повідомленні.\nкорабль Украина смерть


Серед чотирьох побачених мною цього року міст Сумщини найменше широкому загалу може сказати назва міста Ромни. Якщо в решту люди хоч трішки заглядають, на це взагалі не звертають уваги. А пам’ятки тут є, і колорит, і потенціал. Та і вдале положення, на трасі між Сумами та Києвом. Вдалим воно було і тисячоліття тому, коли на цьому місці звели оборонну фортецю. Перша літописна згадка про літописний Ромен відноситься до 1096 року, але тоді то вже було саме сформоване місто, а загалом його вік може сягати близько 1100 років.\nСерпнева дводенна поїздка на Сумщину була пам’ятна для мене тим, що це один з маршрутів, який я малював ще в древні доковідні часи. Навіть дивно, що її вдалося втілити саме в такому порядку, як тоді надумав. Хоча конфігурація транспорту змінилася сильно, спочатку на папері, потім по факту зіткнення з реальністю нашого очуменного сервісу, коли безбожно запізнювалося та відмінялося все, що могло. Так, що в якийсь момент хотілося просто все кинути, розвернутися додому і раз та назавжди завершити цей мазохізм.\n1. Але зрештою встиг все, через що навіть подобрішав і далі до холодів продовжив мотатися з допомогою наших чудових поїздів та маршруток. А того дня першим по плану стало місто Лебедин на півдні області.\nЗовсім невеличка Мадейра, що за площею приблизно дорівнює Києву, умудряється вміщувати в собі одразу декілька кліматичних зон. Особливо відрізняються між собою гламурний південь із пальмами та північ, з її скелястими обривами, частими дощами та потужними океанічними хвилями.\nВідвідинами Славутського району, що на північному заході Хмельниччини, завершувалася моя літня дводенна вилазка в ці краї. Знайомство почав із самого райцентру.\nКабо Жирао. Шлях до найвищого мису\nПродовжую свою неквапливу розповідь про вересневі мандри Мадейрою. Цього разу відправимося південним узбережжям на захід від Фуншалу, до точки, яку називають найвищим мисом Європи. Перша зупинка – у містечку Камара-де-Лобуш.\n1. У всяких путівниках його вперто називають рибальським селом, хоча, скажу я вам, ні хрена собі село на 35 тисяч мешканців, на острові друге за кількістю населення після столиці.\nВечірня магія Городища біля Шепетівки\nЯк і майже всі, хто зрештою потрапляв у це село, я узнав про нього суто випадково. Як і майже всі, не очікував нічого особливого, але отримав дуже хороші враження. Головним чином завдяки монастирю, але й саме по собі це село мало би бути у всіх путівниках як мінімум Хмельниччини, тим більше, це всього якихось вісім кілометрів від Шепетівки.\n1. Не на користь популяризації грає і широко використовувана назва. Без жодного на те плану, для мене це було вже третє Городище, після нічим не примітного села під Літином та цікавого міста на Черкащині.\nШепетівка. Не останнє місто Землі\nПитання про відвідування Шепетівки ніколи у мене не стояло на порядку денному, але й проблеми такої теж не виникало. Один із найбільших транспортних вузлів заходу України, звідки лише залізниця розгалужується у п’яти напрямках, само собою рано чи пізно тут мала з’явитися зупинка довша, ніж просто пересадка з поїзда на поїзд. Що й трапилося минулого літа.\nПолонне. Тисяча років як один день\nНизька активність подорожей українців у травні-липні року, що минає (спричинена, очевидно, страхом вірусу), встигла мене розбалувати. Квитки на транспорт та готелі можна було бронювати буквально за день-два до вихідних, орієнтуючись на якусь область за кращим прогнозом погоди. Та поступово народ розкачався і одного прекрасного понеділка я з подивом виявив, що на найближчі вихідні забрано тупо все в нуль. Довелось на ходу викручуватися і з гівна і палок зліпити й реалізувати поїздку хоча би на північ Хмельниччини. План на неї у мене був намальований давно, хоча здійснювати його не те що б сильно хотілося, бо вийшов трохи всратий – за два дні в підсумку я находив пішки кілометрів 55-60.\n1. А почалося все з міста Полонне, примітного хоча би тим, що вперше у літописах згадується в 996 році, тобто вже відсвяткувало тисячолітній ювілей. Загалом у туристичних колах місто відоме, найперше завдяки 400-річному костьолу та прилеглих до нього простіших центральних пам’ятках. Хоча насправді знайти там можна набагато більше, головною завадою стає гігантська, як для 20-тисячного містечка, відстань між цікавими точками. І я теж побачив не все, але показати є що, в тому числі майже ексклюзивного. І костьол увагою не омину, він дійсно чарівний.\nМонте. Райський сад Мадейри з азійським присмаком\nНайгарнішим ботанічним садом острова Мадейра найчастіше по праву називають Монте, що знаходиться на північ від Фуншала на схилах однойменної гори.