Маємо вістку також про Василя, він працює у якомусь воєнному інституті, робить важливу роботу. Дядько Андрій з Ольгою перебував в Уфі, тепер на фронті, виступає по радіо. Про дядька Петра і дядька Софрона, нема відомостей. Побоюємось, що Петро не живе. А Катерина Львівна виринула в Харкові, вона ж виїжджала і, мабуть, не доїхала за призначенням.\nА Тебе, донечко, хорони Боже! З Різдвом Христовим та Новим роком. Обіймаємо, пригортаємо, цілуємо. Всі ми тут разом Твої рідні! І за всіх них. Твоя мама —— Мар’яна Мороз".\nДля Віри це був удар, радісний, але удар. Головне батько. Невже він все ще існує? Як виглядає? Чи дуже старий? Як його здоров’я? В уяві виступає минуле, пригадує, пригадує. А також тітка Татяна, її було заборонено, таємнича легенда, а диви — дійсність. Несподіванки, самі несподіванки і питання. Віра ними перенята, Емма це також помітила.\n— З тобою щось не гаразд? — питала Емма.\n— О, всячина, — відповідала Віра.\n— Щось про Сашка? — не відставала Емма.\n— Дістала лист з дому. Від мами.\n— Щось недоброго?\nСлово-по-слову, Емма цікава і Вірині таємниці вийшли назверх. Її хотілося мати довірену душу. — Але ж Еммо! Дорогенька! Під страхом смерти! Благаю! Нікому ні слова! Обіцяй! Присягни!\n— Але ж чому? Але ж чому? — питала сливе перелякана Емма.\n— Ні, ні, ні! Присягни! Ні слова! Це лиш тобі. Колись скажу більше.\n— Добре. Гаразд. Мовчатиму! — казала Емма, хоч не розуміла чому. Їй би хотілося розповісти про це кожному стрічному, така сенсація. Далебі дивні ті русен. Бояться власної тіні.\nВони домовились, запала змова, в родині Ганса будні, спокій, лад, але не так воно в світі. "Тюрінґер Цайтунґ", радіо-приймач тільки й знають, що десь там бої. Під Сталінградом, під Москвою, під Кавказом. Хижа зима, зморні простори, атаки за атаками. У Лібії також не переливки, англійці, як чути, вперлися, копкі піски, гаряче сонце, панцері грузнуть. Schlecht, verflucht schlecht.\nВоно то й може "шлехт", але дівчата є дівчатами, них свої інтереси, а тому війна-війною, а свято-святом. Тож надходять Weihnachten, кому Сталінград, а кому ос Ваймар, дівчата ведуть на нього рейди за рейдами, але теперішній Ваймар також під знаком Сталінграду, бувало в цю пору, все там барвіло, кричало, благало — лиш купуй, лиш бери, свіже, живе, манливе. Тож то тепер порожнеча, мрачність, "бецуґшайни", обмеженість, а ї би хотілось, і під ялинку, і для себе, і для дому, бо яка це, скажіть, ялинка без подарунків, або що це мені за свято без нової суконки? Приходиться вдаватись нелегальщини, у одних завалялось кусень доброго сатину, в інших — доброї шинки, маленький гокус-покус і справа в решеті.\nНе легко, дуже не легко, це їм давалося, але давалося і в остаточному, Віра, наприклад, стає власницею суконки, за зразками останньої, хай навіть позаторічної, моди, гаряче-соняшного сатину, що їй до дідька личило. Політику обійдено, закони злегковажено, партію обдурено, "Ост" зігноровано, але ж це свято, а Емма, як приклад жіночости, мусіла звести всі противенства до розумного ладу. В боротьбі за існування, суконка для дівчини те саме, що танк для вояка.\nДодаймо до цього насолоду процедури творення сукні. Це містерія. Вівтарі, фіміями, весталки. Глибини їх покоїв заповнені чаклунством. І нарешті Віра на верхів’я блаженства. Коли її струнка, гнучка постать, оповита гарячо-соняшним сатином, появилась в трельяжному дзеркалі, їй хотілося від захоплення викрикнути, щоб всі ц чули і раділи з нею. Спонтанно, як дві пташки, що зриваються летіти, дівчата кидаються в обійми зі сльозам радости, що їм пощастило доконати.\nАле це не була єдина радість їх передсвяття. Цим днями Віра одержала неймовірного листа. "Дорога моя дочурко! — писалося там великим, виразним, прямим почерком. — Багато літ минуло, як ми з Тобою бачились. Ти вже, можливо, мене й забула. Ніяке диво. Нас було поставлено в такі умови, що можна було забути і самого себе. І не було шансів, що ми їх видержимо. Але ось чудо, я живу, нарешті вдома, в Каневі. Думаю робити старання, щоб повернути і Тебе до нас, мені інколи вдавалося досягнути недосяжного. Біля мене Твоя мама, бабуня, дідуньо, ми про Тебе говоримо. Тебе вітаємо з Новим роком, новим щастям, новими надіями. Єдиним мої бажанням тепер, Тебе бачити. Сподіваюся скорої відповіді, Твій батько, Іван Мороз".\nМій ти Боже! Шок. Батько! Віра побігла до Емми.\n—— Еммо! Пише мій батько! — вже з порога викрикнула Віра. — Дивись! Послухай! — І вона, все, слово-в-слово, переказала Еммі. Віра сиділа на краю малого фотелика, тримала в обох руках лист, а по її щоках стікали сльози. Емма підступила до неї, гладила рукою її волосся, вони так деякий час заніміло мовчали, опісля Віра встала, вибачилась і відійшла до своєї комірки.\nВіра хотіла одразу писати відповідь батькові, але скільки вона не намагалась, не могла знайти вгодного вислову. Не так, все не так, не досить... Треба краще, сильніше, тепліше. "Дорогий"... Ні, ні, ні. "Любий, милий"...Завагалась — тату чи батьку... Може татусю, таточку... Зупинилась на батьку. Так найсильніше. "Дорогий, дорогий! Нарешті Ти знайшовся. Тішуся, боюся, вірю і разом не вірю. Чи не є це ще один недобрий жарт. Питаєш, чи я Тебе забула. Як би могла? Пам’ять про Тебе у на була великою таємницею і, як всі таємниці, хоронилася в найглибших глибинах душі нашої. Ми не мали прав про Тебе говорити, але ми могли про Тебе думати, мріяти, вірити. А це те найсвятіше... Може одного разу всі люди це зрозуміють.\nЯ тепер у такому ж становищі, як свого часу Ти був на півночі. Вільна-невільна. Моє оточення нагадує щось з того, що було на хуторі мого діда, про якого мені Ти колись говорив. Сумую за нашими краєвидами, за Києвом, за Дніпром, за всіма вами, але не сумую за порядками, що там існують.\nКоли б так справді побачитись! Як і коли, але може... може... Може нам пощастить. Поки що намагаюсь розшукати адресу тітки Татяни, вона десь в цьому просторі... А там... Побачимо! Бабі, дідові, мамі — усім і усім, а Тобі найбільше — привіти й привіти. Обіймаю й цілую! Міцно цілую! І багато добра! І багато здоров’я! З Новим, новісеньким, дай Боже, щасливим Новим роком! Ваша і Твоя — віра".\nА чи добре? А чи досить? А чи все? Не добре, не досить і не все, але скільки хватило духу. Писати про "все" тепер заборонено. Але серце вилити дозволено. Яка б справді радість — побачитись. І, можливо, це станеться, перший крок зроблено.\nА також, цими днями, сталося тут ще щось важливе.\nНапередодні Різдва, у четвер, в будинку Врінґлєрів, рух і руху. Від раннього ранку громотять сходи, вверх і вниз, вверх і вниз, стукіт і грюкіт, чистилось, прибиралось, пеклось і варилось. О годині першій і хвилин тридцять, швидким потягом Ляйпціґ-Ваймар, прибуває син господаря дому цього, Еріх Врінґлєр. Ганс з Клярою і Еммо поїхав за ним бричкою до Ваймару. Чекання напружене і велике.\nІ не лишень в будинку Врінґлєрів... Чисельна рідня, дядьки та тітки, та всілякі кузени, а то й просто сусіди в безнастанній ажитації. Перед тим викликали Ганса до громадського будинку до телефону, прийшло дві телеграми, навідався місцевий пастор, прибігав сільський начальник. Сливе ціла громада брала в цьому активну участь, приходив бо з фронту не який перший-ліпший воячисько, яких тепер досить і досить, а одинокий в селі офіцер, лейтенант, герой "Залізного хреста", якого викликали до Головної Кватири фюрера, а це значило багато... Про що писала також "Тюрінґер Цайтунг"... І всі мали нагоду про це читати.\nІ коли, біля години третьої, Ганс, вже разом зі сином, прибув з Ваймару, перед брамою їх дому чекала чимала юрба, на брамі лопотів з вітром транспарент, — "Вітаємо нашого героя!" і звисав великий, червоний, зі свастикою, прапор. Гостя зустріли оплесками, окриками і промовою бюрґермайстра, ліва його рука була на перев’язці, голова замотана бандажем, але взагалі, виглядав він браво, новенька уніформа, під коміром прикметний значок "Залізного хреста".\nТого ж таки вечора, всі вікна будинку Врінґлєрів ясно освітлені, у великій гостинній розсяяна ялинка, по середині великий стіл, за столом багато людей. Їли, пили, гомоніли. Еріх на почесному місці, всі очі звернені на нього.\nРозуміється, що ані Віра, ані Ян в цій такій урочистості участи не брали, Віра помагала на кухні, Ян порався з кіньми, але десь згодом, біля години десятої, до кухні вбігла розрум’янена і щаслива Емма, у своїй найкращій, рожевій суконці. — Віро, одягайся! Зробимо концерт! Для Еріха! Раз-два! Раз-два!\nВіра зніяковіла, їй аж ніяк не хотілося бути до того причетною, але як відмовити Еммі. Вневдовзі на ній її нова, чарівна сукня, бронзово-темні коси старанно розчесані, очі поняті сяйвом, ціла постать красою. І коли вона, разом з Еммою, зійшла вниз та вступила до ясно освітленої, повної веселого люду, гостинної, очі всіх підкреслено звернулись до неї. — Це наша Віра! —— проголосила Емма з ноткою театральности. Еріх, що сидів вже на канапі поруч з гарненькою панною і курив цигарку, виразно був вражений, на обличчях решти гостей здивовання. Віра виглядала зніяковіло, але не розгублено, на привітання кивнула головою, Еріха помітила лишень мигцем, мовчазно відійшла вбік, де стояло піяніно.\nБільшість з присутніх знали Віру, але ніхто з них не бачив її такою. Навіть домашні, за винятком Емми, були знесподівлені. Чулися зауваження: — Вона гарна... Диви-диви!... Яка суконка... Ані Еріх, ані панна, що з ним сиділа, своїх думок не виявляли. Еріх гарний, міцний, рівний ніс, сині очі... Сидів спокійно, дивився рівно, вира поважний. Стара Матільда, що виконувала ролю прислуги, бурчала щось під ніс, Ганс вдоволено посміхався, Кляра не знає на яку стати, а Емма... Сяяла! На верху щастя, підбігла до матері, щось їй настирливо шепнула і зверталася до присутніх: — Увага, увага! Розпочинаємо концерт.


Мар’яна Саків: «Наше головне завдання – розвивати внутрішній туризм»\nМар’яна Саків: «Наше головне завдання – розвивати внутрішній туризм»\nМар’яно, розкажіть, будь ласка, які вимоги зараз у сучасного туриста?\nКожен з нас хоч раз, але був туристом, подорожував по Україні чи їхав за кордон, відкривав для себе щось нове та захоплююче. Звичайно, як і до кожного продукту чи послуги, у нас є певне очікування: перш за все отримати належну якість, позитивні, цікаві та веселі емоції, які нам запам’ятаються, і ми знову захочемо повернутись до Івано-Франківська чи Риму, затишного готелю чи ресторану, де дуже смачні сніданки.\nТуризм об’єднує багато різних галузей, які разом створюють туристичний продукт, - це готелі, ресторани, транспорт, екскурсійні послуги. І саме розвинута інфраструктура допоможе туристу отримати найкраще.\nСкільки в середньому турист витрачає коштів на відпочинок на Прикарпатті?\nКожен може знайти відпочинок на свій гаманець і гарно провести час. Для когось це нічліг в 4-5* готелі, а для когось - у хостелі, але з більш активними екскурсійними програмами. Ціна є різною і залежить від вибору туру: індивідуальний чи разом з групою, повний пансіон чи без харчування. Думаю, від 300 грн. на особу вдень мінімум (в Івано-Франківську).\nА що подобається туристам, які приїжджають в Івано-Франківськ, що вони хочуть тут побачити, знайти, відчути?\nУсім подобається, коли наші сподівання збуваються. Так само і для туристів, які приїжджають до Івано-Франківська, важливе перше враження, зручність добирання до міста, яке покращилось, якщо брати до уваги автобусне сполучення зі Львовом (а він є великим транспортним вузлом, куди приїжджає/прилітає наш турист), додаткові авіасполучення до Івано-Франківська.\nЗавдання кожного - надати більше, ніж очікує клієнт, щоб він знову повернувся і став «адвокатом бренду нашого міста» за його межами.\nСьогодні ми великий акцент робимо на кулінарному Івано-Франківську, адже він смачний, корисний, цікавий і необмежений у своїй пропозиції. Нашими працівниками створено смачні сувеніри з Івано-Франківська, про які складені цікаві легенди. Гарбузове варення, калинове желе, бузиновий сироп є корисними для усіх. Вони асоціюються з домашніми, теплими спогадами. Така практика дуже поширена в Європі. Для наших туристів ми проводимо багато автентичних програм, і дуже приємно, що деякі з них бронюються задовго наперед і є цікавими для гостей. Тут можна відмітити святкування Святого Вечора згідно зі звичаями та традиціями, з господарем та господинею, колядниками, вертепом. Віктор Павлік впродовж багатьох років традиційно є почесним гостем і колядником свята. Свято Маланки також дуже популярне, як серед туристів, так і жителів нашого міста. Цікава і весела українська програма нікого не залишає байдужим. Проведення українських вечорниць теж є у нашій програмі. Саме наша автентичність завжди приваблює туристів і є гарною рекламою для усіх. Протягом років популярними серед індивідуальних гостей та туристичних груп є кулінарні навчальні практичні заняття в ресторані “Надія” – майстер-клас з бездоганного етикету, зі складання бургерів, із приготування м'яса на літній терасі. Адже якщо ви зробили щось своїми руками - це буде найціннішим сувеніром. Наші майстер-класи доповнюються короткими екскурсіями та спеціальними сертифікатами.\nРоль фестивалів також є дуже великою, адже вони збирають велику кількість нових гостей, і це дає можливість гарно представити Івано-Франківськ.\nДеякі іноземні туристи зізнавались, що на Прикарпатті ціна/якість відпочинку не відповідають рівню, що за ті самі кошти можна відпочити в Європі. Як Ви це можете прокоментувати?\nНе стільки для іноземних туристів, тому що для них, в умовних одиницях, у нас дешево. Через стрибки валюти ще в 2008 році відпочинок на Прикарпатті став дешевшим. І зараз так само дешево. Хороший номер у готелі на елітному курорті в Європі коштує 200-300 € за добу. Якщо перевести це в гривні, виходять зовсім немалі гроші. На Буковелі ціни значно нижчі. Приблизно так само коштує стандартний номер в готелі Європи. До нас почало їхати дуже багато іноземців. Шкода, що вони їдуть через цю «дешевизну», але, думаю, це обернеться великим плюсом. В той же час сервіс постійно треба удосконалювати. Це дуже важливо.\nВи одні з перших туроператорів в області. Яка тоді, багато років назад, була ситуація у туристичній сфері?\nПередусім дуже приємно, що багато років тому працівники турфірми «Надія» працювали над написанням першого Закону України “Про туризм”, спираючись на практику і досвід із прийому перших груп із закордону. Створювались перші Асоціації, в межах яких відбувалась тісна співпраця, і всі разом працювали над залученням туристів. Першими в нашу область приїхали гості з української діаспори, які стали гарною рекламою для міста, адже комунікація між ними у світі є тісною. Тоді почали відбуватись перші виставки, на які їхали усі. Інтернет-реклами, розсилок, зовнішньої реклами, на жаль, ще не було, бронювання робились по телефону і факсу. Це був етап становлення і відкриття кожного міста для нового туриста. Хтось розумів і починав вкладати в інфраструктуру, хтось приймав туристів і думав, що вони будуть завжди.\nСтосовно відпочинку за кордоном, за статистичними даними вподобання прикарпатців не змінились – це Болгарія, Туреччина, Єгипет. Чи змінилась кількість ваших клієнтів?\nТурфірма «Надія» пропонує відпочинок закордоном теж, у нас є хороші партнери, з якими ми працюємо вже багато років. Ринок туризму змінюється постійно під впливом різних факторів. Так, зараз цінова пропозиція відпочинку є різноманітна, і клієнт може обрати тур на скільки днів він бажає, вибрати тип харчування, готель певної зірковості, що і буде впливати на ціну. Багато чинників, зокрема безпека відпочинку, змінюють його напрямки. Одні країни стають менш популярні і тільки шляхом нижчої ціни запрошують клієнта. Звичайно, Туреччина цього року дає гарні пропозиції, Болгарію обирають для відпочинку, як сім’ї з дітьми, так і молодь. Цінова політика там є дуже різною.\nМи багато років пропонуємо оздоровчий туризм - термальні курорти в Угорщині, де можна покупатись, гарно провести час, оздоровитись у термальній воді. Інфраструктура таких курортів зараз дуже розвивається, додаються нові послуги, відкриваються дуже гарні готелі.\n“НАДІЯ-ТУР”: м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності, 40\n050 434 09 58 www.nadia-tour.com


Мисливство – пласт культури – ЕКО-інформ\nМисливство – пласт культури\nРадикальні псевдоекологи істотно впливають на громадську думку, намагаючись видати мисливців за браконьєрів і злочинців, разом з тим непогано гріють руки на міжнародних грантах.\nУ різні віки і часи слово «мисливець» викликало у людей різні асоціації. Ще в ті часи, які в шкільних підручниках прийнято називати первіснообщинним ладом, мисливець позиціонувався як добувач і годувальник. Уже в наш час широке поширення набув такий сумний жарт, що слово вегетаріанець перекладається з неандертальського як «поганий мисливець». Але на сьогодні у нас не кам’яний вік, принаймні не в сфері високих технологій і космічних амбіцій. Що ж змінилося в суспільстві по відношенню до людини з рушницею? Та й взагалі, що це – хобі чи засіб існування?\nНі для кого не секрет, що ставлення суспільства до людей, які захоплюються полюванням, скажімо м’яко – НЕ позитивне. У світі популяризуються ідеї гуманного ставлення до тварин, зокрема, до диких і тенденція ця досить глобальна. З появою соцмереж цей рух став просто пандемічний, його підтримують різного роду благодійні фонди, переслідуючи подекуди досить неоднозначну мету. Без сумніву, зберегти дику природу для прийдешніх поколінь – найважливіше завдання, але чи мисливці винні в її зникненні, як малюють картинку «зоозахисники»? Або справа в іншому і суспільство у чомусь помиляється й недооцінює роль мисливців у збереженні та навіть збільшенні дичини?\nЗапитайте на вулиці у ста випадкових перехожих, як вони ставляться до мисливства. Переконуємо, що більша частина опитаних ставиться негативно. Чому? Що впливає на суспільну свідомість: гуманізм, засоби масової пропаганди або діяльність природозахисних організацій, яких зараз розвелося більше, ніж блох на бездомному собаці? Спробуємо розібратися у ситуації, що склалася, і вислухаємо думку не рядових випадкових людей, а тих, хто має безпосереднє ставлення до мисливського господарства.\n– У ХVШ–Х1Х ст. мисливство вважалося цілком благородною справою, – розповідає голова облорганізації УТМР на Одещині Дмитро Лоза. – Більш того, не кожен міг собі це дозволити. Це була прерогатива людей дворянського роду, поміщиків й інших, далеко не бідних людей. Та й за часів «розвиненого» соціалізму, це було цілком гідним заняттям. Нині ставлення до мисливців дещо інше. В соціумі воно змінилося і не в кращий бік. Зрушення стались за часів розвалу Радянського Союзу. Мені доводиться спілкуватися з мисливцями вельми поважного віку і вони розповідають, що після Другої світової війни полювання було у великій пошані. Хоча б тому, що був період гострого дефіциту товарів для харчування, добування дичини дуже рятувало. У той важкий час мисливець був годувальником. Добутий заєць міг врятувати від голоду цілу родину. Крім того, мисливці брали істотну участь у справі знищення хижаків, які розплодилися в період війни, вони нападали на села і вирізали худобу.\nНа жаль, у 90-ті роки змінилося все, змінилися самі люди. Полюванням стали захоплюватися дуже далекі від будь-яких моральних принципів люди і з великими грошима, які легко діставались. Полювання для них стало певною ознакою статусу. Кращі традиції полювання були загублені. А «нові» мисливці встановлювали нові правила, нову мисливську «культуру», закон для них був неписаний. Вони вважали себе «крутими», кращими, окремою кастою і поводились відповідно – їздили на дорогих авто, стріляли в кого хотіли і коли хотіли. І саме тоді в свідомості людей почала стиратися межа між мисливцями та браконьєрами.\nСитуацію зі сприйняттям мисливців нині погіршили дії теперішнього покоління так званих екологів, які насаджують негативне ставлення до мисливства.\nТим часом міжнародні гранти на охорону природи з метою заборони або обмеження полювання на певні види дичини не мають під собою ніяких наукових обґрунтувань, але зате мають чималу економічну складову і вона вимірюється мільйонами. На жаль, ці гранти на «благі екологічні справи» із Заходу і зі Сходу ведуть тільки до знищення мисливської галузі, до занепаду економіки країни в цілому. Замість того, що б іноземні мисливці привозили до нас валюту, ми будемо вивозити її з України. Обмеження полювання в Україні почалося ще двадцять років тому, з закриття весняного полювання на пернату дичину на перельоті, мова йде про гусей і качок. Через нашу територію пролітають мільйони птахів, у тому числі, мисливських видів. Завдяки ініціативі деяких, усім сьогодні відомих псевдоекологів і за підтримки депутатів, українським мисливцям було заборонено добувати цих птахів на прольоті, хоча це було дозволено Законом України «Про полювання та мисливське господарство» і залишається доступним у Білорусі і Росії, куди із задоволенням їдуть мисливці з усієї Європи. Все це дуже красиво лягає на слух людей, які не розуміються на цьому. На це впливає низька інформованість суспільства про культуру полювання у цілому і переконаність їх у тому, що у добуванні всіх цих качок, гусей, фазанів, кабанів – немає ніякої необхідності. Навпаки, заборона полювання, на їхню думку, приведе до збільшення чисельності диких тварин. Полювання сприймається не інакше, як жорстокість по відношенню до тварин. Тим часом відповідальність за охорону і відтворення цих тварин, несе на собі саме мисливське співтовариство в особі мисливських господарств, а не держава, з бюджету якої не виділяється жодної копійки на ці заходи.\nЩоб зрозуміти суть питання, наведемо приклад. В Америці й навіть в Африці до 75% вкладень в охорону дикої природи, зокрема, в заповідні резервати, лягає саме на плечі мисливців. За великим рахунком, на кошти так званих «трофейників» утримуються національні парки, заповідники, не кажучи вже про мисливські угіддя. Ми нічого не маємо проти аборигенів, які добувають собі їжу, але якби не туристи-мисливці й жорстка охорона дичини, то вони б давно з’їли всіх антилоп, биків, бегемотів, слонів і жирафів. Але робота псевдоекологів сьогодні вигідний бізнес. Вони не сплять і справу свою роблять. Причому їхні гасла і проекти стають все більш маячні, цей радикалізм як раз і викликає підтримку і схвалення суспільства. Атака «зоозахисників» через засоби масової інформації на мисливців призвела до того, що суспільство почало ототожнювати мисливців із вбивцями і кровожерливими, первісними істотами. Особливо це помітно по молодих людях, які до мисливства не мають ніякого відношення і нічого позитивного про нього не чули. Саме їм потрібно, в першу чергу, доводити, що це цивілізоване заняття, що це господарська діяльність людини, раціональна, правильна, яка розвивається в усьому світі, що це, нарешті, галузь. Їм потрібно пояснювати, що для того, щоб мати право на постріл, спочатку треба навчитися охороняти і бути господарем.\nДивно, що інша господарська галузь – тваринництво і фермерство у нас у пошані, в повазі й дотується державою, хоча там за рік забивають на бойнях сотні тисяч копитних і мільйони птахів. Відповідь дуже проста: «Мисливців замовили!» І виділяють на це гранти, а на кожен грант завжди знайдеться грантожер.\nЩе одне питання необхідної ролі мисливського господарства – регулювання чисельності хижаків. На відміну від висловлювань «екологів» про загрозу популяції хижаків в Україні, факти і цифри говорять про інше – популяція вовків і лисиць у нас дуже велика. Є регіони, де через ці чинники чисельність копитних і хутрових звірів впала до мінімуму. Більше того, ситуація набула загрози і для домашньої худоби і навіть для людини, про що свідчать постійні повідомлення у ЗМІ. Тому місцеві жителі змушені купувати зброю, що б у разі необхідності мати можливість захистити себе і своє господарство від хижаків. Особливо це стосується регіонів, де поголів’я дичини зменшилось, у тому числі, кабанів, через африканську чуму свиней, хижакам стало нічого їсти і вони рушили в бік людського житла.\nХочемо ще раз сказати, що полювання – це організований і централізований захід, який проводиться за результатами щорічного обліку дичини – таксації. Усі ліміти добування затверджуються Мінприроди та Мінагропродом.\nВасиль БУРМАС, мисливствознавець Львівського ОУЛМГ:\n– Наше суспільство мало розбирається у цій темі, все що творять браконьєри, – приписують мисливцям. А мисливці мало мають можливостей, що б себе захистити. На цю тему мало публікацій у пресі, мало інформації в інтернеті. Зате «зелені» активні, як ніколи. При тому, що самі вони для охорони природи по суті нічого не роблять, крім мітингів і пікетів. Тим часом насправді є чимало так званих мисливців, яким і добування не цікаве. Їм аби постріляти. Є мисливці за м’ясом і тільки одиниці займаються полюванням у хорошому сенсі цього слова, тому такому ставленню дивуватися не доводиться. У сусідніх європейських країнах такого, звичайно, немає. У тій же Угорщині, колишній Президент країни – мисливець, зробив все, що б підняти мисливську галузь на високий рівень. У поляків цим займаються колективи – кола. Їх представники входять до Кабінету міністрів та Парламенту. У них є професійні навчальні заклади, де вони вчать молодь мисливському господарству. У них є і свій мисливський суд, і свої мисливські нагороди, і багато іншого, пов’язаного з мисливством. У нас всі ці традиції довго і системно знищувалися, а от сусіди все це зберегли.\nДля відродження мисливської галузі в Україні та її іміджу ще є шанс та трохи часу, просто потрібно бажання мисливців і потрібні організатори, ініціатори, які поведуть людей. Наприклад, не можна не відзначити зусилля Віктора Червоного та його колег, які створили Асоціацію мисливців і користувачів, мета якої підняти імідж мисливської галузі, її статус і рівень розвитку. У них є прагнення об’єднати всіх мисливців і користувачів мисливських угідь в одну структуру. Сподіваюсь, у них все вийде. Суспільству потрібно довести, що таке полювання, як воно зародилось і розвивалось, що робиться мисливцями для дикої природи зараз. І це має бути відкрита інформація.\nМихайло ЛУЩАК, голова Івано-Франківської облорганізації УТМР:\n– Так, імідж мисливця зараз виглядає непривабливо, але причини для цього є. По-перше, у нас неправильний підхід до ведення мисливського господарства. Популяризацією цієї галузі ніхто не займається. Ми не робимо кроків назустріч суспільству та й рядовому мисливцю. Мисливськими угіддями користуються не завжди ті, хто повинен і хоче цим займатися. Де були створені мисливські клуби, громадські об’єднання там ще справи йдуть більш-менш, але в частині мисливських господарств із мисливців тільки здирають гроші, а їхнім навчанням і вихованням ніхто не займається.\nЧленський квиток у клубі купити не проблема, зброю – теж. А культуру не купиш, мають бути мисливські школи, курси, семінари, у цьому має бути зацікавленість і мисливців, і господарств. Повинна бути процедура отримання мисливського квитка, як у країнах ЄС, тобто рік-два навчання, практика, іспити… Треба ретельніше стежити за тим, до кого в руки потрапляє зброя. Справжні мисливці вкладають гроші в розвиток мисливських господарств і випускають в угіддя набагато більше дичини, ніж добувають. Не в образу деяким мисливцям, але рівень культури полювання у нас все-таки вище на західній Україні, мабуть, тому що вони частіше бувають і бачать країни, де культура і традиції збереглись.\nУкраїнці останнім часом часто їздять до країн ЄС за досвідом. І що в результаті: витрачені кошти, жодних Програм розвитку, Стратегій, Інструкцій, нових Законів. Нічого не впроваджено, якщо щось і є, то залишається тільки на папері. Я не кажу, що потрібно все копіювати на Заході, але потрібно щось змінювати, дивитись як у них і адаптувати до наших умов, нашого менталітету.\nНаталія ТОМІНА, мисливець, експерт міжнародної категорії з мисливського собаківництва (ВР УТМР):\n– Полювання – це певний пласт культури людства. Тут і давні традиції, і люди, які захоплюються полюванням. Слід сказати, що ще 30–40 років тому мисливців у нашій країні було значно більше. За деякими оцінками понад 500 тис. осіб, а нині – не більше 300 тис. По суті, полюванням захоплювалась одна людина на кожну тисячу населення.\nПотім почалися зміни як у мисливському господарстві, так і країні в цілому. В Україні було введено державне мисливське посвідчення і дозволено, крім державних і господарств УТМР та ТВМР, створювати мисливські підприємства будь-якої форми власності. Але як мені здається, це не збільшило кількість і не покращило якість мисливців. Тепер, що б стати мисливцем, не обов’язково стало вступати до Товариства мисливців, а треба тільки скласти держіспит та отримати посвідчення.\nРаніше, що б стати мисливцем, потрібно було вступити до Товариств, два роки пройти стажування з досвідченими членами мисливського колективу. Більше того, два мисливці повинні були вас рекомендувати до вступу у Товариство і нести за це відповідальність. Стати мисливцем було складніше, ніж вступити в партію. Тому і браконьєрів тоді було значно менше. А вже якщо людину ловили на цьому, то отримували всі й повною мірою як мисливець, так і люди, що його рекомендували. До того ж, що б скласти іспит у мисливському Товаристві та отримати мисливський квиток, потрібні були гарні знання з біології, законодавства, видів і способів полювання, зброї, біотехнії, правил безпеки та першої допомоги і багато іншого. Нарешті потрібно було вміти влучно стріляти. Принаймні у 70% облрад таке навчання проводилось. Займалися з мисливцями і стендовою стрільбою. Незавжди стендовики добре стріляють на полюванні. Незавжди мисливці добре стріляють на стенді, але було тренування і була практика. На жаль, майже все це зруйновано, справжніх мисливців стало значно менше.\nЩодо ефективного ведення мисливського господарства, то є колосальний міжнародний досвід, але ми, чомусь, не хочемо його використовувати, йдемо якимось дефективним, зате власним шляхом.\nЦікаву інформацію нам міг би надати міжнародний союз охорони природи, МСОП (International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, IUCN). Ця організація у вигляді експерименту дозволила трофейне полювання на рідкісних тварин. І як це не парадоксально звучить, у результаті цього чисельність поголів’я збільшилася в 12–15 разів. А там, де полювання заборонили, кількість мисливських тварин значно зменшилась.\nРегульоване грамотне полювання завжди приводить до позитивних результатів, хоча б тому, що це приносить дохід і ці кошти використовуються для збільшення поголів’я мисливської фауни. Закономірно постає питання, що можна і потрібно зробити, що б повернути мисливству його позитивний імідж і добре ім’я?\nOne Reply to “Мисливство – пласт культури”\n30.07.2019 о 10:44\nДуже цікава і розгорнута думка Дмитра Лози. Ще Наталія Томіна зацікавила отим дослідження про трофейне полювання. Я трохи покопав і знайшов де це дослідження описане. Кому цікаво переходьте сюди, там під статтею є посилання на файл pdf https://www.iucn.org/commissions/commission-environmental-economic-and-social-policy/our-work/specialist-group-sustainable-use-and-livelihoods-suli/resources-and-publications/baby-and-bathwater-trophy-hunting-conservation\nPrevious Previous post: Як боротися з нашестям?\nNext Next post: Кого підтримує держава?\nУвага! Передплата на 2020 рік!\n"Лісовий і мисливський журнал" № 5-2019\nГазета "Природа і суспільство" № 2-2020\nВеликий сосновий довгоносик – шкідник незімкнених >>>\nНароджений у воді\nНайдивовижніша пташка української фауни. Пташка, >>>\nНовітні методи прогнозування пожеж\nАктуально для безпеки лісових територій. >>>\nЧи повернеться в українське Полісся зубр?\nНайбільший парнокопитний звір Європи освоює >>>\nМисливські об’єднання Угорщини\nМисливські організації Угорщини – дотримання і >>>\nАбо «вовча» проблема українських мисливців. […]\nДе буки красують ставні\nЯк створити біологічно стійкі, високопродуктивні […]\nКультивування модрини для підвищення […]\n«Пінгвіни» у безпеці\nЩорічно через «похід» на лід гине близько 200 […]\nПроти шкідників лісу – всім світом\nСпівпраця науковців і лісівників – […]


З "Малої студентської енциклопедії"\nЛедь не щодня ми з подивом виявляємо: в нашому "клятому дореволюційному минулому" не все було таке вже й погане. І навіть навпаки.\nІ починаємо потроху, ще не дуже впевнено, але все ж таки повертатися до цього минулого. Повертатися не спиною, а обличчям. У кого воно, звичайно, є.\nЗдійснюємо, як сказали б медики, часткову реанімацію. Спочатку повернули старі військові звання й погони. Тепер узялися за школу і науку. Трохи сором'язливо, наче стидаючись чогось, відроджуємо гімназії і ліцеї. Щоправда, не зовсім упевнено. Інколи - навпомацки...\nПереживає другу молодість і вчене звання "бакалавр". Утім, чи другу? Адже цей латинський термін (bacca laureatus) має місце ще в словниках IX століття. І значить він "увінчаний плодами лавра" (звідси й загальновідоме "лауреат").\nТак, саме плодами. Бо, погодьтеся, плоди більш принадні і поживні, аніж листя. Коли, звичайно, йдеться про людину, а не про козу.\nУтім, спочатку в Іспанії та Південній Франції бакалавром називали молодого дворянина - власника маєтку. Там середньовічний шляхтич, певна річ, збирав у своїх садочках плоди - дари природи.\nЗначення ж ученого звання слово "бакалавр" набуло лише в середині XVII століття. У Росії та Україні бакалаврами спочатку називали викладачів духовних семінарій. На початку XIX століття цей термін перейшов і до університетів.\nУ нинішній Україні бакалаврами вважатимуться випускники спеціальних навчальних закладів, які успішно складуть державні іспити і захистять дипломну роботу. Бажано свою.\nЗвичайно, це не так уже й легко. Але, як казали стародавні римляни, коріння науки гірке, зате плоди солодкі. Повною мірою це стосується слова "бакалавр". Слова, яке ми витягнули буквально з глибини століть.\nАле не заспокоюйтесь, новоспечені бакалаври. Бо це зовсім не фініш. Це лише старт на вашій професійній дистанції. Бо, якщо уважно подивитися на ті плоди, виявиться, що то лише квіточки. А справжні ягідки, як мовиться, ще попереду.\nПерефразовуючи відоме прислів'я, можна сказати: "Поганий той бакалавр, котрий не мріє стати магістром!"\nПоходить це слово від латинського magister (учитель, керівник, наставник). Звідси пішло італійське "маестро" і, можливо, наше "майстер".\nУ Стародавньому Римі цим терміном позначалося понад п'ятдесят найрізноманітніших посад. Приміром, magister navis (капітан корабля), m. gladiatorum (наставник, тренер гладіаторів), m. morum (ревнитель моралі), m. elegantiarum (учитель гарних манер) і т. ін. Звання m. populi (вчитель народу) відповідало поняттю "диктатор". То єдиний випадок відверто негативного значення слова "магістр". Негативного, зрозуміло, з точки зору народу, а не диктатора.\nУ середні віки звання магістра мав глава духовно-рицарського ордену. У ті ж середні віки магістрами називали вчителів "семи вільних мистецтв" (septem artes liberales) - самовідданих і гармонійних попередників університетських професорів.\nЗ часом словом "магістр" позначали вчений ступінь на філософських факультетах університетів Західної Європи. На початку XIX ст. його замінює вчений ступінь "доктор філософії". Але з роками це звання стало не таким вагомим: у деяких зарубіжних країнах "доктор філософії" має право написати перед своїм прізвищем чи не будь-який спеціаліст, який захистив дисертацію (навіть з медицини чи кібернетики).\nОтже, в університетах Європи і США магістр - наступний учений ступінь після бакалавра. Присуждується він після успішного складання спеціальних іспитів і захисту магістерської дисертації. А в нас званню магістра досі відповідає учений ступінь кандидата наук. До речі, переважна більшість кандидатів твердять: найважче, найскладніше не сам науковий пошук, не іспити, не написання дисертації, а оформлення супроводжувальної документації до неї для ВАК (Всеукраїнської атестаційної комісії).\nДуже хочеться вірити, що наші майбутні магістри позбудуться тих додаткових і (будемо відверті) нікому не потрібних навантажень і перевантажень. Аби всі свої здібності, сили й знання могли присвятити улюбленій науці, а не остогидло-безплідним канцелярським паперам. Бо слово "магістр" звучить гордо! Незалежно від галузі знання. І звучить уже понад дві тисячі років.


Sapphire показала нові фотографії материнської плати Pure Platinum Z77 з чіпсетом Intel Z77 і сокетом LGA1155. Це не перша материнська плата від Sapphire на чіпсеті Z77, компанія показувала ще на виставці CES в цьому році іншу модель – Pure Black Z77.\nЯкщо вірити джерелу, який надав фотографії новинки, плата має завершений дизайн. Pure Black Z77 пропонує підтримку 3-way multi-GPU. На платі є чотири роз’єми PCI-Express x16. Всі вони стандарту PCI Express-Gen 3.0. Верхній слот працює в режимах x16 і x8 (або в режимі x8, якщо зайняті інші два слота), середній у режимі x8 і x4 (x4, якщо зайнятий нижній синій слот), а найнижчий у режимі x4.\nКрім роз’ємів Gen 3.0 на платі є один (він чорний) PCI-Express 2.0 x4 (за нього відповідає чіпсет) і два PCI-Express 2.0 x1. Сокет LGA1155 бере живлення від 12-фазної PWM. Плата має два роз’єми SATA 6 Гб/s і чотири SATA 3 Gb/s. На жаль порти eSATA відсутні зовсім. Новинка не використовує сторонніх контролерів USB 3.0, новий чіпсет має рідну підтримку і відповідає за два на передній і два на задній панелях.\nСеред іншого, варто відзначити підтримку 8-канального звуку, два гігабітних мережних адаптери, підтримку Bluetooth, а також відеораз’еми DVI, D-Sub, HDMI і DisplayPort.\nОчікується, що дана плата надійде в продаж з першою хвилею материнок з чіпсетом Z77.\nОгляди гаджетів та цікаві новини - Цікаві новини - Материнська плата Sapphire Pure Platinum Z77 знайшла фінальну форму\nInno3D показала графічну карту GeForce GTX 680 TwinFan\n← Sony Cyber-shot DSC-WX150 доступна для попереднього замовлення\nНа сайті FCC був знайдений черговий смартфон на Windows Phone →


5 Stars - англійський табір з носіями мови в Болгарії Дитячий табір - придбати путівку. Ціни, відгуки, програма | childcamp.com.ua\nДитячий табір 5 Stars - англійський табір з носіями мови в Болгарії\nДитячий табiр 5 Stars - англійський табір з носіями мови в Болгарії\nЦілодобовий Літні канікули 8 - 16 років 11 днів 650 eur Відпочинок на морі Бізнес/тренінг/освітній Чорне море Англійська мова Носій мови Басейн Автобусний трансфер\nБолгарія, Албена, табір "5 Stars"\nОпис Дитячий табір 5 Stars - англійський табір з носіями мови в Болгарії\n5 STARS CAMP – Дитячий табір c вивченням англійської мови в Болгарії запрошує дітей провести незабутні літні канікули 2022 Албені, одному з кращих курортів Болгарії. Море, сонце, ласкавий пісок, сосновий аромат і легкий бриз, що підіймається в ранковому тумані дають приголомшливий оздоровчий ефект і заряд позитивної енергії на довгий час.\nКанікули в дитячому таборі «5 Stars» дозволять дітям не тільки оздоровитися, а й весело, а, головне, з користю провести час.\nпротягом усього дня веселе і невимушене спілкування з викладачами з США та інших англомовних країн;\nінтерактивна освітньо-розважальна програма англійського табору, яка ефективно сприяє подоланню мовного бар'єра;\nігри, квести, спортивні змагання, театральні постановки, конкурси, захоплюючі майстер-класи;\nкупання в Чорному морі та басейні, цікаві екскурсії;\nекологічно чисте місце, красива природа, морське цілюще повітря;\nАдреса: Болгарія, Албена, табір "5 Stars"\nАлбена – найвідоміший сучасний курорт Болгарії на Чорноморському узбережжі, одне з кращих місць для дитячого відпочинку. Тепле спокійне море, піщані пляжі з широкою береговою лінією, розвинена інфраструктура, п'янке повітря, насичене киснем і мінеральними солями - все це щороку приваблює сюди мільйони туристів.\nКурортний комплекс існує вже 50 років, і вважається одним з кращих курортів Болгарії, а також Албена отримала нагороду «Блакитний прапор» за екологічну чистоту.\nАлбена – чудове місце для дитячого відпочинку. Поєднання синього моря і пишної рослинності лісу, роблять курорт оздоровчим для дітей. Піщаний пляж з дрібним прибережним дном, зручним для малюків – тут можна навчити дитину плавати. Також на території комплексу безліч дитячих майданчиків, луна-парки, аквапарки, басейни, є прокат дитячого транспорту; дитяча залізниця, картинг, боулінг і багато іншого. Щороку в Албені проводяться різні фестивалі, конкурси, концерти та ін. Культурні заходи.\nТериторія готельного комплексу, де розташований Дитячий англомовний табір 5 Stars компактна, зелена і дуже затишна. Тут є все для активного відпочинку дітей.\nдва 3-поверхові корпуси;\nвідкритий, прекрасно обладнаний басейн з водними гірками, з шезлонгами, лежаками і парасольками;\nдоглянуті клумби, парк;\nРозміщення дітей здійснюється за віковим та статевим принципом. Діти розміщуються по 3 людини в стильних європейських номерах.\nпідлога – керамічна плитка;\nприбирання номера – щодня;\nзміна білизни – 2 рази на тиждень;\nзміна рушників – щодня.\nВид на море і парк.\nАнглійська мова в дитячому таборі "5 Stars"\nПроцес вивчення мови в англійському таборі для дітей заснований на комунікативному методі. Діти занурюються в мовне середовище, спілкуються англійською мовою з однолітками, обговорюють цікаві для них теми, діляться своїми думками, ідеями та враженнями в більш вільній та невимушеній атмосфері.\nЗаняття проходять в групах по 8-10 людей по 2 години на день. Заняття ведуть іноземні викладачі – носії англійської мови, спілкування з якими не тільки корисно, а й дуже захоплююче! Викладачі розкажуть про свою країну, культуру, традиції, захоплення, кумедні ситуації, і найголовніше, що все це англійською мовою. На заняттях діти грають в комунікативні ігри, співають англійські пісні, малюють, виконують творчі завдання.\nУ дитячому таборі "5 Stars" діти відпочивають, грають і розвиваються в міні групах-загонах, сформованих за віком дітей (10 осіб). За кожним загоном закріплений 1 вожатий, який постійно несе відповідальність за життя і здоров'я дітей. Купання дітей в море і в басейні готелю відбувається організовано, під пильною увагою і керівництвом досвідчених вожатих і інструкторів з плавання.\nДіти забезпечуються якісним, збалансованим 4-разовим ресторанним харчуванням (шведська лінія).\nВартість путівки – 650 євро.\n3-місне проживання в номерах зі всіма зручностями;\n4-разове харчування по шведській лінії (сніданок, обід, полуденок, вечеря);\nангломовна розвиваюча програма з подолання мовного бар'єру;\nкупання в морі, басейні,\nПроїзд автобус Київ – табір – Київ.\nЕкскурсії та розваги: відвідування Варни, катання на водних атракціонах, катання на конях, луна-парки, аквапарк, дитяча залізниця, картинг, боулінг.\nАвтобусний проїзд: Київ – Дитячий табір «5 Stars» в Болгарії – Київ, оплачується окремо (ціна уточнюється).\nЯка ціна путівки в дитячий табір 5 Stars - англійський табір з носіями мови в Болгарії?\nЦіна путівки складає 650 eur. Деталi\nЯка тривалість зміни в дитячому таборі 5 Stars - англійський табір з носіями мови в Болгарії?\nЗі скількох років і до якого віку приймає дітей табір 5 Stars - англійський табір з носіями мови в Болгарії?\nЗамовити путівку в "Дитячий табір 5 Stars - англійський табір з носіями мови в Болгарії"\nСторінка сформована 09:00:55\n`); $("#modal-price-block-camp-label").text('Зміни і ціни' + " \_"" + campName + "\_""); var linkDetailsCamp = $("#modal-price-block-link-details-camp"); if (linkDetailsCamp.length > 0) linkDetailsCamp.attr("href", '/ua/camp/details/detskiy-lager-five-stars-bolgaria/' + webAliasOrId); var route = '/ua/camp/PartDetailsPriceBlockCamp?webAliasOrId=' + webAliasOrId; holder.load(route, loadPopoverScript); }


В Україні подорожчали цигарки і подешевшали ліки - ZAXID.NET\nЕкономіка — АК, 13:22, 1 січня 2017 0 0\nІз 1 січня починають діяти нові норми законів, які торкнуться цінової політики на низку товарів. Згідно з поправками до Податкового кодексу, суттєво зростають акцизи на алкоголь і тютюнові вироби.\nТаким чином, цигарки подорожчають уже 1 січня. Акцизи на тютюнові вироби збільшують одразу на 40%. За прогнозами експертів, це може підвищити ціну на пачку цигарок у середньому на 4-5 гривень.\nАкцизний податок на алкогольні напої підвищується на 20%, на слабоалкогольні напої, пиво, сидр, перрі, кріплені та ігристі вина - на 12%, на коньяк - на 17%. Але діяти підвищення щодо підакцизного алкоголю почне з 1 березня, зазначає Укрінформ.\nЦим самим законом із 1 січня скасовується 2% збір на державне пенсійне страхування при купівлі готівкової валюти. На думку експертів, цей збір сприяв виведенню «в тінь» частини ринку валюти, коли деякі обмінники продавали валюту без чеків за меншою ціною.\nТакож із початку 2017 року в Україні мають здешевшати ліки, на які уряд запровадив регулювання цінової надбавки.


Календарі - Бест Друк\nМи виготовляємо кишенькові, настінні та настільні календарі.\nЩодо кишенькових календарів, то виготовляємо їх на крейдованому папері. Для оздоблення використовуємо ламінацію, тиснення, конгрев, скруглення кутів. Для виготовлення календариків проопонуємо два види друку: цифровий або ж офсетний. Це залежить від тиражу. Робимо тиражі від 100 шт, проте вигідно замовляти від 1000 шт.\nНастінні календарі є квартальні, перекидні та неперекидні.\nМатеріалами для основ квартальних календарів зазвичай є картон, палітурний картон або ж крейдований папір. Для додаткової міцності використовуємо ламінацію, яка може бути різної товщини. Календарна сітка є стандартна ( чорно-червоні кольори) або ж може бути індивідуальна (кольори за вашими побажаннями).Для квартальних календарів кількість рекламних полів та кількість пружин від 1 до 3. Для зручності і додаткового оздоблення пропонуємо віконечко для дати. Для того, щоб уникнути розривів та пошкоджень біля “кріплення” використовуємо люверс або рігель. Друкуємо тиражі від 5 шт, проте вигідно замовляти від 100 штук.\nНастінні перекидні можуть бути різного формату, від А2 до А4. Щодо матеріалів, то використовуємо картон або крейдований папір. Ламінація, конрев, вибірковий лак, тиснення та висічка чудово доповнять дизайн календаря. Аркуші кріпляться між собою на пружину. Виготовляємо від 5 шт, але вигідно замовляти від 100 штук. Настільні є перекидні, неперекидні (гірка) та плакати.\nМатеріалом для неперекидних календарів є крейдований папір, картон чи палітурний картон.\nТовщина паперу може бути різною, зазвичай використовуються більш “товстіші” матеріали для міцності. Щоб надати календарю більш естетичного вигляду та міцності, пропонуємо нанесення ламінації. Найчастіше виготовляємо розміром 20*10 в складеному вигляді.\nНастільні перекидні друкуємо на крейдованому папері, картоні або ж палітурному картоні. Зазвичай виготовляємо на пружину, яка кріпиться до основи. Розміри 20*10 стандартні, проте можуть бути індивідуальні.\nНастільні календарі можна оздобити блоками для записів та стікерами, які можуть бути різних форм та розмірів.\nВиготовляємо від 10 шт , проте вигідно замовляти від 100 штук.\nКалендарі є чудовим елементом індивідуального стилю та подарункової айдентики.\nЦікаві дизайни та нотки натхнення можна знайти у статті нашого блогу Календарі: Як змусити час працювати на вас? Замовлення на календарі вже стартували, , телефонуйте, щоб замовити свій 0684556605.\nЯкі бувають види календарів і в чому різниця?


Назва Хрещення Русі\nДоки Ольга була жива та міцно тримала кермо державного правління\nАще кто хотяше волею крестится, не браняху, но ругахуся тому», читаємо у “Повісті временних літ”.\nПравління Аскольда (він загинув у 882 році) є дійсно яскравою сторінкою в історії Київської русі, коли молода держава вийшла на світову арену, виборовши загальне визнання та затвердивши себе як невід’ємну частину середньовічного світу. Титул кагана, прийнятий Аскольдом, дорівнювався до імператорського (царського) та переконливо свідчив про політичні претензії київського правителя. Головною та найбільш визначною зовнішньополітичною акцією були походи проти Візантії та угоди, складені з нею. Найбільшим досягненням Аскольда було дипломатичне визнання Русі як великої держави та достойного контрагента Візантії. Серед реальних результатів походів Аскольда на Візантію та складених з імперією угод одним з найважливіших да далекосяжних, без сумніву, було введення на Русі християнства. Цей акт, підготований упродовж багатьох сторіч історії проникнення нової віри у середовище східнослов’янского суспільства, мав значний вплив на історичний розвиток наших предків. Процес християнизиції Київської Русі (як і будь- якої іншої держави) був складним та довготривалим. Не відразу нова релігія була сприйнята народом та перемогла старе, відживше “поганство”.\nЦікавим епізодом в ранній історії давньоруського християнства є спроба Ольги зав’язати відносини з заходом, зокрема з Західною церквою, очолюваною Римом. Ця подія має точну дату. У 959 р.\nДоки Ольга була жива та міцно тримала кермо державного правління, Святослав стримував свої антихристиянські емоції та виявляв до нової віри лояльність. Відмовившись хреститися сам, він не міг заборонити це іншим.\n“Аще кто хотяше волею крестится, не браняху, но ругахуся тому», читаємо у “Повісті временних літ”. Цитована літописна фраза народила традицію зображувати Святослава людиною, байдужою у справах релігії, при якій на Русі жилося вільно і християнам, і язичникам. До 969 р., мабуть, так і було, але після смерті Ольги Святослав дав вихід ненависті. Почався другий протихристиянський терор, який тривав неповних три роки (969 972 рр.). Одним з конкретних проявів репресій Святослава, є знищення церков.\nЦього року святкуємо ювілей 1025 років від Хрещення Русі-України в Києві. Перуна, який символізував поганство, вкинули в Дніпро....\nПлан заходів з підготовки та відзначення в Донецькій області 1020-річчя хрещення Київської Русі\nЗапровадити на офіційному веб-сайті облдержадміністрації рубрику „До 1020-річчя хрещення Київської Русі”\n"Хрещення Русі-України за князя Аскольда" 1-й чол голос: «Хрещення Русі-України за князя Аскольда»\nАскольда. Варто зазначити, що сучасні історики схильні спростовувати теорію норманського походження Аскольда і Діра і багато з них...\nРуське Православне Коло Волхв Світовит Пашник Князь Володимир і хрещення Русі\nРозпорядження голови районної державної адміністрації 18. 02. 2013 №67 Про відзначення в районі 1025-річчя хрещення Київської Русі\n«Питання організації та проведення заходів з відзначення в Україні 1025-річчя хрещення Київської Русі», керуючись статтею 6, пунктом...


У тернопільських школах знову викладатимуть факультатив «Основи християнської етики» - Vision Тернопіль\nУ тернопільських школах знову викладатимуть факультатив «Основи християнської етики»\nДепутати Тернoпільськoї міськради прoгoлoсували за впрoвадження прoграми «Oснoви християнськoї етики» в місцевих шкoлах.\nЗа йoгo слoвами, прoграму викладатимуть з 1 пo 9 клас як факультатив, тoбтo за бажанням учнів. Грoші на це виділятимуть з бюджету грoмади. Прo це рoзпoвів міський гoлoва Тернoпoля Сергій Надал, пише «Суспільне».\nТернoпільська шкoла-ліцей №6 є oдним із навчальних закладів, де діє факультатив «Oснoви християнськoї етики». Директoр шкoли Oлександр Oстапчук каже, раніше заняття прoвoдили лише в пoчаткoвих класах. Цьoгoріч їх вперше впрoвадили для учнів 5 – 9 класів.\n«Відпoвіднo дo заяви батьків ми запoвнюємo клас, щoб була кількість учнів, яка неoбхідна нoрмативам, це не менше 8 oсіб. Назбирується і дo 15 дітей. У старших класах трішки менше, але цьoгoріч йде рoзмoва і є пoтреба в тoму, щoб більше спілкуватися на такі загальнoлюдські теми. Думаємo, щo дo 9 класу ми змoжемo набрати дітей, щoб заняття відбувалися», – каже Oстапчук.\nВалентин Феленчак навчається у 8 класі. Він рoзпoвів, щo хoдитиме на факультатив:\n«Я хoджу прислугoвувати дo церкви. Мене це дуже сильнo зацікавилo».\nOльга Пупкo має двoх oнучoк. Жінка каже, щo oдна із них навчається у 2 класі й відвідує факультатив «Oснoви християнськoї етики».\n«Це дуже дoбре, щo дитина набирається багатo знань, дитина рoзвивається, ми дуже задoвoлені. Як на мене, oбoв’язкoвo пoтрібнo, щoб дитина хoдила дo церкви, мoлилася, щoб вoни знали, щo пoтрібнo хoдити в церкву».\nУ 6 шкoлі навчаються трoє дітей Микoли Мамчура. Чoлoвік рoзпoвів, щo не записуватиме дітей на факультатив:\n«Мoї діти туди не підуть. Я сам з дітьми займаюсь, я придбав Біблію для дітей, ми її читаємo, кoментуємo, є дуже багатo питань і їм цікавo. Але я не хoчу їм нав’язувати свoї пoняття. Думаю, щo вoни самі мають oбрати».\nФакультатив «Oснoви християнськoї етики» в 6 шкoлі прoвoдить Анна Мелимука-Бенькo. Жінка каже, християнську етику викладає пoнад 18 рoків. Вoна рoзпoвіла, щo вивчають під час занять:\n«За oснoву йде Біблія, ми рoзглядаємo біблійні істoрії, беремo біблійних герoїв. Діти мають приклад і ми ці істoрії інтерпретуємo в сучасний стиль життя. Oснoвне завдання цьoгo курсу – це фoрмування мoральних ціннoстей, духoвнo-етичних ціннoстей. Ця прoграма не несе за сoбoю мету нав’язування, нав’язування свoєї думки. Oснoвне, щo ми пoдаємo – це рoзпізнати, щo таке дoбрo, а щo таке злo, а дитина вже сама має вибрати».\nНачальниця міськoгo відділу oсвіти Oльга Пoхиляк рoзпoвіла, скільки шкіл прoвoдитимуть факультатив «Oснoви християнськoї етики» наразі невідoмo:\n«Це будуть шкoли, педради, ради шкoли вирішуватимуть і дoвoдитимуть нас дo відoма. Зараз ми ще не знаємo, бo тільки сьoгoдні прийняли цю прoграму. Oкремих пoсібників, підручників даватись не будуть, в прoграмі є теми, пo яких кoжен вчитель має напрацювання, має дoсвід і буде викладати. Підручників дітям не пoтрібнo, бo це факультатив».\nЗа впрoвадження прoграми «Oснoви християнськoї етики» на сесії прoгoлoсували усі 32 присутніх депутатів. Прo це рoзпoвів міський гoлoва Тернoпoля Сергій Надал. За йoгo слoвами, грoші на фінансування факультативу виділятимуть з бюджету грoмади.\n«Якихoсь дoдаткoвих видатків для бюджету це не буде нести. Тепер вже чіткo рoзуміємo, щo держава відмoвилась від цьoгo на рівні країни. Власне, ми знаємo, щo в Тернoпoлі є запит на прoведення такoї прoграми, Тернoпіль завжди був містoм великoдухoвним і ми хoчемo це підтримувати. Будемo фінансувати за кoшти місцевoгo бюджету витрати на прoведення таких урoків. Але я ще раз нагoлoшую, щo урoки стoсуються учнів 1-9 класів. Урoки є виключнo дoбрoвільні. Якщo батьки не мають бажання, відпoвіднo, діти цим займатись не будуть», – каже Надал.\nНагадаємo, у травні 2016 рoку тернoпoлянка Тетяна Семусь зареєструвала електрoнну петицію дo міськoї ради прo відoкремлення oсвіти від релігії. Тoді петиція набрала 308 гoлoсів із 250 неoбхідних, в червні тoгo ж рoку на сесії міськoї ради петицію рoзглянули, але не прoгoлoсували.


Трагедія яка сколихнула всю країну… Звіряче вбивство школярки: вчителі розповіли про матір | Український Простір Прикарпаття\nДодано 14.12.2017, 14:04 в розділі Кримінал, Україна 6 000\n“Дитина позитивна, для якої дев’ятка – це була найнижча оцінка. Неконфліктна, доброзичлива, розумна. У школі проблем не було … Катя хотіла вчитися, їй це подобалося. Загалом, дитина, з якою вчителям хочеться працювати”, – каже директор Олександр Саржевський, називаючи дівчинку “гордістю школи”.\n“Мама в цьому навчальному році двічі була на батьківських зборах, цікавилася життям своєї дитини, – відповів директор. – Хороша сім’я, тато, молодша сестричка”.\n“Так, Катю дійсно знайшли мертвою. Вона була дуже хорошою дівчинкою. Завтра похорон. Більше питань ніяких не задавайте”, – сказав чоловік.\nЧитайте також: “25-річна дівчина «працювала» з двома клієнтами”: На Рівненщині поліцейські викрили сутенера та його підлеглих\nТеги: вбивство, подробиці вбивства, школярка\nНа Франківщині голову сільради затримали на хабарі. ФОТО\n39 У Житомирській області “швидка” потрапила у смертельну ДТП\n66 “Труна була відкрита, після похорону були поминки”: на Херсонщині все місто може заразитися коронавірусом\n102 “Говорили пити чай.” Українець приголомшив жахливими деталями смерті батька. Сльози на очах\n195 “Ми можемо порішати, дівчинку “зверху”: Притула жорстко розніс соратника Зеленського (відео)\n294 “Той, хто вмів змінювати життя на краще…”: Вакарчука не стало\nІнформаційний портал "Український Простір Прикарпаття" © 2020 Загальний рейтинг 8 з 10. Всього 62108 переглядів


Сергій Костинський: Працювати для інформаційної деокупації окупованих територій\n03 Листопад 2015, 15:30\nУ березні кримський політолог Сергій Костинський був призначений радником міністра інформаційної політики і відповідав за кримський напрямок. А за півроку він обійняв вакансію члена Національної ради з телебачення і радіомовлення за квотою президента України. Про результати його діяльності у міністерстві і про плани, пов'язані з роботою в Нацраді, Сергій Костинський розповів Крим.Реалії.\n– Сергію, Ваше призначення членом Національної ради з питань телебачення і радіомовлення можна сприймати як визнання результатів роботи на попередньому місці – як радника Міністра інформаційної політики. Перш ніж поговорити про нові завдання, назвіть свій головний успіх в Мінінформполітики. І головну невдачу, якщо така була.\nПерший стратегічний напрямок: розвиток мовлення на Крим і підтримка всіх ЗМІ, орієнтованих на кримську аудиторію\n– Коли колеги-журналісти делегували мене в міністерство, на руках у мене вже була стратегія роботи. Перший стратегічний напрямок: розвиток мовлення на Крим і підтримка всіх ЗМІ, орієнтованих на кримську аудиторію. Тут, вважаю, серйозним досягненням стало створення Радіо Крим.Реалії. Міністерство інформполітики, ініціюючи в березні створення низки таких радіопрограм на Першому каналі Українського радіо (частота 549 кГц), як «Ветан Седасы», «Берабер з Османом Пашаєвим», «Голос Криму», і трансляцію радіопрограм «Окупація» і «Крим.Реалії», також звернулось до Української редакції Радіо Свобода з пропозицією створити повноцінний радійний проект для кримчан. Щоб він вийшов в ефірі на середніх хвилях, ми провели серію переговорів з Держкомтелерадіо та Національною радіокомпанією України. У вересні цей проект, нарешті, стартував у ефірі Першого каналу Українського радіо.\nСьогодні Радіо Крим.Реалії – це новинні й авторські програми Олександра Янковського, Павла Казаріна, Катерини Некречі й Павла Новікова. Україномовну програму «Голос Криму», яку створює команда однойменного кримського інформаційного агентства, після невеликої паузи також вдалось повернути в ефір Українського радіо. Продовжує виходити програма кримськотатарською мовою «Ветан Седасы». Найближчим часом у неї з'явиться новий ведучий, який кардинально змінить її формат.\nАле програми – програмами, а стратегічна мета полягає в тому, щоб Радіо Крим.Реалії перетворилось на повноцінну радіостанцію з цілодобовим мовленням. У будь-якому разі, я як кримчанин дуже цього хотів би. Також, і в цьому солідарний з новим радником міністра інформаційної політики Еміне Джеппар, з Херсонської області мають мовити для кримчан більше ефірних радіостанцій. І цю мету цілком можливо реалізувати завдяки радіостанціям «Мейдан» і «Куреш», які сьогодні представлені в інтернеті, «Громадському радiо», в ефірі якого виходить програма «Громадське Крим», та іншим.\n– Мінінформполітики займалось організацією інформаційної кампанії «Крим – це Україна». Що в цьому напрямку було успішним, по-Вашому?\nДругим стратегічним напрямком роботи для мене стала мобілізація громадської думки щодо деокупації Криму та підтримки кримськотатарського народу\n– Другим стратегічним напрямком роботи для мене стала мобілізація громадської думки щодо деокупації Криму та підтримки кримськотатарського народу. Одним із проектів стала регулярна організація заходів для преси, присвячених кримській темі. За шість місяців вдалось провести понад двадцять прес-конференцій та брифінгів за участі кримських правозахисників, активістів, а також чиновників, яких висвітлювали українські медіа.\nНа першому етапі партнером цього проекту став Український кризовий медіа-центр, потім – державне агентство «Укрінформ». Ідея цього проекту була досить проста: якщо ЗМІ не пишуть про Крим, отже, потрібно створювати інформаційні приводи. Іншим проектом стало проведення комунікаційних кампаній з розміщенням соціальної реклами на телеканалах, радіо, зовнішніх носіях.\nЗа кордоном росіяни досі зустрічають наші борди «Крим – це Україна», про що потім із подивом пишуть у соціальних мережах\nПершою комунікаційною кампанією стала «Крим – це Україна», яку міністерство масштабно реалізувало в країні і за кордоном. Уявіть, незважаючи на те, що закордонна кампанія завершилась, росіяни досі зустрічають наші борди «Крим – це Україна», локалізовані для кожної з країн, про що потім із подивом пишуть у соціальних мережах.\nТакож ми провели такі програми, як «18 травня ми всі – Кримські татари» і «Два прапори – Єдина країна» – до дня кримськотатарського прапора.\nЗараз, уже без мене, завершується підготовка спільної кампанії з Українською миротворчої школою «Я – Громадянин України» і спільної кампанії з кримськими журналістами «Слухай (Дивуйся / Читай) Кримське». Думаю, їх свого часу представить Еміне Джеппар. Також на етапі розробки перебуває спільна робота з Проектом ПРООН «Швидке реагування на соціальні та економічні проблеми внутрішньо переміщених осіб в Україні», присвяченим інформаційній політиці щодо переселенців. Їм безпосередньо займається радник міністра Іветта Делікатна.\nРазом із кримськими експертами ми намагаємось розвіяти міфи і стереотипи про історію, економіку, корінний народ, анексію півострова, якими часто оперують як російські, так і вітчизняні медіа\nЩе один проект, який найближчим часом буде завершено – це створення брошури для українських журналістів, присвячений міфам про Крим. Разом із кримськими експертами ми намагаємось розвіяти міфи і стереотипи про історію, економіку, корінний народ, анексію півострова, якими часто оперують як російські, так і вітчизняні медіа. Це наша громадська ініціатива, яку ми реалізуємо своїми силами. Системне інформування міжнародної громадськості про ситуацію в Криму сьогодні стає можливим завдяки запуску Мультимедійної платформи іномовлення України, до якої входять, зокрема, інформаційне агентство «Укрінформ» і телеканал «UA | TV». Ще на етапі підготовки цього проекту планувалося, що в його ефірі транслюватимуться програми, створювані кримчанами. Думаю, це відбудеться вже найближчим часом. Оскільки платформа орієнтована, насамперед, на україно- та російськомовну аудиторії, програми про ситуацію в Криму побачать і почують мільйони людей за кордоном.\nПаралельно триває процес щодо створення державної телерадіокомпанії «Крим», яка стане плечем для незалежних кримських медіа-організацій, тих, які вже створюють контент про Крим і для Криму, але поки що не мають можливостей мовити через супутник.\nВ цілому, не можу сказати, що щось провалилося або не вийшло. Просто не на все вистачило часу. Мова-то всього про шість місяців роботи. Але я впевнений, що кожна з цих справ підтримає і продовжить новий радник Еміне Джеппар.\nНова робота дозволить приділяти увагу кримським проблемам?\n– У міністерстві я працював, фактично, як волонтер, в одній тематичній ніші, присвяченій Криму. Зараз ареал завдань, функціонал, можливості і рівень відповідальності дуже сильно зросли. Але напрям роботи при цьому не змінився. Це, як і раніше, питання інформаційного суверенітету України, забезпечення інформаційної деокупації українських територій. Звісно, радився зі своїми колегами-журналістами, бо вони делегували мене, все-таки, в Міністерство інформаційної політики. Але, на їхню думку, якщо президент побачив, що я можу бути корисний як менеджер в Нацраді, чому ні? До того ж у міністерстві відкривається ліфт для нової людини з числа вимушених переселенців із досвідом і своїм баченням, а також із гіпермотівацією служити своїй країні, властивої всім кримчанам. Я якраз обома руками підтримую регулярну ротацію і, в цілому, зміни.\n– Робота в Нацраді, на відміну від міністерства, більш приземлена, чи не так?\nНаціональна рада – це, звісно, дещо інша історія. Тут ти вже не стільки «деміург», скільки менеджер, керуючий складними системами\n– Національна рада – це, звісно, дещо інша історія. Робота тут кардинально відрізняється від того, чим займався в Міністерстві інформаційної політики. Тут ти вже не стільки «деміург», скільки менеджер, керівник складними системами. Так, величезний пласт роботи – це виконання контрольних функцій. У сфері моєї відповідальності якраз перебуває управління контролю та аналізу, яке здійснює моніторинг і проводить перевірки на телеканалах і радіостанціях. Це складна, але водночас дуже цікава робота, яка, не приховую, приводить мене в захват. Перш за все, тому, що дозволяє безпосередньо боротися з впливом країни-агресора на вітчизняний медіа-простір. Воночас із з цим представляю Національну раду в комісії з питань стабільного функціонування системи національного телебачення і радіомовлення, яка була створена при Міністерстві інформаційної політики. Робота в комісії пов'язана із забезпеченням мовлення на деокуповані та на окуповані території. Тобто, тепер займаюсь не лише питаннями Криму, але також Луганської та Донецької областей.\n– Апарат відомств, з одного боку, здійснює необхідну наступність у роботі органів державної влади, а з іншого боку, несе в собі пороки колишньої системи. Як складаються стосунки з апаратом?\n– Думаю, справа не стільки в апараті, скільки в якості менеджменту. Ті практики, які зараз спостерігаю в Національній раді, змушують пишатись місцем роботи. Вважаю, що це справжній європейський регулятор, єдиним істотним недоліком якого є дефіцит бюджету. Але дефіцит коштів – системна проблема в нашій державі. Головне, що це не заважає йому ефективно працювати.\nВелика перевага Національної ради в тому, що в апараті працює безліч молодих людей, які мотивовані служити своїй країні. І, як мені здається, з усіма ними складаються непогані відносини. Вважаю, що дуже важливо розуміти, що ти просто найманий менеджер, який рано чи пізно залишить свою посаду. А кожен твій співробітник – майбутній керівник, у якого має бути мотивація і простір для професійного зростання. У зв'язку з цим віддаю перевагу побудові горизонтальної взаємодії зі співробітниками та реалізації тих принципів, яких дотримувався, займаючись свого часу бізнесом.\n– Зараз Нацрада бере участь у створенні суспільного мовлення. Ви особисто в цьому задіяні?\n– Ми з колегою, Уляною Фещук, є співголовами лічильної комісії на конференціях, на яких відбувається обрання членів Наглядової ради суспільного мовника. Наше завдання полягає в тому, щоб забезпечити дотримання всіх формальних процедур і створити всі умови для прозорого підбиття підсумків рейтингового голосування. Особливо приємно працювати в компанії Зураба Аласанії та його команди. Дуже поважаю цих людей. Передусім за мрію. Бо ще зовсім нещодавно про суспільне мовлення ми могли тільки мріяти. По-друге, за те, що виявились здатними мрію втілити в життя. Кожен із них міг давно сказати: не хочу, не можу, не виходить, набридло, йду. Але вони продовжують боротись, продовжують демонструвати сильний характер у боротьбі з системою. Це гідно поваги.\nЗізнаюсь, у своїй роботі я є абсолютним державником, орієнтованим на підтримку суспільного мовлення і платформи іномовлення. Коли своїми очима бачиш, як громадянське суспільство Криму захищає свій регіон, а держава демонструє слабкість і апатію, мимоволі перетворюєшся на прихильника сильної держави. Але знову ж, держави, чинного на партітетной основі з суспільством.\n– Те, що відродження державної телекомпанії «Крим» співпало за часом зі створенням суспільного мовлення – це на користь майбутньої телекомпанії? Чи, навпаки, створює додаткові перешкоди?\n– Треба визначитися з форматом. ДТРК «Крим» буде або частиною суспільного мовлення, або частиною державного іномовлення. Тобто, це буде окремий державний телеканал, який вестиме мовлення на окуповану територію. Думаю, вироблення стратегії займе час, оскільки і платформа іномовлення, і суспільне мовлення тільки-тільки вибудовуються. Але в тому, що телеканал існуватиме, я не маю сумніву. Коли робота над концепцією буде завершена, із задоволенням приєднаюсь до обговорення того, яким має бути успішний кримський телеканал.


Розклади Карт Таро • Алхімік - езотеричний магазин, Львів, +38(068)5550188\nАлхимик рекомендует » карти таро, руни » Розклади Карт Таро\nРозклад – це конфігурація карт, необхідний аспект в тлумаченні Таро. В арсеналі картоманта є багато видів розкладів, з яких вибирається той, який найбільше відповідає темі питання.\nЯк відкривати карти: картомант розкриває карти, що лежать сорочкою вниз, не розгортаючи по осі, і, залишаючи їх на місці, одну за одною інтерпретує. Фундаментальний принцип, що лежить в основі тлумачення Таро, простий: кожен Аркан має своє значення. Старші Аркани перетасовують і розкладають на столі в певній конфігурації, що називають Розкладом, місце карти – Положенням або Позицією. Кожна позиція розкладу містить один з аспектів відповіді. Тлумачення значення карти Таро відбувається шляхом підсумовування значення карти і позиції, яку вона займає. Наприклад, якщо в позиції, що означає «той, що може допомогти кверенту», знаходиться Аркан «Зірка» (значення «Надія – Оптимізм»), інтерпретація звучатиме так: «кверент повинен бути впевнений в собі».\nДля початківця картоманта простіше відкрити відразу всі карти, щоб побачити їх разом, а потім почати їх інтерпретувати. Таким способом значення наступних карт допомагає визначити значення попередніх. По суті, не існує затверджених правил, і якщо картоманту зручніше використовувати таку техніку, не треба соромитися застосовувати її.\nПеред тим як приступити до тлумачення карт, треба вирішити для себе деякі питання.\nЯк сидіти: ворожбит (картомант) та клієнт (кверент) сідають навпроти один одного. Зазвичай розклади розташовуються так, щоб верх карти був направлений в сторону кверента, а низ – в сторону картоманта; якщо ви гадаєте собі особисто, вершина карт так само – від вас, а низ – до вас.\nЯк тасувати карти: переконавшись, що всі карти в колоді складені однаково (сорочками вгору), картомант тасує колоду і кладе на стіл. Потім кверент підзнімає колоду лівою рукою (якщо він лівша, то правої).\nПитання: кверент просить картоманта відповісти за допомогою Таро на конкретне питання.\nЯк розкласти карти: для кожного розкладу існують свої правила. Картомант розкладає карти в зазначеній для розклада послідовності та у передбаченому порядку.\nДалі ми розглянемо різні Розклади для ворожіння, від найпростіших до більш складних, що потребують знання сучасних термінів. Особливості кожного розкладу зазвичай містять:\n• Кількість карт: скільки Арканів буде використовуватися в розкладі.\n• Використовувані карти: які Аркани використовуються: повна колода або тільки Старші Аркани, або якийсь інший набір карт.\n• Час на тлумачення: вказується середній час, що витрачається на роботу з цим розкладом.\n• Тематика: вказує на коло питань для певних розкладів. Картомант, знайомий з декількома розкладамм, зможе вибрати той, що підходить темі питання кверента.\n• Форма: показує форму розкладу, в тому числі вказує на можливе символічне значення конфігурації.\nФорма кожного розклад чітко регламентує послідовність і положення, в якому повинні бути розкладені Аркани. Кожній карті призначене своє місце. Найбільш важливою частиною будь-якого розкладу є опис значення, відповідно до кожної позиції, так як кожна колода Таро має свою специфіку інтерпретації.\nПроцес тлумачення Таро відбувається шляхом підсумовування значення Аркана і позиції, їм займаної. Коли картомант буде інтерпретувати Аркан з урахуванням всіх позицій, синтезуючи їх значення, окремі відомості складуть повну і розгорнуту картину відповіді. Кожен Розклад, по суті, розроблений таким чином, щоб картомант знайшов найпростіший і ясний спосіб відповіді на поставлене запитання.\nПитань, які ми готові поставити картам Таро, безліч, і картомант за допомогою Розкладів зможе адаптувати свою техніку, щоб відповісти на всі. Кожен Розклад дозволяє використовувати різну техніку тлумачення: якісь з Розкладів дуже ефективні для синтезу, інші – для докладної деталізації, треті – завдяки символічним фігурам. Ви можете порівняти це з кулінарією: інгредієнти завжди однакові – Карти Таро – але у кожного розкладі є свій рецепт, придатний для приготування швидкої їжі або вишуканої вечері.\nПочатківцям, однак, рекомендується відразу пробувати тлумачити значення карти, а потім повторювати спроби знову і знову. Спочатку використовуйте Основне значення і Ключові Слова кожного Аркана буквально. Поступово, у міру набуття досвіду, можна використовувати більш складні, погоджені з різними позиціями значення, найбільш підходящі за змістом до теми питання.\nЩоб краще зрозуміти техніку розкладів, розглянемо хоча б один практичний приклад. На практичному прикладі інтерпретація значень буде дещо відрізнятися від наведеного в таблиці значення Старших Арканов, що наочно показує роль синтезу положення карти і значення відповідного Аркана.\nБагато майстрів-картоманти враховують при тлумаченні Перевернуті карти, надаючи їм значення, відмінні від Прямих. Це просунута техніка і вона вимагає іншого способу перетасовки карт: колода повинна кілька разів підзніматися, під час чого одну з частин повертають на півоберта і знову перемішують колоду. Завдяки цьому, в розкладі деякі карти виявляються догори ногами, тобто перевернути. Але якщо переворот стався випадково, треба просто випрямити карту і інтерпретувати її як зазвичай.\nРозклад «Лінія часу» заснований на уявленні про те, що минуле формує сьогодення, і далі формує майбутнє. Картомант зможе використовувати цей Розклад, щоб вийти за межі\nчасу, зрозуміти минуле і передбачити майбутнє.\nКількість карт: 3.\nвикористовувані карти: Старші Аркани.\nЧас ворожіння: 5 хвилин.\nМета: знайти причини даної ситуації і визначити можливий хід її розвитку.\nФорма: З карти розкладені в один ряд.\nРозклад «Лінія часу» має домінуюче значення для будь-якого картоманта. Комбінація з трьох карт, які представляють собою минуле, сьогодення і майбутнє, насправді, часто є складовою інших, більш складних розкладів. Правильна інтерпретація зв’язку між причинами ситуації (минуле), її сьогоднішнім станом (сьогодення) і потенційним результатом (майбутнє) дозволяє дати кверенту важливу пораду або відомості.\nКарта, яка перебуває в другій позиція, являє собою даний стан ситуації, в якій перебуває кверент. Картомант бачить в цій карті еволюцію попередньої карти. Інтерпретуючи її значення, картомант тлумачить її в контексті: «Це те, що зараз».\nКартомант, який одночасно може грати роль кверента (якщо ворожить для себе), перед початком гадання тасує колоду, потім кверент підзнімає її лівою рукою. Картомант витягує з колоди три Аркана і розкладає в один ряд. Перша карта кладеться з лівого краю, друга – посередині і третя – справа. Картомант розглядає карти одну за одною і потім приступає до інтерпретації значень Старших Арканів з урахуванням значення кожної позиції. Після тлумачення окремих карт картомант підсумовує їх, і, виробляючи загальний аналіз, виводить підсумок.\nМета розкладу «Лінія часу» полягає не в тому, щоб передбачити, що буде завтра, тому що майбутнє здатне змінювати своє обличчя, і це залежить від наших дій. Завдання картоманта, до якого звернувся кверент, за допомогою розкладу зрозуміти, що впливає на розвиток ситуації. Карти Таро змушують задуматися про причини, які призвели до цієї ситуації, і про те, чим все може закінчитися. Якщо значення карти, яка вказує на майбутнє, позитивне, картомант може заспокоїти кверента тим, що результат буде хорошим. Якщо значення негативне, картомант може за допомогою гадання на Таро вказати, як кверенту змінити ситуацію і поліпшити своє майбутнє.\nУявіть собі, що вам випали з колоди ці карти: 1. Минуле: Дурень; 2. Теперішнє: Імператор; 3. Майбутнє: Пустельник.\nДурень представляє Минуле – кверент був надмірно безтурботний. Він був щасливий і не дуже турбувався про майбутнє, проводячи дні без мети і не замислюючись ні про що.\nІмператор показує Теперішне – Провівши безтурботну молодість, тепер кверент прийняв на себе відповідальність, зобов’язання і гідно керує своїм часом. Можна сказати, що він дозрів.\nВідлюдник бачить Майбутнє – Не існує ніяких сумнівів в тому, що кверент стає все більш самодостатнім, але ризикує залишитися на самоті і втратити колишніх друзів.\nТри карти показують процес дорослішання особистості. З безтурботного минулого виростає нове почуття відповідальності. Нинішня ситуація є досить стабільною, і у кверента все буде добре. Проте, рухаючись в тому ж напрямку, він може втратити друзів і тих людей, які були йому дорогі.\nКартомант може вказати кверенту на цей негативний момент, і кверент сам вирішить, що йому робити. Якщо він не боїться залишитися на самоті і це його влаштовує, то йому слід і далі йти тим же шляхом. Якщо ж кверент вважає, що буде сумувати за старим друзям, то, безумовно, він у змозі зробити зусилля, щоб наблизити їх до себе, і, тим самим, змінити майбутнє, показане відлюдником.\nМайбутнє змінює своє обличчя. Картомант, кажучи про Майбутнє, не повинен вживати слова «Так буде», йому слід говорити: «Так може бути» або «Це може статися». У разі якщо в позиції «Майбутнє» випадає негативна карта, з її інтерпретації можна почерпнути корисні відомості. Той, кого попереджено про розвиток негативної ситуації, може вжити необхідних заходів, щоб змінити на краще своє Майбутнє.


Подробиці ДТП за участі машини патрульної служби у Києві — 5 канал\nСьогодні, 7 липня, у Києві зіткнулися машина нової патрульної служби Toyota Prius і цивільне Renault. Інформацію про ДТП оприлюднено на сторінці спільноти dtp.kiev.ua у Facebook. За даними публікаторів, постраждалих внаслідок дорожньо-транспортної події немає.\nЗгодом на сайті ДТП.kiev.ua оприлюднили подробиці автопригоди. Згідно з повідомленням, ДТП сталася в Києві на проспекті Возз'єднання 7 (на прилеглій до нього вулиці-дублері), сьогодні близько 15:00. На перехресті зіткнулися поліцейська патрульна машина і цивільне авто. Люди в аварії, на щастя, не постраждали. Автомобілі ж отримали, за виразом авторів, пошкодження "середнього ступеня тяжкості". В даний час йде оформлення ДТП.\nСтупінь вини учасників мають з'ясувати правоохоронці. Деякі очевидці стверджують що Toyota виїхала на головну дорогу і не поступилася Renault. У машини поліції пошкоджена передня частина зліва, і іншого авто – аналогічні пошкодження справа. На момент зіткнення швидкість обох автомобілів була невеликою.\nМедична рота, яка формується у Львові, отримала три автомобілі для роботи на Сході\nДТП патрульна служба


Автобусні квитки до Eindhoven Parking P1\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Eindhoven Parking P1 можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Eindhoven Parking P1\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Eindhoven Parking P1, варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Eindhoven Parking P1 онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2805575814


Як підвищити імунітет народними методами?. Народна медицина. Здоров'я - Новини Рівного. Відео on-line. Все про телекомпанію - Телеканал «Рівне 1»\nЯк підвищити імунітет народними методами?\n10.12.16 , 21220 переглядів\nПитання "Як зміцнити імунітет" популярний і актуальний. У наш час фармацевтичні компанії придумали і винайшли масу препаратів по зміцненню імунітету, але, не дивлячись на переповнені аптеки, люди все частіше звертаються до народних засобів. Природні ресурси завжди були вихідним матеріалом для більшості препаратів.\n1. Горіховий спосіб: 2 столові ложки дрібно перетертих листя волоських горіхів залити склянкою крутого окропу, настоювати ніч, а зранку пити по чверті склянки на добу.\n2. Новорічне зміцнення імунітету: хвою ялини треба гарненько промити в холодній воді, 2 столових ложки вимитої хвої заливають 2-ма склянками окропу, ставлять на повільний вогонь і кип'ятять 25-30 хвилин, потім треба процідити. Після охолодження п'ють по склянці на день за 3-4 прийоми, можна додавати мед або цукор. Це допоможе добре зміцнить імунітет і посилити опір організму багатьом вірусам і бактеріям.\n3. Ріпчасту цибулю дрібно нарізати, додати цукор у співвідношенні 1:1 і варити на дуже повільному вогні. Варити години 2, потім остудити і туди додати меду 2-3 столові ложки. Суміш можна зберігати в холодильнику, але тільки в скляному посуді. Приймати по столовій ложці 3 рази на день.\n4. Для хорошого самопочуття круглий рік користуємося такими народними методами: склянка горіхів, пів кіло журавлини, 3 очищених зелених яблука, стакан води і пів склянки цукру. Все перемішати і варити на тихому вогні до закипання, після розкласти по банках і приймати 2 рази на день по ложки, запиваючи чаєм.\n6. Зміцнити імунітет можна за допомогою трав'яних зборів: Іван-да-Мар'я, шипшина, меліса, кропива, пустирник і корінь валеріани. Все вище перелічене змішуємо в рівних частках (на 1столовую ложку збору 0.5 окропу), заварюємо і наполягаємо, обгорнувши збір, 2 години. Приймаються збір по склянці на день в 3 прийоми. Цей чай не тільки допоможе зміцнити імунітет, але і поліпшить роботу серця.\n8. Змішати соки редьки та моркви (по 1/2стакана), додасть лимонного соку та меду (по столовій ложці). Пийте по столовій ложці, в період масових захворювань, вранці і ввечері.\n9. Для того щоб зміцнити імунітет, можна прийняти трав'яну ванну: будь-які трави, які є у Вас вдома (суха малина, смородина, м'ята, меліса, липа, фіалка) або масла (евкаліптова, чайного дереві і т. д.) змішайте і проваріть. Потім процідіть і відвар вилийте у ванну. Це зміцнить імунітет і поліпшить Ваше загальне самопочуття.\n11. Дуже добре підвищує імунітет чай з шипшини та малини. У рівних частинах змішати шипшина і малину, додати мед, залити окропом. Пити треба холодним по 2 склянки на день.\n13. Добре підвищує імунітет чай з суниці, череди і ромашки. Всього треба взяти по столовій ложки і залити склянкою окропом. Настоювати 20 хвилин, потім треба процідити відвар, і пити по склянці на день.\n14. Одне з народних засобів для підвищення імунітету - це загартування всього організму. Її можна робити різними способами. Наприклад, обтирання снігом або контрастний душ вранці. Суть даного способу в тому, щоб привчити свій організм до холоду, але температуру води треба зменшувати поступово.\n15. Дуже хорошим способом для підвищення імунітету є настоянка шабельника: треба взяти 70 грам шабельника і залити літром горілки. Настоювати треба в холодному і темному місці приблизно тиждень, потім треба приймати по столовій ложки 3 рази на день. Для профілактики достатньо літра настойки, а ось для лікування Вам знадобиться, як мінімум 3. З цієї ж настойки можна робити компреси до хворих місць.\n20. Для того щоб імунітет був «залізним», а фігура стрункою, треба пити по столовій ложки риб'ячого жиру щодня в усі місяці, в яких присутня буква «р». Завдяки цьому, Ви завжди будете в повному порядку.\n21. Пол кілограма кедрових горіхів подрібнити, і залити літром горілки, настоювати 20 днів і потім пити по столовій ложки 3 рази на день. Приймати треба місяць, потім зробити місячну перерву, і знову приймати місяць. Цей засіб допоможе підвищити імунну систему.\nДуже корисний для підняття імунітету відвар з чорної та червоної смородини. Треба подрібнити листя обох рослин в рівних частках і залити окропом (склянка на 4 столові ложки суміші). Пити протягом усього зимового періоду замість чаю, можна з медом, можна з цукром.\nДжерело: Портал Здоров'я.)


Чжу Юньмін — Вікіпедія\nСкоропис у стилі Цзінь Чжу Юньміна.\nСічже (希 喆), Цичжішен (枝 指 生), Чжишань (枝 山)\nписьменник, каліграф, поет\nНародився у 1460 році у місті Сучжоу (провінція Цзянсу). Походив зі знатної родини. Від природини був короткозорим, на правиці мав 6 пальців. Його обдарованість виявлялася в усьому. У 5 років він писав великі ієрогліфи, а в дев'ять років нарівні з дорослими складав вірші. У цьому ж віці він вже знав основний корпус класичних текстів напам'ять. Чжу Юньмін навчався каліграфії у свого діда по матері Сюй Ючжен, високопосадовця й каліграфа, відомого своїми роботами почерком цаошу. Іншим його наставником був тесть Лі Інчжень. У перелік каліграфічної підготовки Чжу Юньміна увійшли усі основні імена в історії китайської каліграфії, тому його називали «ерудитом каліграфії». Вже в юному віці він був визнаний одним з найкращих каліграфів свого часу. Будучи натурою пристрасною і азартною, Чжу Юньмін жив на широку ногу. Він знехтував кар'єрою чиновника і реалізовував себе тільки в мистецтві. Розтринькавши чималі статки на азартні ігри й жінок, Чжу Юньмін завершив своє життя в бідності, хворобах і помер у 1526 році.\nСпеціалізувався на дрібному форматі. Його роботи в статуті примітні тим, що демонструють комбінацію багатьох стилів, але так, що жоден з них не домінує над іншим. У скоропису Чжу Юньмін працював у трьох манерах одночасно. Перший варіант характеризує архаїчна простота, стовпці ієрогліфів акуратні і компактні. Це відповідає почерку чжанцао, але каліграф додатково підсилює чіткість композиції та ясність рисок, зберігаючи при цьому високу динаміку їх пластики. Тим самим він ніби вводить метод статуту в скоропис. Другий варіант сходить до гармонійного й розміреного скоропису періоду династії Цзінь. Структура статуту в цьому випадку відсутня, і пластика скоропису розгортається в своєму найбільш чистому вигляді. Третій варіант відповідає куанцао. У цьому скоропису Чжу Юньмін зазвичай писав у великому форматі. Знавці характеризували його твори як «скоропис духовного тріумфу» (цао і шеньшен). Скоропис Чжу Юньміна енергійний, яскравий, стрімкий.\nЧжу Юньмін у своєму есе «Роздуми про каліграфії» (Луньшуті) відмічав, що якщо мати «майстерність (гун), але без „небесних властивостей“ (тяньсін), то духовність (шеньцай) не з'явиться. Якщо мати „небесні властивості“, але не володіти майстерністю, то духовність не реалізується».\nCh`en Chih-mai. Chinese Calligraphers and their Art. Melbourne, 1966.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Чжу_Юньмін&oldid=24916530\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 14:18, 16 квітня 2019.