Реферат: Зовнішньоекономічна діяльність в україні | Образовательный портал - сочинения, рефераты, курсовые работы, дипломы, доклады.\n../../My Documents/В БИБЛИОТЕКУ/enbv.narod.ru/enbv.narod.ru/text/Econom/mzed/str/01.html — 123#123 Комплексні економічні перетворення, що відбуваються сьогодні в Україні, мають на меті не лише виробити моделі та механізми побудови і послідовної реалізації сучасних економічних відносин, але й поступову інтеграцію українських підприємств у міжнародні економічні зв’язки, з одного боку, і залучення іноземних підприємців до діяльності в Україні, — з іншого. Ефективність господарської діяльності як вітчизняних, так і іноземних підприємців у рамках правової системи конкретної держави визначається, насамперед, ступенем досконалості охоплення сфер регулювання і ліберальності її законодавства. Україна в даному разі не є винятком. У зв’язку з цим зростає значення правового регулювання питань функціонування різних суб’єктів господарської діяльності в Україні, побудованої на взаємовідносинах, що мають місце як на території України, так і за її межами і грунтуються на законах зовнішньоекономічної Діяльності. Саме так це сформульовано в Законі України «Про зовнішньоекономічну діяльність». З його прийняттям зовнішньоекономічна Діяльність в Україні вперше одержала правовий статус. Цей закон є нормативно-правовим актом, в якому пропонується визначення поняття зовнішньоекономічної діяльності, її суб’єктів, їхніх прав і свобод; встановлюються принципи здійснення та організаційні форми зовнішньоекономічної діяльності. 1.1.1. СУБ’ЄКТИ ЗОВНІШНЬОЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ Відповідно до чинного законодавства України суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності в нашій країні є: — фізичні особи — громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, що мають цивільну правоздатність і дієздатність відповідно до законів України і постійно мешкають на її території; — юридичні особи, зареєстровані як такі в Україні і постійне місцезнаходження яких — на її території; — об’єднання фізичних, юридичних, фізичних і юридичних осіб, що не є юридичними особами відповідно до законів України, але які мають постійне місцезнаходження на території України і яким законами України не заборонено здійснювати господарську діяльність; — структурні одиниці суб’єктів господарської діяльності, іноземних суб’єктів господарської діяльності, що не є юридичними особами відповідно до законодавства України (філії, відділення і т.ін.), але мають постійне місцезнаходження на території України; — інші суб’єкти господарської діяльності, передбачені законами України, в тому числі держава в особі її органів, органів місцевого самоврядування в особі створених ними зовнішньоекономічних організацій, що беруть участь у господарській діяльності на території України. Чинне законодавство не дає вичерпного переліку можливих (дозволених) видів зовнішньоекономічної діяльності, здійснюваних її суб’єктами. З урахуванням основної вимоги — відсутність прямої або непрямої заборони на той чи інший вид діяльності — сьогодні більш-менш ефективно в Україні здійснюються: — експорт та імпорт товарів, капіталів і робочої сили; — надання суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності послуг іноземним суб’єктам господарської діяльності; — наукова, науково-технічна, науково-виробнича, виробнича, навчальна та інша кооперація з іноземними суб’єктами господарської діяльності; — навчання і підготовка спеціалістів на комерційній основі; — міжнародні фінансові операції та операції т цінними паперами у випадках, передбачених законами України; — кредитні та розрахункові операції між суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності й іноземними суб’єктами господарської діяльності; — створення суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності банківських, кредитних і страхових установ за межами України; створення іноземними суб’єктами господарської діяльності зазначених установ на території України у випадках, передбачених її законом; — спільна підприємницька діяльність між суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності України та іноземними суб’єктами господарської діяльності, що включає створення спільних підприємств різних видів і форм, проведення спільних господарських операцій і спільне володіння майном як на території України, так і за її межами; — підприємницька діяльність на території України, пов’язана з наданням ліцензій, патентів, ноу-хау, торгових марок та інших нематеріальних об’єктів власності з боку суб’єктів господарської діяльності; — аналогічна діяльність за межами України; — організація і здійснення діяльності в сфері проведення виставок, аукціонів, торгів, конференцій, симпозіумів, семінарів та інших подібних заходів, здійснюваних на комерційній основі, за участю суб’єктів зовнішньоекономічної діяльності; — організація і здійснення оптової, консигнаційної і роздрібної торгівлі на території України за іноземну валюту у випадках, передбачених законодавством України; — товарообмінні (бартерні) операції та інша діяльність, побудована на формах зустрічної торгівлі між суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб’єктами господарської діяльності; — орендні, в тому числі лізингові, операції між суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб’єктами господарської діяльності; — операції із придбання, продажу та обміну валюти на валютних аукціонах, валютних біржах і на міжбанківському валютному ринку; — роботи на контрактній основі фізичних осіб з України з іноземними суб’єктами господарської діяльності як на території України, так і за її межами; — робота іноземних фізичних осіб на контрактній платній основі із суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності як на території України, так і за її межами та інші не заборонені законодавством України види зовнішньоекономічної діяльності. Якщо ж іноземець прибув в Україну на певний строк для працевлаштування, то варто керуватися «Тимчасовим положенням про умови і порядок оформлення іноземним громадянам дозволів на працевлаштування в Україні», затвердженим наказом міністра праці України № 27 від 5 травня 1993 р. Відповідно до цього положення праця іноземців може бути використана тільки при наявності дозволів на працевлаштування, якщо інше не встановлюють закони України або міжнародні договори. Такий дозвіл не потрібен для керівників спільних підприємств та іноземних суб’єктів господарської діяльності, що діють на території України, а також представникам іноземного морського (річкового) флоту та закордонних авіакомпаній, що обслуговують їх на території України. Для співробітників представництв іноземних суб’єктів господарювання, офіційно зареєстрованих в Україні, Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції видається дозвіл на підставі оформлених належним чином службових карток співробітників представництв та посвідчення про реєстрацію представництва. Крім заборони на втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб’єктів, у випадках, не передбачених чинним законодавством, аналізованих як обмеження права на здійснення зовнішньоекономічної діяльності, встановлений цілий ряд інших гарантій останньої. Зокрема, суб’єкт зовнішньоекономічної діяльності, що одержав від цієї діяльності у власність засоби, майно, майнові й немайнові права та інші результати, має право володіти, користуватися і розпоряджатися ними за власним бажанням. Вилучення результатів зовнішньоекономічної діяльності у власника в будь-якій платній і безплатній формі без його згоди забороняється, крім випадків, передбачених законодавством України. Право на здійснення зовнішньоекономічної діяльності виникає у фізичної особи з моменту придбання нею громадянської дієздатності, порядок, терміни та інші умови виникнення якої регулюються законодавством України, в першу чергу Цивільним кодексом. Фізичні особи, що мають постійне місце проживання на території України, мають відповідне право, якщо вони зареєстровані як підприємці відповідно до Закону України «Про підприємництво». Фізичні особи, що не мають такого права, набувають його, якщо вони є суб’єктами господарської діяльності за законами держави, в якій вони мають постійне місце проживання або громадянами якої вони є. Юридичні особи мають право здійснювати зовнішньоекономічну діяльність відповідно до їхніх установчих документів із моменту набуття ними статусу юридичної особи.\n../../My Documents/В БИБЛИОТЕКУ/enbv.narod.ru/enbv.narod.ru/text/Econom/mzed/str/01.html — 123#123 Зовнішньоекономічна діяльність пов’язана з проведенням різними господарськими суб’єктами ділових операцій на закордонних ринках. У Законі України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (стаття 1), прийнятому 16 квітня 1991 p., зазначено, що: «Зовнішньоекономічна діяльність суб’єктів господарської діяльності України та іноземних суб’єктів господарської діяльності заснована на взаємовідносинах як на території України, так і за її межами». Тому очевидно, що зовнішньоекономічна діяльність включає два види ділових операцій: операції українських суб’єктів господарювання за межами України та закордонних господарських суб’єктів із різних країн в Україні. Значення зовнішньоекономічної діяльності в розвитку всіх країн, у тому числі й України, постійно зростає. Історичний досвід підтверджує вигідність розширення участі країн у міжнародному поділі праці і різноманітних формах міжнародного бізнесу. 1 навпаки, згортання зовнішньоекономічної діяльності неминуче призводить до уповільнення соціально-економічного розвитку країни, виникнення складних проблем, які неможливо вирішити не лише в економіці, але і в інших сферах суспільного життя. Тому процес глобалізації та інтернаціоналізації господарського життя можна вважати закономірним з огляду на посилення взаємозалежності між країнами і зростаючу схожість їх економік. У сучасному світі чіткіше простежується тенденція до інтеграції в міжнародному економічному просторі. Доказом цього є тісна взаємозалежність виробництва і міжнародної торгівлі. Сьогодні більшість товарів надходить на ринок через зовнішню торгівлю або виготовляється з використанням складників, що завозяться з-за кордону. Процеси економічної інтеграції неоднозначні. Спостерігається підвищення ефективності виробництва за рахунок поглиблення спеціалізації. Завдяки зростанню торгівлі посилюється економічна активність у багатьох країнах. Процес входження України в систему світогосподарських зв’язків багато в чому залежить від якості прийняття управлінських рішень у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Міжнародні ділові операції, як і внутрішні, є результатом визначених управлінських дій: прогнозування і планування, організації, мотивації, керівництва, контролю і т.д. Звичайно, всі зазначені функції менеджменту в зовнішньоекономічній діяльності мають істотні особливості. Скажімо, у процесі планування варто враховувати міждержавні відносини, що впливають на вибір партнерів. Маркетинг зовнішньоекономічної діяльності базується на вивченні міжнародних ринків, особливостей запитів іноземних клієнтів, просування товарів і послуг на закордонні ринки здійснюється з урахуванням місцевих традицій і численних обмежень і т.д. По-іншому виглядає і функція організації в зовнішньоекономічній діяльності. Наприклад, перед підприємством, що виходить на закордонні ринки, відразу ж виникає запитання: створювати за кордоном свої підрозділи чи шукати там закордонних посередників? Це специфіка організації зовнішньоекономічної діяльності, оскільки внутрішні ділові операції організовувати набагато простіше і менш ризиковане. Схожі проблеми виникають і в інших аспектах управління зовнішньоекономічною діяльністю. Це в результаті приводить до того, що із загальної системи управління рано чи пізно при збільшенні обсягу міжнародних операцій виділяється порівняно відособлена підсистема управління (менеджменту) зовнішньоекономічною діяльністю. Менеджмент зовнішньоекономічної діяльності (ЗЕД) пов’язаний із застосуванням загальних ідей і концепцій менеджменту у всіх формах зовнішньоекономічної діяльності (експорті й імпорті товарів і послуг, лізингових операціях, прямому інвестуванні і т.д.). Сутність менеджменту зовнішньоекономічної діяльності полягає в комплексному дослідженні та моделюванні міжнародного середовища у поєднанні з налагодженою взаємодією всіх підрозділів і посадових осіб організації/установи в інтересах продуктивного досягнення визначених зовнішньоекономічних стратегій. Отже, звернімо увагу на такі три ключові моменти. По-перше, менеджмент ЗЕД є визначеним процесом, що, насамперед, включає вивчення і проектування елементів міжнародного середовища: закордонних партнерів, рівня цін, митних правил, міжнародних норм і звичаїв та ін. У цій частині акцент робиться не тільки на аналіз та оцінку майбутніх міжнародних операцій, але і на проектування взаємовідносин з урахуванням визначених процедур. Цей елемент менеджменту становить майже половину чинників успіху в міжнародному бізнесі. По-друге, необхідно домагатися ефективної взаємодії не тільки між працівниками зовнішньоекономічних підрозділів, але і між усіма службами підприємства, що і визначає успіх на міжнародних ринках. Тому менеджмент ЗЕД, безумовно, включає і зусилля інших працівників у просуванні товарів фірми на зовнішні ринки. Наприклад, начальник відділу технічного контролю, організовуючи систему перевірки експортного товару на предмет відповідності умовам зовнішньоторговельного контракту, є важливою ланкою функції контролю в менеджменті ЗЕД. У випадку досягнення успіху на міжнародному ринку згаданий керівник служби контролю повинен отримати винагороду у такій же мірі, як і працівники ЗЕД. По-третє, потрібно наголосити на продуктивному досягненні всією організацією обраних зовнішньоекономічних цілей. Це значить, що критерієм якості менеджменту ЗЕД є не тільки успіх сам по собі (досягнення цілей), але і ціна цього успіху (витрати ресурсів, продуктивність). Менеджмент зовнішньоекономічної діяльності тісно пов’язаний із міжнародним менеджментом. Останній є не що інше, як управління транснаціональними компаніями. Оскільки зовнішньоекономічна діяльність включає взаємодію національних і транснаціональних компаній, то вона передбачає взаємодію зовнішньоекономічних підрозділів із міжнародними відділеннями багатонаціональних корпорацій. При цьому для транснаціональних компаній пріоритетне значення має універсальний міжнародний підхід, а дії в кожній із країн є наслідком цього підходу. Зовнішньоекономічна діяльність у цьому відношенні суперечлива за своєю природою: головним є репрезентування внутрішньонаціональних операцій компанії, а міжнародна діяльність є наслідком внутрішньо-національних успіхів. Щодо таких категорій, як міжнародні фінанси, міжнародна логістика, міжнародне право та ін., то кожна з них має власні функціональні основи і закономірності. Міжнародні аспекти при цьому відіграють визначальну роль. Зовнішньоекономічна діяльність підприємств будь-якої країни не може ігнорувати закономірності здійснення кожної зі згаданих функцій міжнародного бізнесу: фінансів, логістики, права, персоналу та ін. Тому менеджмент зовнішньоекономічної діяльності базується на функціональних складових міжнародного бізнесу такою мірою, якою це має відношення до операцій даного підприємства. При цьому сам менеджмент зовнішньоекономічної діяльності грунтується на визначених принципах. 1.2.1. ПРИНЦИПИ ЗОВНІШНЬОЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ Управлінська діяльність завжди базується на основних правилах, яких дотримуються керівники і спеціалісти апарату управління в процесі прийняття тих або інших рішень. Ці правила можуть бути декларовані в спеціальних документах або ж бути своєрідною традицією, нормою, звичаєм. Частіше усього має місце поєднання і того й іншого. Можна виділити три рівні принципів зовнішньоекономічної діяльності: загальні, специфічні і національні. Загальні принципи зовнішньоекономічної діяльності — це невелика кількість загальновизнаних у всьому світі правил, що стали своєрідними загальновідомими істинами (аксіомами), яких дотримуються всі учасники міжнародних ділових операцій. І хоча в різноманітних виданнях набір цих принципів може відрізнятися, однак у кінцевому результаті, вони зводяться до трьох головних: науковість, системність, взаємовигідність. Науковість ЗЕД означає, насамперед, розвиток цієї діяльності відповідно до об’єктивних економічних законів. Дотримання цього принципу на практиці управління міжнародними діловими операціями передбачає виявлення організацією попиту і пропозиції на її продукцію за кордоном, рівня цін, співвідношення їх із витратами в країні-експортері та ін. Знання менеджерів підприємств існуючих теорій міжнародної торгівлі допомагає їм уникати значних прорахунків, обгрунтовано прогнозувати зміни на міжнародних ринках. Особливо важливе значення має цей принцип у здійсненні міжнародних фінансових розрахунків, при яких потрібно спиратися на зміни валютних курсів. Сучасна теорія пропонує чимало корисних теоретичних моделей прогнозування валютних курсів. На базі згаданих моделей практика виробила зручні й різноманітні інструменти управління валютними ризиками: операційними, перерахунко-вими (бухгалтерськими) і економічними. Використання зазначених та інших інструментів в управлінні ЗЕД — безсумнівна ознака використання принципу науковості. Системність ЗЕД означає, насамперед, що між окремими її складовими існують міцні взаємозв’язки. Самі складові ЗЕД можуть бути виділені за різноманітними ознаками. Безсумнівно, одним із найбільш важливих є контракт (договір) ЗЕД. Виходячи з цієї ознаки, необхідно забезпечувати належний взаємозв’язок між всіма статтями контракту: якістю товару, базисними умовами постачання і ціною, валютою ціни, валютою розрахунку і формами платежу, термінами постачань і транспортних умов, предметом контракту та арбітражем і т.д. Системні взаємозв’язки існують і в період між укладанням та виконанням контрактів. Принцип системності передбачає також необхідність розуміння менеджерами компанії, що ЗЕД є лише частиною її бізнесу. І якщо внутрішньонаціональний бізнес організований недостатньо продуктивно, це загрожує і міжнародним операціям. Помилки, прорахунки і втрати компанії в операціях на внутрішньому ринку будуть серйозним сигналом для партнерів цієї компанії по міжнародному бізнесу. Керівники повинні завжди пам’ятати, що закордонний партнер судить про їхню діяльність, насамперед, з їхніх дій всередині країни. За інформацію з цих питань відповідним спеціалістам виплачуються солідні суми згідно зі статтею «консалтингові послуги». Принцип системності ЗЕД включає також взаємозв’язок міжнародних операцій даної компанії з міжнародним бізнесом у цілому. Оскільки самі по собі операції навіть однієї великої фірми (не кажучи вже про невеличкі українські компанії) займають у загальному обсязі міжнародного бізнесу незначну частину, доводиться пристосовуватися до законів цього бізнесу. Система ЗЕД фірми є лише незначною частиною міжнародного бізнесу як більш вагомої мегасистеми. Принцип взаємовигідності ЗЕД, на перший погляд, не має особливих ускладнень і виглядає очевидним: кожний партнер, що бере участь у міжнародних операціях, одержує свій прибуток. Проте дотримуватися цього принципу не просто через значну кількість часу, необхідного для виконання угод, зміни валютних курсів, наявності різноманітних зв’язків між окремими зовнішньоекономічними угодами, використання бартерних операцій та ін. Тому дотримання принципу взаємовигідності потребує ретельного аналізу і врахування, розмежування різноманітних потоків прибутків і витрат. Крім наведених загальних принципів управління ЗЕД, багато специфічних принципів, яких також необхідно дотримуватися. Специфічні принципи ЗЕД закріплені у відповідних міжнародних правових актах і є обов’язковими для виконання всіма державами, що підписали той або інший акт. І хоча терміна «зовнішньоекономічна діяльність» у зазначених документах може не бути, за своїм характером більшість закріплених там принципів мають пряме відношення до зовнішньоекономічної діяльності. Найбільш повний перелік принципів організації міжнародних економічних відносин є в «Хартії економічних прав і обов’язків держав», прийнятій IV Спеціальною сесією Генеральної Асамблеї ООН у 1974 р. Хартія була прийнята разом із Декларацією про встановлення нового економічного порядку та Програмою дій з його встановлення. В зазначеному документі вказано такі принципи: — суверенітет; — територіальна цілісність і політична незалежність держав; — суверенна рівність усіх держав; — ненапад і невтручання у внутрішні справи; — взаємна і справедлива вигода; — мирне співіснування; — рівноправність і самовизначення народів; — мирне регулювання спорів; — усунення несправедливості, що виникає в результаті застосування сили та позбавляє націю засобів для її нормального розвитку; — сумлінне виконання міжнародних зобов’язань; — повага до прав людини та основних свобод; — відсутність прагнення до гегемонії в сферах впливу; — сприяння міжнародній соціальній справедливості; — міжнародне співробітництво з метою розвитку; — вільний доступ до морів для країн, що їх не мають. Деякі з перерахованих принципів збігаються з загальними, наприклад, пункт «взаємна і справедлива вигода». Він конкретизується у наступних принципах. В інших міжнародних документах принципи вільного пересування фізичних осіб і господарських цінностей розглядаються не в цілому, як зазначалося вище, а за основними галузями міжнародного права. Зокрема, Генеральна угода з тарифів і торгівлі (ГАТТ) розглядає такі питання: — в’їзд фізичних осіб; — переміщення товарів; — судноплавство і перевезення вантажів; — переміщення капіталу; — придбання власності; — переказ коштів. Роз’яснення кожного з названих питань можна знайти у відповідних виданнях і враховувати в практичній діяльності. Так, у частині переміщення товарів як основної форми ЗЕД головне значення належить принципу (режиму) найбільшого сприяння (most-favored-nation — MFN). Суть режиму найбільшого сприяння (РНС) полягає в тому, що зменшення митних бар’єрів для однієї країни означає також зменшення цих бар’єрів і для всіх інших країн, що встановили з нею режим найбільшого сприяння. Зазначений принцип поширюється також на квотування і ліцензування. Водночас ГАТТ робить деякі винятки з цього принципу, до яких, зокрема, належать такі: — виробам обробної промисловості з країн, що розвиваються, надається пільговий режим порівняно з аналогічною продукцією промис-лово розвинених країн; — поступки членам торгових союзів, наприклад ЄС, не поширюються на країни, що не належать до них; — країнам, що довільно вживають дискримінаційних заходів до товарів із визначеної країни, остання не зобов’язана надавати РНС; — країнам, що не підписали угоду, не завжди дається такий самий режим, як країнам, що приєдналися до неї; — країни іноді роблять винятки, виходячи зі свого законодавства, що діє до моменту підписання ГАТТ; Винятки вводяться також під час війни або посилення міжнародної напруги. Слід також додати, що ГАТТ дала світу основний комплекс принципів, за якими проводяться торгові переговори і контроль за їх реалізацією. Значна частина специфічних принципів діє на регіональному рівні. Для України особливий інтерес становлять принципи ЗЕД у Європейському Союзі (ЄС). Вони містяться в так званій Білій книзі (1985 р.) і включають: — контроль і оформлення документів на товари, що перетинають національні кордони; — свободу пересування осіб для працевлаштування або постійне місце проживання в будь-якій країні; — уніфікацію технічних норм і стандартів; — відкриття споживчих ринків; — лібералізацію фінансових послуг; — поступове відкриття ринку інформаційних послуг; — лібералізацію транспортних послуг; — створення сприятливих умов для промислового співробітництва з урахуванням законодавства про права на інтелектуальну і промислову власність; — усунення фіскальних бар’єрів. Принципи ЗЕД у рамках Співдружності Незалежних Держав (СНД) у даний час є предметом дискусії. Національні принципи ЗЕД закріплюються в законодавчих актах відповідних країн. Оскільки всі країни використовують тією чи іншою мірою механізми державного регулювання ЗЕД, то існує і відповідна правова основа таких дій. Щодо зовнішньоекономічної діяльності українських підприємств, то її принципи закріплені в ст. 2 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність». Причому ці принципи охоплюють і діяльність іноземних суб’єктів господарської діяльності в Україні. Система згаданих принципів включає: — суверенітет; — свободу; — юридичну рівність і недискримінацію; — верховенство закону; — захист інтересів суб’єктів підприємницької діяльності; — еквівалентність обміну. Законодавства інших країн також містять принципи такої діяльності, яких повинні дотримуватися не тільки національні, але й іноземні суб’єкти господарської діяльності. Принцип суверенітету означає незалежне здійснення зовнішньоекономічної діяльності народом України на території своєї країни, а також точне виконання всіх міжнародних договорів і зобов’язань. Свобода зовнішньоекономічного підприємництва включає добровільність дій у цій сфері суб’єктів такої діяльності, розмаїтість форм дотримання вимог законодавства і виключне право власності суб’єктів ЗЕД на всі отримані результати. Принцип юридичної рівності і недискримінації складається з таких правил, як рівність перед законом усіх учасників ЗЕД, включаючи державу, недопущення яких-небудь обмежень, не передбачених законодавством, незалежно від форм власності, місця розташування та ін. Верховенство закону покликане виключити будь-який вплив підзаконних актів, що негативно позначаються на зовнішньоекономічній діяльності, порівняно з законами України. Захист інтересів суб’єктів ЗЕД полягає в тому, що держава охороняє ці інтереси відповідно до національного законодавства як на території України, так і за її межами згідно з нормами міжнародного права й умовами усіх ратифікованих міжнародних договорів. Принцип еквівалентності обміну виключає демпінг при ввезенні й вивезенні товарів.\n../../My Documents/В БИБЛИОТЕКУ/enbv.narod.ru/enbv.narod.ru/text/Econom/mzed/str/01.html — 123#123 Теоретичні концепції управління зовнішньоекономічною діяльністю є поєднанням управлінських ідей і теорій міжнародної торгівлі (бізнесу). Практична спрямованість усіх поглядів на управління зовнішньоекономічною діяльністю полягає в тому, щоб раціоналізувати дії менеджерів у сфері міжнародного бізнесу, підняти ефективність інвестицій у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Таке загальне сучасне розуміння теорії управління міжнародним бізнесом. Проте за багато років існування міжнародної торгівлі й бізнесу в цілому погляди на цю діяльність зазнавали змін, виникало чимало ідей щодо міжнародного бізнесу, які зберегли свою значимість і до наших днів. Перед дилемою вибору характеру зовнішньоторговельної національної політики рано або пізно постають усі держави. Вибір політики фритредерства (вільної торгівлі) або протекціонізму в зовнішній торгівлі в їхньому безкомпромісному варіанті був характерним для минулих століть. У наш час ці два напрямки взаємозалежні й взаємообумовлені. Але дедалі більше й більше у цій суперечливій єдності проявляється провідна роль принципу вільної торгівлі. Узагальнення теоретичного матеріалу, що розглядає міжнародний бізнес в історичному аспекті, дозволяє виділити три основні етапи еволюції поглядів на зовнішньоекономічну діяльність. 1. Класичні описові концепції міжнародної торгівлі (до XIX ст. включно). 2. Регулятивні теорії розвитку зовнішньоекономічної діяльності (середина 70-х років XX ст.). 3. Сучасні концепції системного підходу до управління міжнародним бізнесом (кінець XX ст.). Крім часових меж, характерною особливістю етапів є різноманітне співвідношення між концепціями власне міжнародної торгівлі і міжнародного менеджменту. На першому етапі менеджмент не відігравав помітної ролі, оскільки сам предмет почав формуватися в кінці минулого століття. Як відомо, розвиток економічної теорії (А. Сміт, Д. Рікардо й ін.) більш ніж на два століття випередив теорію менеджменту (Ф. Тейлор, А. Файоль та ін.). Та й особливої необхідності використовувати менеджмент для міжнародних торгових операцій на першому етапі не було. Практичний досвід, здоровий глузд, стійкі традиції і торговельні звичаї — ось основні інструменти, що забезпечували невеликий обсяг міжнародної торгівлі. Відмінною рисою другого етапу є активне втручання держав у міжнародні ділові операції. Значною мірою на це вплинули дві світові війни і розкол світу на дві протилежні соціально-економічні системи. Природно, що кожна з них вдавалася до активного використання держави як важливого інструмента реалізації своїх інтересів у сфері міжнародного бізнесу. На цьому етапі різко зросла роль менеджменту на рівні держав. Міжнародні ділові операції стали об’єктом ретельного планування. Для забезпечення успіху цих операцій обидві системи створюють різноманітні державні і міжнародні інститути. Обидві системи в цей період реалізували ряд значних міжнародних планів і програм. Східні країни втілили плани соціалістичної економічної інтеграції (створення Ради економічної взаємодопомоги та ін.). Західні країни реалізували в Європі план Маршалла, у Японії план Макартура, створили Європейський Союз, ряд інших міжнародних об’єднань. Особливістю третього, сучасного, етапу розвитку управління зовнішньоекономічною діяльністю є усунення соціально-політичного протистояння двох систем у сфері міжнародного бізнесу. Нині різко зростає роль корпоративного менеджменту в зовнішньоекономічній діяльності. Багато західних компаній активно проводять ділові операції в по-стсоціалістичних країнах, у тому числі й в Україні. З іншого боку, багато українських підприємств активно діють на зовнішніх ринках. Саме корпоративний менеджмент міжнародних компаній стає вирішальним чинником розвитку міжнародного бізнесу і розширення зовнішньоекономічної діяльності. Розглянемо деякі з найбільш популярних теорій управління зовнішньоекономічною діяльністю на кожному з етапів еволюції економічних поглядів. 1.3.1. КЛАСИЧНІ КОНЦЕПЦІЇ МІЖНАРОДНОЇ ТОРГІВЛІ Меркантилізм. Очевидно, першою систематизованою теорією міжнародної торгівлі можна вважати меркантилізм, хоча вона не має конкретного автора. Однак у цієї теорії є багато підтверджень, що свідчать про її панування в період з XVI до XVIII ст. включно. Вона базувалася на двох положеннях: — багатство країни визначається володінням певними цінностями, як правило, золотом; — для зростання добробуту свого населення держава повинна більше експортувати, ніж імпортувати, і В цьому випадку вона Одержить вартість активного сальдо торгового балансу у вигляді золота, що надходить із країн, які мають дефіцит торгового балансу. Для цього необхідна державна монополія на торгівлю, введення обмежень на велику частину імпорту і надання субсидій більшій частині експортних виробництв. Термінологія часів меркантилістської епохи збереглася і донині: термін «активний торговий баланс» (favourable balance of trade), наприклад, все ще використовується для позначення того, що країна експортує більше, ніж імпортує; «пасивний торговий баланс» (unfavourable balance of trade) вказує на дефіцит останнього. Багато хто ці терміни вживає, по суті, неправильно: наприклад, слово «активний» (сприятливий) означає вигоду, а «пасивний» (несприятливий) вказує на збитки. В дійсності не обов’язково мати активне сальдо торгового балансу, як не обов’язково збитковим є його дефіцит. Якщо країна має активне сальдо або активний торговий баланс протягом певного періоду, вона одержує товари і послуги за меншу вартість, ніж вивозить за свої межі. У період меркантилізму різниця відшкодовувалася за рахунок переказу золота, а сьогодні вона компенсується наданням кредиту країні з дефіцитним платіжним балансом. Якщо кредит не погашається повністю, то так званий активний торговий баланс може фактично бути невигідним для країни з активним сальдо. Останнім часом термін «неомеркантилізм» (neomercantilizm) вживається щодо країн, які намагаються мати активний торговий баланс для досягнення певної соціальної або політичної мети. Наприклад, країна може докладати зусиль для досягнення повної зайнятості, виробляючи продукцію понад норму, яку диктує попит всередині країни і вивозячи надлишок за її межі. Або ж країна, можливо, намагається зберегти політичний вплив у якомусь регіоні, постачаючи туди більше товарів, ніж одержує звідти. Теорія абсолютної переваги А. Сміта. Вперше політика фритредерства була визначена А. Смітом при обгрунтуванні ним «теорії порівняльних переваг». А. Сміт доводив, що «обмін сприятливий для кожної країни; кожна країна знаходить у ньому абсолютну перевагу». Аналіз, здійснений Адамом Смітом, став вихідною точкою класичної теорії, що служить основою для усіх видів політики вільної торгівлі. Викладена в роботі «Дослідження про природу і причини багатства народів» (1776 р.) економічна система А. Сміта будувалася на тому, що більш низькі витрати виробництва товару однієї нації, порівняно з витратами виробництва цього ж товару іншої нації, означають її абсолютну перевагу. Отже, якщо одна нація має абсолютну перевагу у виробництві одного певного товару, а інша — другого, то кожна може спеціалізуватися у виробництві і торгівлі таким товаром, витрати виробництва якого найменші. Проте, продовжуючи ці міркування до кінця, можна дійти висновку: якщо країна може знайти за кордоном усе, що потрібно, за меншу ціну і без обмежень, то в її інтересах одержувати За кордоном все. А чи робитиме щось вона сама для продажу? Ніщо цього не гарантує. Але яким чином вона розраховуватиметься за те, що купуватиме? Отже, теорія абсолютної переваги заводить у безвихідь. Теорія відносної переваги Д. Рікардо — Р. Торренса. Р. Торренс у «Нарисах про зовнішню торгівлю зерном» (1815 p.), а також Д. Рікардо в дослідженні «Початок політичної економії й оподаткування» (1817 р.) виводять класичну теорію з безвиході. Вони показують, у яких межах можливий та бажаний обмін між двома країнами, виділяючи критерії міжнародної спеціалізації. В інтересах кожної країни — спеціалізуватися на виробництві, в якому вона має найбільшу перевагу або найменшу слабкість і для якого відносна вигода є найбільшою, їхні міркування знайшли своє відображення в так званому принципі, або теорії, порівняльних переваг. Д. Рікардо показав, що міжнародний обмін можливий і бажаний в інтересах усіх країн. Він визначив ту цінову зону, всередині якої обмін вигідний для кожного. За допомогою хрестоматійного прикладу торгівлі сукном і вином між Англією і Португалією Д. Рікардо запропонував три варіанти міжнародної торгівлі: а) рівне співвідношення витрат на виробництво двох видів товарів між двома країнами — у торгівлі немає стимулу; б) співвідношення витрат, при якому одна з країн має абсолютну перевагу у виробництві одного з видів товарів — тут торгівля можлива з урахуванням абсолютних переваг; в) співвідношення витрат, при якому кожна з країн має відносну перевагу у виробництві одного з видів товарів — у цьому випадку обидві сторони зацікавлені торгувати внаслідок порівняльних переваг. Теорія міжнародної вартості Дж. Cm. Мілля. Джон Стюарт Мілль у своїй роботі «Основи політичної економії» (1844 р.) показав, за якою ціною здійснюється обмін. За Міллем, ціна обміну встановлюється за законом попиту і пропозиції на такому рівні, що сукупність експорту кожної країни дає змогу оплачувати сукупність її імпорту. Цей закон міжнародної вартості, або «теорія міжнародної вартості», — важлива заслуга Дж. Ст. Мілля. Теорія міжнародної вартості доводить, що існує ціна, яка оптимізує обмін товарів між країнами. Ця ринкова ціна залежить від попиту і пропозиції. На думку сучасного американського економіста Д. Чіпмена, цей закон — «одне з найбільших досягнень людського інтелекту». Той факт, що робота одержала визнання лише через 100 років, Д. Чіпмен пояснював тим, що «цей закон був занадто великим відкриттям для свого часу». Запропоновані Дж. Ст. Міллем закони міжнародної конкуренції зводяться, в основному, до двох найважливіших положень. Перше: природне прагнення до міжнародної виробничої спеціалізації веде до встановлення рівноваги у вигодах, одержуваних від цієї спеціалізації. Друге: умови повної або часткової спеціалізації визначаються нерівністю в прибутках, одержуваних від виробництва. Можливості ж повної виробничої спеціалізації залежать від еластичності заміни в споживанні, що існує між виробленими товарами і тенденцією до відносного вирівнювання абсолютних вигод держав, що беруть участь у міжнародному обміні. 1.3.2. РЕГУЛЯТИВНІ ТЕОРІЇ РОЗВИТКУ Теорія Хекшера — Оліна. Основи сучасних уявлень про те, чим визначаються напрямки і структура міжнародних торгових потоків, заклали шведські вчені-економісти Елі Хекшер і Бертіль Олін. Вони висунули теорію «вирівнювання цін на чинники виробництва», суть якої полягає в тому, що національні виробничі розходження визначаються різною кількістю чинників виробництва — працею, землею, капіталом, а також різною внутрішньою потребою в тих або інших товарах. У 1948 р. американські економісти П. Самуельсон і В. Столпер удосконалили теорію Хекшера — Оліна, запропонувавши свою: у випадку однорідності чинників виробництва, ідентичності техніки, досконалої конкуренції і повної мобільності товарів міжнародний обмін вирівнює ціну чинників виробництва між країнами. У концепціях, заснованих на моделі Д. Рікардо з доповненнями Е. Хекшера, Б. Оліна і П. Самуельсона, торгівля розглядається не просто як взаємовигідний обмін, але і як засіб, за допомогою якого можна скоротити розрив на рівні розвитку між країнами. Парадокс Леонтьева. Подальший розвиток теорія зовнішньої торгівлі одержала у роботі американського економіста В. Леонтьева під назвою «Парадокс Леонтьева». Суть парадокса полягає в тому, що, використовуючи теорію Хекшера — Оліна, В. Леонтьев показав: американська економіка повоєнного періоду спеціалізувалася на тих видах виробництва, що потребували відносно більше роботи, ніж капіталу. Іншими словами, американський експорт, порівняно з імпортом, більш трудомісткий і менш капіталомісткий. Цей висновок суперечив усім уявленням про економіку США, що існували раніше. На загальну думку, вона завжди характеризувалася надлишком капіталу і відповідно до теорії Хекшера — Оліна можна було очікувати, що США експортують, а не імпортують висококапіталомісткі товари. В наступні роки економісти з різних країн багато дискутували з приводу «парадокса Леонтьева». Завдяки цьому теорія «порівняльних переваг» одержала подальший розвиток. Вона стала включати поняття технічного прогресу і нерівномірності його розподілу, позафірмової економії засобів, різниці між країнами в заробітній платі та ін. Кейнсіанство. На початку 30-х років XX ст. Дж. М. Кейнс створив свою теорію управління національною економікою, включаючи і зовнішню торгівлю. Підсумкова праця Дж. М. Кейнса «Загальна теорія зайнятості, відсотка і грошей» (1936 р.) стала фундаментом сучасної економічної думки і практики. У подальших роботах було доведено, що інтернаціоналізація господарського життя і .взаємозалежність стали всеосяжним процесом і роль зовнішньоекономічних зв’язків як чинника зростання і розвитку значно зросла. Саме в цей період узгодження національної зовнішньоекономічної політики і її координація на багатосторонній основі набули особливого значення для справи стабільності й економічного зростання. Участь країни в міжнародному поділі праці, з одного боку, і забезпечення її міжнародної економічної безпеки, — з іншого, є стратегічними напрямками управління зовнішньоекономічною сферою країни. Монетаризм був реалізований у практиці державного регулювання на початку 80-х років XX ст. Інтелектуальним лідером монетаристів став професор Чиказького університету Мілтон Фрідман. Головні відмінності між кейнсіанством і монетаризмом полягають: а) у підході до визначення чинників, що впливають на зміну сукупності попиту (кейнсіанці вважають, що сукупний попит формується під впливом різноманітних чинників, а монетариста головним чинником вважають пропозицію грошей); б) у трактуванні ролі держави (кейнсіанці виступають за більш широке втручання останньої в економіку, монетаристи дотримуються протилежної думки, відстоюючи дерегулювання). На початку 80-х років XX ст. монетаристські концепції були використані для подолання структурної кризи у світовій економіці і вже сформованої взаємозалежності між країнами. Структурні реформи і макро-економічна адаптація, проведені спочатку в США, а потім і в Західній Європі, мали на меті дерегулювання в макро- і зовнішньоекономічній сфері на національному рівні, зсув у бік міжнародних механізмів конкуренції і регулювання і, у зв’язку з цим, перехід до більш ліберальних і «демократичних» форм управління фінансовими і монетарними важелями, здійснюючи при цьому координацію внутрішньої макроекономічної політики і попиту. Такий підхід, застосований на практиці американською адміністрацією президента Р. Рейгана на початку 80-х років XX ст., а потім і в Західній Європі, дав змогу перебороти стагфляційний процес, що затягнувся, створити нову систему, яка сприяє зростанню регулювання світогосподарських зв’язків монетарними засобами, враховує реалії національних суверенітетів, дозволяє уникнути надмірної національної директивності. Структурні реформи і макроекономічна адаптація стали стрижнем Стратегії на чотири десятиліття розвитку ООН, обговореної і прийнятої в 1990 р. 18-ю Спеціальною сесією Генеральної Асамблеї ООН. Делегація України зробила значний внесок у розробку, узгодження і прийняття підсумкового документа «Декларації про Стратегію на IV десятиліття розвитку ООН». Результатом реалізації цілей Стратегії в промислово розвинутих і нових індустріально розвинутих країнах став десятилітній період без-кризового розвитку і високих темпів економічного зростання та становлення нової системи багатостороннього регулювання й національного управління зовнішньоекономічною діяльністю. Теорія зовнішньоторговельного мультиплікатора одержала поширення в західних дослідженнях з проблем міжнародної торгівлі. Відповідно до цієї теорії, ефект впливу зовнішньої торгівлі (зокрема експорту) на динаміку зростання національного доходу, розмір зайнятості, споживання й інвестиційну активність характеризується для кожної країни цілком визначеними кількісними залежностями і може бути розрахований і виражений у вигляді визначеного коефіцієнта-мультиплікатора (множника). Спочатку експортні замовлення безпосередньо збільшать випуск продукції, отже, і заробітну плату в галузях, що виконують ці замовлення. А потім починають зростати вторинні споживчі витрати. 1.3.3. СУЧАСНІ КОНЦЕПЦІЇ МІЖНАРОДНОЇ ТОРГІВЛІ З другої половини XX століття, коли міжнародний обмін набуває «вибухового характеру», світова торгівля починає розвиватися високими темпами. В період 1950-1994 pp. світовий торговий обіг зріс у 14 разів. За оцінками західних спеціалістів, період між 1950 і 1970 pp. можна охарактеризувати як «золоті часи» у розвитку міжнародної торгівлі. Саме тоді було досягнуто щорічного 7 %-го зростання світового експорту. Проте вже в 70-ті роки XX ст. він знизився до 5 %, ще більше скоротився у 80-ті роки. Наприкінці 80-х років світовий експорт продемонстрував помітне пожвавлення (до 8,5 % у 1988 p.). Після явного спаду на початку 90-х, у середині 90-х років він знову набирає високих темпів. Природно, що зазначені зміни сприяли появі сучасних поглядів на управління міжнародним бізнесом. Вони належать не окремим групам дослідників, а представникам вищого менеджменту головних транснаціональних корпорацій. Як основний виділяється ресурсний підхід. Оскільки компанії мають у своєму розпорядженні обмежені ресурси, вони повинні вирішити, використовувати їх усередині країни чи на міжнародному рівні. Переконавшись, що можливості на міжнародному ринку можуть виявитися більшими, ніж на вітчизняному, компанії спрямовують свої ресурси в закордонний сектор. Тому, щоб зрозуміти, чому все ж проводяться торгові операції, необхідно визначити, які вигоди одержують окремі підприємства. Концепція експортних можливостей включає чотири підходи. 1. Використання надлишкових потужностей. Часто компанії мають у своєму розпорядженні виробничі потужності в поточному або довгостроковому періодах, що не користуються адекватним внутрішнім попитом. Це можуть бути розвідані запаеи природних ресурсів чи конкретні потужності для виробництва визначеної продукції, які важко переключити на виробництво інших товарів, що мають, можливо, відповідний внутрішній попит. Разом з тим, малі країни прагнуть торгувати набагато ширше, ніж великі. Одна з причин полягає в тому, що технологія виробничого процесу може дозволити фірмі рентабельно випускати продукцію тільки при багатосерійному виробництві, у більших обсягах, ніж це потрібно для задоволення попиту у своїй країні. Для прикладу візьмемо автомобільну промисловість: у «Вольво» потреба експорту з невеличкого шведського ринку значно більша, ніж у «Дженерал моторе» — зі значного американського. 2. Зменшення витрат виробництва. Дослідження показали: компанії можуть зменшувати свої витрати на 20-30 % тоді, коли подвоюється випуск продукції, це явище відоме як «крива акумулювання досвіду» (experience curve). Наприклад, якщо ми візьмемо 20 %-ве зменшення витрат виробництва і початкову вартість в 100 дол. на одиницю продукції, то собівартість другої одиниці продукції буде дорівнювати 80 дол., четвертої — 64 дол. і т.д. Зменшення може бути пов’язане з декількома чинниками: покриттям умовно-постійних витрат за рахунок випуску більшого обсягу продукції; підвищенням ефективності за рахунок досвіду, набутого при виробництві великих партій продукції; масовими закупівлями матеріалів і перевезенням їх значними партіями. Тому очевидно, що лідер ринку може одержати переваги стосовно зменшення витрат виробництва перед своїми конкурентами. Одним із засобів збільшення випуску продукції компанією є визначення ринку з глобальної, а не внутрішньодержавної точки зору. 3. Підвищення прибутковості. Виробник може за певних умов продавати ту саму продукцію з більшою вигодою за кордоном, ніж у себе вдома. Це може бути пов’язано з відмінністю конкурентного середовища на закордонному ринку від вітчизняного, тому що там товар знаходиться на іншому етапі життєвого циклу. Таким чином, етап зрілості всередині країни може призвести до зниження внутрішніх цін, у той час як етап зростання за кордоном може звести нанівець актуальність зниження цін. Підвищення прибутковості може також відбуватися у зв’язку з розходженнями всередині країни і за кордоном державних заходів, які впливають на прибутковість (наприклад, розходженнями в оподатковуванні прибутків або регулюванні цін). 4. Розподіл ризику. Виводячи збут за межі ринку тільки однієї країни, виробник має можливість зводити до мінімуму коливання попиту, оскільки цикли ділової активності країн перебувають в різних фазах, а ті самі товари знаходяться на різноманітних етапах життєвого циклу. Ще один чинник розподілу ризику за допомогою експорту полягає в тому, що виробник зможе придбати більше клієнтів, зменшуючи свою вразливість при втраті якогось одного чи декількох клієнтів. Концепція імпортних можливостей. Імпульс до участі в торгівлі може надійти або від експортера, або від імпортера. У будь-якому випадку мають бути як продавець, так і покупець. Імпульс від імпортера полягає в тому, що фірма шукає дешевші і високоякісні сировинні та інші комплектуючі матеріали, готові вироби, щоб використовувати їх на своїх виробничих підприємствах. Або ж вона може активно шукати нові товари, розроблені за кордоном, щоб доповнити наявні асортиментні групи. Це дозволить компанії більше продукції запропонувати на продаж, а імпортеру — використовувати надлишкові потужності своєї торгово-розподільчої мережі. Якщо міжнародні постачання сировини, матеріалів і комплектуючих зменшують витрати виробництва чи підвищують якість готових виробів, то компанія, що їх закуповує, має більшу стійкість проти конкуренції з боку імпортованих готових виробів або ж сама може більш ефективно конкурувати на експортних ринках. Автомобільна промисловість подає приклад глобальної конкуренції, що залежить від субпідрядників, у тому числі іноземних, у напрямку зменшення витрат виробництва. Імпортер, як і експортер, має можливість розподілити свої операційні ризики. Розширюючи коло постачальників, фірма буде менше залежати від диктату або долі єдиного постачальника. В США, наприклад, багато значних споживачів, зокрема автомобільна промисловість, диверсифікували свої закупівлі сталі із залученням європейських і японських постачальників. Ця стратегія знизила ризик недостатнього постачання американської автомобільної промисловості у випадку виникнення страйку серед сталеливарників США, але одночасно посилила проблеми в сталеливарній промисловості країни.\n../../My Documents/В БИБЛИОТЕКУ/enbv.narod.ru/enbv.narod.ru/text/Econom/mzed/str/01.html — 123#123 Для досягнення високої ефективності ЗЕД необхідно враховувати два об’єктивно існуючі підходи в управлінні міжнародним бізнесом. Вони дають відповіді на ключові запитання: що? і як? Перше запитання розкриває суть міжнародних операцій. Це сфера міжнародного маркетингу, із якої керівники організацій добувають інформацію і приймають рішення про зовнішньоекономічні операції. Такими операціями є експорт або імпорт конкретних товарів (послуг, робіт), лізинг обладнання, спільне виробництво продукції та ін. Само собою зрозуміло, що кожний вид бізнесу має власну внутрішню технологію, що також входить у предметний аспект. При імпорті маються, на увазі, наприклад, пошук постачальника, укладення з ним контракту на постачання товару, перевезення товару до кордону, перетинання кордону і виконання митних процедур — і так до остаточного продажу товару внутрішньому споживачеві, проведення розрахунків із продавцем. Все це складає предметний аспект менеджменту, що цілком визначається ідеєю і технологією (послідовністю операцій) зовнішньоекономічних операцій. Проте наскільки б вдалою не була ідея конкретної зовнішньоекономічної операції, які б високі прибутки вона не обіцяла в перспективі, який би бізнес-план не гарантував її здійсненність і ефективність, саму по собі її не можна реалізувати без іншого аспекту зовнішньоекономічного менеджменту. Мова йде про те, що опрацювання ідеї може бути зроблено однією людиною або невеличкою групою спеціалістів у межах їх поточних службових обов’язків або ж у вільний час. Досвід показує, що опрацювання ідей і навіть підготовка бізнес-планів складає дуже малу частину усіх витрат, пов’язаних із реалізацією ідеї. А от вже для реалізації ідеї, яку включено в число цілей зовнішньоекономічної діяльності, не обійтися без регулярного (функціонального) менеджменту. Мається на увазі, насамперед, планування реалізації ідеї, для чого необхідно завчасно виділяти необхідні ресурси, встановлювати терміни виконання завдань, що випливають з ідеї, підбирати виконавців, визначати методи виконання робіт та ін. До того ж у планах робіт необхідно враховувати зміни навколишнього середовища фірми: законодавство, ціни на зовнішніх ринках, валютні курси, стан справ у партнерів і т.д. І якщо план буде неточним (тобто неякісним), тоді реалізація ідеї може бути під загрозою: скажімо, нестача валютних коштів саме в той момент, коли потрібно провести оплату послуг і т.д. Менеджмент передбачає не тільки функцію планування, але й організацію (що включає координацію), комплектування штатів, керівництво, мотивацію, контроль. Тому ідея тієї або іншої зовнішньоекономічної операції може бути реалізована тільки в тому випадку, коли предметний аспект повною мірою відповідатиме функціональному підходу. В практиці зовнішньоекономічної діяльності часто трапляються випадки невідповідності згаданих аспектів зовнішньоекономічній діяльності. Досить поширеними є ситуації, коли приваблива, захоплююча ідея бізнесу відсуває на другий або навіть більш дальній план функціональний аспект менеджменту, який лише планується на чернетці і детально не проробляється. А невдачі в цьому випадку списуються на обставини. Цікаво зазначити, що часто це відбувається в організаціях, які навчають менеджменту зовнішньоекономічної діяльності.\n../../My Documents/В БИБЛИОТЕКУ/enbv.narod.ru/enbv.narod.ru/text/Econom/mzed/str/01.html — 123#123 Предметом курсу «Менеджмент зовнішньоекономічної діяльності» є складна сукупність управлінських відносин, що виникають у сфері зовнішньоекономічної діяльності у зв’язку з плануванням, організацією, керівництвом і контролем виконання конкретних міжнародних ділових операцій на різноманітних рівнях управління бізнесом, головним чином на підприємствах. Він включає також управлінську діяльність не тільки українських підприємств на зовнішніх ринках, а й іноземних фірм в Україні, різноманітні види діяльності на рівні підприємств, регіонів, міністерств і відомств. Управлінська діяльність, як відомо, залежить від форм власності підприємств, що оперують на міжнародних ринках. Проте переважаючий вплив на цю діяльність здійснюють загальні закони міжнародного бізнесу, з одного боку, і загальне середовище бізнесу в країні, — з іншого. Варто враховувати, що виділити в чистому вигляді менеджмент зовнішньоекономічної діяльності із загального функціонування підприємства не можливо, оскільки плани зовнішньоекономічної діяльності органічно пов’язані з планами випуску продукції на внутрішньому ринку. Багато структурних підрозділів і багато посадових осіб обслуговують усю фірму в цілому, охоплюючи і зовнішньоекономічну діяльність. Тому курс, що вивчається, має відносну самостійність. Крім того, він тісно пов’язаний із такими дисциплінами, як загальний менеджмент, маркетинг, економіка фірми, фінансовий менеджмент та ін. Не менш важливо враховувати його зв’язок із дисциплінами міжнародного бізнесу, такими як міжнародні фінанси, міжнародний маркетинг, міжнародна логістика, міжнародне право, міжнародні стандарти, бухгалтерський облік та ін. Тільки з урахуванням зазначених зв’язків можна очікувати успіхів від зовнішньоекономічних операцій. Отже, міжпредметні зв’язки допоможуть усебічно вивчити питання управління зовнішньоекономічною діяльністю як складовою економіки в цілому.Література\n1. Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» // Відомості Верховної Ради Української РСР. — 1991. — № 29. 2. Гаврилишин Б. Дороговкази в майбутнє. — К., 1990. 3. Герчикова И.Н. Маркетинг и международное коммерческое право. — М., 1990. 4. Дениэлс Джон Д., Радеба Ли X. Международный бизнес: внешняя среда и деловые операции: Пер. с англ. — 6-е изд. — М., 1994. 5. Кириченко О.А. Реформи і зовнішня торгівля // Політика і час. — 1997. — № 3. 6. Лук’яненко Д.Г. Міжнародна економіка. — К., 1996. 7. Маринич М.А. Введение во внешнюю торговлю. — Минск, 2000. 8. Панченко Є.М. Міжнародний менеджмент: Навч. посіб. — К., 1996. 9. Поручник A.M. Интеграция Украины в мировое хозяйство. — К., 1994. 10. Рут Франклін Р., Філіпенко Антон. Міжнародна торгівля та інвестиції: Пер. з англ.-К., 1998. 11. Сірка А. Як робити бізнес з американцями і канадцями. — К., 1994. 12. Стровский Л.Е. Внешнеэкономическая деятельность предприятия: Учеб. для вузов. — 2-е изд., перераб. и доп. — М., 1999. 13. Управление внешнеэкономической деятельностью: Учеб. пособие / Под общ. ред. А.И. Кредисова. — К., 1996. 14. Філіпенко А.С., Бураковський І.В., Будкін B.C. Міжнародні економічні відносини: Сучасні міжнародні економічні відносини. — К., 1992.\nПредыдущая записьРеферат: Методи доступу\nСледующая записьРеферат: Особисті немайнові права та обов язки подружжя


Соска Well-Being, силікон, середній потік, 2м+, 2 шт. (арт. 20823.20) – купити за вигідною ціною в Києві та Україні на CHICCO.COM.UA\nСоска Well-Being, силікон, середній потік, 2м+, 2 шт.\nЗмінна фізіологічна соска для пляшечок серії Well-Being робить непомітним перехід від грудного до штучного вигодовування і навпаки.\nСоска виконана з силікону з покриттям "Ефект мами", яке робить її максимально м'якою і гладкою.\nДоведена ефективність антиколікової системи *: спеціальний клапан перешкоджає заковтування повітря, що зменшує ймовірність кольок і відрижки після годування.\n* За результатами споживчого тестування 200 італійських дітей і матерів Італії в 2015 році.\nРельєфні кільця біля кінцівки соски забезпечують малюкові природні відчуття під час годування.\nШирока і закруглена основа комфортно прилягає до дитячим вустам і полегшує процес смоктання.\nМ'яка і еластична соска забезпечує вигодовування, найбільш наближене до грудного, що є ідеальним рішенням під час змішаного або повністю штучного вигодовування.\nCоска зроблена з силікону - прозорого і гігієнічного матеріалу без смаку і запаху. Спеціальна обробка робить соску максимально м'якою і гладкою.\nСоски для пляшечок Chicco Well-Being зроблені в Італії з безпечних матеріалів.


Весільна мода: аксесуари на торжество своїми руками\nНа весільне торжество ніхто не приходить без подарунків, і найчастіше гості обмежуються обраної сумою в красивому конвертику. Такий варіант влаштовує обидві сторони, адже молодята прагнуть самостійно розпоряджатися своїм бюджетом. Залишилося тільки додати церемонії вручення грошей святковий вигляд.\nДля цього використовують весільні скриньки — красиво оформлені коробки для грошей, де вони всі будуть в цілості й схоронності, що важливо в весільній метушні.\nФорма скриньки може бути сама різна — від звичайної коробки до химерної капелюхи, торта, будиночка. Декоруються грошові скарбнички відповідно до колірним рішенням і тематикою весілля. В інтернеті можна знайти багато пропозицій з виготовлення ексклюзивних коробочок на замовлення, але такий аксесуар набагато цікавіше зробити своїми руками.\nматеріал для декорування (парча, атлас, папір для скрапбуккінга, красиві шпалери);\nфурнітура для прикраси (штучні квіти, мережива, намистини, стрази).\nЗ прямокутної коробки (з-під взуття, паперу, келихів) робимо викрійку відповідного розміру з вузьким прямокутним дном і високими передньої і задньої стінками.\nВимірявши ширину дна і висоту коробки, з окремого листа картону готуємо дві однакові викрійки бічних сторін, закругляя прямокутник у верхній частині.\nДекоруємо основну частину, закриваючи припуски з боков.Сундучок вийшов не відкривається, як скарбничка — зовсім не зайва обережність на банкеті.\nІ, нарешті, найприємніша частина — прикраса скриньки. Відповідно з оформленням вашого весілля підберіть фурнітуру і ваш ексклюзивний аксесуар зробить ваше весілля найоригінальнішою! Допоможе вибрати креативний варіант оформлення весільних аксесуарів своїми руками відео.\nТакож радимо прочитати, як зробити весільні келихи.\nПрикраса весільних авто своїми руками\nЩе один важливий етап підготовки до весілля — вибір і прикраса весільних автомобілів, адже на розкішний весільний кортеж мимоволі звертають увагу всі перехожі. Власні ідеї декорування авто реалізувати непросто. Перш ніж взятися за виготовлення весільних аксесуарів своїми руками, прикрас для машин, познайомимося з рекомендаціями професіоналів.\nВибираючи весільні автомобілі, віддавайте перевагу класичним кольорам: чорному, білому і сріблястому. Чорна — машина нареченого, біла — нареченої.\nБажано і марки підібрати однакові.\nЯкщо машину взяли в компанії напрокат, обов’язково узгодьте свій декор: можливо, забарвлення машини не передбачає подібних кріплень.\nМашина для молодят після загсу — особлива: її прикрашають кільцями, ляльками, ведмедиками, серцями.\nАксесуари для прикраси машин підбирають відповідно до кольором авто: на білому фоні добре виглядають яскраві квіти і стрічки, на темному — світлі.\nІ, головне, не переборщити з деталями: строкате різноманіття бантиків, мережив і стрічок виглядає несмачно й смішно.\nОсвоювати науку прикраси весільних машин почнемо з найпростішого — прикраси кулями. Для цього потрібно приготувати кулі 2-3-х кольорів і оформити їх у вигляді сердечок, гірлянди, букета — як підказує фантазія. Головне, щоб кріплення були надійними, щоб кульки не бовталися, як прапорці, і не лопалися.\nЛегка прозора тканина типу органзи прекрасно підходить для декору авто. Найпростіше обтягнути капот. прикрасивши вузол квітами та стрічками, але частіше з неї виготовляють банти. Можна поєднувати кілька видів тканин: вузол з більш щільного атласу, бант — з фатину.\nПо центру закріплюють кілька стрічок, вільно розвіваються на вітрі. Розмір банта залежить від кількості аксесуарів: зазвичай закріплюють один великий або кілька маленьких. Елегантність кортежу надає оформлення всіх машин бантами одного стилю і кольору.\nКомпозиції з живих або штучних квітів — обов’язкове прикраса кортежу. Закріплюють букети де завгодно — на багажнику, капоті, навіть на ручках авто, головне, правильно підібрати оформлення. А виготовити цей весільний аксесуар своїми руками зовсім не складно. Для цього прямокутник з атласної стрічки або органзи змітати по краю, зібравши в подобу бутоньєрки і закріпити в центрі квіти і стрічки. До ручок авто букети прив’язують стрічками, на радіаторі або капоті використовують спеціальні кріплення.\nЗ боків можна закріпити окремі бутони за допомогою кріпильних присосок.\nСтрічки і магніти — традиційний спосіб оформлення весільних машин. При покупці стрічок враховується витрата на кріплення, тому довжина повинна бути в півтора рази більше норми. Стрічки на машину зручно кріпити гумкою або тасьмами, які пришиваються по краю. Прикрашають стрічками дзеркала, антени, капот.\nМожна додати квіти або банти зі стрічок, капронові метелики на дротовому каркасі, що поєднуються за кольором.\nНа бампер закріплюють ляльок або ведмедиків у весільному одязі або просто циліндр і фату — символи одруження. Популярні і наклейки на номерні знаки у вигляді імен молодят та інших забавних написів.\nЗнімаються вони просто водою. Після загсу молодята їдуть на машині, що виділяється серед кортежу — з весільними кільцями. Виготовити такий аксесуар можна і своїми руками.\nстарі пальчикові батарейки (по діаметру шланга).\nПідготувати квіти, отпарівая їх над киплячим паром, щоб прибрати всі заломи і дефекти.\nРівномірно зігнути шматок шланга і з’єднати кінці за допомогою пальчикової батарейки.\nМожна зміцнити конструкцію клеєм або скотчем. Приготувати три кільця різних розмірів. Найбільше кільце діаметром по довжині лінійки.\nЗолотистою стрічкою з квіткового магазину обмотати кільця і дві лінійки — основу конструкції.\nЛінійки попередньо можна склеїти для міцності.\nДва кільця скотчем закріплюємо на лінійці, а лінійку — на третє кільце — основу для кріплення на дах або в інше місце.\nЩоб ваш весільний альбом хотілося відкрити знову і знову, не забувайте про весільні аксесуари для фотосесії. Щоб правильно їх підібрати\nпридумайте сюжет для весільної фотосесії, який би втілював у життя ваші мрії;\nпорадьтеся з фотографом — напевно в нього є свій реквізит;\nпродумайте варіанти зйомки — репортажний (де фотограф підглядає сюжети, вихоплюючи кадри) і постановочний, де молодят знімають окремо в підготовленому місці;\nУ загсі стандартний килим для першого танцю часто не вписується в стиль весілля. Можна передбачити цей конфуз, купивши заздалегідь килимок у формі сердечка, сонечка або самому виготовити потрібну форму.\nРеквізит для осипання\nТрадиційно для цієї мети використовують рис і пелюстки квітів. Щоб рис на фотографіях виглядав ефектно, його можна пофарбувати в різні кольори харчовою фарбою відповідно до загального оформленням весілля. Креативна альтернатива — мильні бульбашки.\nФото на їх фоні буде виглядати дуже незвично.\nЩоб особи на знімках були веселими, треба запастися накладними вусами, пухкими губками на паличці, окулярами і капелюхами. Рамка зараз не просто обрамлення фото, а й самостійний елемент, що підкреслює фрагмент фото. Скутери, ролики, велосипеди — вибирайте транспорт, на якому відчуваєте себе впевнено, інакше веселий знімок не отримаєте.\nВлітку весільні аксесуари для фотосесії своїми руками виготовити ще простіше, адже свіжу зелень і квіти не замінить ніякий штучний реквізит. Спробуйте зробити зелені гойдалки, прив’язавши мотузками стілець до гілки дерева і задекорувавши його кучерявим плющем, виноградом і квітами. Сидіння треба покрити красивою тканиною, звішується до землі.Свадебная човен, покрита усередині мохом і квітами, органічно вписуючись у річкову гладь, буде ще й красиво відтіняти плаття нареченої.\nПропонуємо цікаву інформацію — як зробити оригінальні запрошення на весілля своїми руками.\n« Лікування банками повертається\nДогляд за золотим вусом »


"Києво-Могилянка" забракувала стандарти вищої освіти від Табачника – Освіта.UA\n"Києво-Могилянка" забракувала стандарти вищої освіти від Табачника\nМіністр освіти Дмитро Табачник розпочав війну проти Національного університету "Києво-Могилянська академія", заявляє її президент Сергій Квіт\nСьогодні на прес-конференції він також розкритикував підготований міністерством проект закону "Про вищу освіту" як такий, що загрожує розвиткові українських вишів.\nУ Міносвіти називають твердження президента "Києво-Могилянки" безпідставними і зазначають, що ректори інших вишів реагують на законопроект значно конструктивніше.\nЗапропонований міністерством освіти проект закону "Про вищу освіту" не відповідає європейським стандартам та суттєво зашкодить самоврядуванню вищих навчальних закладів. З відповідним відкритим листом Сергій Квіт звернувся до керівництва держави.\nУ Міносвіти називають критику "випереджувальними діями"\n"Якщо нашому університету не дають нормально розвиватися, то у мене складається враження, що міністрові не потрібен такий прецедент: що є ефективний університет, який працює без корпції, – стверджує Сергій Квіт. – Якщо ми подивимося на виступи проти університетської автономії з боку міністра, то ми побачимо, що міністр хоче скасувати в наших положеннях і в наших правах те, що в Європі лягло в основу єдиного європейського простору вищої освіти".\nУ Міносвіти зазначають, що закон був розроблений ще за попереднього міністра Івана Вакарчука, з яким президент "Києво-Могилянки" також мав непорозуміння. Претензії ж Міносвіти до НаУКМА при цьому незмінні: деякі статутні вимоги вишу не відповідають законові. Зокрема, у "Києво-Могилянці" висувають додаткові вимоги до абітурієнтів, тоді як вступ до вишів має відбуватися за єдиною системою.\n"Міністерство закон розробляє не "під себе", а для всієї системи вищої освіти", – каже керівник департаменту вищої освіти Ярослав Болюбаш. За його словами, керівники інших вишів подають свої пропозиції до проекту закону, тоді як НаУКМА – лише заперечення.\nЯрослав Болюбаш схильний пояснити демарш Сергія Квіта як "випереджувальні дії для убезпечення відповідальності за щось, ми не знаємо – за що".\nЗаконопроект вдосконалили "руйнівними нормами"\nНатомість, член парламентського комітету з питань освіти та науки депутат-нашоукраїнець Леся Оробець, коментуючи ситуацію, зазначила, що розроблений приблизно два роки тому законопроект при Дмитрові Табачнику був допрацьований не в кращий бік, отримавши "декілька руйнівних норм".\n"От, скажімо, не додасть держава коштів вишу – той візьме їх зі студента", – каже парламентарій.\n"Зараз Квіт, по суті, залишився єдиним ректором, який може стати і сказати свою думку про "творіння" Табачника. А ректори зараз фактично підлеглі міністра освіти: він їх призначає і звільняє, дає чи не дає фінансування, виділяє чи не виділяє держзамовлення", – каже Леся Оробець.\nУ рейтингу двохсот українських вищих навчальних закладів, підготовленому за участю експертів ЮНЕСКО, Києво-Могилянська академія посіла дев’яте місце. За словами Лесі Оробець, Києво-Могилянська академія дає якісну освіту і є чи не єдиним вищим навчальним закладом в Україні, про який можна сказати, що там не беруть хабарі.\nЦікаво, а спадковий депутат Леся де отримала освіту? Чого ж в КНУ у КІМО, а не в Могилі?\nОто ж бо й воно. В Могилі НЕМОЖЛИВО проплатити за жоден бал!!!!!!! Чи нажаль, чи й на успіх???


Поради від дорослих леді: як має себе вести жінка, щоб її поважали Житомир\nКоли жінка проходить частину життєвого шляху та досягає зрілості, вона вже менше вірить у кохання, романтику та вічне щастя. Жінка мудрішає, стає впевнішою, у неї відсутні зайві мрії та фантазії про “принца на білому коні”. Вона стає прагматичною. Далі розкаже “Житомирянка”\nЛюди часто говорять, що немає прекрасніше мудрої жінки, яка знає, що їй потрібно від життя та від свого чоловіка. Але, коли у жінки ще юність, коли кипить кров та пристрасті, цього розуміння може не вистачати. Ми розкажем, що можуть порадити зрілі жінки молодим дівчатам.\nВсі дорослі, зрілі та інтелігентні жінки, спробували щасливі і не дуже вдалі взаємини з протилежною статтю. Вони розуміють свої помилки, які робили у молодості, коли не були впевнені у собі та частково залежали від чоловіків. Але цей час минув. А от молодим дівчатам вони можуть дати декілька порад, тому що молодь тільки починає свій життєвий шлях.\nНе потрібно чекати повідомлень та дзвінків від чоловіків\nКожна поважаюча себе жінка має пам’ятати, що якщо чоловіку цікаво та він бажає отримати серйозні стосунки, то він завжди знайде час для телефонної розмови або просто напише смс. І це не дивлячись на його робочий графік або брак часу. Якщо цього немає та він не бере слухавку після вашого дзвінка або не відповідає на ваше повідомлення, можете сміливо видаляти його номер зі своїх контактів. Цьому чоловіку байдуже.\nНамагайтесь ходити на побачення та на зустрічі в той час, який вам зручно. Це стосується також і місць відпочинку. Молоді дівчата завжди готові йти на компроміс з хлопцями та сліпо виконувати їх бажання. А це робити не потрібно, бо пізніше це може зіграти злий жарт.\nЧоловік має поважати ваше бажання та ваш час. Саме тому, необхідно домовлятись про зустріч у тих місцях, які будуть зручними для двох та вибирати час для побачення, який влаштує і вас, і його. Якщо вже у самому початку стосунків хлопець не буде слухати думку своєї дівчини, то не потрібно чекати від нього цього і в майбутньому.\nНе відкидайте той факт, якщо ваш чоловік забуває вітати вас з важливими для вас датами. Поширена думка, що багато чоловіків просто не пам’ятають цих дат. Це неправда. Просто це зручна фішка для хлопців, коли вони прикриваються так званими особливостями чоловічого розуму. Якщо дівчина важлива для хлопця, то все, що з нею пов’язано теж буде важливо, у тому числі і день народження та дата знайомства.\nНе виправдовуйте свого хлопця\nБагато жінок постійно роблять цю помилку. Вони завжди хочуть виправдовувати вчинки або невдачі своєї половинки, тому говорять такі фрази:\n“Прийшов п’яний – це його друзі винні, а він не хотів пити”\n“Програв багато грошей – у нього немає сили волі, тому він не винен”\n“Зрадив – це його затягнули в ліжко, а він хороший”\nІ цим фразам немає кінця, жінка, яка виправдовує, буде їх повторювати постійно, тим самим прикриваючи недостойну поведінку чоловіка. Цього робити категорично не потрібно. Нехай правда буде гірка, але треба подивитись їй в очі і розуміти всі недоліки вашої коханої людини.\nНе мовчіть, коли для вас щось є неприйнятним\nЗрозуміло, що не потрібно постійно чіплятись до усіляких дрібниць та вередувати через це. Але якщо є реальна ситуація, яка вас не влаштовує, треба про це говорити. Наприклад, хлопцю подобається швидкісне пересування на автівці, а ви швидкість 50 кілометрів на годину вважаєте нормою. В такий ситуації не потрібно мовчати та втискатись у сидіння, треба сказати йому, що вам це не подобається. Не кричіть – скажіть це спокійно.\nТреба пам’ятати про рамки пристойності обов’язково. Не треба забувати, що чоловіки та жінки все ж таки різні психологічно, відрізняються емоціями та складом розуму. Ви можете з’ясувати все, що вас цікавить, тим самим зробивши поведінку хлопця більш зрозумілою. Але є нюанс. Якщо ви спитали, то треба бути готовою до будь-якої відповіді, навіть тієї, яку ви зовсім не очікували та тієї, яка може бути зовсім неприємною.\nНе треба плутати близькі стосунки і любов\nТут потрібно погодитися з чоловіками, бо саме вони ніколи не об’єднують ці поняття. Близькі стосунки можуть йти паралельно з високими почуттями, а можуть і ні. Тому, коли після прекрасної пристрасної ночі, хлопець робить вигляд, ніби нічого не було, то вам не треба ридати у подушку та згадувати долю. Треба грати по його правилам і все, відповідати тим самим.\nНе ревнуйте коханого до його друзів та до роботи\nПроводити разом багато часу – це добре бажання. Але, кожна людина повинна мати свій особистий простір. Тому немає нічого поганого в тому, що ваш чоловік на вихідних поїде з друзями на рибалку, а не піде з вами в кіно.\nЩе більш нерозумно ревнувати хлопця до його роботи. Для чоловіків молодість – це час, коли вони хочуть робити кар’єру та намагаються заробити на гідне, у тому числі, спільне життя. Якщо чоловік вас кохає, то обов’язково знайде час, щоб побути з вами поряд. Вам потрібно не сидіти в очікуванні коханого з роботи. У вас є спілкування з подругами, час, щоб займатись улюбленою справою, ви можете вчитись та працювати теж.\nНе треба догоджати в усьому своєму хлопцю\nДівчатам потрібно пам’ятати, що вони мають багато переваг. Не принижуйте їх та не намагайтесь догодити в усьому коханому. Його треба любити, поважати, цінувати, але не вважати, що він в усьому правий. Звісно, прислухатись до нього потрібно, але прислухатись, а не у всьому його слухати. Ваша догідливість незабаром почне дратувати вас обох, а ви цього не хотіли.\nМи хочемо побажати всім жінкам знайти своє жіноче щастя, і щоб шлях до нього не був тернистим. Будьте щасливі!\nНагадаємо, що раніше ми публікували поради про те, як зміцнити волосся за допомогою домашніх засобів. Відомі фахівці з краси стверджують, що доглядати за волоссям потрібно не тільки зовнішньо, а й внутрішньо. Іншими словами, дуже багато залежить від того, що ми додаємо у свій раціон харчування.\nPrevious articleВідомі моделі світу, над якими в дитинстві знущалися через їх зовнішність\nNext articleСекрети стрункості Меган Фокс


«Америка ще не покинула НАТО» - Українська Служба - polskieradio.pl\n«Америка ще не покинула НАТО»\nЗа два тижні до саміту НАТО в Лондоні Берлін шукає країн, які захистять Північноатлантичний альянс від атак президента Франції Емманюеля Макрона. Варшава зголосилася першою\nSekretarz stanu USA Mike Pompeo na szczycie szefów MSZ NATOKENZO TRIBOUILLARD/AFP/East News\nВидання «Rzeczpospolita» нагадує, що французький очільник нещодавно заявляв про «мозкову смерть НАТО»; на його думку, настав час будувати незалежну європейську армію, бо на Америку Дональда Трампа більше покладатися не можна. Німеччина, найближча союзниця Франції в Європейському Союзі, визнала, що цього разу не уникнути відкритого конфлікту з Макроном. Ставкою є безпека Федеративної Республіки і всієї Західної Європи. У середу очільник німецької дипломатії Гайко Маас заявив, що «Америка залишається нашим найважливішим союзником». Тоді ж на зустрічі міністрів закордонних справ НАТО запропонував, щоб робоча група створила нову стратегію Альянсу, і зіпхнув французів у дефензиву. «Макрон примусив усіх зайняти позицію. Виявилося, що ніхто його не підтримує, він – в ізоляції», – сказав газеті «Rzeczpospolita» директор Польського інституту міжнародних справ Славомір Дембський. Цей дипломатичний наступ має завершити саміт лідерів НАТО в Лондоні, на який обіцяв прибути Дональд Трамп. Німецька сторона вважає, що тоді слід показати єдність Альянсу. Німеччина – у такій ситуації як Польща, бо на відміну від Франції, не має ядерної зброї. А французький ядерний потенціал набагато слабший від американського. Париж хоче компенсувати це зближенням з Росією, та для Німеччини це неприйнятно, як і для поляків, – пояснює німецький експерт, директор відділення German Marshall Fund у Берліні Томас Кляйне-Брокгоф.\n«Dziennik Gazeta Prawna» пропонує розмову з експертом у справах трансатлантичних відносин, директором German Marshall Fund у Варшаві Міхалом Барановським. «Американці також нас критикують, тільки не роблять цього публічно. (...) Кажуть: Хлопці, ви – фронтова держава, тож повинні мати більшу боєздатність». За його словами, Польща просто змушена мати справні літаки і танки. Співрозмовник газети нагадує, що безпека Польщі опинилася під загрозою після агресії Росії проти України. Проте, Захід, врешті-решт, прокинувся і почав щось робити – результатом є військова присутність у балтійських країнах і в Польщі. По-друге, зміцнення безпеки є послідовним.\nКоментарі в НАТО після інтерв'ю Макрона\nЕмманюель Макрон говорив про відсутність керівництва США та «некроз мозку» в НАТО. Також він висловив сумнів у ефективності 5 статті Вашингтонського договору\nPrezydent Francji Emmanuel Macron Foto: facebook\nНахабний та неправдоподібний – саме так дипломати та військові в штаб-квартирі НАТО коментували у розмові з брюссельською кореспонденткою Польського радіо Беатою Пломецькою інтерв'ю президента Франції для тижневика «The Economist». У ньому Емманюель Макрон говорив про відсутність керівництва США та «некроз мозку» в НАТО. Також він висловив сумнів у ефективності 5 статті Вашингтонського договору.\nФранція не є особливо активним союзником, але це інтерв'ю за декілька тижнів до ювілейного саміту, до 70-ї річниці створення НАТО, викликало шок. «Переломні тези, дивовижні коментарі щодо 5 статті, просто дурні та нахабні», - заявив дипломат НАТО кореспондентці Польського Радіо у Брюсселі. Інший додав, що навіть якщо серед союзників є сумніви, то їх не варто висловлювати публічно – це робиться під час спільних зустрічей за закритими дверима. «Іноді під час таких зустрічей відбуваються гострі дискусії, але це залишається між союзниками», - коментує військовий з штаб-квартири.\nПід час свого візиту до Берліна, з аргументами президента Франції не погодився Генеральний секретар НАТО Єнс Столтенберґ, також ані канцлерка Німеччини, ані Державний секретар США. «Якщо західні політики відкидають тези президента Франції, а політики в Росії їм аплодують – це говорить все про це інтерв'ю», - прокоментував один з дипломатів НАТО.\nПольський прем’єр піддав гострій критиці активність деяких країн-членів ЄС в реалізації проєкту\n«НАТО – це найважливіший у світі союз, його роль у забезпеченні свободи та миру є величезною», - заявив прем’єр-міністр Польщі. Матеуш Моравєцький дав розлоге інтерв’ю газеті «Financial Times», в якому піддав критиці слова президента Франції Еммануеля Макрона про майбутнє Північноатлантичного альянсу. Нагадаємо, Макрон висловив сумніви щодо подальшого існування НАТО, у зв’язку з однобічністю політики, яку веде Дональд Трамп. Як приклад такої політики французький президент назвав вихід американських військ з Північно-Східної Сирії.\nПольський прем’єр оцінив, що проблеми НАТО випливають не з політики Трампа, а з політики деяких європейських країн-членів, більшість з яких (на відміну від Польщі) надалі не втілює в життя цілей Північноатлантичного альянсу, зокрема, не призначає на обороноспроможність 2% ВВП.\n«США завжди підтримували Європу, і якби не допомога Сполучних Штатів, Європа не визволилася б ніколи з-під німецької окупації, - наголосив Матеуш Моравєцький. – Франція призначає на обороноздатність менше, ніж 2% ВВП. Гадаю, варто запитати, чому в деяких аспектах НАТО не виглядає так, як би ми цього хотіли – і не через США, а радше через брак взаємності у співучасті в Союзі з боку деяких європейських держав».\nПольський прем’єр піддав гострій критиці французьку активність в реалізації проєкту Nоrd Stream II. Польща віддавна переконує, що газогін становить загрозу енергетичній безпеці Європи, оскільки збільшує залежність євросоюзних держав від російської сировини:\n- Дехто прямо каже, що Nоrd Stream II платить нашими європейськими грішми за російську зброю та російське озброєння. Це справді викликає велике розчарування, коли бачимо, що цей проєкт підтримують ключові держави ЄС, - наголосив Матеуш Моравєцький.\n«Financial Times» нагадує, що останніми місяцями Еммануель Макрон чинить дипломатичний тиск задля поліпшення взаємовідносин з Росією. Президент Франції аргументує, що Європа повинна реагувати на проблеми НАТО і «стати більш автономною з точки зору стратегії та військових можливостей», а також «поновити стратегічний діалог з Москвою».\nПобач більше на цю тему: політика Nord Stream II\nМакрон хоче перейняти від Німеччини ініціативу і наново побудувати взаємовідносини з Росією не тільки Євопейського союзу, але й Заходу в широкому розумінні, - пише «Rzeczpospolita»\nИллюстрационное изображение Foto: Pixabay\n«Макрон стає за кермо Європи» - пише газета «Rzeczpospolita». Видання пише про кризи у найбільших державах ЄС – «Великобританія боксується із брекзитом», «дні, що залишилися італійському уряду, можна порахувати на пальцях», «Іспанія паралізована каталонською кризою», а «сила німецької коаліції поволі згасає». Автор статті Єнджей Бєлєцький вважає, що з-посеред шести великих країн, в контексті політичної стабільності з Польщею може рівнятися тільки Франція. «Однак, Макрон не вважає Варшаву конкуренцією Парижа, - читаємо. – У розмовах з пресою французький президент наголошує, що Польщі вдалося уникнути багатьох проблем, з якими борюкаються євросоюзні країни, але ціною обмеження демократії». Тому кілька днів тому Емманюель Макрон, без консультації ні з Польщею, ані з Німеччиною, представив документ, який містить нові правила розширення ЄС. «Цей процес має складатися із семи кроків, що передбачають не тільки впровадження країною-кандидатом демократичних засад функціонування, але й досягнення певного економічного розвитку». Як пише Бєлєцький, на практиці це означає, що європейська інтеґрація Західних Балканів відкладається на якісь двадцять років. Макрон теж заявив, що 9 грудня в Парижі зустрінеться «нормандська четвірка». «Ми мусимо показати, що в нашому взаємному інтересі лежить вирішення заморожених конфліктів, у ширшій перспективі, не тільки в контексті України, - цитує Макрона польська газета. – Яких гарантій хоче Путін? Він хоче знати, що ЄС та НАТО не будуть розширюватися на ці території». Ці слова французький президент сказав у розмові з «Economist». Як пише польська газета, усе вказує на те, що Макрон хоче перейняти від Німеччини ініціативу і наново побудувати взаємовідносини з Росією не тільки Євопейського союзу, але й Зазходу в широкому розумінні. Тому, зокрема, Париж не погодився із польською пропозицією включити США до нормандського формату.\nПобач більше на цю тему: політика Макрон Донбас\nУ тижневику «Gazeta Polska» читаємо про «безумства президента Франції», а у виданні «Dziennik Gazeta Prawna» – про загострення між Францією та Німеччиною\nПрезидент Франції Емманюель Макрон Foto: EPA/IAN LANGSDON\nЙдеться не лише про нещодавні слова Емманюеля Макрона про «смерть мозку» Північноатлантичного альянсу. Париж завжди мав слабкість до Росії; неохоче ставиться до НАТО і не може погодитися з фактом, що Америка є номером один у світі. Уже кілька місяців навіть не приховує свого ставлення. Президент Макрон, як де Голль кілька десятиліть тому, намагається йти «третім шляхом». На схід, – пише тижневик «Gazeta Polska». Лише за півроку Макрон висловився за повернення Росії до складу Ради Європи, підтримав відновлення її участі у Великій сімці (тобто щоб це знову була Велика вісімка), прийняв Путіна у літній резиденції, оголосив послам Франції про необхідність нормалізувати відносини з Москвою, заблокував можливість розширення Європейського Союзу на Балкани і, нарешті, сказав, що НАТО опинилося в стані «мозкової смерті». Можна сказати, що французький президент з кожним місяцем відсуває межу допустимого (...). Страшно подумати, чим закінчиться запланований на початок грудня саміт нормандської четвірки, присвячений конфліктові України з Росією, – відзначає автор Антоні Рибчинський.\nПро загострення конфлікту Париж-Берлін пише також «Dziennik Gazeta Prawna». Справа стосується суперечки за Балкани та ставлення до Росії. Перед багатьма подіями, важливими для майбутнього континенту, політика двох найбільших держав Євроспільноти розходиться. Автор статті Лукаш Ґраєвський звертає увагу, що хоч Німеччина підтримує співпрацю з Кремлем у вибраних сферах – наприклад, у справах енергетики та громадянського суспільства – проте на загальну зміну ставлення дивиться інакше. Колишній віце-канцлер і міністр закордонних справ Зіґмар Ґабрієль, який вважався прихильником якнайближчих відносин з Москвою, заявив, що конфлікт в Україні стоїть на шляху до угоди між ЄС та Росією. На думку цього впливового політика, анексія – це «серйозне порушення міжнародного права». За його словами, до нормальної співпраці Заходу з Росією ще дуже далеко.\nПобач більше на цю тему: Франція Німеччина Росія ЄС безпека


Ортопедія в Ізраїлі — передові технології на допомогу дітям | Здоров'я\nОртопедія в Ізраїлі — передові технології на допомогу дітям\nКожна мама, ще виношуючи дитину, починає будувати плани на майбутнє. Природно, у них ніколи не входять різні неприємності, тим більше хвороби. Але від захворювань ніхто не застрахований, і діти, на жаль, хворіють досить часто.\nВеликий відсоток всіх дитячих захворювань складають ортопедичні порушення. Не такі вже і страшні на перший погляд, вони можуть спричинити за собою дуже важкі наслідки. На сьогоднішній день статистика вельми невтішна – у кожної третьої дитини є якесь порушення опорно-рухового апарату.\nНавіть ортопедичні порушення в легкій стадії досить сильно отруюють життя дитини. Саме тому хвороби дітей залишати просто так не можна. Будь-яку патологію куди простіше виправити в дитинстві, ніж у зрілому віці. Питання тільки де? Адже, погодьтеся, не завжди просто знайти хорошого фахівця і клініку, але такі є.\nСьогодні кращими у своїй галузі є клініки Ізраїлю, які вже багато років приділяють багато уваги лікування порушень опорно-рухового апарату у дітей та володіють передовими технологіями в цьому напрямку.\nОртопедія в цілому – це комплексна наука, яка включає в себе травматологію, хірургію, протезування, реабілітаційну терапію, спортивну медицину. Спектр захворювань, які успішно лікують в Ізраїлі, досить широкий. Тут роблять коректуру хребта і вроджених деформацій, корекцію ніг різної довжини, лікують сколіози і пухлини рухового апарату, спортивні травми і їх наслідки. Адже не дарма, ортопедія в Ізраїлі на сьогоднішній день є одним з провідних напрямків у медицині.\nВже кілька років в ізраїльських ортопедичних центрах успішно проходять операції по заміні суглобів, м’язів, хрящів і сухожиль. При цьому використовуються штучно згенеровані тканини і сучасне обладнання.\nЩо стосується дитячої ортопедії, то тут так само широко практикують консервативне лікування, особливо якщо це стосується захворювань легкого та середньої тяжкості. Сюди входять масажі, лікувальна фізкультура, різні вправи для виправлення постави. Крім цього, лікар-ортопед допоможе вам підібрати спеціальні допоміжні засоби, якщо це буде необхідно вашій дитині.\nЯкщо говорити про оперативне втручання, то його проводять з урахуванням того, що організм дитини ще буде рости, і скелет теж зазнає змін. При цьому операції проводять малоінвазивними методами, тому процедура відносно безболісна. Це дуже важливо – таким чином дитячий організм менше травмується і післяопераційна реабілітація зазвичай проходить досить швидко.\nP. S. Ми сподіваємося, що дана інформація вам ніколи не знадобиться, але статистика дитячих захворювань говорить про зворотне, тому знати кращих у своїй галузі потрібно.


Як вижити і зберегти спокій в умовах заворушень і масових протестів? - Мої файли - Каталог файлів - Печенізький ЦДЮТ\nЯк би не було складно, доведеться пояснити дітям, що відбувається в країні. Лякати не потрібно. Просто скажіть: «Трапляється, що хтось з кимось не погоджується. Навіть тато з мамою сваряться, а це – сварка в країні, але все буде добре. Розповідати дитині про ситуацію потрібно обов’язково, навіть якщо вона ще занадто мала, щоб усвідомити, що відбувається. Просто зробити це на доступному рівні.\nІзолювати себе від неприємної інформації. «Якщо ви під час випуску новин хапаєтеся за серце, просто вимкніть телевізор\nЯкщо панічні настрої все ж з’являються, потрібно постаратися їм протистояти, а не скуповувати продовольство і валюту. Краще навести порядок у власному домі – особливо якщо це заняття вам не до душі, адже в такому випадку агресія переноситься на прибирання. Воно заспокоює і розставляє думки і емоції по місцях, робить сприйняття навколишнього світу більш осмисленим і структурованим.\nВажливий момент: не втрачайте зв’язок з рідними, частіше телефонуйте друзям і близьким. Не для того, щоб обмінятися апокаліптичними чутками, а щоб дізнатися, як у них справи.\nОбережно ставитися до соціальних мереж, адже вони– це відмінний спосіб маніпуляції.


Як ДАІ освячує монополізм | Економічна правда\nЯк ДАІ освячує монополізм\nЧетвер, 26 липня 2012, 11:19 - Антоніна Бажан, для ЕП\nСхоже, що на ринку послуг з доступу до внутрішньої бази ДАІ Міністерство внутрішніх справ власноруч зробило з двох приватних компаній монополістів, які підлягають контролю з боку АМКУ.\nУкраїнська влада вперто створює особливі умови для заробітку "своїх" фірм.\nДосі більшість скандалів стосувалися державних закупівель, до яких долучився ринок оцінки нерухомого майна, а тепер ця доля не оминула торгівлю авто.\nЯк стало відомо ЕП, в одному з регіонів ДАІ повідомила продавцям транспорту, що їм слід встановити програмне забезпечення одного з двох українських розробників: ТзОВ "Декра - машина технологій" або ТОВ "Д.І.О. - трейд інтернаціонал".\nМова йде про автоматизовану інформаційно-пошукову систему - АІПС.\nВ іншому випадку торговці начебто не зможуть отримати бланки довідок-рахунків, актів приймання-передачі, транзитних номерів у ДАІ. Все це через те, що 11 грудня 2009 року Кабмін у постанові №1200 передбачив ведення в електронному вигляді обліку надходження, продажу та передачі транспортних засобів.\nА пункт 3.18 наказу МВC №361 від 5 серпня 2010 року вимагає, щоб суб’єкти господарювання надавали відділам ДАІ інформацію про реалізовані та передані на реалізацію транспортні засоби через електронні канали зв’язку.\nПерераховані вище документи виписуються на бланках суворої звітності. Кожен покупець отримує їх разом з новим авто і відносить до місцевих підрозділів ДАІ для реєстрації. Продавці ведуть у спеціальних журналах облік використаних бланків, а місцеві ДАІ періодично перевіряють ці журнали.\nЧерез конфіденційність даної інформації, адже вона стосується господарської діяльності підприємств, та її значні щоденні обсяги звичайна електронна пошта тут не стане у пригоді. Потрібна захищена загальноукраїнська інформаційна база, до якої б торговці авто могли вносити необхідні дані, а ДАІ - вести їх облік.\nЗгадані ІТ-компанії наразі і виконують функцію "передавачів" цієї конфіденційної інформації до відомчої бази ДАІ. Перша пропонує продукт АІПС "ОКА", друга - ПЗ АРМ "Торгівля КТЗ". На сайті АІПС "ОКА" показано, як це відбувається.\nЯк будь-яке приватне підприємство, компанії виставляють розцінки. Щоб користуватися АІПС "ОКА", треба сплатити за програмну підсистему 1 460 грн і щомісячно, якщо споживач виконує операції в мережі, вносити абонплату 700 грн.\nДоступ до АРМ "Торгівля КТЗ" коштує 1 800 грн, щомісячна абонплата - 800 грн, при цьому не має значення, користувався споживач цією системою чи ні.\nВ необхідності переходу на електронний документообіг ніхто не сумнівається, адже це повинно позбавити торговців, споживачів і ДАІ багатьох незручностей.\nЗараз керівники автосалонів вимушені регулярно приїжджати до центрального офісу ДАІ, аби особисто отримати бланки суворої звітності для довідок-рахунків, а споживач повинен все це нести до місцевих підрозділів ДАІ, очікувати, поки його дані занесуть до бази і тільки після цього може зареєструвати новий автомобіль.\nПісля введення електронного документообігу дані покупця до бази буде заносити сам продавець, і необхідність в паперових довідках і бланках для них зникне.\nПроте незрозуміло, чому наповнення конфіденційною інформацією відомчої інформаційної бази ДАІ, яка має бути загальнонаціональною, йде через окремі непідконтрольні компанії, які не мають стосунку до органів ДАІ.\nІнформацію, що регіональні підрозділи ДАІ змушують торговців авто користуватися послугами названих фірм, управління ДАІ не підтвердило.\nУ відповіді цього відомства за підписом заступника начальника Володимира Рєзнікова, яку ЕП отримала у відповідь на свій запит, пояснюється: зараз триває перехід на єдине програмне забезпечення для електронного документообігу.\nОднак тимчасово, аби виконати вимоги згаданих нормативних актів, для передачі даних щодо продажу автомобілів "суб’єкти господарювання використовують програмне забезпечення розробників, які надають необхідний формат даних".\nПроте в ДАІ обіцяють, що надалі ці питання будуть вирішувати винятково підрозділи Державтоінспекції. При цьому у відповіді не сказано, чи є ці компанії розробниками задіяного програмного забезпечення.\nЗате ця інформація є на сайтах самих розробників. Наприклад, "Декра - машина технологій" на сайті підтримки АІПС "ОКА" повідомляє, що її співпраця з ДАІ почалася у лютому 2008 року, коли вони домовилися створити облікову систему для бланків, а в подальшому реалізували низку інших проектів.\nЗокрема, у травні 2011 року було запущено веб-інтерфейс для службового використання робітниками ДАІ.\nНа сайті "Д.І.О. трейд інтернаціонал" таких даних немає.\nВідповіді на питання ЕП з цього приводу не надала жодна з компаній.\nТакож невідомо, чи контролюється ціноутворення на ці послуги, і скільки компаній надають такі сервіси.\nЗ неофіційних розмов з працівниками ДАІ ЕП дізналася, що це роблять лише два зазначені підприємства. Цю інформацію також підтвердив генеральний директор Всеукраїнської асоціації автомобільних імпортерів та дилерів Олег Назаренко.\nЯкщо це справді так, то може статися, що на ринку послуг з доступу до внутрішньої бази ДАІ Міністерство внутрішніх справ власноруч зробило з двох приватних компаній монополістів, які підлягають контролю з боку АМКУ.\nАдже відповідно до статті 12 закону "Про захист економічної конкуренції" монопольним вважається становище, коли частка суб’єкта на ринку перевищує 35%, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.\nСлід зазначити, що Мін'юст через підвідомчі держпідприємства веде та обслуговує чимало державних реєстрів. З доступом до них є проблеми корупційного характеру, але їх можна вирішити за наявності у законодавців політичної волі.\nПроте жодного разу ні в кого не виникало питання з приводу того, щоб послуги з передачі інформації з цих реєстрів віддати приватним компаніям. Адже власником даних є держава. Звісно, окремим випадком є БТІ, які є комунальними підприємствами, проте вони підпорядковуються місцевій владі.\nТакож є питання щодо функціонування самої загальнодержавної інформаційної системи ДАІ. Як сказано в листі за підписом Рєзнікова, департамент ДАІ вже впроваджує Національну автоматизовану інформаційну систему. Проте, як можна зрозуміти з тексту відповіді, в експлуатацію вона ще не запущена.\nПроблему ж паперових довідок-рахунків буде вирішено лише тоді, коли національну автоматизовану інформаційну систему буде введено в експлуатацію, а поки що наявність паперових документів вимагають нормативні акти.\nЗ огляду на це в генерального директора Всеукраїнської асоціації автомобільних імпортерів та дилерів ВААІД Олега Назаренка є зауваження.\n"ДАІ планує запустити Національну автоматизовану систему лише наприкінці 2012 року, і паперові документи поки що не вийшли з ужитку. Тому я не розумію, як електронний документообіг з ДАІ можна запровадити вже нині", - каже він.\nНа думку Назаренка, адмініструвати та передавати дані до цієї системи повинні лише державні органи. "Якщо споживачам треба буде сплачувати вартість адміністрування системи, ВААІД буде наполягати, щоб це коштувало фіксовану суму - близько 10 грн з одного авто", - зазначає він.


В Ірані хочуть знищити Ізраїль до 2041 року: законопроєкт - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Новини > В Ірані хочуть знищити Ізраїль до 2041 року: законопроєкт\nЗаконопроєкт здивував не лише Іран, а й світ\nУ парламент Ірану внесли законопроєкт, який зобов'язує до 2041 року "знищити" Ізраїль. Документ внесли у роковини смерті генерал-лейтенанта Касема Сулеймані.\nЗаконопроєкт здивував не лише Іран, а й світ. Документ став безпрецедентним за 42-річну історію Ісламської Республіки, повідомляє Iran Wire.\nУ законопроєкті зазначено, що майбутні адміністрації повинні відправити партію товарів першої необхідності в Газу через 6 місяців після того, як законопроєкт ухвалять.\nТакі дії нібито призведуть до захоплення іранських товарів. Це збільшить ймовірність військового протистояння з Ізраїлем.\nЗакон зобов'яже уряд однієї суверенної держави і члена ООН спробувати знищити іншу державу, яка теж є членом ООН. Це створить для Ісламської Республіки неабиякі проблеми на міжнародній арені.\n5 років тому верховний лідер Ірану аятола Алі Хаменеї заявляв, що до 2040 року від Ізраїлю "нічого не залишиться".\nТаку позицію антиізраїльські протестувальники повторювали на мітингах неодноразово.\nДодамо, що 3 січня на Близькому Сході загострилася ситуація. Там вшановували перші роковини вбивства американцями у Багдаді іранського генерала Касема Сулеймані. Люди вийшли масово на акції.\nЯк повідомляла УМ, командувач спецслужбами "Аль-Кудс" іранського КВІР Касем Сулеймані і заступник глави іракського шиїтського ополчення Абу Махді аль-Мухандіс були вбиті в п'ятницю ракетним ударом в районі аеропорту Багдада.


Педагогіка успіху | Дистанційна Академія\nВведите краткое описание курса.\nНе для продажу – наповнюємо матеріалом\nМатеріали до теми: «Педагогіка успіху стратегія радісного навчання»\nСутність та необхідність педагогіки успіху.\nФактори, що визначають успіх у навчанні.\nАлгоритм створення ситуації успіху.\nПедагогічні стратегії та прийоми досягнення успіху навчанні.\nСтратегія: робіть помилки нормальним і потрібним явищем.\nСтратегія: концентруйте увагу учнів на минулих успіхах.\nСтратегія: посміхайтесь учням.\nНастанова вчителя та успіх учня.\nВпровадження педагогіки успіху в освітянську практику.\nПрактичні поради щодо використання педагогіки успіху.\nПедагогіка успіху, ситуація успіху, алгоритм створення ситуації успіху, настанова, ефект Пігмаліона.\nКалошин – Авторська візитка ВІДКРИТО 00:00:00\nПедагогіка успіху – Завдання 00:00:00\nПедагогіка успіху – Література 00:00:00\nСутність та необхідність педагогіки успіху 00:00:00\nФактори, що визначають успіх у навчанні. 00:00:00\nАлгоритм створення ситуації успіху 00:00:00\nПедагогічні стратегії та правила досягнення успіху 00:00:00\nУ чому причини успіху іноземних шкіл?\nВступ: В чем причины успеха школьного образования Финляндии? 00:00:00\nОсновные принципы финской школы 00:00:00\nОсобливості шкільної освіти в Данії 00:00:00\nВідео: Педагогіка співробітництва – стратегія радісної та успішної  освіти ВІДКРИТО 00:00:00\nПрезентація: Педагогіка співробітництва – стратегія радісної та успішної  освіти 00:00:00\nПедагогіка успіху стратегія радісного навчання 00:00:00\nЧас ученичества ВІДКРИТО 00:00:00\nПедагогіка успіху: контрольні питання 00:00:00\nВаріанти сплати +\n15,000.00 ₴ 5 000.00 в 4 тижнів, 2 днів


Головна Економіка Нацрегулятор розробив зміни, за якими постачальники газу повинні публікувати річну ціну на газ, — Тетяна Бойко\nНаціональна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) розробила проєкт змін про обов’язок постачальників публікувати річну ціну на газ. Але остаточне рішення ще не ухвалено\nПро це повідомила Тетяна Бойко, координаторка енергопрограм громадянської мережі "Опора", в ефірі програми "Про гроші" з Олександром Морщавкою на телеканалі "Еспресо".\nЗа її словами, відповідно до змін, що готуються, "до 25 квітня усі постачальники, які планують постачати газ побутовим споживачам, повинні оприлюднити річну ціну. І це буде базова ціна. На сьогоднішній день базовими є місячні ціни".\nВона уточнила, що рішення ще не ухвалили.\n"Зараз ми маємо лише проєкт. Цей проєкт постанови НКРЕКП передбачає внесення змін до двох документів — правил постачання і типового договору. Можливо, ще щось зміниться — ніхто не знає, що буде прийнято в кінцевому варіанті", — сказала Бойко.\nУ другому кварталі цього року постачальники газу маютьпредставити річні продукти, повідомив прем’єр-міністр України Денис Шмигаль. Він зазначив, що сьогодні механізми запуску обговорювали із Міненерго, НКРЕКП й "Нафтогазом".\nВ Україні зменшать плату за розподіл газу для тих, хто його не споживає. Відповідну постанову мають ухвалити в березні, анонсував голова НКРЕКП Валерій Тарасюк.