Цікаві факти про Барбі: - Piвнe-Paкуpc\n№1047 від 23.12.2021p.\nЦікаві факти про Барбі:\nЗа своєю першою професією Барбі була супермоделлю. Але в підсумку, вона зробила кар’єру в багатьох областях від рок-зірки до палеонтолога.\nПупок на «тілі» ляльки Барбі, для надання йому реалістичності, з’явився лише в 2000 році .\nНайдорожча лялька Барбі була продана на аукціоні в 2010 році за 302,500 доларів. Покупці оцінили не стільки саму ляльку, скільки її рожевий діамант, розміром в 1 карат від відомого дизайнера Стефано Кантур.\nЛяльку Барбі, яка була вироблена однією з перших в 1959 році, купили за більш ніж 10 тисяч доларів.\nНа думку вчених, жінка з класичними параметрами ляльки Барбі, яка проводилася до 2000 року, народжується одна на 100 тисяч. Така жінка при зростанні в 172 см повинна володіти осиною талією – 45 см в обхваті, обхват грудей 97см і обхват стегон 82 см.\nЛялькою Барбі, яка найбільше продається, стала модель Totally Hair Barbie від 1992 року, з довгими до п’ят волоссям, ця лялька принесла компанії Mattel прибуток 100 мільйонів доларів. Всього було продано 10 мільйонів ляльок.\nПовне справжнє ім’я Барбі – Барбара Міллісент Робертс (Barbara Millicent Roberts).\nБарбі – Риби, її офіційний день народження – 9 березня 1959 року. Вона не з Малібу, як багато хто думає, вона насправді з вигаданого міста Віллоус, штат Вісконсін.\nКен на два роки і два дні молодший за Барбі (його офіційний день народження – 11 березня 1961 року). Його повне ім’я – Кен Карсон.\nПершим вихованцем Барбі був не собака або кішка, насправді це був кінь на прізвисько Танцюрист (Dancer).\nВона має свій власний колір, Рожева Барбі (Barbie Pink) – PMS 219.\nЗа її способом життя в Інстаграмі стежать понад 1,7 мільйонів користувачів.\nЇї першим автомобілем був 1962 Остін Хілі (1962 Austin Healy).\nБарбі ніколи офіційно не виходила заміж за Кена (хоча як наречена вона була представлена ??не раз). Вона також ніколи не була вагітною.\nЗаміжня і вагітна – це Мідж. Її найкраща подруга Мідж вийшла заміж (вона одружена з найкращим другом Кена, Аланом), вона була вагітна (саме вона представлена ??як «вагітна лялька», а зовсім не Барбі). Барбі товаришує з Мідж із 1963 року. Ось справді, старовинні подруги!\n2004 року Барбі розлучилася з Кеном і почала зустрічатися з австралійським серфінгістом на ім’я Блейн. Але у День Святого Валентина у 2011 році Кен та Барбі знову возз’єдналися разом! Барбі зробила б цю офіційну заяву, опублікувавши пост у Facebook!\n• Живи до ста!  (10430)


Вдосконалення партійного та регіонального представництва задля ефективності влади | Аналитический центр «Обсерватория демократии»\nОдин із парадоксів становлення демократії полягає у тому, що питання зміни виборчої системи цікавить лише політиків, які вже потрапили до владних інститутів різних рівнів і прагнуть зберегти/збільшити свої шанси на майбутнє, та нечисленну групу експертів-аналітиків, що займаються виборчою проблематикою. Для пересічних громадян вибори, в основному, асоціюються із фактами голосування і оприлюднення результатів. Відповідно, зміни виборчого законодавства з ініціативи правлячої верхівки часто набувають вигляду політичних інтриг, стають частиною арсеналу засобів боротьби для переобрання своїх представників. Аналітики здебільшого з’ясовують шанси політичних суб’єктів на проходження до представницьких інститутів за різних типів і моделей виборчих систем. Громадяни ж просто черговий раз розчаровуються в своїх обранцях і вкотре у них не виникають думки про залежність між тим, за якою системою відбуваються вибори, та наскільки ефективно функціонує і представляє їхні інтереси обрана влада. Тому вкотре не виникає і бажання розібратися із особливостями представництва інтересів за різних типів виборчих систем та їх впливом на утвердження народу в якості головного суб’єкта влади.\nМожна виділити кілька головних чинників, що зумовлюють зміни виборчих систем. Перший – історичний. Моделі виборчих систем змінюються залежно від етапів розвитку виборної демократії. В період запровадження загального виборчого права встановилася елітарна модель. Представники еліт безпосередньо зверталися до своєї клієнтури, консолідували потенційних виборців, апелюючи до їхніх матеріальних та духовних інтересів. Відповідно, сегментація електорату відбувалась на підґрунті особистих симпатій/відданості видатній особистості. Таким чином, виборці надавали карт-бланш елітам, фактично не маючи уявлення про те, як їх діяльність у владних інститутах вплине на життя конкретного виборця. Тому найбільш функціональною системою виборів стала мажоритарна система відносної більшості, яка найбільше відповідала реаліям нерівноправного, електорально неосвіченого і пасивного суспільства. Історичні переваги цієї системи, приправлені маніпулятивними технологіми, «благодійним» патронатом та корупційними механізмами зберігають свою корисність для правлячого класу і в Україні в ХХІ столітті.\nДругий суттєвий фактор – стратегічні наміри політичного класу щодо головного напрямку зміни політичної системи. Так, для просування демократії визначальними виступають особливості політичної культури суспільства, зусилля, спрямовані на усвідомлення і впровадження демократичних цінностей. Зміни, що досягаються шляхом реформування виборчої системи, спочатку виглядають другорядними. Однак, саме вони або закладають необхідне підґрунтя для змін на рівні системи через демократичне представництво, або ж остаточно вибивають наявне нестійке підґрунтя для подальшого демократичного розвитку. Тож зміни стосовно виборів до парламенту, які будуть пропонуватися/впроваджуватися діючою більшістю, стануть чітким індикатором її орієнтації – на демократизацію політичної системи чи на закріплення своїх владних статусів.\nУ західних демократіях вже достатньо давно відпрацьовані різні моделі ефективного географічного представництва. Тому зараз головну увагу вони зосереджують на дескриптивному. В Україні, як у процесі багаторазових попередніх змін виборчої системи, так і сьогодні, поєднання партійного і територіального принципів залишається постійним «каменем спотикання». В той же час, саме від вдалого вирішення цієї проблеми залежить не лише те, чи й надалі партії звертатимуться до окремих груп виборців, поглиблюючи розколи в суспільстві, чи отримають стимули до роботи з великими спільнотами, яка сприятиме формуванню консенсусних підходів до ключових питань. Крім того, за великим рахунком, саме виборча система має стати тим другорядним за формальним визначенням, але першочерговим за суттю чинником, який сприятиме зміцненню держави і єдності при всій регіональній багатоманітності.\nЗахідні демократії сприймають як аксіому те, що представництво у вищому законодавчому органі має двоякий сенс. З одного боку, депутати мають законодавчо забезпечувати реалізацію стратегії розвитку країни, яку підтримали більшість виборців. З іншого – враховувати при цьому особливості і специфічні інтереси територій – регіонів / автономних утворень / суб’єктів федерації. Вони виробили різні шляхи вирішення цієї дилеми. Деякі складові цього досвіду можуть бути корисні для України.\nНайчастіше проблема вирішується в рамках двопалатних парламентів, коли верхня палата формується з представників територій (існують у федеративних і в деяких унітарних державах), або шляхом впровадження різних варіантів змішаних систем в однопалатних парламентах. У будь-якому випадку, головна мета – оптимальне поєднання партійних стратегій, що трансформуються після виборів в державні, і територіальних інтересів, реалізація яких надає можливість виборцю безпосередньо відчувати результати свого вибору.\nУ ФРН, відповідно до Основного закону, землі беруть участь у законодавстві, управлінні державою і роботі Європейського Союзу через Бундесрат, 68 депутатів якого призначаються урядами земель. Показово, що представники земель голосують завжди узгоджено, керуючись позицією, яку визначив уряд землі. Тут бачимо спростування міфу про свободу представників територій. Крім того, половина другої палати – Бундестагу – обирається за мажоритарною системою. Партійні списки, за якими обирається інша частина Бундестагу, формуються по земельному принципу. Таким чином, досягається оптимальне поєднання партійного і територіального принципів представництва.\nСтаття 133, що регламентує основні засади виборів народних депутатів України, визначає: «Вибори народних депутатів України (далі — депутатів) здійснюються на засадах пропорційної системи за єдиними списками кандидатів у депутати у загальнодержавному виборчому окрузі, з яких формуються регіональні виборчі списки кандидатів у депутати (далі – загальнодержавний виборчий список, регіональні виборчі списки) від партій». Пункт 2 статті встановлює 5-відсотковий бар’єр у загальнодержавному виборчому окрузі для участі виборчих списків у розподілі мандатів. Отже, ключові моменти полягають у тому, що встановлюється єдиний партійний список, про який не вказується, що він має бути відкритим. З цього списку формуються регіональні партійні списки, на відкритість яких формулювання також не вказує. Відповідно, прозорості і відкритості поки не додається. Підвищення відсоткового порогу, звісно, підштовхуватиме партії до об’єднання.


Керівництво двох райрад підозрюють у вимаганні 7 700 доларів за оренду комунальних приміщень\nВикрито заступника голови районної у місті Кривому Розі ради та тимчасово виконуючого обов’язки голови районної у місті ради під час одержання неправомірної вигоди, – інформує сайт Генпрокуратури.\nНа думку прокуратури Дніпропетровської області та співробітників Управління захисту економіки області, два високопосадовці, вступивши у попередню змову, вимагали та одержали від суб’єкта підприємницької діяльності 7 700 доларів США. За цю суму вони мали вирішити питання щодо передачі у довгострокову оренду двох приміщень комунальної власності.\nПри цьому сума оренди мала вийти нижча, ніж ринкова, а у самому договорі оренди мала бути прописана можливість приватизації.\nНаразі обвинувачених високопосадовців затримано в порядку статті 208 КПК України. Вирішується питання щодо повідомлення їм про підозру у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та обрання запобіжного заходу.


Досвід набуття членства в НАТО країнами Центрально-Східної Європи. Реферат – Освіта.UA\nOsvita.ua Вища освіта Реферати Політологія Досвід набуття членства в НАТО країнами Центрально-Східної Європи. Реферат\nДосвід набуття членства в НАТО країнами Центрально-Східної Європи. Реферат\nВиходячи з досвіду набуття членства в НАТО країнами Центрально-Східної Європи, необхідно готуватися до виконання нового спектра завдань, які раніше не стояли перед ЗС України. Проект нової Воєнної доктрини України, на жаль, не робить акценту на цих нових завданнях і їх особливостях. Членство в НАТО передбачає, крім стандартних завдань, що раніше превалювали у Воєнній доктрині України, також завдання підтримки союзників по НАТО в запобіганні конфліктам і подоланні криз поза межами України\nУ той же час членство в НАТО не передбачає обов'язкового досягнення західноєвропейського та північноатлантичного рівня розвитку демократичних інститутів. Від бажаючих вступити в НАТО вимагається, щоб країна-претендент на вступ прагнула реалізувати принципи демократії та свободи. Найбільш конкретними вимогами щодо членства в НАТО є вимоги до обороноздатності країни, яка бажає вступити в цей воєнно-політичний союз.\nКожен претендент на вступ повинен на досить високому рівні самостійно забезпечити свою безпеку і бути готовим частиною свого оборонного потенціалу робити внесок у колективну безпеку відповідно до вимог статті 5 Північноатлантичного договору, а також бути здатним брати участь у спільних операціях у складі Альянсу, не пов'язаних із колективною обороною.\nПереважна більшість експертів, аналізуючи підготовку країн колишнього Варшавського договору і колишніх республік СРСР до вступу в НАТО, основну увагу акцентували на аспектах, пов'язаних з реформуванням збройних сил, економіки, демократизацією суспільства, виконанням Програми "Партнерство заради миру" і підготовкою громадськості до вступу в НАТО. При цьому поза їхньою увагою залишалися два дуже важливі складники, що істотно впливали на прийняття цих країн у члени Альянсу.\nПо-перше, це вирішення питань, що гарантують із боку країн НАТО повну довіру до його нових членів. Одержання такої довіри передбачає прийняття аспірантом у тому чи іншому вигляді закону про люстрацію і відповідно - докорінне реформування служб безпеки з урахуванням вимог такого закону.\nНаприклад, Естонія почала завойовувати довіру НАТО ще в 1991 p., ліквідувавши структури КДБ на своїй території. У Латвії й Литві також були прийняті закони про люстрацію, і боротьба проти "спадщини КДБ" у цих республіках мала свою специфіку. Одним із перших кроків на шляху вступу в НАТО для Чехії, Польщі й Угорщини були таємні домовленості, а потім і офіційні угоди з Альянсом зі взаємодії спецслужб.\nУ Чехословаччині, а потім у Чехії (1991 p., 1992 p.) дуже серйозно підійшли до реалізації закону про люстрацію і питань допуску громадян до заходів, що стосуються співробітництва з членами НАТО. У Чехії, наприклад, спочатку для військовослужбовців, а потім і для всіх громадян спецслужбами були введені три категорії - А, В, С, які свідчили про ступінь довіри залежно від рівня співробітництва з колишніми структурами КДБ. Для роботи (навчання) за кордоном, а також для призначення на керівні посади всередині країни необхідно було отримати документ, що підтверджував можливість "високого ступеня довіри" до даної особи.\nМетоди забезпечення безпеки, що раніше застосовувалися в Чехії, Польщі й Угорщині, відрізнялися від прийнятих у рамках НАТО, тому цим країнам довелося змінити всю систему надання доступу до секретних матеріалів і поводження із закритою інформацією. Це теж одна з проблем, з якою зіштовхнулися всі три держави в процесі набуття членства в Альянсі.\nНаприкінці 2002 р. в Угорщині завершилася люстрація осіб, що після вступу країни в НАТО матимуть доступ до таємних документів Альянсу. Анкету типу "С" повинні були заповнити не тільки офіцери вищого рангу, а й державні службовці, а також технічні працівники, які сортують вхідні документи.\nБудь-який альянс завжди формується з членів, послідовних у своєму бажанні стати його членами. Це є запорукою довіри і відкритості альянсу. Якщо претендент у члени союзу, який формується, має масу достоїнств, але викликає сумніви в "благонадійності", то він видається небезпечним для союзу і загрожує його дієздатності. Ось чому часто "слабкі", але "віддані" претенденти мають значно більше шансів на вступ у НАТО, ніж сильніші, але непослідовні у своєму прагненні до членства.\nКраїни першої хвилі розширення - Польща, Угорщина та Чехія - почали свій шлях до НАТО майже відразу після зміни їхніх політичних режимів. Пріоритетом у політиці цих країн було прагнення позбутися радянської спадщини.\nОсобливістю просування цих країн до НАТО була узгодженість дій для досягнення поставленої мети. У листопаді 1991 р. президенти Польщі, Угорщини та Чехословаччини на зустрічі в угорському місті Вишеград підписали декларацію про тісну кооперацію своїх країн на шляху європейської інтеграції. Ці країни отримали неофіційну назву Вишеградської трійки. Після розпаду в 1993 р. Чехословаччини на дві держави ця група стала четвіркою.\nВишеградські країни докладали зусиль, щоб переконати НАТО в необхідності його розширення на Схід. Але інерція мислення Альянсу, якому свого часу протистояв потужний Варшавський пакт, спричинила великі сумніви Брюсселя щодо доцільності цього всупереч згоді Росії. Заява Росії про те, що вона не розглядає НАТО як ворожу організацію, до деякої міри стала поштовхом до активізації дій щодо його розширення. На початку 1994 р. під час проведення Брюссельського самміту НАТО було прийнято рішення про його розширення.\nБільшість країн другої хвилі розширення почала свій шлях до НАТО разом із країнами першої хвилі. 12 держав задекларували своє бажання щодо членства практично одночасно. На зустрічі міністрів закордонних справ дев'яти претендентів на членство 19 травня 2001 р. було підписано спільну заяву, що закликала НАТО запросити на Празькому самміті всі ці країни. Утворилося так звана "Вільнюська дев'ятка", яка з приєднанням через рік Хорватії стала десяткою. У 2002 р. Хорватія приєдналася також до Плану дій заради членства.\nУ Європі склалося неписане правило, що вступу до ЄС передує вступ у НАТО, і це цілком зрозуміло. Вимоги для країн, які вступають у НАТО, значно менші. Вони не мають "жорсткої" конкретизації на відміну від вимог для вступу в ЄС. Стосунки НАТО з ЄС досить щільні. Про це свідчить укладена наприкінці 2002 р. угода про стратегічне партнерство між НАТО та ЄС. Тому всі країни першої та другої хвилі розширення НАТО ставили за мету спочатку вступ у НАТО, а потім - у ЄС.\nНа послідовність такого процесу просування по шляху вступу в ЄС, безперечно, впливають інтереси США. Вони можуть лобіювати вступ у НАТО та ЄС тієї чи іншої країни, як, наприклад, Туреччини, яка з 1963 р. є асоційованим членом ЄС, але можуть і заважати цьому євро інтеграційному процесу. США, відкрито не втручаючись у процес розширення ЄС, уважно стежать за "порядком" у Європі, щоб не втратити тут свого впливу.\nДля його посилення в цьому регіоні на противагу зростанню потужності ЄС - своєрідних Сполучених штатів Європи (СШЄ), де домінують Франція та Німеччина, - США лобіюють вступ до НАТО та підтримують фінансове нових членів Альянсу зі складу колишніх держав Варшавського договору та СРСР. І ці країни, у свою чергу, стають своєрідними боржниками США і "платять" їм своєю підтримкою їхніх воєнних операцій, які відбуваються під прапором боротьби з тероризмом. Франція намагається протистояти впливу США в Європі, тому з її боку здійснюється деяка протидія прискореному розширенню НАТО.\nРис. 6.1.1. Кількість держав за роками, які вступали до НАТО та ЄС\nВходження в ЄС через вхід, який зветься "НАТО", дозволяє США делегувати своїх симпатиків до складу ЄС на допомогу Великій Британії, яка тривалий час надійно захищає інтереси США в ЄС. Чинна останнім часом система прискореного вступу до НАТО нових членів фактично ослаблює НАТО внаслідок поступового зниження вимог до нових членів. Зараз спостерігається своєрідне змагання між КАТО та ЄС щодо кількості держав-членів цих об'єднань (рис. 6.1.1).\nПри такому форсуванні процесу розширення НАТО та ЄС за браком часу "підтягування" нових членів до рівня розвинених країн не встигає за процесом розширення. Це призводить до того, що при взаємодії країн НАТО в операціях, які проводилися в Югославії, Афганістані та зараз в Іраку, США фактично змушені брати на себе основний тягар у бойових операціях, тому що інші члени блоку не мають на озброєнні сучасної військової техніки. США вже неодноразово висловлювали невдоволення таким станом справ, коли їхні союзники не бажають реформувати свої збройні сили відповідно до вимог часу і більше уваги приділяють розвиткові економіки, тоді як видатки на розвиток ЗС США з року в рік збільшуються.\nТакий хід подій призводить до зростання розбіжностей, у першу чергу, між США та європейськими країнами-членами НАТО. США турбує зростання ЄС за рахунок прийому до нього нових країн. Тому можна вважати, що неписане правило вступу в ЄС через двері НАТО, за чим уважно стежать США, діятиме доти, доки вони будуть лідером світової економіки. Виняток із цього правила послідовного вступу в НАТО, а потім - у ЄС у Європі поки що може бути зроблений тільки для Швейцарії або для іншої країни, що зможе досягти такого економічного розвитку, який відповідає вимогам вступу в ЄС.\nДосвід приєднання до НАТО перших двох хвиль розширення свідчить, що ефективність колективного приєднання залежить від внутрішньої єдності групи країн, що прагнуть до членства. Після завершення процедури приєднання другої хвилі членами Альянсу стануть 10 із 12 країн, які на початку 90-х pp. минулого століття почали свій шлях до НАТО (тобто всі країни Центральної та Східної Європи). Своєї черги залишаться чекати Албанія, Македонія та Хорватія. Не виключено, що згодом до них приєднаються й інші країни колишньої Югославії.\nРазом вони можуть утворити нову групу, яка колективними зусиллями пройде шлях, прокладений вишеградськими країнами та вільнюською групою. Однак питання про те, чи доцільно повторювати саме цей шлях "пострадянським" країнам, які, можливо, почнуть процес приєднання до НАТО, та чи доречний він для них, не має однозначної відповіді. Україні, найімовірніше, доведеться подолати свій шлях до НАТО та ЄС самостійно чи в кращому випадку - паралельно з деякими країнами Югославії, Грузією та Азербайджаном.\nУкраїна, з урахуванням її особливостей становлення державності та економічного потенціалу, повинна виконувати ці неписані правила послідовного вступу в НАТО, а потім - у ЄС та зосередити свої зусилля на намаганні стати, у першу чергу, членом НАТО.\nЗ урахуванням наведеного вище переліку особливостей подолання шляху до НАТО особливий інтерес для України має вивчення досвіду вступу в нього кожної з країн другої та третьої хвиль. Другою особливістю є те, що офіційне прийняття в НАТО не означає припинення реформування збройних сил країн НАТО, навпаки, воно продовжує здійснюватися в більш прискореному темпі. Україна, враховуючи досвід реформування ЗС країн у процесі підготовки та після вступу до НАТО, може заощадити час і гроші, реформуючи свої ЗС заздалегідь під стандарти Альянсу.\nНа жаль, зараз не можна сказати, у якому році розглядатиметься питання вступу України до НАТО, але це не означає, що Україна повинна "розслаблятися". Проводячи реформування своїх ЗС заздалегідь з урахуванням досвіду вступу та перебування в НАТО країн Центрально-Східної Європи, Україна, на відміну від інших держав, зможе швидше стати "повноцінним" членом Альянсу.\nКонкретними кроками в напрямку просування України на шляху набуття членства в НАТО певною мірою можна вважати постанову Верховної Ради України від 21 листопада 2002 р. за № 233-IV "Про Рекомендації парламентських слухань про взаємовідносини та співробітництво України з НАТО" та План дій Україна - НАТО, який був затверджений у Празі у 2002 р.\nНамагання України пришвидшити отримання запрошення до НАТО було, м'яко кажучи, невдалим. Це змушує її ретельніше проаналізувати наявні перешкоди на шляху вступу в НАТО та можливі варіанти їх подолання з урахуванням досвіду набуття членства в Альянсі іншими країнами-кандидатами.\nНеобхідно чітко відокремити бажання від дійсності та визнати, що наша країна через специфіку історичних та сучасних політичних обставин має, можливо, власний шлях до НАТО, який значно відрізняється від шляхів вступу Польщі, Литви чи інших держав. Ніщо так не шкодить будь-якій справі, як поспішність, тому інтеграція України в розвинуту європейську спільноту, яка визначає наше майбутнє, вимагає виваженості та певного часу для вирішення існуючих проблем.\nПроаналізуємо досвід набуття членства в НАТО деяких країн-кандидатів першої і другої хвилі його розширення.\nЧехія. Уряд Чеської республіки 29 серпня 2001 р. схвалив керівні документи, які стосувалися реформування збройних сил Чеської республіки. Програма реформування готувалася 3,5 місяця. Для розробки програми було створено Урядовий комітет, який очолив Ярослав Скопек. Програма реформування містить аналіз поточного стану збройних сил, а також цілі та принципи розвитку чеських збройних сил протягом наступних десяти років. Комплект документів з реформи збройних сил був доступним для широкої громадськості.\nОтже, Чеська республіка приступила до реформування своїх ЗС під стандарти НАТО, вже будучи фактично членом Альянсу. Як передбачається планом, реформування ЗС Чехії має бути закінчено до 2010 р. Упродовж цього часу планується поступово перейти до цілком професійних збройних сил. Реформа охоплює структуру ЗС, особовий склад, озброєння, інфраструктуру й фінансування.\nМетою реформи є створення збройних сил, призначених як для забезпечення національних інтересів, так і дій у рамках НАТО. Вони повинні мати сучасне озброєння, хорошу підготовку й добре обладнану інфраструктуру. Для цього збройні сили будуть істотно скорочені. Частка витрат на них протягом декількох років, які передували вступу Чехії в НАТО, підвищилася з 0,5% до 2,4% ВВП (2003 p.).\nЗбройні сили Чеської республіки як нового члена Альянсу природно мають потребу в більш високих темпах змін, ніж збройні сили "старих" держав - членів НАТО. З цих причин було б помилковим стверджувати, що реформа може бути реалізована на старій фінансовій базі. Якщо відповідний рівень асигнування не буде забезпечений, то реформування буде скоректовано в бік скорочення числа й обсягу запланованих заходів. Прогноз витрат Міністерства оборони до 2010 р. базується на прогнозі зростання економіки, підготовленому\nМіністерством фінансів у квітні 2001 р. Реформа робить основний акцент на особовому складі, від якого залежатиме, набудуть збройні сили необхідних якостей чи ні.\nОчікується, що витрати, пов'язані з утримуванням особового складу, зростатимуть, оскільки збройні сили Чеської республіки будуть поступово професіоналізуватися. Витрати, пов'язані з персоналом, включають: грошове утримання й інші витрати на обслуговування, примусові страхові премії, витрати на постачання різного устаткування, розміщення особового складу й соціальну допомогу (відповідно до вимог НАТО).\nПолітичні й воєнні цільові настанови реформування передбачають:\nготовність до повноцінної участі в оборонних операціях відповідно до статті 5 як у складі сил НАТО, так і поза НАТО;\nпідвищення готовності мобілізаційних резервів;\nготовність до участі в миротворчих операціях чисельністю до бригади (5000 осіб) чи еквівалентного контингенту ВПС (із початку 2007 р.) протягом не більше 6 місяців (без ротації);\nучасть чеських ЗС у натовській системі ППО NATINEADS;\nучасть в окремих довготривалих операціях з підтримання миру у складі батальйону чи відповідного еквівалента авіаційного підрозділу. Додатково допускається можливість участі в інших операціях (гуманітарна допомога, допомога при катастрофах, стихійних лихах і т. д.) упродовж не більше 6 місяців контингентом чисельністю до 250 осіб;\nвиконання завдань, визначених республіканським законодавством, усередині країни.\nПринципових змін зазнає і структура чеської армії, до складу якої входитимуть територіальні та мобільні сили. Ці обидві частини сил мають включати:\nз'єднання (підрозділи) з високою готовністю до застосування (High Readiness Forces - HRF);\nз'єднання (підрозділи) з низькою готовністю до застосування (Forces of Lower Readiness - FLR);\nсили, що будуть готові до застосування через більш тривалий термін (рівень Long Build-Up-Forces - LTBUF).\nЧисельність ЗС у мирний час не повинна перевищувати 34-36 тис. військовослужбовців і 10 тис. цивільних осіб. Нині\nЗС Чехії нараховують близько 55 тис. осіб, із них майже 20 тис. військовослужбовців термінової служби. Мобілізаційний резерв становить не більш ніж 1,8 чисельності ЗС мирного часу.\n78% ЗС Чехії передбачено безпосередньо застосувати в інтересах НАТО.\nМобільні сили. Основна частина чеських збройних сил становитиме високо мобільні об'єднання сухопутних і військово-повітряних сил, які потрібно розглядати як внесок в обороноспроможність НАТО. До цих сил належатимуть механізовані з'єднання і комбіновані з'єднання ВПС. Механізоване з'єднання включатиме штабний підрозділ і три механізовані бригади, які складаються з батальйонних модулів. Основним модульним блоком є батальйон. Об'єднання ВПС складатимуться з керівництва, підрозділів забезпечення і бойових елементів (4 авіаційні бази як елементи авіаційних підрозділів і одна бригада ППО).\nНазвані сили призначаються для участі у спільних операціях, що випливають із вимог статті 5 Північноатлантичного договору, а також для операцій під керівництвом ЄС. У мирний час ці частини застосовуються на території Чехії для надання гуманітарної допомоги й допомоги при катастрофах.\nІнша частина чеських ЗС складається з підрозділів, об'єднаних за територіальним принципом. Вона включає територіальні сили й сили підтримки. У свою чергу вони поділяються на:\nокружні й регіональні військові командування,\nмобілізаційні й навчальні бази,\nсанітарні і тилові підрозділи.\nЦі сили призначені для прийому і забезпечення розташування військ союзників у Чехії (Host Nation Support), а також для інших потреб, зокрема забезпечення чеських військ, задіяних у миротворчих операціях на території інших країн.\nВажливим завданням для територіальних частин і частин підтримки є також забезпечення сухопутних і авіаційних частин усередині країни, оборона й забезпечення безпеки об'єктів стратегічного призначення, навчання військовослужбовців і запасників, а також забезпечення проведення мобілізаційних заходів.\nСеред інших військових формувань планується посилення ролі військової поліції, оптимізація її організаційної структури з використанням досвіду інших держав - членів НАТО і поліпшення взаємодії військової поліції з бойовими частинами. Перебудова військової поліції передбачає її використання як усередині країни, так і за кордоном. Планується задіяти її для надання допомоги поліції Чеської республіки, а також для участі в гуманітарних операціях за рубежем.\nҐрунтовні зміни відбулися і в командно-керівних структурах чеських збройних сил. Здійснено чіткий поділ функцій та структур політико-цивільного і військового керівництва. Усувається дублювання функцій та завдань міністерства оборони і Генерального штабу. Міністерство оборони займатиметься зовнішньополітичними й міжвідомчими відносинами, відповідатиме за формування політики національної оборони. Про воєнну політику широка громадськість буде періодично інформуватися через видання таких документів, як "Воєнна стратегія Чеської республіки" та "Біла книга міністерства оборони".\nГенеральний штаб став частиною міністерства оборони (стратегічним рівнем керівництва), відповідальним за підготовку середньострокових планів, а також довгострокового планування розвитку ЗС. Начальник Генерального штабу уповноважений здійснювати військове керівництво збройними силами. Для цих цілей міністр оборони делегує йому відповідну виконавчу владу. Крім того, до сфери відповідальності начальника Генерального штабу передано також деякі інші напрямки для того, щоб розвантажити міністра оборони. Відповідно внесені необхідні зміни на оперативному й тактичному рівнях керівництва збройними силами.\nДля того, щоб поліпшити координацію керівництва збройними силами, при Генеральному штабі було створено Об'єднаний оперативний центр (Joint Operation Center, JOC), який організовує керівництво та координацію взаємодії військових частин при вирішенні ними широкого спектру завдань. Частина персоналу Об'єднаного оперативного центру взаємодіятиме з різними комітетами НАТО. Ця структура забезпечує також керівництво підрозділами, що перебувають за кордоном.\nОперативно-тактичний рівень керівництва (дивізія) діє як виконавчий елемент. Його головне завдання - навчання особового складу для бойового використання, організація забезпечення підрозділів і керівництво ними під час їх застосування.\nУсі системи управління взаємно сумісні і надійно захищені від втручання іноземних розвідувальних служб країн — не членів НАТО чи терористів.\nРеформування збройних сил Чеської республіки передбачається провести в чотири етапи.\nНа першому етапі (2002 р. — до кінця 2003 р.) було здійснено структурні й законодавчі зміни, щоб збройні сили могли ефективно діяти з 1 січня 2004 р. Міністерство оборони і Генеральний штаб повинні пройти період адаптації до нових функцій. На цьому етапі планувалося посилити соціальний захист військовослужбовців, поліпшити інфраструктуру, підвищити рівень гуманітарної, спортивної та професійної підготовки.\nНа другому етапі (2004-2005 pp.) має бути проведена професіоналізація тих підрозділів, які взаємодіють з силами НАТО. За цей час повинна також початися професіоналізація елементів, передбачених для територіальних сил забезпечення. Триватиме модернізація старих і здійснюватиметься постачання нових озброєнь. Серед першочергових пріоритетів у цій галузі перетворень слід назвати: бойові вертольоти, озброєння й боєприпаси для легких бойових літаків Aero L-159 ALCA, бронетранспортери (8x8), вантажні автомобілі високої прохідності, системи керування, тренажери для навчання, прилади нічного бачення тощо.\nНа третьому етапі (2006-2007 pp.) всі підрозділи ЗС повинні бути цілком професійними й досягти первісної оперативно-тактичної взаємосумісності. На цьому етапі має розпочатися реалізація 2-го Пріоритетного проекту, який стосується озброєння для протитанкової оборони, танків і артилерії, з метою підвищення бойового потенціалу та наступальних можливостей механізованих підрозділів.\nНа четвертому етапі (2008-2010 pp.) заплановано генеральну модернізацію озброєнь. Планується виконання 3-го Пріоритетного проекту, який передбачає постачання на озброєння\nчеських збройних сил нових надзвукових бойових літаків і збільшення кількості засобів ППО для того, щоб підвищити бойові можливості ВПС і ППО. Після завершення цього етапу має бути досягнута повна оперативно-тактична взаємодія всіх частин, а також завершено вдосконалення інфраструктури.\nДо кінця 2006 р. професійні ЗС Чехії повинні досягти початкової оперативно-тактичної взаємодії. Це значить, що до негайних бойових дій мають бути готові:\n2 підрозділи дивізіонної ланки,\n1 ескадрилья бойових літаків,\n1 підрозділ спостереження за повітряним простором.\nтранспортна авіація, на яку покладається завдання транспортування вантажів і військ у рамках НАТО,\nінфраструктура для 4-5 батальйонів сухопутних військ,\n4 гарнізони по одному батальйону, готовому до бойового застосування.\nПовинна також бути забезпечена: мобільність у складі багатонаціональних військ НАТО, бойова стійкість під час спільних тривалих операцій, можливість прийому на визначених базах транспортної авіації Альянсу для посилення, участь у системі безпеки польотів НАТО в Європі з використанням сил і засобів ВПС.\nОтже, Чеська Республіка поставила перед своїми збройними силами амбіційні й честолюбні цілі. Малоймовірно щоб Чехія без членства в НАТО так інтенсивно й цілеспрямовано здійснювала реформування своїх збройних сил. Але без достатнього грошового утримування забезпечити збройні сили необхідною кількістю професійних військовослужбовців замість військовозобов'язаних буде дуже проблематично. Значні витрати на утримування професійних військових можуть поставити під загрозу виконання плану реформування ЗС Чехії.\nПольща. Прийняття цієї країни в НАТО в березні 1999 р. було знаменною подією для Польщі. Майже відразу після вступу в Альянсі Польща пройшла своєрідний іспит участю в миротворчих силах НАТО в Косово (KFOR) та в Албанії (AFOR).\nПідготовка Польщі до вступу в НАТО і її членство в ньому прискорило перебудову війська польського. Одним із важливих компонентів реформування ЗС Польщі була реалізація стандартів НАТО в структурах ЗС. Збройні сили Польщі також були поділені на два основних компоненти - сили постійної готовності й сили швидкого реагування.\nПідготовка сил швидкого реагування вимагає значних фінансових витрат. Відповідно до вимог НАТО Польща надає ці сили в його розпорядження. У 2000 р. при плануванні спільних заходів НАТО на період 2001-2006 pp. Польща була запрошена для участі в 180 короткострокових та довгострокових заходах. Така ж кількість заходів на 5 років планується з такими країнами, як Великобританія й Німеччина.\nФормування сил швидкого реагування було розпочато ще до вступу Польщі в НАТО. До складу сил швидкого реагування сил НАТО від Польщі ввійшли:\n1. сухопутний компонент:\n10-а бронетанкова кавалерійська бригада, -10-а тилова бригада з Ополе;\n4-ий полк ППО з Червинська;\n16-ий авіадесантний батальйон із Кракова;\n18-ий авіадесантний батальйон із Бельско-Бяли;\nдві вертолітних ланки з 66-ого вертолітного крила;\nдві ескадрильї з 7-ого Люблінського з'єднання.\n2. компонент ВМС:\nпідвідний човен "Орел";\nтри ракетних катери;\nрятувальне судно "Піаст".\n3. компонент ВПС:\n-. 1-а ескадрилья тактичної авіації з Мінська Мазовецького;\n7-а ескадрилья тактичної авіації з Повідз;\n40-а ескадрилья тактичної авіації зі Швидвина.\nНа решту частини ЗС покладається завдання оборони території Польщі.\nУ процесі набуття членства в НАТО відбувалася реструктуризація та модернізація оборонної промисловості Польщі.\nНа цьому шляху передбачається приватизація підприємств оборонної промисловості з використанням частини коштів від приватизації на реструктуризацію і модернізацію цього сектора польської економіки та ЗС Польщі. Контроль держави зберігається тільки за тією частиною галузі, яка має в оборонному комплексі Польщі ключове значення. Для зменшення витрат на розробку та виробництво озброєння розвиток оборонної промисловості планується здійснювати у співпраці з союзниками по НАТО, а також у майбутньому - в рамках ЄС та членства у Спільній організації співпраці в галузі озброєнь (OCCAR).\nЗаслуговує на увагу сформована практика посилення ЗС Польщі за рахунок фактично безкоштовної передачі військової техніки й озброєння з країн-членів НАТО. Так, 29 січня 2002 р. було прийнято рішення про безкоштовну передачу ЗС Польщі 126 танків "Леопард 2 А4", а також спеціальної бронетехніки, вантажних автомобілів, радіостанцій, тренажерів, боєприпасів та іншого устаткування з запасів Бундесверу. Оцінна вартість переданого озброєння й техніки становить близько 380 млн. євро. Польща сплатила тільки за переміщення озброєння й техніки з баз збереження в Німеччині на свою територію, затративши 22,5 млн. євро.\nТанки випуску 1985-1987 pp. мають залишок ресурсу 75% і не вимагають ремонту. За умовами договору передачі військової техніки й озброєння Німеччина забезпечує перенавчання 490 військовослужбовців Польщі. Отримана техніка й озброєння призначаються для укомплектування 10-ої бронетанкової кавалерійської бригади, що буде закріплена за силами швидкого реагування для участі в діях сил НАТО і взаємодіятиме з 7-ю бронетанковою дивізією Бундесверу. Бригада досягне початкової боєздатності до кінця 2004 р. Реалізований проект є реальним внеском у поліпшення взаємодії ЗС Польщі з іншими силами НАТО.\nУ вересні 2003 р. ВПС Польщі були передані Бундесвером 26 винищувачів МІГ-29 за символічну плату 1 євро. У цьому ж році норвезькі королівські ВМС безкоштовно передали ВМС Польщі 5 дизельних підводних човнів типу "Коббен".\nТакі прецеденти дають підстави Україні при набутті членства в НАТО сподіватися на безкоштовне отримання західноєвропейської техніки й озброєння, що прискорить інтеграцію її збройних сил в оборонні структури Альянсу.\nРумунія. З початку реформування (1990 р.) у румунських збройних силах було проведено відповідні структурні зміни. Однак для того, щоб забезпечити необхідну модернізацію національних збройних сил, Румунії не вистачило фінансових можливостей.\nЗа період реформування чисельність особового складу було скорочено з 320 тис. осіб до 99200 тис. (кінець 2002 p.). У 1999 р. румунський уряд офіційно заявив про намір Румунії вступити до НАТО та ЄС. Для реформування ЗС за основу було прийнято план вступу в НАТО "Membership Action Plan", який є обов'язковим для аспірантів НАТО. За основну модель було обрано більш ефективну і гнучку структуру збройних сил, яка відповідає стандартам НАТО і повинна бути впроваджена до кінця 2003 р. Реформування передбачає збереження загального військового обов'язку як необхідного елемента формування національної ідентичності.\nУ листопаді 2002 р. було прийнято рішення про прийом Румунії в члени НАТО за умови виконання рамкових умов, які уряд відобразив у плані під назвою "Objective Force - 2007". Рішення щодо прийняття програми "Objective Force - 2007" стало офіційною реакцією Румунії на запрошення в НАТО. Прискорений вступ у НАТО вимагає більшої гнучкості й швидкості реформування ЗС.\nВ "Objective Force - 2007" передбачається реалізація принципу "силового доповнення", що дозволяє мати істотно менші збройні сили, ніж заплановані в "Програмі ЗС - 2003". "Objective Force - 2007" дозволяє мати лише активні підрозділи чи різні комбінації з активних і територіальних підрозділів. Об'єднання з "важких" і "легких" сил будуть створені найближчим часом. У зв'язку з виникненням нових загроз більша увага приділяється силам спеціального призначення. Загальна чисельність ЗС відповідно до програми "Objective Force - 2007" повинна становити близько 90 тис. осіб (75 тис. військових і 15 тис. цивільних).\nУ сухопутних військах передбачається істотне скорочення територіальних підрозділів, а також значне зменшення підрозділів забезпечення. Це передусім зайві підрозділи зв'язку, тилу й обслуговування. Підпадає під скорочення частина інфраструктури (належні ЗС споруди, навчальні заклади). Крім того, у сухопутних військах планується скорочення однієї чи декількох важких бригад з важким озброєнням, щоб підвищити бойові можливості легких сил.\nРеформування ЗС здійснюється на основі "Програми ЗС -2003". Ця програма передбачає наявність активних і територіальних підрозділів та військ резерву в усіх видах збройних сил. Заплановано, що всі сили матимуть озброєння, однак відрізнятимуться укомплектованістю особовим складом. Активні підрозділи будуть укомплектовані на 80-90% від штатної чисельності, тоді як територіальні - тільки від 50 до 70%.\nСухопутні війська. Основною ланкою управління сухопутних військ мають бути оперативні корпусні штаб-квартири і дивізійне командування активних сил, які складаються з:\n6 бойових бригад;\nЗ бойових бригад підтримки;\n1 бригади тилу.\nТериторіальні сили включають 9 бойових бригад, 5 бойових бригад підтримки і 2 бригади тилу.\nДля територіальних сил у разі потреби будуть розгорнуті дві територіальні штаб-квартири корпусу. Резерв, підготовлений до мобілізації, нараховує 130 тис. чоловік.\nВійськова-повітряні сили (ВПС). До активних підрозділів ВПС належать:\n1 авіаційний центр оперативного командування (Air Sovereignty Operations Centre, ASOC);\n12 ескадрилій бойових літаків;\n1 транспортна авіаційна ескадра;\n1 бригада протиповітряної оборони;\n1 полк протиповітряної оборони;\nЗ полки далекого зв'язку;\n1 радіорелейний центр зв'язку;\n2 навчальні бази.\nТериторіальні підрозділи при ВПС охоплюють:\n1 дивізіонне командування;\n1 полк ППО;\n1 саперний полк;\n1 навчальну авіаційну ескадрилью.\nВПС мають усі типи літальних апаратів і всі елементи протиповітряної оборони.\nВійськово-морські сили (ВМС). Активні підрозділи ВМС зазнали значного скорочення. Переважну частину кораблів було виведено з бойового складу як застарілу. Сучасна стратегія реструктуризації ВМС передбачає збереження у складі флоту одного есмінця, шести фрегатів, 38 кораблів, зокрема патрульних і охорони узбережжя, 18 тральщиків. Частина частково боєздатних кораблів із сил активних підрозділів ВМС повинна бути передана територіальним силам.\nПередбачається модернізація надводних кораблів, передусім кораблів, призначених для боротьби з мінною небезпекою і підводними човнами. Кількість фрегатів у складі ВМС у недалекому майбутньому повинна бути збільшена, щоб гарантувати безпеку в Чорному морі.\nТериторіальні сили включають:\n1 ракетний батальйон охорони узбережжя;\n1 загін швидкісних катерів;\n1 полк далекого зв'язку;\n1 морську базу;\n1 річкову базу.\nРумунія вже протягом десяти років бере активну участь у миротворчій діяльності. Вона поглиблює військове співробітництво й розширює двосторонні зв'язки зі своїми сусідами та іншими країнами Чорноморського регіону. Це має особливе значення для підготовки військовослужбовців. Така співпраця дозволяє з мінімальними витратами підвищити навченість особового складу й готовність його до дій у багатонаціональних силах, якими є сили НАТО.\nБолгарія - одна із семи країн, запрошених приєднатися до НАТО у 2002 р. Протоколи вступу було підписано 27 березня 2003 р. Механізм вступу в Альянс передбачає річний період ратифікації договору всіма 19 майбутніми союзниками по НАТО. У ході ратифікації планується ретельний контроль підготовки претендентів на вступ у НАТО. Для визначення структури своїх ЗС у зв'язку із планованим вступом у травні 2004 р. в НАТО Болгарія провела оборонний огляд.\nОдним з основних завдань реформування ЗС Болгарії є створення сил швидкого реагування, які повинні брати участь у спільних операціях НАТО. У 2004 р. Болгарія зосередила свою увагу на двох ключових пріоритетах реформування ЗС. Вона планує зміцнити розвідку і модернізувати озброєння під стандарти НАТО. Протягом 2003 р. Болгарія намагалася досягти таких стандартів і в питаннях захисту інформації. Для цього болгарський уряд активно взаємодіяв з комітетом безпеки Північноатлантичного альянсу. Мета роботи — розробка й реалізація процедур допуску осіб до розвідувальних зведень.\nКомісія, яку становить комітет безпеки НАТО, уповноважена перевіряти місця роботи із закритою інформацією, благонадійність службовців, що матимуть доступ до таємної інформації Альянсу. Така комісія працюватиме в усіх семи країнах, що будуть прийняті в НАТО. Вона також визначить коло осіб, які будуть мати допуск до роботи в його особливо важливих керівних органах.\nПід стандарти НАТО Болгарія планує модернізувати ЗО вертольотів Мі-24 за допомогою концерну EADS (European Aeronautic Defence and Space Company), Ізраїлю та Росії, а також доробити за допомогою Росії 21 винищувач МіГ-29. На останнє виділено 50 мільйонів доларів, однак до травня 2004 р. планувалося доробити тільки частину винищувачів.\nВиходячи з досвіду набуття членства в НАТО країнами Центрально-Східної Європи, необхідно готуватися до виконання нового спектра завдань, які раніше не стояли перед ЗС України. Проект нової Воєнної доктрини України, на жаль, не робить акценту на цих нових завданнях і їх особливостях. Членство в НАТО передбачає, крім стандартних завдань, що раніше превалювали у Воєнній доктрині України (наприклад, захист суверенітету), також завдання підтримки союзників по НАТО в запобіганні конфліктам і подоланні криз поза межами України.\nОтже, одним з основних завдань реформування ЗС України є подальший розвиток та зміцнення сил швидкого реагування за рахунок оснащення їх найсучаснішою зброєю, модернізованою під стандарти НАТО. Особовий склад цих сил, призначених для участі у спільних операціях, які проводяться під егідою НАТО, повинен мати рівень підготовленості відповідно до його стандартів.\nУкраїна, як і інші держави першої та другої хвилі розширення НАТО, має гострі проблеми з фінансуванням реформування збройних сил, тому першочерговим завданням у здійсненні політики переозброєння є проведення модернізації наявного озброєння під стандарти НАТО. У цьому Україна також може розраховувати на безкоштовне отримання надлишків озброєння від інших країн-членів НАТО. Так, є надія отримати від Польщі два підводних човни 641 проекту, які ще перебувають у складі сил постійної готовності ВМС Польщі.\nНапевно, доцільно зберегти систему змішаного комплектування особовим складом ЗС України у співвідношенні 50% контрактників та 50% призовників зі скороченим терміном строкової служби до 6-8 місяців. Подібну систему комплектування ЗС мають такі члени НАТО, як Німеччина, Польща, Данія, Норвегія, Португалія, Туреччина, Іспанія, Угорщина, а також кандидати в члени — Словенія, Латвія, Естонія, Литва, Румунія, Словаччина та інші. Румунія, Німеччина та Туреччина взагалі не планують переходити до повністю професійних ЗС, тому що вважають загальновійськовий призов важливою ланкою зв'язку суспільства зі збройними силами, яка сприяє вихованню нації, що для України також є дуже важливим чинником.\nКінцевою метою реформи, як показує досвід країн-канди-датів, є створення збройних сил, що можуть застосовуватися як для забезпечення національних інтересів, так і в рамках спільних завдань НАТО. Вони повинні мати сучасне озброєння, хорошу підготовку і добре обладнану інфраструктуру.\nОтже, відповідно до цих вимог основна частина українських ЗС повинна складатися з високо мобільних об'єднань сухопутних і військово-повітряних сил, структурними одиницями яких є модулі, основу яких становить батальйонна ланка. Можливим є й інший варіант: українські збройні сили можуть складатися з об'єднаних за територіальним принципом підрозділів, які включають територіальні сили й сили підтримки.\nВМС України розвиває тісне співробітництво з флотами країн НАТО, які щорічно беруть участь у спільних військово-морських навчаннях із суміжними державами Чорного моря. Для ВМС України актуальним є завдання "вирівнювання" свого потенціалу з флотами держав НАТО з перспективою їх використання в миротворчих операціях за межами Чорного моря.\nВідповідно до вимог членства в НАТО ВМСУ в недалекому майбутньому повинні умовно поділятися на дві частини, одна з яких за узгодженням з керівництвом НАТО повинна становити сили швидкого реагування, що виділяються за вимогою Альянсу для спільних дій із ВМС інших країн-членів НАТО. Про склад цих сил і їх завдання необхідно вже зараз вести консультації з керівництвом Альянсу.\nЗвісно, що весь комплекс проблем реформування збройних сил країнами Центрально-Східної Європи не обмежується тільки висвітленими в даному параграфі проблемами. Для ЗС України значна частина заходів, які впроваджуються в цих державах, є новими. Зараз процес реформування ЗСУ триває, і в ході реформи він корегується з урахуванням досвіду країн, які стали чи готуються стати членами Альянсу. Інші держави, які вже набули членства в НАТО, зокрема Чехія, вважають, що процес реформування має перманентний характер і вдосконаленню збройних сил немає обмежень. Це пов'язано зі щорічною зміною обстановки у світі, розвитком науки і техніки, досвідом, отриманим у ході локальних війн та миротворчих операцій тощо.\nНові завдання ЗС України вимагають нових структур і коректування планів їх реформування з урахуванням досвіду набуття членства в НАТО країнами Центрально-Східної Європи.


Як зберегти красу восени: поради жінкам, догляд за тілом, волоссям, боротьба з осінньою депресією\nЯк зберегти красу восени: поради жінкам\nХолодна погода може не тільки викликати нудьгу, але і серйозно нашкодити здоров'ю і зовнішності. До осінніх вітрів і дощів зазвичай додається щоденний стрес, що негайно відбивається на загальному стані організму. Для того, щоб осінь не стала головним ворогом, досить слідувати декільком простим порадам.\nВосени волосся випадає активніше, і це неминуче, оскільки такий природний процес їх народження і зростання. Насправді, мова йде не про втрату волосся, а про їх оновлення.\nЩоб стимулювати ріст волосся і зміцнити їх, організму необхідні вітаміни В5 і Н. Тому вкрай важливо включати в осінній раціон продукти, що містять їх. Наприклад, злаки і зелену квасолю.\nКрім того, не варто забувати про поживні маски для волосся два рази на тиждень, щоб холод не зробив їх занадто сухими.\nЩоб шкіра не втрачала природне сяйво і виглядала здоровою, потрібно стимулювати її оновлення. У цьому допоможуть делікатні скраби з дрібними гранулами – вони не повинні бути занадто грубими, щоб не пошкодити ніжну шкіру обличчя. Слід користуватися скрабом один раз на тиждень, а також не забувати про щоденне зволоження кремом.\nТакож, в залежності від типу шкіри, можна спробувати більш глибокий пілінг, але попередньо краще порадитися з професійним косметологом.\nЗахист від опалення та гарячої води\nУ холодну пору року особливо важливо стежити за рівнем вологості в будинку, оскільки центральне опалення буквально висушує шкіру. Можна купити спеціальний зволожувач повітря або просто розставити в кімнатах кілька відкритих ємностей з водою.\nКрім того, не слід приймати занадто гарячий душ і ванни, хоча іноді так хочеться зігрітися і розслабитися після довгого важкого дня. Справа в тому, що гаряча вода руйнує захисний шар шкіри. А мило краще замінити на м'який кремовий гель зі збалансованим рівнем pH.\nПеред виходом на вулицю на обличчя обов'язково потрібно наносити зволожуючий крем і не забувати про захисний бальзам для губ.\nПіклуватися про шкіру рук допоможе лосьйон або крем з вмістом гліцерину. Якщо цього не достатньо, і шкіра все одно сохне або навіть тріскається, можна нанести живильну маску для рук, а для закріплення ефекту надіти бавовняні рукавички.\nНа тіло також варто наносити зволожуючий лосьйон, приділяючи особливу увагу ліктям, колінам і шиї.\nСелен, а також вітаміни А і С допоможуть підтримувати шкіру молодою і пружною. Вітамін А – відмінний антиоксидант, який міститься в шпинаті, броколі, оранжевих овочах і фруктах.\nКрім того, антиоксиданти можна знайти в чаї, какао та сої, а кольорова капуста, петрушка, перець, ківі і цитрусові є відмінними джерелами вітаміну С.\nСелен міститься у м'ясі, яйцях, рибі і морепродуктах.\nЧерез нестачу колагену в організмі шкіра втрачає еластичність і формуються зморшки. Щоб сповільнити процес старіння, потрібно регулярно їсти горіхи і насіння, а також пити соки і напої з екстрактом алое вера, які допомагають регенерації тканин. І, звичайно, не забувати про вісім склянок води, які потрібно випивати щодня.\nА секрет здорового і сильного волосся полягає в додаванні в раціон пивних дріжджів.\nНе обов'язково займатися в спортзалі кожен день, але якщо робити це три рази тиждень, то результат не змусить себе чекати – ви отримаєте більш підтягнуте і гнучке тіло. Відмінні способи підтримувати себе у формі – йога, пілатес або біг.\nТак чи інакше, будь-яка фізична активність – головний союзник у боротьбі з осінньою нудьгою.\nПозитивні емоції допомагають підтримувати красу краще будь-якої косметики. Тому вкрай важливо ловити будь-який вільний момент, щоб провести час із задоволенням. Прогулянки в парку, виїзди за місто у вихідні, зустрічі з друзями і близькими – все це допомагає боротися зі стресом.\nУміння розслабитися і сприймати все з гумором допомагає не витрачати даремно нервові клітини.\nНе варто зловживати алкоголем – він затримує рідину в організмі, що погано позначається на здоров'ї й зовнішності. Те ж саме стосується жирної їжі.\nСвіжі аромати підходять для теплої пори року, а восени і взимку варто звернути увагу на більш насичені парфуми з східними, тропічними або деревними нотками. Такі запахи "зігрівають" і підвищують настрій в холодні дні.


Портников: Історія з деклараціями показала, що Україна - типова країна "третього світу"\nГоловна > #Соціалка > Портников: Історія з деклараціями показала, що Україна - типова країна "третього світу"\n#Соціалка 30.10.2016 18:04\nІсторія з деклараціями українських політиків показала, що в Україні є запит на соціалістичну справедливість, яка заведе нас в типову країну "третього світу" з роздоллям популістів\nТаку думку у своєму Facebook висловив журналіст Віталій Портников.\n-Історію з електронним декларуванням необхідно було вигадати, щоб зрозуміти суспільні настрої. У суспільстві очевидний запит на справедливість. При такому запиті країна, на перший погляд, приречена на перемогу сильної лівої партії. Ця партія - як це і було, наприклад, в скандинавських країнах - повинна була б змінити систему оподаткування, збільшивши податки для багатих і зменшивши для бідних - але при цьому домогтися оподаткування для всіх, посиливши відповідальність для неплатників, - написав він.\nВ той же час, на думку Портникова, не буде ні лівої партії, ні її перемоги.\n-Тому що запит - не так на соціальну справедливість, як на соціалістичну. Тобто на справедливість для інших. Такий запит працює при соціалізмі, але абсолютно безплідний при ринковій економіці. Тому суспільні настрої природним чином перетворюють Україну в типову країну "третього світу" з роздоллям популістів і прірвою між багатими і бідними. Такою країною - за будь-яких реформ - Україна буде, поки покоління людей, які виросли в атмосфері запиту на соціалістичну справедливість, просто не вимруть. Зараз дуже важливо не дати цим людям "правильно" виховати своїх дітей і онуків, - вважає Віталій Портников.\nчитайте також: Портников: Путін виніс смертельний вирок своєму режиму


Наприклад, вимагають від України неухильно-буквального виконання так званих мінських домовленостей, які взагалі не мають ознак серйозного міжнародного документа. Де там підпис лідера країни-агресора Путіна? Де там підпис президента країни-жертви агресії? Де підписи країн-посередників у розв’язанні конфлікту? Хто такий нині Леонід Кучма, який там підписався, хто такий російський посол Зурабов, які його вага й повноваження?\nТо все, як кажуть у Росії, фільчина грамота, документ, значення якого в міжнародно-правовому сенсі є мізерним.\nВодночас західні партнери ігнорують інший документ, вага якого є значно більшою, ніж тексти розмов у Мінську. Вони ігнорують підписаний повноваженими представниками США, Великої Британії, Франції та Китаю (про Росію говорити не будемо, бо тоді доведеться згадати сентенцію Отто фон Бісмарка про ціну будь-яких угод із Росією) Будапештський протокол 1994 року про гарантії Україні за здавання третього за потугою у світі ядерного арсеналу. Великі держави гарантували Україні недоторканність її суверенітету й територіальної цілісності, ненапад із боку ядерних та інших держав і навіть захист від шантажу та від політичного й економічного тиску.\n2014 рік яскраво та переконливо показав, що всі ці гарантії насправді виявилися жалюгідним папірцем, бо його не захотіли виконувати країни-підписанти. А ті політики України, які тоді, у 1994-му, здали ядерну зброю за папірець, нині активно захищають свої «філейні частини» й жодної відповідальності за скоєне на себе брати не хочуть. Проте якби той протокол був виписаний у юридичному сенсі ідеально, то зовсім не запорука того, що його стали б виконувати. Адже в кінцевому підсумку все вирішує наявність чи брак політичної волі. А її в 2014 році геть не виявилося…\nЧитайте також: Мубарек по-кримськи\nАле ігнорування обіцянок і запевнень завдало величезної шкоди не тільки Україні, а й самому Заходу. Начхавши на Будапештський протокол, Захід загнав себе в геополітичну пастку. Стало ясно, що гарантії великих держав є лише фігурою мови, за якою нічого реального немає, зеро-нуль. І сподіватися на них, як показав досвід України, — означає бути геополітичним самогубцем. Отже, єдиною реальною гарантією про збройний ненапад ворога може бути тільки власна ядерна зброя. 2014-й — це рік смерті всіх угод про нерозповсюдження ядерної зброї, бо всі ці угоди тепер важать рівно стільки, скільки Будапештський протокол. А це означає, що держави, які мають підстави боятися за свою безпеку, так чи інакше почнуть виготовляти ядерну зброю і розвивати ракетні технології.\nОднак тут є ще один важливий аспект. Гарантії — це суттєвий елемент міжнародної політики й потужний інструментарій дипломатії. Тепер той інструментарій геть не працює. Нині вся ця проблематика гостро відроджується у зв’язку із ситуацією навколо Північної Кореї.\nЩо зараз США, весь Захід можуть запропонувати КНДР за відмову від ядерних програм? Гарантії? А північні корейці скажуть: ви їх уже давали Україні… Що запропонують Ірану?\nА Іран має підстави побоюватися сунітського ядерного Пакистану, а також дій Саудівської Аравії, що намагається створити антиіранську коаліцію. Між іншим, Захід чомусь не відреагував на ядерне озброєння Індії та Пакистану… Зате своїми нерозважливими діями підштовхнув ядерні амбіції КНДР, Ірану та багатьох інших країн.\nПрезидент США Барак Обама, проігнорувавши в 2014 році російську агресію проти України, відчинив двері в тотально ядерний світ.\nНе тільки КНДР, Іран, Пакистан та Індія, Ізраїль, проте й інші держави мають змогу створити свої ядерні сили. Це й Індонезія, що спостерігає активність ядерного Китаю в південних морях, це й Південна Корея, яка є постійною потенційною жертвою ядерних авантюр «товстого Кіма» на півночі. Це й Саудівська Аравія, що побоюється шиїтського Ірану з його програмами нуклеарного озброєння. Це Бразилія й Аргентина в Південній Америці. А далі почнеться ефект доміно, адже сусіди нових ядерних держав також захочуть мати реальні гарантії своєї безпеки у вигляді власної ядерної зброї.\nОтже, 2014 року Захід здав не тільки Україну, а й своє спокійне життя без атомних ексцесів у різних регіонах планети Земля, отримавши хаос і некерованість у міжнародній політиці.\nЕнтропія геополітичних процесів наростатиме. Чи є шанс її зупинити? Так, але це єдиний шанс. Захід не має іншого способу відновити світовий лад, окрім як відновити територіальну цілісність України (обов’язково з Кримом, бо саме Крим у цьому контексті має особливе символічне значення). І лише тоді Захід зможе сказати urbi et orbi: ми виконали свої гарантії, світовий лад і міжнародне право відновлено, нам знову можна довіряти й наші обіцянки чогось таки варті.\nЗахід Україна-ЄС Україна-США мінські домовленості


У чому помилка вибору між Сєнєю та Пєтєю / Новое Время\nУ чому помилка вибору між Сєнєю та Пєтєю\n18 лютого 2016, 16:21 3 коментувати\nГоловна наша проблема в тому, що ми називаємо себе парламентсько-президентською республікою, але президент при цьому поводиться, як генсек Компартії\nТе, що відбулося в парламенті – неминуча криза, викликана системним збоєм, вже давно закладеним в наш політичний та урядовий механізм. Справа в тому, що коліщата нашого годинного механізму влади обламують один одному зуби. Це зроблено цілком свідомо.\nГоловна наша проблема в тому, що ми називаємо себе парламентсько-президентською республікою, але президент при цьому поводиться, як генсек Компартії. Ця система збереглася ще з радянських часів. Я говорю не тільки про символізм і приміщення; народ так вважає, багато патріотів так вважають. Президент обіцяє щось в Мінську, як людина, що має абсолютні повноваження, тоді як насправді це зовсім не так.\nНайцікавіше, що немає ані закону по президенту, ані закону, який регулює становище адміністрації. Якщо ми європейська парламентська держава, то потрібно звернути увагу: жоден президент європейських парламентських держав не має можливості лізти в сфери, які йому непідконтрольні.\nМи чуємо про «таку-от кількість міністрів президента», або про те, що генпрокурор – це «людина президента», або про те, що президент керує правоохоронними органами. Доки це триватиме?\nНам потрібно припинити чіплятися за персоналії\nПрем'єр-міністр в Україні, м'яко кажучи, урізаний у правах. Я пам'ятаю це ще за часів, коли сам був в уряді прем'єра Ющенка: коли в Кабміні сидить частина людей, які не є міністрами прем'єра, про відповідальність уряду говорити важко.\nМені абсолютно очевидно, що це системна криза. Не потрібно знову переводити все на персоналії, адже це дуже зручно – Пєтя, Сєня тощо. А насправді проблема в тому, що у нас немає жорстко відрегульованої системи державного управління.\nБагато говорять про необхідність перезавантаження, про переформатування, але дуже рідко озвучують те, що насправді потрібно змінити. А Україні потрібно повністю демонтувати цю систему вертикалі влади, адже причина в ній самій. Це системна проблема, системна помилка, яка породжує небачену корупцію і дозволяє говорити про те, що демократична держава не може бути настільки корумпованою.\nУ нас немає системи стримування і противаг, а її створення необхідне. Чи зробить це нинішній президент? Думаю, ні: він буде тягнути ковдру повноважень на себе. Йому потрібен максимально ослаблений прем'єр або, що ще краще – свій прем'єр. Але така ситуація не тільки суперечить інтересам України, але ще й абсолютно не вписується в парламентську модель.\nМи вдаємо, наче цього не розуміємо. Кидаємося в переформатування коаліції, говоримо про можливість дострокових виборів, розуміючи, що Банкова не дозволить виборів за новим законодавством, а старе, прийняте ще за Януковича, зберігає мажоритарні округи. Якщо ми підемо на перевибори, не змінивши закон (а це найімовірниішй сценарій) і керівництво ЦВК, термін придатності якого вже пройшов, ні до чого хорошого це не призведе.\nТому те, що зараз відбувається, мені здається, можливо, ще не агонією, але, як мінімум, неминучою системною кризою, викликаною проблемою, вбудованою в сам фундамент української політичної системи.


Про це заявила глава МЗС Швеції Анн Лінде, повідомляє "Європейська правда" з посиланням на Sveriges Radio.\nЗазначається, що групу шведських спеціалістів відправляють в Іран, оскільки в авіакатастрофі загинули так багато людей, пов'язаних зі Швецією.\n"Завдання полягає переважно у вирішенні консульських питань, таких як сімейні контакти та співпраця з іранською владою. Ми співпрацюємо з іншими міністерствами і відомствами з приводу того, як повинен виглядати остаточний склад цієї групи", - сказала міністр.\nВодночас Анн Лінде сподівається, що група скоро прибуде в Іран.\nЯк повідомляв Укрінформ, уранці 8 січня після зльоту з тегеранського летовища ім. Імама Хомейні розбився літак "Міжнародних авіаліній України". На борту авіалайнера перебували 176 осіб, усі вони загинули. Серед них 11 українців - двоє пасажирів та дев'ять членів екіпажу.


Прем’єра в театрі БНВО «Ліцей – МАН» – БНВО ЛІЦЕЙ – Мала Академія Наук\nПрем’єра в театрі БНВО «Ліцей – МАН»\nОпублікував(ла) ADMIN , 04.05.2018 . Рубрика: Новини ліцею\n3 травня 2018 року в БНВО «Ліцей – МАН» відбулася прем’єра театральної вистави «Літо в стилі танго», за мотивами повісті Анни Гавальди «35 кілограмів надії». Режисеру-постановнику – Штеревері Тетяні Олексіївні, керівнику гуртка «Акторська майстерність», вдалося передати зміст поетичної притчі про головне: про вибір життєвого шляху, про силу любові й відданості, про сім’ю, про те, що мрії можуть і повинні збуватися.\nРоль головного героя – Грегуара Дюбоська, хлопчика тринадцяти років, зіграв учень 22 групи – Романюк Назар. Проблема хлопця полягає в тому, що в нього зовсім не виходить вчитися і він ненавидить школу. Несумлінного хлопчика двічі залишають на другий рік навчання в шостому класі, а в підсумку взагалі виключають зі школи. Та незважаючи на скромні успіхи в навчанні, він має золоті руки і обожнює майструвати різні вироби.\nЧерез проблеми в школі, в сім’ї Дюбоськ постійно влаштовуються скандали, а спроби зайнятися уроками закінчуються сльозами матері і побоями від батька. Типологію поведінки розчарованих батьків вдало передали вихованці гуртка «Акторська майстерність» Троцько Анна та Терещенко Антон. Порятунком для хлопчика стають прогулянки й бесіди з дідусем Леоном, якого зіграв Дідик Сергій. Мудрий дідусь пояснює хлопчикові, що батьки сваряться швидше через проблеми один з одним, а не через неуспішність Грегуара. Дід Леон стає для юнака підтримкою, лише завдяки йому хлопчик зміг пережити всі випробування, які випали на його долю – знущання в школі, відрахування, сімейні сварки, навчання в муніципальній установі.\nДуже зворушлива й повчальна історія про вибір істинного життєвого шляху, боротьбу за право бути інакшим, батьківські очікування і страхи не залишила байдужими учнів, педагогів та батьків, які завітали на прем’єру. Формування особистості дитини передбачає поєднання труднощів, протиріч у її житті. Важливо, щоб це сприймалося як вияв закономірностей розвитку, а безумовна любов допоможе дитині перемогти всі труднощі, стати успішною й окриленою. Адже для кожного з нас так важливо  просто бути любимим.\nЦя історія дуже повчальна і для батьків, і для вчителів.


За добу в Україні зафіксовано 1112 нових випадків захворювання на COVID-19 | Новости\n2 серпня (станом на 9:00) в Україні 72 168 лабораторно підтверджених випадків COVID-19, з них 1725 летальних, 39 543 пацієнти одужало. За добу зафіксовано 1112 нових випадків. Загалом проведено 1 058 483 тестування методом ПЛР. Усього за добу одужало 235 пацієнтів. Про це повідомляє МОЗ.


117. Різновиди сучасних виборчих систем. Особливості виборчої системи в Україні.\n118. Конституція України про політичні права та свободи людини і громадянина і практика їх реалізації.\n117-118. Різновиди сучасних виборчих систем. Особливості виборчої системи в Україні.\nВиборчі системи демократичних держав світу формувалися впродовж не одного століття під впливом різних соціально-політичних та економічних факторів, з урахуванням звичаїв і традицій країни, потреб та інтересів різних національних політичних сил, прагнення нації або народу до певного державного ладу чи місцевого самоврядування.\nМажоритарна виборча система (від франц. majorite - більшість) - різновид виборчих систем, заснований на голосуванні за кандидата по виборчому округу і визнанні його обраним на підставі більшості одержаних ним голосів виборців. Мажоритарна виборча система має місце лише тоді, коли підрахунок голосів здійснюється по одномандатних виборчих округах, а обраним вважається той кандидат, який набрав найбільшу кількість голосів порівняно з іншими кандидатами. В Україні мажоритарна виборча система має місце на виборах Президента України, депутатів до сільських, селищних рад, сільських, селищних та міських голів. Сьогодні за цією системою відбуваються парламентські вибори майже у 80 країнах світу, зокрема у Франції, США, країнах Тихоокеанського басейну та ін.\nПропорційна виборча система, яка з'явилася на противагу мажоритарній виборчій системі через недосконалість останньої, передбачає, що на виборах конкурують за відповідний мандат не окремі кандидати, а політичні партії (виборчі блоки). Пропорційна виборча система має місце лише тоді, коли депутатські мандати розподіляються між партіями пропорційно кількості голосів виборців, отриманих кожною з них у межах виборчого округу. Голосування за цією системою завжди передбачає багатомандатні округи. Підрахунок голосів здійснюється за багатомандатним виборчим округом, а обраними вважаються кандидати від тих політичних партій (їх виборчих блоків), які подолали виборчу квоту пропорційно набраним відсоткам. Виборчий бар'єр є неоднаковим у різних державах світу, зокрема у Росії - 7%, Ліхтенштейні - 8 %, Туреччині - 10 %, Німеччині, Швеції - 5 %, проте в Ізраїлі - 1 %. Пропорційна виборча система не представлена в Україні.\nПравовою основою застосування змішаної виборчої системи в Україні на сьогодні є Закони України "Про вибори народних депутатів України" від 17 листопада 2011 року, "Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів" від 10 липня 2010 року. Так, у положеннях ст. 2 останнього Закону зазначено, що вибори депутатів Верховної Ради АРК, обласних, районних, міських, районних у містах рад проводяться за змішаною (мажоритарно-пропорційною) системою, за якою:\n1) половина від кількості депутатів (загального складу) відповідної ради обирається за виборчими списками кандидатів у депутати від місцевих організацій політичних партій у багатомандатному виборчому окрузі, межі якого збігаються з межами відповідно АРК, області, району, міста, району в місті;\n2) половина від кількості депутатів (загального складу) певної ради обирається за мажоритарною системою відносної більшості в одномандатних виборчих округах, на які поділяється територія відповідно АРК, області, району, міста району в місті.\nВибори народних депутатів України здійснюються на засадах змішаної (пропорційно-мажоритарної) системи. Виборчий бар'єр для політичних партій в Україні становить 5% (раніше - 4%, 3% ) голосів виборців, які взяли участь у голосуванні.\nНа українських теренах питання прав людини та їх захисту порушувались іще в Конституції Пилипа Орлика 1710 р. Остаточне ж становлення прав людини і громадянина як абсолютної соціальної цінності пов'язане з поваленням феодалізму й проголошенням за часів буржуазних революцій свободи людини. Свобода людини - вихідне поняття у проблемі прав людини і громадянина. Свободу людини визначають певні ознаки. Так, люди є вільними від народження, ніхто не має права порушувати їх природні права. До того ж, у демократичному суспільстві саме держава є головним гарантом свободи людини. Водночас свобода людини як об'єктивна реальність виходить за межі, врегульовані правом, і має витоки в системі інших соціальних норм, що панують у демократичному суспільстві.. Можливості такого ґатунку, що надаються нормами чинного права, визначаються як суб'єктивні права людини.\nСеред найважливіших загальних документів, з якими повністю узгоджуються положення Конституції України, - Загальна декларація прав людини (1948 р.), Міжнародний договір про громадянські та політичні права (1966 р.). Міжнародний договір про економічні, соціальні та культурні права (1966 р.).\nДо невід'ємних повних прав і свобод особи належать: право обирати і бути обраним в органи державної влади, об'єднуватися в сус-ні організації, у тому числі й пол-ні партії; свобода слова, зборів, мітингів, вуличних процесій. Кожна людина має, таким чином, право брати участь в управлінні своєю державою безпосередньо або через своїх представників.\nОдним із основних завдань правоохоронної діяльності органів внутрішніх справ є забезпечення прав, свобод, обов'язків і насамперед безпеки особи. Реалізація цього завдання відбувається шляхом охорони та захисту прав і свобод особи. Для його досягнення від співробітників органів внутрішніх справ вимагається:\n• виявлення правопорушників;\n• розкриття і розслідування злочинів;\n• припинення правопорушень;\n• відновлення порушених прав і свобод громадянина;\n• застосування примусових заходів до правопорушника; контроль за дорожнім рухом тощо.


6 березня 2021, 18:07 Розмір тексту\nПроблема полягає в тому, що енергетики хочуть змусити органи місцевого самоврядування укласти договори на користування своїми електроопорами, на яких села розміщують елементи освітлення. В свою чергу, обгрунтувань сформованого захмарного тарифу — немає. Як і немає коштів у громад аби їх за ту оренду сплатити.\nЧому проблема родом з 90-х, коли стратегічні державні підприємства стали акціонерними та, відповідно, опинилися в руках олігархів, обертається проти людей і чи можна все це припинити? Дивіться в етері.\nОкрема подяка Телеканал "Центральний" за запрошення!\nПро нагальне: конфлікт між "Полтаваобленерго" та громадами Полтавщини через електроопори\n6 березня 2021, 18:07


Єврейська громада Вінниччини святкувала Хануку\n» НОВИНИ » Єврейська громада Вінниччини святкувала Хануку\n06 грудня в приміщенні міського палацу мистецтв «Зоря» єврейська громада Вінниччини відзначила національне свято Ханука.\nКонцертну програму відкрив дитячий хор вихованців школи «Ор-Менахем», іудейської релігійної громади «Бейс Менахем Любавич Вінниця». Голова громади равин Шауль Хоровіц прочитав молитву та запалив п’яту ханукальну свічку.\nЗ вітальним словом до присутніх звернулась заступник начальника управління у справах національностей та релігій облдержадміністрації Алла Ратинська, яка побажала благополуччя кожній родині, світлих та солодких свят та миру й злагоди у спільному домі – Україна.\nУ святі взяли участь представники єврейських громад з Вінниці, Києва та Харкова.\nЗа допомогу в організації та проведенні свята Ханука організаторами заходу вручено подяки керівництву управління у справах національностей та релігій облдержадміністрації та учасникам концерту.\nДля довідки: Ханука - свято перемоги добра над злом, світла — над пітьмою, свято надії. Свято, яке вчить людей ніколи не впадати у розпач. Щороку в єврейських оселях запалюють ханукальні свічки. Ставлять ханукіот (світильники) на найвидніших місцях, щоб усі бачили й усі пам'ятали про диво, що сотворив Всевишній. Запалюють свічки протягом 8 днів, щодня додаючи по одній, встановлюють справа наліво, а запалюють зліва направо. Запалені на початку вечора, незадовго до заходу сонця, свічки повинні горіти не менше 30 хвилин після настання темряви. У п'ятницю їх запалюють раніше суботніх свічок. Не можна використовувати світло ханукальних свічок для роботи та читання.\nВінниччина Релігійна та Міжнаціональна - 2016-2019


Huawei залишилася без чіпсетів для смартфонів, санкції США завдали ключовий удар\nНайбільший постачальник напівпровідників TSMC перестав приймати замовлення на нові поставки від Huawei. Причиною стало посилення експортних правил США, які забороняють бізнесу працювати з китайською компанією, якщо він використовує американське або технології.\nВарто відзначити, що Huawei і Apple є найбільшими клієнтами TSMC.\nУ розмові з TechCrunch представник TSMC заявила, що компанія планує дотримуватися закони та регулювання, в тому числі чітко слідувати американським експортними правилами.\nВтім, повідомляється, що компанія Huawei очікувала такого повороту подій і замовила річний запас чіпсетів до прийняття посилення правил, так що рік в запасі у Huawei все ж є.\nНагадаємо, що Китай може завдати у відповідь удар по ринку США, созавася санкції проти Apple, які будуть аналогічні Huawei з боку США.


Як відключити всі оновлення через інтернет |ЯкПросто\nЯк зробити сноуборд\nНерідко доводиться стикатися з проблемами автоматичного оновлення програмного забезпечення на персональному комп’ютері. Операційна система також може автоматично оновлюватися при підключенні з’єднання.\nЯк же відключити всі оновлення на комп’ютері? В основному часте оновлення відбувається у такого виду програмного забезпечення, як антивіруси. Проте варто врахувати, що для повного захисту програма повинна вчасно оновлювати бази сигнатур, так як віруси створюються постійно нові, і розробники відразу ж знайдені види вірусів вносять до списку підозрілих файлів. Якщо ви вчасно не поновіть антивірусні бази, то програма не зможе визначити, що у вас на комп’ютері знаходиться один з різновидів шкідливого ПЗ.\nКрім антивірусного програмного забезпечення, на персональному комп’ютері є великий список програм, які автоматично оновлюються через інтернет. Блокувати з’єднання, а саме оновлення тієї чи іншої програми можна за допомогою мережевих сканерів. Дані утиліти в автоматичному режимі сканують весь трафік, і блокують небажані з’єднання. Знайдіть в інтернеті подібні програми і встановіть на комп’ютер.\nВідключити оновлення через інтернет можна і вручну у кожної програми. Наприклад, вам потрібно одним утилітам дозволити оновлення, а іншим ні. В такому випадку в ручному режимі заходите в меню кожної програми і встановлюєте відповідні налаштування. Як правило, в кожній програмі існують параметри, які дозволяють налаштовувати оновлення на певні проміжки часу. Можете зовсім заборонити підключення до інтернету небудь утиліті.\nПри підключенні інтернету може з’явитися повідомлення про те, що операційній системі вашого комп’ютера потрібно оновити деякі модулі. Не відхиляйте дану пропозицію. З метою безпеки потрібно завжди завантажувати подібні модулі, щоб операційна система працювала в повноцінному режимі.\nДодати сервер оновлень можна в категорію заборони. Для цього в операційній системі Windows є файл, в який вносяться подібні сайти та сервери. Знайдіть папку Windows. Зазвичай вона розташована в каталозі «С». Далі зайдіть в system32. Знайдіть папку drivers і клікніть двічі по папці etc. C допомогою текстового редактора запустіть файл hosts. Додайте в нього сайти, які потрібно заборонити. Збережіть зміни.


Гравець Динамо попав під гарячу руку тренера Легії | Футбол | Champion.com.ua\nВчора 11:39 1773\nВчора 21:12 407\nВчора 18:55 2107\nВчора 17:15 1367\nВчора 16:42 1491\nВчора 15:24 1098\nВчора 11:09 1081\nВчора 08:08 1835\nВчора 12:52 1980\nВчора 11:13 2625 1\n21.04.2021 18:55 1998 2\n21.04.2021 15:50 1435 1\n21.04.2021 11:42 1203 2\n21.04.2021 15:33 11014\nВчора 14:49 194\n16.03.2021 15:59 1745\nГравець Динамо попав під гарячу руку тренера Легії\n05.03.2021 17:54 3261 0\nСитуація на устах всієї Польщі\nУ чвертьфіналі Кубку Польщі 2020/21 проти П'яста Артем Шабанов зробив вирішальну помилку і команда вилетіли з Кубка Польщі.\nПольські ЗМІ приписували Артему вину і за перший пропущений гол. Після фінального свистка 28-річний українець довго пролежав на холодному газоні. Всі гравці обох команд вже давно були в роздягальні, крім резервного футболіста суперників. Іспанець Жерар Бадія вирішив підтримати динамівця та провести його у підтрибунне приміщення.\nФанати Легії обурилися, чому в усій їхній команді не знайшлося жодної людини, яка зробила б аналогічний людський вчинок. Відео моменту стало настільки вірусним, що досі залишається на вустах усієї футбольної Польщі. Ситуацію обговорюють навіть більше за сенсаційну та не зовсім заслужену поразку. З новою силою розгорілися дискусії про погану атмосферу всередині варшавського клубу. Шабанов ненароком ще раз нашкодив репутації команди. Відтак через 2 дні головний тренер Легії Чеслав Міхнєвич змушений був емоційно коментувати згаданий епізод.\n"Це був гарний жест Жерара Бадії. Це завжди добре сприймається, найчастіше так роблять переможці, які втішають переможених. Але я хотів би щоб ситуації, коли хтось втішає нас після матчів, траплялися якомога рідше. Інший момент. Навіть після чиєїсь помилки не хочу бачити подібне невдоволення після гри, коли лягаєш на поле і чекаєш, що хтось прийде та, можливо, занесе тебе до роздягальні. Будемо говорити із Шабановим на цю тему.\nЯ не кажу, що він зробив щось не так, але така ситуація завжди незручна. Частина гравців пішли до роздягальні і навіть не знали, що Артем усе ще там лежить. Ніхто не знав, наскільки довго він там лежав. Я дізнався про це, йдучи на цю пресконференцію. Раніше не знав про всю ситуацію. Це незручно. Розумію розчарування, гіркоту гравця, частково - каяття, демонстрацію величезного бажання не повторювати таких помилок, а тільки перемагати.\nОднак у майбутньому я поясню гравцям, щоб вони не робили таких речей. Ви повинні вміти притримати такі ситуації при собі, максимум відреагувати в роздягальні. Нам цей театр не потрібен. Зараз говоримо про поразку від П'яста і ситуацію з Шабановим. Маємо повністю уникати таких моментів. Ще коли ми пропустили гол і розвели з центра поля, було помітно його величезний розпач. Він стоїть, зігнувшись навпіл. Кричу йому, щоб повернувся до гри і сконцентрувався, бо ще багато часу", - зазначив Міхнєвич.


Скачать Кубанский огонь - Николай Свечин - Полная книга бесплатно и без регистрации - webKniga\nАвтор: Николай Свечин Год выпуска: 2020 Серия: Сыщик Его Величества Жанр: исторические детективы Наименование: Кубанский огонь Страниц: 290 ISBN: 978-5-04-114222-3 Язык: полностью русский Текст: читать онлайн\nУ січні 1911 року в Новоросійську пограбували банк. Понад десяток озброєних грабіжників увірвалися всередину, убили городового, викрали велику суму грошей і пішли в гори, відстрілюючись від погоні. Схопити їх не вдалось. Проте, агентура розшукового відділення Катеринодара з’ясувала, що до пограбування причетний черкес Кайтлесов. Заарештований бандит дав дуже незвичайні свідчення. Бандою керує Варивода. На руках у отамана є загадкова зброя – «Кубанський вогонь», яка вистрілює запальні бомби на велику відстань. За допомогою цієї зброї Варивода планує якийсь страшний теракт у столиці Кубанської області. Небезпека загрожує всьому Катеринодару.\nЕлектронна книга, випущена 2020 року, належить жанру Детективи. Тематику книги можна охарактеризувати за такими тегами: Кубань, пограбування, гостросюжетні детективи, поліцейське розслідування, ретродетективи, Росія початку XX століття. У бібліотеці можна почати читання книги «Кубанський вогонь» (Микола Свічін) скачати безкоштовно у форматі fb2 повністю оцифровану книгу для андроїд. Також є можливість переглянути інші видання автора Микола Свічін.\nДорогі друзі читання. Книга «Кубанський вогонь» (Микола Свічін) справить гідне враження на любителя цього жанру. Глава 1 Постріли в Новоросійську і що за цим було … Тридцятого січня 1911 Новоросійське відділення Російського для зовнішньої торгівлі банку зазнало зухвалого нападу. Рівно о дванадцятій годині всередину з вулиці зайшли двома групами кілька людей. Очевидці потім сперечалися, скільки їх було – чи то десять, чи то п’ятнадцять. Коротше кажучи, бандитів прийшло багато. Вони були одягнені у довгі чорні балахони, під якими сховали карабіни. Городовий Димитрюк, що стояв на вході, запідозрив недобре і спробував їх зупинити. Його тут же вбили… Нападники увірвалися до приміщення та відкрили безладну стрілянину. Касир-артільник отримав легке поранення в ногу, а керуючий — смертельне в пах (до вечора він помер у лікарні). Відвідувачі та працівники банку не посміли чинити опір такій орді озброєних бандитів і покірно віддали їм гроші, включаючи вміст кишень. Грабіжники перерізали телефонні дроти, обчистили касу і всім натовпом вийшли назовні. На той час службовці сусідніх контор уже відчули недобре і телефонували до поліції. Але та чомусь забарилася. Бандити в чорних балахонах колоною рушили вулицею, тримаючи карабіни наперевагу і стріляючи у все живе. Піднялася паніка, люди розбігалися хто куди, жінки кричали і непритомніли. Усюди лунав дзвін розбитого скла, іржали поранені коні, над містом стояло дике виття. Четверо перехожих зазнали поранень різного ступеня тяжкості. Ніким не переслідувані, розсипаючи навколо себе свинець, негідники дісталися. Читати книгу «Кубанський вогонь» безкоштовно онлайн приємно та захоплююче, все настільки гармонійно, що хочеться повернутися до нього ще раз.


Іграшки від конотопських партійців – вихованцям дитсадку «Колосок» - Європейська Солідарність – Сумська територіальна організація\nJune 1, 2016 admin_sm Новини 0\nДепутати фракції «Солідарність» в Конотопській міськраді Тарас Омельченко та Ігор Бейгул завітали в село Підлипне Конотопського району, де в місцевому дитячому садку привітали дітей та подарували подарунки.\n«Сьогодні головне завдання відкинути власні амбіції, погляди та працювати для маленьких українців, адже саме від них буде залежати, яким буде майбутнє України. Нехай кожна дитина зростає у мирі та родинному затишку. На радість батькам і заради майбутнього Конотопщини і всієї України», – наголосив Тарас Омельченко.\nДепутати прийшли до дітей не з порожніми руками, кожному з вихованці дитсадку дісталися іграшки, захват від отримання яких маленькі конотопчани не приховували.\nДепутати пообіцяли і надалі підтримувати зв’язок з дитсадком та допомогти в облагородженні дитячого майданчика.


2018 Шляхи підвищення енергоефективності будівель в країнах ЄС та в Україні Карюк, А.М.; Кошлатий, О.Б.; Львовська, Т.В.; Пашинський В.А.\n5 Карюк, А.М.\n2 Львовська, Т.В.\n1 Котелевець, Б.А.\n1 Матвєєва, А.С.\n1 Пашинський В.А.\n1 Пашинський, В.А.\n1 Тютюнник, Р.Р.\n2 біопереходи для тварин\n2 вертикальні ферми\n1 modeling planning structure


Намібія - цікаві факти - Про цікаве\nГоловна » Намібія - цікаві факти\nМапа Намібії та її положення в світі.Намібія – країна на півдні Африки. Межує з Анголою, Замбією, Ботсваною та ПАР. На заході її омиває Атлантичний океан. Намібія здобула незалежність лише 21 березня 1990 року після збройної боротьби проти Південної Африки. Її столицею і найбільшим містом є Віндгук.\nНамібія є державою-членом ООН, Південноафриканського співтовариства розвитку (SADC), Африканського союзу (AU) та Співдружності націй.\nБільша частина території – це пустельне плато. Уздовж узбережжя простягається пустеля Наміб, найстаріша та одна з найсухіших у світі. Пустелі Наміб і Калахарі зовсім не безжиттєві, вони визначаються ендемізмом флори та багатством фауни.\nПустеля Наміб була заселена з давніх часів. Приблизно в ХІV столітті регіон став об'єктом експансії народів банту. Більша частина території стала частиною Німецького імператорського протекторату у 1884 році і залишалася німецькою колонією до кінця Першої світової війни. У 1920 році Ліга Націй вручила мандат на управління країною Південно-Африканському Союзу (нині ПАР), який встановив власні закони і з 1948 року практикував апартеїд.\nНамібія – унітарна республіка, стабільна багатопартійна президентсько-парламентська демократія. Характеризується високою політичною, економічною та соціальною стабільністю.\nНамібія має населення близько 2,6 мільйона чоловік. Більшу частину населення складають народи банту (авамба, герреро та інші) та кайсанські народи (бушмени, нама). Клімат пустелі робить Намібію однією з найменш густонаселених країн світу.\nНамібія. Дівчина з племені хімба біля свого будинку, 2007 рік.Основою економіки Намібії є видобуток корисних копалин (алмазів, урану та кольорових металів), тваринництво та рибальство, туризм. Намібія має найвищий ВВП на душу населення за африканськими стандартами. У 2013 році один з головних провайдерів фінансової інформації «Bloomberg» назвав економіку Намібії найкращим ринком у Африці та 13-м серед економік, що розвиваються.\nНазва Намібії походить від пустелі Наміб, яка вважається найдавнішою на Землі. Виникла вона близько 80 мільйонів років тому. Ця пустеля займає пристойну частину території цієї держави. Втім, землі тут і так досить безплідні, оскільки постійних річок тут дуже мало. Але каньйон намібійської річки Фіш є другим по довжині і ширині серед каньйонів Землі, поступаючись лише Великому каньйону у США.\nЦе одна з небагатьох країн Африки з добре розвиненою залізничною мережею. Загальна довжина залізниці тут сягає 2300 кілометрів! Проклали її ще в ті часи, коли Намібія була колонією Німеччини, і носила назву «Німецька Південно-Західна Африка». Під пануванням цієї європейської країни вона пробула більше 35 років.\nМісто Віндгук є економічним, політичним і адміністративним центром Намібії.Первісні люди з'явилися на території сучасної Намібії кілька сотень тисяч років тому. В ту епоху наші далекі предки ще стояли на досить низькому щаблі розвитку, тому жили вони полюванням і збиральництвом. А ось землеробство і розведення худоби були їм незнайомі.\nКлімат у Намібії вельми своєрідний, і іноземцям доводиться довго до нього звикати. Через екстремально низьку вологість повітря організм швидко втрачає вологу, причому непомітно для людини. А оскільки хмари тут рідкісні, виходити на вулицю без сонцезахисного крему або одягу, що закриває більшу частину тіла, не варто – можна легко отримати сонячний опік.\nУ цій країні немає лісів, взагалі жодного. Тут і дерев-то майже немає, а ті, що є, ростуть навколо нечисленних озер і річок. Але намібійські національні парки все одно дуже мальовничі! Більш того, Намібія – єдина в світі країна, в якій чисельність багатьох рідкісних видів тварин, включаючи носорогів, не скорочується, а росте, нехай і повільно.\nБлага цивілізації в європейському розумінні цього слова в Намібії практично не зустрічаються за межами столиці, міста Віндгук. Втім, Віндгук з населенням близько 330 тісяч чоловік теж складно назвати мегаполісом – колоніальна забудова повільно руйнується від часу, а нового будівництва тут майже не ведеться, і розростаються тут тільки нетрі. На все місто тут є всього кілька кінотеатрів і пристойних ресторанів.\nУглай та капуста. Углай (також іноді його називають сима або пошо) - це продукт з кукурудзяної муки та основний крохмальний компонент багатьох африканських страв, особливо в Південній та Східній Африці. Зазвичай його виготовляють із кукурудзяного борошна (або меленої кукурудзи) та води, і відрізняється він консистенцією від каші до тістоподібної речовини.Намібія вельми популярна у європейських пенсіонерів, які приїжджають сюди за спокійним життям. У порівнянні з іншими африканськими країнами (за винятком цілком благополучної Північної Африки) тут досить безпечно, правда, ціни на європейські товари і європейський сервіс тут навіть вище, ніж у самій Європі. Але за все треба платити.\nЗ розташованою по сусідству ПАР цю країну багато що пов'язує, включаючи лівосторонній рух на дорогах. Правда, намібійці в більшості своїй недолюблюють сусідів - за часів апартеїду в ПАР ця країна кілька разів захоплювала Намібію, і та в підсумку провела під окупацією кілька десятиліть. Де-юре повністю незалежною державою вона стала тільки у 1990 році.\nВартість життя в Намібії приблизно порівнянна з такою в европейських мегаполісах, якщо, звичайно, ви не хочете виживати в трущобах на пару доларів в день, як змушені робити деякі місцеві жителі. При цьому в світлий час доби нормальні райони тут цілком безпечні, а ось ночами пішки краще не розгулювати. Людина європейської зовнішності тут відразу привертає багато зайвої уваги.\nБлизько 80% намібійців – християни, а решта сповідують різні релігії, що існували на цих землях задовго до приходу європейців. При цьому близько 5% громадян Намібії – це, власне, європейці (нехай і не за походженням), які не стали залишати країну після здобуття нею незалежності. В основному це нащадки німецьких переселенців.\nПереглядів: 54 | | Теги: планета


Пластичний хірург із Німеччини консультує у Львові дітей | Новини Львова\n15:15 19 листопада 2018 р.\nДо Львова вкотре завітав із благочинною місією відомий пластичний хірург з Німеччини – професор Клаус Екснер.\nПластичний хірург з Німеччини Клаус Екснер проконсультує до 21 листопада в опіковому центрі 8-ї міської клінічної лікарні у Львові приблизно 50 дітей і спільно зі львівськими хірургами прооперує близько 20 дітей зі складними набутими і вродженими вадами зі всієї України. Як розповів завідувач опікового центру 8-ї міської клінічної лікарні Василь Савчин, вчора Клаус Екснер консультував пацієнтів, а наступні три дні – 19, 20 та 21 листопада, буде оперувати.\nНімецький лікар планує здійснити спільно з українськими лікарями близько 20 пластичних й реконструктивних операцій. Це уже десятий візит до Львова Клауса Екснера за останні шість років. Загалом за всі роки співпраці ним прооперовано у Львові 182-х, а проконсультовано понад 420 пацієнтів.\nКлаус Екснер обстежив за період співпраці понад 420 пацієнтів з вродженими вадами, післяопіковими рубцевими деформаціями, раневими дефектами, та разом з українськими лікарями прооперував 182 хворих з усіх областей України. Найбільшу увагу приділено дітям з вродженими птозами повік.


Мінекономіки планує знизити рівень тіньової економіки | UA.NEWS\nМіністерство економіки планує до 2025 року зменшити частку тіньової економіки до 25% ВВП з нинішніх 30%.\nПро це заявив перший віце-прем’єр-міністр економіки Олексій Любченко під час засідання Міжвідомчої робочої групи щодо детінізації економіки, повідомляє прес-служба відомства.\nЗа його словами, буде розроблено трирічний план заходів щодо зменшення тінізації економіки до такого показника.\nЗокрема, необхідність вирішення проблем тінізації економіки визначена Стратегією економічної безпеки України на період до 2025 року, що була введена в дію указом президента.\nПід час першого засідання групи учасники розглянули три питання: оцінку тенденцій тіньової економіки в Україні, роль фінансового сектора в процесах тінізації економіки України та протидія тінізації тютюнової галузі України.\nДиректор Інституту економіки та прогнозування НАН України Валерій Геєць серед першопричин функціонування тіньової економіки назвав, зокрема, низький рівень доходів населення, корумпованість окремих ланок і нездатність держави у повній мірі виконувати свої функції (регулювання і контроль).\nУ секторальному розрізі, група зафіксувала, що фінансовий сектор на 37% перебуває «в тіні». Допомогти зі зменшенням частки можуть додаткові вимоги регулювання роботи страхових компаній, посилення фінансового моніторингу, зазначають у групі.\nЩодо тінізації тютюнової галузі, було вирішено посилити контроль за діяльністю компаній, що здійснюють операції з підакцизними товарами. Також вирішили активізувати заходи з виявлення фактів незаконного виготовлення, реалізації тютюнових виробів, налагодити обмін інформацією в рамках міжнародного співробітництва.\n«Сьогодні за результатами роботи будуть сформовані протокольні рішення з усіх питань, упродовж наступних кількох тижнів опрацюємо їх з причетними та визначимо відповідальних виконавців, терміни виконання і ключові показники ефективності (КРІ)», – резюмував Любченко.\nНагадаємо, у кризовому 2020 році рівень тіньової економіки склав 30% від обсягу офіційного валового внутрішнього продукту України. Це на три пункти більше показника 2019 роки (27%).\nРаніше у Держзайнятості підрахували, скільки українців отримують зарплату в конвертах.\nВлада повідомила про неможливість підвищення мінімальної зарплати через «тіньову» зайнятість.\nЕкономічний експерт Володимир Лановий вважає, що підвищення мінімальної зарплати призведе до зростання безробіття і «тіньової економіки».


У Рачині згоріла господарча будівля з соломою та речами побуту - Район Дубно\nУ Рачині згоріла господарча будівля з соломою та речами побуту\nУ Рачині рятувальники врятували від знищення господарчу будівлю та будинок, який стояв поруч.\nУ середу 6 січня о 22:59 на спецлінію «101» повідомили про пожежу у селі Рачин, на вулиці Молодіжна. Про це повідомляють на сторінці рятувальників у фейсбуці.\nНа місце події було направили чергові відділення рятувальників п'ятої державної пожежно-рятувальної частини та місцеву пожежну команду села Привільне.\nПрибувши на місце виклику вогнеборці встановили, що пожежа виникла у господарській будівлі розміром 6 на 16 м. Рятувальники негайно подали на ліквідацію вогнегасні речовини. О 23:35 пожежу було локалізовано, а о 04:45 повністю ліквідовано. Завдяки професійним діям вогнеборців вдалося врятувати поруч розташований житловий будинок та господарську будівлю.\nВнаслідок пожежі вогонь знищивпокрівлю на площі 96 м.куб., пиломатеріали 1 м.куб., 2 т. сіна, 50 тюків соломи, речі домашнього вжитку та пошкодив дерев’яне перекриття на площі 20 м.кв. Причина пожежі та завдані матеріальні збитки встановлюють фахівці. Жертв та постраждалих немає. До ліквідації було залучено три автоцистерни та тринадцять рятувальників.\nТеги: #Пожежа, #Рачин, #Дубенщина, #Рятувальники, #Вогонь, #Фото, #4 ДПРЗ ГУ ДСНС\nУ Дубні горів металевий гараж\nУ Дубні вщент згорів легковий автомобіль\nДубно: в гаражі загорівся автомобіль\nУ Дубні загорілася господарська будівля\n16:45 У Дубні проходить художня виставка картин Миколи Фесюка 562


≡ Барабан гальмівний ДЕУ ЛАНОС 1.5 LPR7D0138-LPR (ITALY) — 405 грн 🚗 Купити в каталозі ШЕВІ АВТО\n❹ Барабан гальмівний (без маточини) ЛАНОС 1.5 ЛАНОС 1.5\nДЕУ ЛАНОС 1.5 барабан гальмівний (без маточини) LPR7D0138-LPR (ITALY) - 405 грн\nБарабан гальмівний (без маточини). Артикул: LPR7D0138-LPR (ITALY)\nОригінальний код: 96175281\nКожух гальмівного диска лівий ЛАНОС 1.5\nКолодка торм. барабан. задн. (Пр-во Jurid) Lanos ЛАНОС 1.5\nДиск гальмівний R14 передн. (Пр-во Jurid) Lanos ЛАНОС 1.5\nВідгуки про товар LPR7D0138 LPR (ITALY)\n⭐ Барабан гальмівний (без маточини) - Перед відправкою перевіряємо на цілісність, добре пакуємо і відправляємо!\nЗастосовується для технічного обслуговування Daewoo ➤ Lanos. Для підбору використовуйте оригінальний код виробника – LPR7D0138-LPR (ITALY)\nБарабан гальмівний (без маточини) на автомобиль ДЕУ ЛАНОС 1.5 повністю відповідає вимогам для використання в якості замінного вузла.\nДовговічність деталі Барабан гальмівний (без маточини) і безпеку управління ДЕУ ЛАНОС 1.5 повністю забезпечується за умови своєчасного ремонту.\nПропонуємо своїм клієнтам тільки перевірений і надійний продукт Барабан гальмівний (без маточини) за доступною ціною. Вибираючи інтернет магазин «Шеві-Авто», ви отримуєте кращу якість і гарантію довговічності служби будь-якої придбаної деталі. Допоможемо підібрати оптимальні аналоги для ремонту.