19 | Грудень | 2013 | CREDO\nАрхів запис: 19.12.2013\nГоловна / 2013 / Грудень / 19\nВиняткове слово про радість\nРоздуми над Словом Божим на 20 грудня Сьогоднішні біблійні тексти, пророцтво Ісаї та Євангелія Благовіщення, є одними з ключових текстів, які приготовляють нас до Свят Різдва Господнього. Якщо хтось не приймає пророцтва Ісаї: «Ось Дівиця зачала і породить Сина» (Іс 7, 14) і його сповнення, коли Святий Дух зійшов на Марію, щоби зачала і породила, — то він ніколи не зрозуміє глибини таємниці Різдва Христового. Визначення з привітання Ангела «благодаті повна» (кехарітомене) є своєрідним новим ім’ям Марії, ім’ям пророчим, воно визначає для Неї важливу місію до виконання в ділі спасіння людини....\n19 Грудень, 21:35 2328 Біблійні роздуми\n19 Грудень, 18:49 2406 Технології\n19 Грудень, 18:07 2076 Світ\n19 Грудень, 18:06 2723 Україна\n19 Грудень, 17:46 1764 Світ\n19 Грудень, 17:34 1344 Відео\nПеред смертю зіграв у незвичному фільмі\nЗірка «Форсажу» Пол Вокер незадовго до своєї загибелі зіграв у фільмі, який промує цінність людського життя. Фільм, який ще не вийшов на екрани, називається «Hours» («Години»). Дія його розгортається в Новому Орлеані. Донька головного героя, якого грає Вокер, народжує дитину за 5 тижнів раніше строку. Вона не може самостійно дихати, її підтримує спеціальна апаратура. Однак на місто налітає ураган (Катріна). В лікарні пропадає струм. У спорожнілій будівлі залишається тільки новонароджене немовля і його батько, який, ризикуючи власним...\n19 Грудень, 17:20 1768 Культура\nПривітай з Різдвом ув’язнену захисницю життя\nКанадка Мері Вагнер знову є в’язнем сумління. Вона черговий раз перебуває у карному закладі за акти громадянської непокори, здійснені на захист ненароджених дітей. Діяльність Мері Вагнер розпочалася 2010 року. Полягала ця діяльність у входженні до кімнат очікування місцевих абортаріїв та пропонування розмов кожній жінці, яка була би готова поговорити й подумати про відмову від аборту. За це Мері вже шість разів арештовували. Загалом вона провела у в’язниці вже близько трьох років. Офіційним приводом кожного арешту було те, що вона заважає працювати і порушує судову...\n19 Грудень, 17:02 1745 Суспільство\n19 Грудень, 15:02 1362 Ватикан\nВ ефірі «Радіо Марія» письменник і мандрівник Андрій Курков прокоментував розрив між владою і простими людьми: «Думаю, наш народ набагато краще нашої влади, добріше і людянніший. Наша влада це відмовляється приймати, хоча Церква їй про це неодноразово натякала. Наскільки розумію, Церкву влада слухає ще менше ніж народ...» Слухайте повну версію програми «Не Пісні розмови» у подкасті....\n19 Грудень, 14:49 1971 Подкасти\nСвященик з діаспори, що стояв на барикадах: Майдан – це очищення народу\nУ мене склалось враження, що я відвідав Небесний Єрусалим. Я бачив там героїв. Раніше я про них читав, а тепер їх бачив. Там немає спасителя, що нас врятує, прийде і вирішить усі наші проблеми. Там ніхто не шукає Прометея. Усі є лідерами. Усі є працівниками. Ніч на 11 грудня стала ще одним випробуванням для Євромайдану. Тоді євромайданівцям вдалося не тільки встояти, а й мобілізувати більшу кількість мітингувальників. Поміж силовиками й протестувальниками у цю ніч молилися двоє отців з Чикаго – Микола Бурядник і Ярослав Мендюк. Вони провели у Києві сім діб, з-поміж яких...\n19 Грудень, 13:37 1472 Інтерв’ю\n19 Грудень, 12:53 1830 Аналітика\nНазустріч Гобіту-2, або В чому помиляється Джексон\nТому, хто дивився обидві стрічки й порівнює другий фільм із першим, легко зрозуміти, в чому саме Джексон помилився від самого початку, і чому ці помилки виявилися фатальними. Загалом беручи, Пітер Джексон, який ніжно любить Толкіна, більше нагадує мені одну студентку, після спілкування з якою я нарешті зважився припинити своє викладання у Московському університеті. Вона страшенно любила зітхати про те, як сильно вона любить давньоруське мистецтво, але на заліку та іспиті нічого, крім своєї беззавітної та безсенсовної любові, пред’явити так і не змогла. Ну а думка про те, що для...\n19 Грудень, 11:53 1748 Культура\nУ п’ятницю, 3 січня 2014 р., в літургійний спомин Пресвятого Імені Ісуса — що для єзуїтів є «титульним святом» — Папа Франциск відправить св. Месу в римському храмі Іль Джезу. Це обіцяв учора, 18 грудня 2013 р., директор ватиканського прес-бюро о. Федеріко Ломбарді в розмові з журналістами. Літургія матиме подячний характер за вписання 17 грудня у каталог святих блаженного Петра Фабера (Фавра), єзуїта, першого товариша св. Ігнатія Лойоли. Ватиканський речник додав, що св. Меса у римському єзуїтському храмі, до якого Папа прибуде уже втретє, розпочнеться о 9.00 ранку. Разом зі Святішим...\n19 Грудень, 11:07 1427 Ватикан\n19 Грудень, 09:02 1530 Світ


Які рідкісні птахи пережили зиму на Дніпропетровщині? — Відкритий\nЯкі рідкісні птахи пережили зиму на Дніпропетровщині?\n04.04.2019 13:42 · Дарья Морар\nЗ настанням зими видовий склад птахів, які нас оточують, суттєво змінюється. Про це у прес-центрі Відкритого розповів кандидат біологічних наук, доцент кафедри зоології та екології Дніпровського Національного університету ім. О. Гончара Олександр Пономаренко.\nДо сезонних міграцій птахів спонукає у першу чергу доступність їжі, а температура та погодні фактори є другорядними: при нормальному харчуванні морози та сніг можна пережити. Нашу територію однозначно вимушені на зиму покидати птахи, в живленні яких комахи є принциповою складовою. Наприклад, такі досить спеціалізовані птахи, як ластівки та мухоловки із зникненням літаючих комах однозначно вимушені покидати наші території та мігрувати у тропічні райони. Види, які зимують у тропічних районах Азії та Африки, схильні відлітати від нас досить рано восени або навіть наприкінці літа і пізно повертатись. Залишається у нас на зимівлю значна частина зерноїдних видів птахів, серед комахоїдних залишаються ті, які здатні хоча б частину часу живитись насінням.\n«Принаймні за останні сто років характер зимівель птахів в Україні суттєво змінився. Через зміну клімату зими зараз стають менш суворими, з частими відлигами, але періодичними суттєвими похолоданнями. Принаймні за останнє століття ріст міст та розвиток господарських підприємств сформували багато нових умов для птахів. Деякі види поступово міняють свій спосіб життя, пристосовуючись до них. В останні десятиліття у багатьох видів чітко простежується тенденція не обтяжувати себе важкою міграцією та проводити зиму на території України», — розповів кандидат біологічних наук, доцент кафедри зоології та екології Дніпровського Національного університету ім. О. Гончара Олександр Пономаренко.\nЦього року першими птахами, повернувшимися з зимівлі, були саме гуски та качки, вони повернулися вже в лютому. Також багато повернулося лісових птахів. Наразі не повернулися лише комахоїдні птахи, зокрема ластівки та очеретник.\nНе могли не помітити мешканці Дніпропетровщині і зникнення журавлів. Ці червонокнижні птахи мешкають біля боліт, особливо тих, що межують з полями. Через те, що клімат став більш посушливим, а болота повисихали, ці чудові птахи мігрували до інших областей України.\nНагадаємо, що у Дніпрі стартує маштабний АНТИнаркотичний рейд.


Хресна Дорога за репресованих священиків | CREDO\nХресна Дорога за репресованих священиків\n27 Листопада 2017, 14:59 2594 Фото: Віктор Залевський\nРоздуми до Хресної Дороги, що були прочитані у Шаргороді під час молебню за жертв Голодомору та всіх репресованих, особливо репресованих священиків, а також усіх померлих.\nРоздуми підготували семінаристи Вищої духовної семінарії в Городку під керівництвом викладача історії Церкви о. ліц. Домініка Яцкова.\nНемає більшої любові, ніж життя своє віддати за друзів (пор. Йн 15,13). Саме ці слова Господа спонукають пройти шляхом Його хресної дороги. Дороги відкинення, приниження та знущання. Так це виглядало для пересічного мешканця Єрусалиму. Подібним чином життєві шляхи священиків мучеників нашої Кам’янець-Подільської Дієцезії наближають нам Господи Ісусе готовність Тебе наслідувати, йти за Тобою та не боятись труднощів.\nЗберігай, о Господи віру в наших серцях. Наповнюй нас своїми благодатями, щоби ми йдучи за Тобою не вагались та ставали вірними свідками Твоєї перемоги над смертю і гріхом.\nСаме такою є дорога кожної людини, котра щиро прагне йти за Ісусом, наслідувати Його, бути вірною Йому у всьому.\nДорога священства… Вона є прекрасною! Не буде у повній розуміти її той, хто нею не йде. Містить вона у собі чудовий зміст – наслідувати Ісуса Христа у всьому, тобто, виконати волю Небесного Отця. Не означає це, що людина буде мати лиш радісні дні, а смуток, печалі, турботи, несправедливі осудження, засудження будуть її оминати. Ні, зовсім ні! Видно це із Першого стояння, де Ісуса – Найвищого Священика засуджено несправедливо за мій та твій гріх! Як же багато священиків на нашій землі прийняло стільки несправедливих засуджень! Від кого? Від людей, котрі відкрили своє серце не для Господа, Його благодаті, а для гріха…\nО. Кирило Буяльський був першим священиком, що згинув у парафії Черче (біля Кам’янця-Подільського), вночі з 13 на 14 березня 1919 року. До кінця бажав бути з парафіянами. Від своїх обов’язків не втікав, хоча й міг врятувати своє життя. За ціле своє священицьке служіння був вікарієм у парафії Полонне і Фельштин. Адміністратор парафії Черче.\nЩо спонукало о. Кирила йти за Ісусом Христом, прийняти такі страждання, щоб передати віру нашому поколінню: мені і тобі? Любов, якою є Христос! Чи приймаю я Христа, Його благодать до свого серця? А чи може там ще панує гріх?…\nБоже, рятуй мене! Не дозволь, щоб я осуджував іншу людину, а особливо священика, котрий також є грішною людиною, як і я. Але він є Твоїм посланцем, слугою, сином, братом. Прагну, щоб Ти був Царем мого життя, Ісусе! Нехай Твоя Любов керує мною і веде дорогою святості.\nДякуємо Богові та молимось за священиків-мучеників Подільської землі:\nБерезовського Йосифа (1987-1933?). Він був ув’язнений у 1922 р. та мучений ГПУ. На початку 1930-х років – служив у парафії Пиків.\nБорисюка Яна (1888-1953). У 1953 році помер у концтаборі у Сибірі.\nБридицького Яна (1872-1937?). Служив у Кам’янці-Подільському та околицях. У 1920 працював в Кам’янці-Подільському та околицях. У 1936 р. був осуджений на 5 років концтаборів. Існує розповідь, що був схоплений комсомольцями, побитий та за ноги повішений на дереві, яке обілляли нафтою та підпалили. Врятований, переховувався у родичів Воронецьких, хутір П’ята Гора, біля Кам’янця-Подільського.\nБурися Станіслава (1889 – ?). В роках 1920-1922 – настоятель в Тарноруді. Арештований ЧЕКА, був звільнений парафіянами. Далі виїхав до Польщі.\nВегедіса Антонія (1867-1937). Був арештований у 1936 р. та осуджений до депортації. Завдяки тому, що колись допоміг Юдеям і комуністам, міг залишитись у м. Рибниця. Там і помер.\nВічний спочинок даруй їм Господи, а світло віковічне, нехай їм світить на віки вічні. Амінь.\nКуровський Антоній (1886-1938). Служив у Михалківцях, Михалполі та Шарівці де й був арештований у 1930. Розстріляний 15.02.1938 р. В Архангельській в’язниці. Він засновував гуртки «Живого Розарія» та говорив вірним: «мене невдовзі арештують. Будьте вірні Христові, багато моліться, зберігайте віру, не бійтесь тортур та поневірянь».\nКожного священика Ти покликав по імені, назвав його своїм. Кожен з твоїх слуг відчув солодкий і предивний голос: «іди за мною». А чи знали солдати кому дають нести хреста, кому завдають на плечі дерев’яну балку, чи задумувалися яке твоє ім’я, що злого ти вчинив? Так, Господи, Ти прийшов виконати волю Отця. Але ж хіба мусів аж так, в такий спосіб, хіба мусів мовчати? І чому, чому ти цілуєш хрест, хіба не знаєш для чого будеш його нести, і що тебе чекає в кінці цієї дороги?\nЗнаєш, Господи. Чиниш це для нас. Цілуєш і приймаєш не знаряддя тортур і смерті, а знаряддя спасіння. Кожен священик повторює цей жест перед і після Літургії – цілує вівтар, місце твоєї смерті, на якому Ти знову і знову приходиш до нас як мовчазний агнець. Ти прийняв хрест, щоб я міг приступити до тебе.\nОсь ці священики Господи взяли в руки Твій хрест та пішли за Тобою:\nВежбіцький Олександр (1883-1934?) Арештований у 1931 р. та висланий в околиці Мурманська. Помер у 1934 р. у Норильську. Служив вікарієм у Летичеві та настоятелем у Підлісному Мукарові.\nВигановський Броніслав (1879-1933). Настоятель у Тинній та Гнівані. У Гнівані був пограбований та мучений більшовиками. Виїхав до Польщі. Помер у 1933 році.\nГанський Станіслав (1880-1937), арештований у 1930 році в Деражні; розстріляний 8 грудня 1937 року.\nДвожецький Станіслав (1874-1947). Після концтаборів, повністю паралізований повернувся до Кам’янця-Подільського там помер у 1947 році.\nЄндрушак Мар’ян (1891-1938), був розстріляний в Житомирі у 1938 році. Служив у Збрижі, Кутківцях та Кам’янці-Подільському.\nІсус падає вперше\nІсус падає… Невідомо скільки Він пройшов з того часу як взяв на Свої плечі хрест. Можливо Він впав одразу, а можливо й через декілька сотень метрів… Цього ми не знаємо, і це не є настільки важливим в Хресній дорозі. Важливим є приклад Ісуса. Кожен з нас несе свій хрест, і не знає де його чекає падіння, коли настане той момент, що йти далі вже зовсім забракне сил. Навряд чи комусь вдається прожити життя ні разу не впавши. Проте головним є те, що я роблю під час цього падіння? Чи продовжую лежати нарікаючи на все навколо, чи дивлячись на дане стояння встаю і йду далі з Ісусом?\nО. Фелікс Любчинський, якого жорстоко катували у московській бутирській в’язниці, оголосив був голодування, щоб катам показати гідність людини, християнина та Христового свідка. Не боявся тортур та говорив катам: «людина, що зреклася віри в Бога, є подібною до дикого розлюченого звіра, що втік з лісу».\nЗараз молимось також за священиків, які страждаючи, залишались вірними Христові до кінця:\nЗданевича Якова (1870-1937). На початку 30-х років служив у м. Бар. Був арештований у 1935 р, осуджений та етапований до концтабору Піндуша, Кіровська Залізна Дорога. В листі до Польського Червого Хреста писав: «Вже два роки пройшло від мого арешту. Від нікого не маю жодного рятунку. Я вже старий і ледве тримаюсь на ногах. Якби мене хтось врятував, то я би постійно молився за моїх рятівників». (Квітень 1937 року) Його доля є невідома.\nКаплоновського Емануїла (1872-1937?). у 20-хроках ХХ ст. служив у Старій Ушиці, Сокільцеві та Замехові. На початку 30-х років був у концтаборі біля Ухти. Помер на висилці у Котласі.\nКаспшиковського Станіслава (1883-1937?). Служив у Малих Чернівцях. В’язень сибірських концтаборів. Повторно був арештований у концтаборі та розстріляний 8 грудня 1937 року.\nЛедве підвівся Господь знову після болісного падіння під хрестом. Лементуючи процесія простує далі вуличками, в напрямку Голгофи. З блідим виразом обличчя Господь продовжує свій шлях, похитуючись під тягарем хреста. Юрба горланить, кати лаються, жінки, що страждають з Ісусом, плачуть. Роздається команда, і галасливий лемент змовкає. Зацікавлені витягують свої шиї, вдивляючись у блідолицю жінку, яка, незважаючи на заборону вояків та погрози катів, прориває їх густі ряди і підходить до Господа, який несе хрест. «Це його мати! Це його мати!» – доноситься бурмотіння крізь натовп. «Бідолашна жінка!» – з жалем висловлюють своє співчуття люди. Інші, однак, жбурляли словами неначе багнюкою. Оплакана, осміяна, відштовхнута, простує до Сина Страждальна Мати. При цій зустрічі Ісус відчуває радість у серці: як це приємно, коли у горю хтось потішить, тоді як усі глумляться над тобою і безчестять, накидаються із диким ревом, і лиш одна вірна душа у ці останні години життя стоїть поруч. Це його Мати! Коли усі перелякані до смерті, сахаючись, уникають Його та ховаються у надійні місця, де їх ніхто не зможе знайти, одна особа не соромиться привселюдно, перед цілим світом, признатися до Нього: Це його Мати! Коли увесь світ лихословить Його, Він знає, що одне вірне серце Матері б’ється поруч із його і промовляє: «Люблю Тебе».\nО. Антоній Куровський, о. Войцех Кобець засновували гуртки «Живого Розарія». Саме любов до Матері Господа багатьох вірних врятувала від знищення віри у наших парафіях. Саме за це вони і постраждали та для комуністів були найбільшими ворогами на світі.\nКвасьнєвського Зигмунда (1877-1937). Служив у Плоскирові. Був в’язнений та вбитий у київській лук’янівській в’язниці. Правдоподібно на електричному кріслі у 1937 році.\nКобеця Антонія (1881-1937), настоятель у Купелі. Так само, як і його рідний брат Войцех, у 1929 році був арештований та осуджений на 10 років концтаборів. Розстріляний 8 грудня 1937 року.\nКобеця Войцеха (1973-1937?). Арештований у Фельштині та осуджений у Плоскирові у 1929 році за тещо засновував у с. Олешківці кола Живого Розарія. За слова, що радянська влада є від Бога, але як кара за людські гріхи – отримав вирок – 10 років концтаборів. Був розстріляний 8 грудня 1937 року.\nНехай на усіх нас від роздумів над цим стоянням зійде могутня сила, щоб, коли наближатимуться дні страждання, ми могли сказати: «День слави настав! Нехай думка про швидкоплинність цього життя і вічне блаженство прийдешнього допоможе нам відчайдушно і впевнено крокувати шляхом скорбот, які майбутнє приховало від нас».\nСимон Киринеянин допомагає Ісусові нести хрест\n«І як вони його повели, схопили якогось Симона Киринея, що повертався з поля, і поклали хрест на нього, щоб ніс за Ісусом.»\nЧи Симон Кириниянин випадково зустрівся на дорозі страждання Христа? Ні! Бо у Бога немає випадковостей. Люди, яких ми зустрічаємо у своєму житті не є випадкові. Мій священик, якого Церква дала мені не є випадковим. У книзі пророка Єремії читаємо таке слово Боже: «Я дам вам пастирів до душі мені, що пастимуть вас мудро та розумно.»\nМій сповідник, мій настоятель даний мені Провидінням Божим для допомоги у паломництві мого життя. Адже цей шлях, на який кожен з нас став з моменту хрещення, веде до святості. Дорога християнина – означає узяти хрест свій та слідувати за Господом. Учень Христа ніколи не несе свій хрест сам, ба навіть якби твої близькі тебе покинули на одинці із твоїм Христом, ти не сам. Бо вже не ти допомагаєш нести хрест Ісусу а Ісус несе твій.\nГосподи! Дякуємо за тих священиків, яких ти на перед визначив і послав на нашу життєву дорогу, щоб допомагали нести наші тягарі. Просимо навчи нас за прикладом Симона Киринея нести тягарі один одного.\nРізні звіти з 20-х років минулого століття розповідають про о. Віктора Стрончинського та називають його «святим священиком». Він, щоб бути з парафіянами у Мурафі, був змушуваний кожного дня на плебанії ставати навколішки. І На нього зверху сідали більшовики та їздили. Він, принижений, обпльований, однак вірний Ісусові, був для мешканців Мурафи.тим добрим Симоном Кириянином\nМолимось і дякуємо Богові за дар священицького служіння:\nКовальського Аполінарія (1885 – ?). настоятель парафії Зіньків, де був арештований у 1922 р. Та в’язнений у Кам’янці-Подільському. Після звільнення мав можливість виїхати до Польщі.\nКовальського Йосифа (1898-1937), родом з хутора Єленін, Новоселицька волость Шепетівського повіту. Був розстріляний на Соловках 3 грудня 1937 року.\nКрживицького Казиміра (1885-1937). Був арештований в Копіївці біля Тульчина у 1927 р. Помер у концтаборі 7 квітня 1937 р.\nОбличчя Христа на хустці Вероніки має виразні сліди хресної дороги Ісуса: пил, болото, піт, кров. А все ж таки це обличчя найпрекраснішого з усіх людських синів. А все ж таки це Боже обличчя, яке осліплює. В особі священиків також видно сліди середовищ як церковних так і людських, з яких вони були покликані але завжди із-за цієї заслони має відбиватися образ Доброго Пастиря.\nНапевно, що у образі священика основа залишається незмінною, бо в майбутньому, так саме як і сьогодні, він схожий на Христа. Ісус живучи на землі, сам став досконалою моделлю священика і реалізував службове священство, які першими отримали Апостоли. Тому воно триває і відтворюватися безперервно у всіх епохах історії. У цьому сенсі священик третього тисячоліття продовжує священство, яке існує ще від перших століть, яке оживляло життя Церкви. А одночасно, життя і служіння священика мусить пристосуватися до кожної епохи і кожного середовища.\nМинулий досвід показує, що священики, служачи вірним, були подібними до Вероніки, яка не боячись насмішок та глузувань, зуміли бачити обличчя Ісуса к кожній людині.\nКуровського Антонія (1886-1938). Служив у Михалківцях, Михалполі та Шарівці де й був арештований у 1930. Розстріляний 15.02.1938 р. В Архангельській в’язниці.\nКухарського Яна (1867 – ?). Був арештований у Летичеві 24 травня 1933 р. У 1937 р. Був у концтаборі Медвежа Гора біля Беломор-Балтійського каналу. Після звільнення виїхав до Польщі.\nЛадиго Яна (1869-1953). Проскурівський декан. Був арештований у Сатанові у 1930 р. У 1933 – за обміном в’язнів виїхав у Литву. Там і помер у 1953 р.\nЛевінського Яна (1871-1952). Останній раз був арешований у Вінниці у 1930 р. та осуджений на років концтаборів. Після звільнення виїхав до Польщі де й помер у 1952 році.\nНам не відомо з якої причини Ісус Христос впав вдруге на Дорозі страждань, але можемо тільки здогадуватись як Йому було важко і болісно у той момент. Скільки священиків зазнали такої ж несправедливості та зневажань подібно до Христа. У часи страшного терору радянської влади багато духовенства зазнало переслідувань та знущань від тих людей, що бажали стати на місце Бога. Для багатьох священників таке агресивне ставлення до Церкви з боку влади стало часом випробувань у любові до Бога. Роздумуючи над цим бачимо як справджуються слова Учителя: «Тоді видадуть вас на муки й уб’ють вас; вас будуть ненавидіти всі народи імени мого ради», – в іншому місці говориться: «Переслідували Мене – переслідуватимуть і вас». Одні мужньо відстоювали свою приналежність до Христової віри та священства, переносячи різні тортури, утиски, поневолення. А другі не змогли встояти у тому доброму до якого покликав їх Господь: духовно впали, не витримуючи того страшного знущання, відреклись від Христа. У цьому стоянні, падаючи під хрестом вдруге, Ісус терпить і за цих других, котрі не спромоглися тривати при Бозі, у, насправді, важкі часи. Не знаємо, можливо у той момент вони не мали відваги визнати Христа своїм Господом і Спасителем, але пізніше Він напевно дарував своє прощення священикам, що просили про це у Милосердного Отця. Нехай нас підбадьорюють слова Ісуса: «Хто витримає до кінця, той спасеться».\nО. Яна Лукача цілий місяць морили голодом, не давали спати та знущались. Кожного дня погані слова, тортури та свавілля. Опісля ж, привели його до гарної кімнати, де стіл був заставлений смачною їжею. Запропонували почастуватись й одночасно зректись віри в Бога. Очевидно він відмовився від такого «теплого почастунка». Далі його чекав вирок, концтабір і смерть.\nПросимо пробачення за о. Євгена Перковича, що був зрікся священства та віри в Бога. Він теж був розстріляний, як і інші священики. Просімо в Господа сил мужньо нести хрест та повставати з труднощів.\nДякуємо Богові за вірність Йому в концтаборах та приниженнях, наших священиків мучеників за віру:\nЛіневича Антонія (1875- ?). Перший раз був арештований у парафії Куманівці у 1929 році та осуджений на один рік вязниці. Після звільнення, виїхав до Польщі.\nЛукача Яна (1891-1937). Служив у парафіях Снітків, Копайгород, Бар, Лучинець, Віньківці й Зіньків. Був арештований у червні місяці 1931 р. у Зінькові та отримав вирок – 10 років концтаборів. Розстріляний 8 грудня 1937 року.\nЛюбенського Ігнатія (1878-1938?). Адміністратор парафії Самчинці біля Брацлава. Служив також у Немирові і Брацлаві. Арештований у 1929 р. та осуджений на 5 років. Після відбуття покарання, ще два рази був арештований – у 1933 р. та у 1937. Його доля є невідома.\nНапевно, плакали не тільки ці жінки. Недалеко була Марія та інші друзі. Можливо, що була також і та жінка, яка – при обуренні фарисеїв – омила Його ноги власними слізьми, витерла власним волоссям, а потім поцілувала – помазала перед смертю. Можливо, це Його доброта так скрушує серце? Він іноді теж був зворушений: людським горем, смиренням, вірою.\nТе, як Ісус відповідає єрусалимським жінкам, що йдуть за Ним і плачуть, змушує нас замислитися: як це розуміти? Чи Він засуджує суто сентиментальну жалість, яка не веде до навернення і живої віри? Недостатньо шкодувати про страждання цього світу за допомогою слів і почуттів, якщо наше життя залишається незмінним. Тим самим Господь застерігає нас від небезпеки, в якій живемо ми самі.\nЧи в образі Бога і Ісуса ми не бачимо часом тільки суцільну любов, натомість образ справедливого судді спокійно відкидаємо? «Бог прийме мою слабкість не так трагічно, – думаємо ми, – я всього лише людина!».\nАле, перед страждаючим Христом закінчується недооцінка зла. На цій Хресній Дорозі ми досвідчуємо, що джерелом страждання Ісуса є людина та її гріх. Нам Він теж говорить: «Не плачте наді мною, плачте над собою …. Бо якщо так чинять з деревом зеленим, то що з сухим буде?»\nСвященики знали, що будуть катовані і принижені. Однак пам’ять про них не може бути затертою, а вони забутими. Дякуємо Богові за служіння:\nЛюбчинського Фелікса (1886-1931). Останній раз був арештований у Кам’янці-Подільському у 1926 році та засуджений на 10 років. Помер на Соловках у віці 45-ти років, 17 листопада 1931 року.\nМатушевича Антонія (1886-1936). Після 1929 року служив у парафіях – Дунаївці, Залісці, Жванець та Стара Ушиця. Арештований в Дунаївцях у 1930 р. Помер у концтаборі у Соловках 10 травня 1936 року.\nНановського Казимира (1872-1936). Народжений в Дунаївцях. Декілька разів був у в’язниці. Служив у парафіях – Чорний Острів, Миколаїв, Завалійки і Тарноруда. Останній раз був арештований в Таhноруді. У 1928 році був звільнений. Далі таємно виїхав до Польщі. Помер у парафії Почаїв, 6 лютого 1936 року.\nНедзельського Антонія (1895-1937). Служив вікарієм у Проскурові та Кам’янці-Подільському. У 1922 році був арештований та засуджений до смерті. Далі у 1923 році вирок замінено на 5 років концтаборів. Його доля – це постійні арешти і допити. Останнього разу, у 1934 році, після звільнення та інсульту, повністю паралізований повернувся до Кам’янця-Подільського. Там помер у 1937 році.\nІсус падає втретє під тягарем хреста\nЗдається, ця дорога триватиме цілу вічність, скільки на тебе посипалося всього ударів, поштовхів, образ… традиція вказує що падав Ти тричі, для чого аж стільки, чому потрібно було тобі знову опинитися на запорошеній і брудній дорозі, між грубим камінням та важким хрестом? Тобі ж не так давно допомагали, Симон, Вероніка, навіть жінки оплакували тебе, співчували, але зрештою, цей хрест Ти прийняв сам, і несеш його Ти сам… Скільки ситуацій коли у священика опускаються руки. Боротьба з тими самими вадами, знеохота, зневіра, безнадія, а хіба менше образ і нерозуміння?…\nБоже ти впав для мене, для того щоб похилитися наді мною і підняти мене з бруду гріха. Можливо цим падінням ти хочеш сказати: «Неважливо скільки разів я падаю, і як довго лежу, незалежно в якому стані і як сильно поранений, завжди залишаюсь твоєю дитиною». Ти падаєш щоб прийти до мене, щоб я разом з тобою міг підняти погляд до неба… Господи, вчини щоб я знаходив силу в твоєму безсиллі.\nМолимось і дякуємо Господу за дар священицького служіння:\nНосалевського Казимира (1872-1936), родом зі Смотрича. Від 1919 року – генеральний вікарій Кам’янецької дієцезії. Декілька разів був арештований більшовиками у Кам’янці-Подільському. Від смерті його врятували парафіяни. Далі був змушений виїхати до Польщі.\nОпольського Ігнатія (1885-1937). Родом зі Сніткова. Останній раз був арештований у 1930 р. у парафії Романів (Житомирська дієцезія).Отримав 8 років концтаборів. Розстріляний у Соловках 8 грудня 1937 р.\nПавлічуса Антонія, з Томашполя.\nПясецького Франциска (1874-1931). Від 1920 року служив в Уланові та Янові біля Вінниці. Помер 27 березня 1931 р. Ву бердичівській в’язниці.\nРайко Станіслава (1873-1937). Від 1922 – адміністратор парафії Дзигівка біля Ямполя на Вінниччині. Від 1935 року служив у Білорусі. Там його арештували 1302. 1937 і 25 серпня того ж року розстріляли у Мінську з іншими місцевими священиками.\nПрийшовши на вершину гори вояки здирають з Ісуса одіж. Натовп бачить зранене і скривавлене тіло того, хто полюбив своїх до кінця, але свої Його не прийняли. Дивлячись на Нього можна пригадати Адама, який в своїй наготі скривався від Бога. Але Христос є новим Адамом, який через свою наготу повертає людині її початкову чистоту.\nНайпершими прикладами такої чистоти мають бути священики, які вдягаючи свій духовний одяг показують те, що живучи у світі, вони світу не належать. Духовна особа – людина, яка залишивши всі земні блага йде за Христом. Убогість має стати нерозлучною сестрою священика, адже йдучи до бідних він сам має бути бідним. Прикладом для нього є оголений Ісус, який стоячи на горі безсилий, зранений та зневажений дивиться на світ очима любові. Заради такої великої любові до людини Він віддав все що мав, навіть останній одяг – шати, а з ними – гідність і пошану. Перед натовпом стоїть те Тіло, якого доторкалися хворі, щоб воно відновило їхнє життя; Тіло, яке для учнів і для натовпу було знаком присутності Бога, Котрий приходить до людей. Але що ж змінилось? Чого люди вже Його відкидають?\nСьогодні через руки священика Ісус приходить і до нас такий же тихий, нагий і покірний. Коли я чую під час Причастя слова священика «Тіло Христа», чи я розумію той великий дар який мені дає життя? Чи я усвідомлюю важливість священика, який дає мені самого Христа?\nГосподи, допоможи всім особам, які присвятили своє життя служінню Тобі, жити любов’ю і не боятись пожертвувати останню матеріальну річ, задля Твоєї слави.\nРошкевича Болеслава (1884-1937). В половині 20-х років служив у парафіях Стара Синява і Новокностантинів. Далі служив у Чечельнику. Восени 1935 року там був арештований і 4 грудня осуджений на 5 років концтаборів. Помер у травні місяці 1937 року у у Білобалтійському концтаборі.\nСабудзінського Себастьяна (1876- 1937). Служив у парафії м. Бар Осуджений та у 1935 році висланий до концтабору Стара Тайга у Сибірі. Далі перебував у висилці в Ставрополі. Там його знову арештували у 1937 році. Після арешту був страчений у Ставрополі. Був бірітуалістом.\nСавінського Йосифа (1881-1940?). Був арештований у с. Кунів біля Шепетівки , 29 травня 1927 року. Далі відправлений на Соловки, а від 1931 року був висланий на острів Анзер. Там його знову осудили 5 липня 1932 року. 22 липня 1932 року із Соловків був вивезений до Ленінграду та звільнений. Служив у Ленінграді. Знову арештований у 1933 році і 25 листопада 1934 року висланий у Ташкент. Там мав служити вірним аж до смерті – до 1940 року.\nПрибитий до хреста, позбавлений всякої свободи, Спаситель тяжко покутував за зловживання свободою, яке чинять люди, сьогодні чи в час комуністичного режиму. Невже це спокутування має бути даремним? Наскільки серйозно закликають Апостоли: «Ви бо, брати, покликані до свободи, аби тільки свобода ваша не стала приводом до тілесності, але любов’ю служіть один одному» (Гал.5,13). «Поводьтеся як вільні, та не як ті, що з волі роблять покривало злоби, але як слуги Божі» (1Пт.2,16). Чи не бажаємо саме у цей час, коли ми переживаємо великі зміни та випробовування приєднатися до покути Спасителя і через жертву послуху та незламного опанування над собою, намагатися захистити себе та свій дім, свою віру, віру наших батьків, так як це зробили наші діди та прадіди???\nТокажевський Мар’ян (1873-1941). Народився 2.02.1973 р. В Шипинках біля Бару. Середню школу закінчив у Кам’янці-Подільському. Духовну семінарію у Житомирі. Там у 1896 р. отримав священицькі свячення. Багато разів був караний царською владою. У перших 20-ти роках священицького служіння працював у 27 парафіях. Двічі був кандидатом на єпископа. Два рази відмовився від цієї гідності. В часі І Світової війни розвинув широку благодійну працю, зокрема для порятунку дітей. У 1917 році став настоятелем барської парафії. У 1920 р. разом з мамою виїхав до Варшави. Повернутись до рідних сторін вже не зміг. Допомагав у Бучачі для єп. П. Маньковського організувати малу духовну семінарію. Від 1931 р – настоятель у Ковелі. НКДБ його арештувало у 1940 р. ув’язнений був в Луцьку. Його утримували 42 дні у підвалі наповненому по кісточки водою. Під час процесу, в днях 1-2 листопада 1940 р. був осуджений на смерть. Далі вирок замінено на 10 років концтаборів (мав тоді 67 років). Судді та адвокатові у усім говорив такі слова: «Ви мене осудили за те, що я є священиком і поляком. Дякую панові прокуророві, що мене осудив, а для пані адвокат, що мене захищала. Дякую для пана судді що мене осудив на смерть».\nДо знайомих та приятелів, коли йому дозволено на 5-ти хвилинне побачення говорив такі слова: «Я вас усіх бачив в Серці Ісуса Христа» (Реляція присутньої на процесі с. Клари Сташак OSB). Після винесеного вироку, відмовився від помилування. Правдоподібно був вивезений з Луцька до Києва (1.04.1941 р.) Існує непідтверджена інформація, що охоронець під час етапування пихнув його до ями з вапном.\nВічний спочинок даруй йлму Господи, а світло віковічне, нехай йому світить на віки вічні. Амінь.\n«Коли надійшла година, в яку Христос мав бути прославлений Тобою, святий Отче; Він, полюбивши своїх, котрі були у світі, до кінця їх полюбив; і коли споживали вечерю, взяв хліб, благословив, розламав і дав своїм учням кажучи: Беріть і їжте з цього всі: це є тіло моє, котре за вас буде видане. Так само взяв чашу, наповнену з виноградної лози, склав подяку і подав своїм учням, кажучи: Беріть і пийте з неї всі: це є чаша крові моєї нового і вічного завіту, котра за вас і за багатьох буде пролита на відпущення гріхів.»\nГосподь встановив таїнство священства для того, щоб Його Священство надалі тривало у світі. Бог у своїй мудрості зробив священика – посередником своєї благодаті. Послуговуючись священством, як знаряддям, Ісус Христос особливим способом стає ближче до людини: у Слові Божім як Добрий Пастир, у Євхаристії під видом хліба і вина, у сповіді, як Милосердний Отець.\nГосподи! Дякуємо за тих священиків, які наслідували Тебе до кінця. Дякуємо за тих, які слідуючи за учителем уміли давати своє життя так як учитель. Дякуємо за тих котрі чинячи на Твій спомин Твою Святу і Спасенну Жертву, не побоялися віддати життя за твою паству, щоб твоя любов надалі була присутня серед нас.\nСвідерського Яна (1988-1959). Народжений у Балті. Від 1926 року – апостольський адміністратор нашої дієцезії. Астанній раз буа арештований у 1930 р. і 27 червня осуджений до страти. Далі цей вирок замінено на 10 років в’язниці та на 5 років позбавлення громадянських прав. 15 вересня 1937 року по обміну в’язнів, виїхав до Польщі.\nСоколовського Мар’яна (1897-1988). На священика був висвячений єп. Петром Маньковським. Служив в парафіях Куманівці, Хмельник, Стара Синява. Далі у Сніткові та Копайгороді. Від 1921 року по 1927-й, багато разів потрапляв під арешт. Останнй раз потрапив до в’язниці у Сніткові. Був мучений у Могилів-Подільській катівні. 10 січня 1932 року вирок смерті йому замінено на полилування. Був у московській в’язниці. Далі 15 вересня 1932 року по обміну був видалений до Польщі. Помер у Вроцлаві 15 травня 1981 році\nСтрончинського Віктора (1868-1938). Служив в Мурафі. Там його арештували і 10. Травня 1930 року осуджено до 5 років концтаборів. У Ярославлі в політ ізоляторі відмовився по обміну виїжджати до Польщі. Далі потрапив на Соловки. 16 квітня 1934 року – його звільнено. Знову арештований 10 січня 1938 року та розстріляний 18 січня у Сиктивкарській тюрмі.\nІсуса знято з Хреста\nА при хресті Ісусовім стояла його Мати… (Йн 19, 25a). Марія ще недавно ти тримала дитятко на руках. Ти відчувала як б’ється його серце і уявляла ким буде твій син. Твоє серце раділо коли дивилися на його перші кроки та як він ріс. Тішилась дивлячись, як слідом за ним ішла ціла юрба, щоб його слухати та щоб дивитися на чудеса які він робив. Тепер можеш також тримати в руках свій скарб, але Його серце вже мертве. Вже не посміхнеться до тебе не заговорить. Хто ж зрозуміє Твій невимовний біль?\nУ служінні священиків часто повторюється та сама ситуація, яку ти пережила. До священиків приходять різні люди з різними проблемами. Вони вражені їхніми прекрасними промовами. Вони шукають у цих словах допомоги, розради, розуміння, чекають щоб їм вказати правильний напрямок дороги. Це дуже тішить, але не всім можна допомогти, зцілити, захистити залежить від них самих. Деякі підуть щасливі, бо примирилися з Богом. Інші натомість будуть закриті, затверділі горді, яким бракує віри. Тому їм важко допомогти а розуміння цього спричиняє терпіння.\nСкорботна Мати, підтримуй їх своїм могутнім заступництвом у годину знімання з хреста того, що неможливо зцілити, хоча вони були відкуплені кров’ю твого Сина. Нехай гіркота невдачі не зможе погасити їхньої радості та апостольської ревності.\nТроцького Франциска (1889- ?). У 20-х роках служив у парафіях Сказинці, Городок і Купин. Був арештований у 1927 р. та осуджений до 10 років концтаборів та висланий на Соловки. Там повторно був осуджений на смерть. 9 вересня 1932 вже на волі. Виїхав до Польщі\nТуровського Максиміліана (1886-1937). В половині 20-х років – настоятель в Шаргороді. Був арештований у 1930 р. та осуджений до 10 років виправних робіт. Перебував на Соловках де і був розстріляний 8 грудня 1937 р.\nТемрява і сум Господнього гробу тривали тільки три дні, однак ранок третього дня приніс велику радість та світло для усього людства. Пустий гріб Христа є фундаментом нашої віри. Хоч Ісус відійшов до Отця, залишивши цей світ, однак Він не покинув нас самих. Христос передав свою владу та місію звіщати Добру Новину апостолам та їх послідовникам. У Євангелії від Йоана Месія мовить: «Як Отець Мене послав, так Я вас посилаю». Святий Папа Іван Павло ІІ у своєму навчанні говорив: «Священики покликанні, щоб відображувати присутність Христа, Єдиного і Найвищого Пастиря, наслідуючи стиль Його життя». Тому священики мають бути якби образом Спасителя. Сьогодні християни, шукаючи Ісуса, не знайдуть Його у яслах, на хресті чи в пустому гробі, бо його там уже не має. Люди мають шукати живого Ісуса, що постійно перебуває у Євхаристії та у своїх священиках. Священикам доручено давати людям те світло віри, що випромінювало із гробу Ісуса. Христос є тим світлом, що завмерло як зерно, котре на третій день проросло і дало рясний плід. Цим плодом є священики, які з любов’ю, виконуючи Божу волю, свідчать про живого Ісуса. Можна з певністю стверджувати, що ті, які палали світлом і радістю Христового Воскресіння усе життя, отримали свою нагороду у вічності.\nДякуємо і молимось за:\nФедоровича Чеслава (1891-1940). Був заарештований три рази. У 1928 році осуджений на 10 років концтаборів. У 1932 році після звільнення виїхав до Польщі. Загинув у Франції у 1940 році.\nЧирського Франциска (1882-1937).Був арештований в Ярмолинцях у 1930 р. та осуджений на 7 років концтаборів. Розстріляний 8 грудня 1937 року.\nШиманського Валеріана (1848-?). Служив у Кам’янці-Подільському там був арештований у 1922 році. Останній раз потрапив під арешт у 1927 році та видалений з України.\nШиманського Вацлава (1879-1937). Служив у Солобківцях, Смотричі. Останній раз був арештований у пар. Красне та осуджений до 8 років концтаборів. Розстріляний на Соловках 8.12.1937 р.\n«Я – воскресіння і життя. Хто в мене вірує, той навіть і вмерши – житиме! Кожен, хто живе і в мене вірує, – не вмре повіки». Йо 11, 25-26.\nЦя таємниця віри є реальністю усіх нас віруючих в Господа Ісуса – Воскреслого володаря світу. Він своїм воскресінням переміг смерть і диявола. Кожному дає нове життя. У кожному починає вмирати «стара людина» та народжуватись «нова».\nСкільки разів Господи Ісусе була знищена вщент наша Кам’янець-Подільська Дієцезія? Коли повернулись на Поділля у 1799 році мешканці католики, то помітили, що молитву «Отче наш», чи то по польськи, чи по вірменськи, або по старо-церковно слов’янськи, мало хто знав на пам’ять. Віра була винищена вогнем і мечем. Коли прийшла царська Росія, католики знову зазнали знущань та поневірянь. Повністю була знищена Уніатська Церква. Коли прийшов 1917 рік, усі сподівались кращого. У 1918 році була відновлена наша дієцезія. У 1919 році, 8 грудня новий ординарій мав урочистий інгрес до нашої катедри. І вже 5 липня 1920 року був змушений залишити дієцезію. Залишив територію, однак у молитвах та служінні завжди був Її вірний.\nГосподи, після усіх тих подій, Ти після 1991 року дозволяєш постійно жити даром Твого воскресіння у наших парафіях, різних молитовних групах. Дозволяєш нам пізнавати таємниці віри у кожній катехезі, у кожній дії, що нагадує Твою святу присутність.\nМолимось, дякуємо та пам’ятаємо про пастирське служіння єпископа Петра Маньковського (1866-1933 рр). Народився у Саїнці біля Малих Чернівець. Він з роду графів Заремба, пішов за Тобою та всупив до житомирської Вищої Духовної Семінарії. Став священиком у 1896 році. Став священиком у 1899 році. Два рази був настоятелем у кафедральних костелах: у Житомирі – 1902 р та у Кам’янці-Подільському – у 1911 році. У Кам’янці-Подільському вчинив один злочин – піклувався сиротинцем заснованим сестрами Серцянками. В нагороду від царської влади отримав заборону бути навіть вікарієм. Господи, Ти обрав його пастирем нашої дієцезії. Дякуємо Тобі за його ревне служіння.\nВічний спочинок даруй йому Господи, а світло віковічне, нехай йому світить на віки вічні. Амінь.\nПовні вдячності і любові, благаємо Тебе Господи: прости нам наші провини, підтримуй нас слабких та немічних.\nТвої вірні свідки – священики-мученики зуміли понести Твій хрест. Вороги Церкви намагались їх знищити повністю. Намагались, знищити їхнє добре ім’я. кожна слідча справа священика має свій поставлений підпис – це кров мученика. Має також свою печать – це вічна нагорода у небі.\nГосподи, хочемо ставати дітьми світла, любові і пробачення. У цьому жорстокому світі, де панує розбрат, ненависть і ще в придачу – війна в Україні; просимо Тебе Всемилостивого Спасителя: рятуй наші душі та веди до Твого небесного Царства шляхом віри надії і любові. Амінь.\nмолитва за померлих репресії репресована Церква священники Хресна Дорога Хресна Дорога в Шаргороді\nІгнатій Любенський Ігнатій Опольський Антоній Вегедіс Антоній Кобець Антоній Куровський Антоній Ліневич Антоній Матушевич Антоній Недзельський Антоній Павлічус Аполінарій Ковальський Болеслав Рошкевич Броніслав Вигановський Віктор Стрончинський Вацлав Шиманський Войцех Кобець Домінік Яцков Емануїл Каплоновський Зигмунд Квасьнєвський Йосиф Березовський Йосиф Савінський Казимір Крживицький Казимир Нановський Казимир Носалевський Максиміліан Туровський Мар'ян Єндрушак Мар'ян Соколовський Мар’ян Токажевський Олександр Вежбіцький Себастьян Сабудзінський Станіслав Бурись Станіслав Ганський Станіслав Двожецький Станіслав Каспшиковський Станіслав Райко Фелікс Любчинський Франциск Троцький Франциск Чирський Чеслав Федорович Яків Здавневич Ян Бридицький Ян Кухарський Ян Ладиго Ян Левінський Ян Лукач Ян Свідерський


Велика і мала поперекові м'язи: анатомія, функції і фото | Діагностика\nВелика і мала поперекові м’язи: анатомія, функції і фото\nАнатомія великої і малої поперекових м’язів\nФункції і призначення\nРозташування і структура поперекової м’язи\nОсобливості м’язів поперекового відділу\nЯк відновити м’язовий баланс\nВ медичну термінологію поняття «поперековий м’яз» увійшло завдяки Гіппократу. До нього використовувалося значення «утроба для нирок» із-за безпосередній близькості до внутрішніх органів.\nМускула є ключем до гарної постави і міцною опорно-рухової системи. Вона впливає на структурний баланс організму, м’язову інтеграцію, гнучкість, силу, рухливість суглобів та роботу внутрішніх органів. У йозі розроблено цілий комплекс вправ для зняття напруги в м’язах, що сприяє стабілізації загального самопочуття.\nПоперековий м’яз складається з двох частин — великий і малий. Останній відноситься до групи «непостійних» і відсутня в 40% випадків. Це не є патологією і ніяк не шкодить організму.\nМала поперековий м’яз (лат. Musculus psoas minor) — частина внутрішньої групи м’язів таза. Вона має тонку, веретенообразную структуру. При наявності розташовується на передній поверхні великого поперекового м’яза. Основна функція зводиться до створення додаткової опори для внутрішньої групи м’язів таза.\nНа перший погляд у великий поперекової м’язи проста і зрозуміла анатомія. Вона виглядає як один довгий многосуставный мускул. Однак на практиці в органу 11 пучків м’язових волокон, кожен з яких кріпиться до кістки. Поверхневі пучки з’єднані з нижнім грудним хребцем, а решта з різними місцями поперекового відділу стегнової кісткою. Також мускул має прямий зв’язок з кожним міжхребцевим диском.\nОсновною функцією великий поперекової м’язи є підтримання постави. Мускул дозволяє людині знаходитися у вертикальному положенні, розподіляє навантаження на хребет і стабілізує його роботу. Також він захищає органи черевної порожнини від механічних пошкоджень.\nЧисленні кріплення до хребта визначають роль поперекової м’язи в русі. Коли тулуб піднімається з положення лежачи, вона розгинає верхні хребці і згинає нижні. За рахунок цього створюється сдвигающее зусилля. Однак такий тип навантаження протягом тривалого часу небажаний для здоров’я спини.\nІнші дослідження показують, що м’язовий орган приймає безпосередню участь у підйомі ніг при ходьбі. Чим більше він розвинений, тим легше і вільніше людина виконує рухи тазом і стегнами, нижче ризик появи травм і хворобливих відчуттів.\nВід тонусу поперекових м’язів залежить стан клубових. Вони пов’язані сухожиллям, за рахунок якого кріпляться до стегна.\nВелика м’яз поперекового відділу бере свій початок від поперечних відростків хребців. Кріпиться до 12-го грудного хребця і до всіх поперековим хребцям. Потім мускул спускається до тазостегнової частини і кріпиться до малого вертелу стегнової кістки.\nMusculus psoas major — єдине сполучна ланка в м’язовій системі між тулубом і ногами. Вона проходить від верхньої частини стегнової кістки до внутрішнього краю клубової кістки.\nПоверхневий шар поперекової м’язи від глибокого відокремлює поперекове сплетіння. В ньому зосереджені численні нервові закінчення. Звідси нервові імпульси передаються в стегнові м’язи, поперечну і косі м’язи живота, глибокі позиціонери стегна і тазове дно.\nПошкодження нервової мережі поверхневої м’язи загрожує серйозними травмами, інвалідністю.\nУ медичній практиці навколо великий поперекової м’язи досі розпалюються суперечки і розбіжності. Омани про її будову та функції формувалися десятиліттями, тому вченим важко розвінчати застарілі дані і неправдиві гіпотези.\nДоведені особливості найбільшого м’язи поперекового відділу:\nвідповідає за пластику, граціозність;\nзгинання м’язи в тазостегновому суглобі приводить в дію стегно;\nнервову забезпечує іннервацію поперекове сплетення;\nслужить ключем до гарної постави і зміцнення м’язів кора;\nзабезпечує контакт з глибокою центром.\nДля підтримання еластичності і пружності поперекового м’яза необхідно регулярно робити фізичні вправи, спати на ортопедичному поверхні і дбати про комфорт спини протягом дня.\nНайпоширеніші проблеми розвитку поперекової м’язи — її скорочення і розтягнення. Обидва види патології можуть бути як вродженими, так і набутими.\nВкорочення великий поперекової м’язи\nПроявом захворювання служить викривлення поперекового відділу хребта. Характерні симптоми:\nвипинання живота при нахилі тазу вперед;\nглибокий вигин попереку;\nкнопка грудна клітка.\nПроблемою найчастіше страждають офісні працівники. Причиною стає тривале сидіння, неактивний спосіб життя, неправильна постава. Також на здоров’я спини негативно позначаються стреси, шкідливі звички.\nПри очному огляді вкорочення м’яза можна сплутати зі зміщенням верхніх або нижніх поперекових хребців. Для підтвердження діагнозу слід пройти кілька функціональних тестів або апаратне дослідження.\nРозтягнення великий поперекової м’язи\nНадмірне розтягнення, як і вкорочення, не є нормою і негативно впливає на рухову функцію. Визначити патологію можна за відсутності вигину попереку. Інші симптоми:\nслабкі болі в області хребта;\nиррадирование болі в стегно;\nраптові напади сильного болю.\nЯк правило, дискомфорт посилюється при ходінні або тривалому стоянні. Під час відпочинку неприємні відчуття проходять, але ненадовго.\nТонус великий поперекової м’язи — запорука красивої постави, плавної ходи і гарного самопочуття. Щоб позбутися від поточних проблем опорно-рухової системи і не мати їх у майбутньому, досить правильно і регулярно займатися спортом.\nЕфективні вправи для виконання в домашніх умовах:\nЛяжте на бік на здорову сторону. Підкладіть під поперек подушку. Обидві ноги зігніть в колінах і тазостегнових суглобах, звісивши ноги за межі опори. Підніміть стопи і затримайте їх в горизонтальному положенні на 5-10 секунд. Вдихніть, розслабте ноги і потягніться. Повторіть 3-4 рази.\nВстаньте на стопку книг поряд з високою опорою (дверима або шафою). Руки витягніть вгору і візьміться за опору. Одну ногу вільно свесьте і затримайтеся в положенні на 10 секунд. Повторіть 3-4 рази для кожної ноги.\nЛяжте на спину і випрямити ноги. Накиньте на стопу довгий рушник або шарф. Потягніть тканина обома руками на себе так, щоб нога почала підніматися. Затримайтеся на максимально можливій точці (70-80 градусів) на 15 секунд. Опустіть ногу. Повторіть 2-3 рази для кожної ноги.\nДоповніть комплекс заняттями на біговій доріжці, велотренажері, катанням на ковзанах чи лижах. Не менш корисно буде відвідувати секцію плавання, пілатеса або стретчинга.


На Львівщині військову частину відключили від електроенергії - Новини України\nНа Львівщині військову частину відключили від електроенергії\nЯк передає Zaxid.net, У середу, 15 травня, ПрАТ «Львівобленерго» знеструмило 53-тє військове містечко, склади та 24-ту бригаду імені Короля Данила в Яворові, – про це ZAXID.NET повідомили у прес-службі відомства.\nЯк повідомив міський голова Яворова Павло Бакунець у Facebook, у військовому містечку проживає близько 3 тис. осіб, серед яких – інваліди ЗСУ, вдови, сироти, батьки полеглих на Сході воїнів.\nУ «Львівобленерго» зазначають, що електрику вимкнули через борг у 725 тис. грн мешканців військового містечка, який виник ще з 2018 року.\n«Нам обіцяли, що повернуть борг, але його не повернули. Ми мали вимкнути світло військовому містечку з території військової частини. Однак нас не допустили, тому ми мусили вимикати електрику і військовому містечку, і військовій частині. Ми ж не можемо дистанційно вимкнути містечко, тому було прийнято таке рішення», – повідомила керівниця прес-служби ПрАТ «Львівобленерго» Галина Роспопа.\nЗа словами керівника інформаційного відділення, інформаційного агентства Міністерства оборони України Олександр Поронюка, наразі військове містечко перебуває на балансі Яворівської міської ради.\n«Електроенергію вимкнули за борги мешканців військового містечка. Військова частина жодних боргів за електроенергію не має. Ми все вчасно платимо. Військове містечко – це житлові будинки, в яких живе відсотків 70 чи може 80 людей, які втратили зв'язок з армією, або взагалі уже не мають до неї відношення. Дехто з цих людей знаходиться за кордоном, тому й виникли борги за електрику», – розповів ZAXID.NET Олександр Поронюк.\nОчільник інформаційного агенства додає, що наразі Яворівська КЕЧ звернулася з повідомленням про ситуацію у відповідні структури.


Пішов із життя військовослужбовець, якого збив і покинув помирати на дорозі таксист під Харковом – undefined\nВійськовослужбовець, якого в грудні 2019 року збила машина в Чугуєві, помер у лікарні\nІнформацію про це кореспондентові Depo.Харків підтвердив представник Інформаційного агентства Міністерства оборони України в Харкові Віталій Саранцев.\nЗа його словами, військовослужбовець, котрий до дорожньо-транспортної пригоди, проходив службу в одній із частин Чугуївського гарнізону, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в Чугуєві отримав тяжкі травми.\nЧитайте також: На Харківщині знайшли машину, на якій могли збити військового в Чугуєві\nСпочатку його доправили до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону в Харкові, однак пізніше, 10 січня, перевезли до київського шпиталю для надання допомоги.\nНезважаючи на зусилля лікарів, військовослужбовець, так і не приходячи до тями, помер сьогодні, 19 лютого, в Києві.\nЧитайте також: У Міноборони розповіли про стан 21-річного військового, якого збила машина в Чугуєві\nКористувачі соціальних мереж повідомили, що військовослужбовця звали Віталій Карпенко. Чоловік проходив військову службу за контрактом у Чугуєві, цієї весни він планував одружитися.\nЯк повідомляв Depo.Харків, 8 грудня в Чугуєві водій таксі збив військовослужбовця. Боєць у вкрай важкому стані. У Харківській області розшукують автомобіль, який збив пішохода та втік з місця пригоди.\n21-річного військовослужбовця доставили до Чугуївської центральної районної лікарні, там надали первинну медичну допомогу, після чого доправили до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону в Харкові. Він перебуває в тяжкому стані.\nЧоловік проходив військову службу за контрактом в одній із військових частин Чугуївського гарнізону.\nІнформація щодо ДТП внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 286 (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами) Кримінального кодексу України. Всі обставини та особа водія встановлюються.


Мартинюк запевняє, що закони можна приймати і при порожній залі | Українська правда\nМартинюк запевняє, що закони можна приймати і при порожній залі\nСереда, 21 лютого 2007, 12:19\nВіце-спікер Адам Мартинюк стверджує, що на засіданні Верховної Ради не було ухвалено закон про ратифікацію протоколу щодо збереження біорізноманіття та ландшафтів Чорного моря до Конвенції про захист Чорного моря від забруднення.\n"Я сказав, що рішення не прийнято, рішення буде прийнято тоді, коли буде працювати система "Рада". Або слухайте уважно, або не пишіть, вибачте, того, чого не варто писати, того, що не відповідає дійсності", - сказав Мартинюк, звертаючись до журналістів.\n"Це хай буде на вашій совісті, бо два чоботи пара", - цитує його слова УНІАН.\nЯк відомо, у Верховній Раді не працює система "Рада", через що депутати можуть голосувати лише підняттям руки.\nТак, після обговорення закону про ратифікацію протоколу щодо Чорного моря Мартинюк ніби-то пожартував, запропонувавши голосувати.\nЗокрема, він попросив підняти руки тих депутатів, хто виступає проти ухвалення закону. Руку підняв один депутат.\nТакож віце-спікер попросив підняти руки тих, хто утримується від голосування по цьому питанню. Руку підняв ще один депутат.\n"Оскільки в залі зранку було зареєстровано 431 депутата, проти і утрималися лише двоє. Тому будемо вважати, що "за" проголосували 429 депутатів", - сказав Мартинюк, оголосивши, що рішення прийнято.\nПеред цим на зауваження членів фракції БЮТ про малу кількість присутніх депутатів, через що немає сенсу проводити пленарне засідання, Мартинюк відповів, що в Конституції не передбачено, скільки депутатів має бути присутніми у сесійній залі, щоб відбувалося пленарне засідання.\nВін зазначив, що є лише норма про ухвалення рішень мінімальною кількістю у 226 голосів депутатів. "Скільки в залі – це Конституції не цікаво", - наголосив віце-спікер.\nКрім того, він звинуватив журналістів в тому, що вони дають інформацію, яка "не відповідає дійсності".\nЗа словами Мартинюка, на той час, коли розглядалися законопроекти і відбувалося голосування підняттям рук, у залі "аж ніяк не було 120 народних депутатів", як про це пишуть.\nЗвертаючись до журналістів, перший віце-спікер сказав: "Від того, що ви вислуговуєтесь перед тими чи іншими політичними силами, це ваше право, але у всякому разі, хоч червонійте тоді, коли пишете неправду".


У Вінниці презентували проект «МИ Разом» - 0432.ua\nУ Вінниці презентували проект «МИ Разом»\nГолова ВОГО «Територія мам» Валентина Ткачук, голова правління ГО «ЧАС.ОПИС» Марина Прісняк, голова БФ «Родинний-дім» Оксана Мельник, голова ГО «Розвиток.Розвиток» Ірина Борзова та засновник фонду, директор благодійної організації «Майбутнє без болю» Інна Дорохіна презентували мирний проект «МИ Разом».\n«Ми переконані, що українці вміють об’єднуватись, разом будувати мирне сьогодення і майбутнє. Мир починається із кожного: з душі, з родини, з дому, із спілкування та партнерства. Все це разом сприяє миру в щасливому суспільстві загалом. Запрошуємо усіх бажаючих приєднатись до проекту "МИ Разом"! Ми закликаємо всіх охочих громадян розказати, які проекти вони уже роблять або планують зробити, і ми розповімо про них, об'єднавши спільним тегом #?миразом?!», - наголосила Валентина Ткачук.\nТакож 10 травня стартує благодійний он-лайн аукціон допомоги Денискові Проценко, який хворіє на гострий лімфобластний лейкоз та якому потрібна велика сума коштів на операцію.\nУ цей же день відбудеться старт всеукраїнського флешмобу «МИ Разом». За словами Валентини Ткачук, щоб приєднатись до флешмобу потрібно: приєднайтись до сторінки "МИ Разом" facebook.com/murazom.ua; роздрукувати/виготовити листівку з міткою #миразом #вінниця #ваше_місто; сфотографуватись з даною листівкою та розмістити своє фото у себе на сторінці в мережі, відмітивши в повідомленні сторінку "МИ Разом" та хештеги #миразом #вінниця #ваше_місто.\nЗвертаючись до присутніх Ірина Борзова наголосила, що ГО «Розвиток.Розвиток» всіляко сприятиме проведенню даних ініціатив не лише на території Вінниччини, а й у м. Києві. За її словами, основна мета проекту це встановлення миру, тож всі спільні дії спрямовані саме на це:\n«Саме сьогодні ми повинні шляхом спільних дій та порозумінь об’єднуватися з кожним містом України. Адже тільки спільними силами та зусиллями ми подолаємо будь-які бар’єри та станемо сильнішими разом».


Peachjar Eфлаєри-Міннетонка державні школи | Інновацій. Надихати. Excel.\nСтворити обліковий запис в Peachjar для відправки електронних флаєрів\nМіннетонка використовує Peachjar.com для розповсюдження електронних флаєрів для сімей студентів у нашому районі.\nЯкщо ви хочете подати Флаєр, будь ласка, прочитайте ці корисні поради:\nВсі листівки повинні бути завантажені в Peachjar групою авторів події або діяльності.\nФлаєри повинні бути подані у вигляді PDF, розміру літер, портретного або вертикального макета. Барвисті листівки з декількома словами і великими шрифтами, які включають адресу веб-сайту для отримання додаткової інформації є найбільш ефективними.\nВсі заходи, події, матеріали та можливості повинні стосуватися безпосередньо дітей та сімей і повинні відповідати рекламній політиці округу. Район залишає за собою право відмовити в дозволі на розміщення або розповсюдження матеріалів, які не узгоджуються з найкращими інтересами студентів та сімей, або які безпосередньо конкурують з районним програмам або послугами, в тому числі з Міннеської освіти громади, іншими громадськими або приватними школами.\nКоли ви створюєте обліковий запис для завантаження флаєрів, будь ласка, виберіть, що ви є "батьком-представником групи" або "постачальником програм".\nНатисніть тут, щоб створити обліковий запис Peachjar\nЩотижневий термін та Розсилка по електронній пошті\nКінцевий термін: Крайній термін завантаження флаєрів – це вівторок увечері для затвердження в середу вранці. Коли ви завантажуєте свій Флаєр, переконайтеся, що Дата запису встановлюється в середу тижня, ви хочете, щоб Флаєр було надіслано на сім'ю.\nРозподіл електронної пошти: Один щотижневий повідомлення електронної пошти, як правило, відправляється по п'ятницях у сім'ї Minnetonka.\nНадсилання флаєра для електронного дистрибутива\nНатисніть тут: як завантажити Флаєр\nВажливе застереження: затверджені листівки (крім тих, авторами яких є Міннецька шкільна районна програма або Міннетонка спільнота освіта) , повинні мати цю заяву на Флаєр/брошура: ця програма не виконується міннетонка державних школах. Ні школа, ні район схвалити цю діяльність, але вони забезпечують рівний доступ до обміну інформацією, як це вимагається федеральним законом.\nРада політики 907\nВ. розроблено наступні визначення груп та організацій з інструкціями щодо розповсюдження:\n1. школи, пов'язані з діяльністю\nв. кожна школа буде поширювати матеріали, які відносяться до діяльності школи, діяльність, авторами якого є студентські та батьківські організації конкретної школи студент відвідує, і студент, батьків і громадські діяльності координується/авторами шкільного округу, в тому числі Міннецька освіта та послуги співтовариства.\n2. державні установи або організації\nЦі групи визначаються як податок, що підтримується. Прикладами можуть бути міські заходи, вибори, громадські слухання та поліція/Пожежна інформація. Інформаційні матеріали з цих організацій будуть розподілені не частіше одного разу на тиждень.\n3. громадські організації-(Громадянська/благодійна/Студентська)\nЦі організації визначаються як організації, які не діють для грошового прибутку. Матеріали з цих організацій будуть розподілені не частіше, ніж один раз на тиждень.\n4. братські організації\nЦі організації визначаються як організації, що працюють на благо конкретної групи в громаді. Обмежені плакати з цих груп буде дозволено, коли ці організації спонсорує стипендіальні програми прямої вигоди для студентів. Також можуть бути зроблені Анонси стипендіальних програм прямої вигоди для студентів.\n5. церкви/релігійні групи\nЦі організації визначаються як релігійні організації, що працюють на благо конкретної групи в громаді. Навчальний округ, за законом і судові рішення, забезпечує рівний доступ до груп, які відповідають цим критеріям.\n6. комерційні організації/фізичні особи\nВони визначаються як прибуток підприємств або осіб, не пов'язаних з організацією, яка визначена в цьому документі, і що вони надають можливості або події, які генерують фінансову підтримку для шкіл та/або шкільного округу. Попереднє схвалення будь-якого комерційного/індивідуального партнерства, яке генерує пожертвування для наших шкіл повинні бути затверджені заздалегідь керуючий/дизайн. Матеріали від таких затверджених комерційних організацій/фізичних осіб можуть містити рекламу. Будь-яка реклама повинна бути непомітною, а комерційна мета організації/бізнесу не повинна бути домінуючою в будь-яких матеріалів, затверджених для розміщення. Матеріали з незатверджених комерційних організацій/фізичних осіб прийматися не будуть.\nКерівництво по успішним e-флаєри\nНовини та комунікації /


Юлія Тимошенко: Сьогодні потрібно розвивати вітчизняну економіку, створювати робочі місця та сприяти розвитку українських підприємств - Батьківщина\nЮлія Тимошенко: Сьогодні потрібно розвивати вітчизняну економіку, створювати робочі місця та сприяти розвитку українських підприємств\n«Нам потрібно визначитися за кошти державного бюджету, для державних підприємств ми закуповуємо вітчизняні продукти машинобудування чи ми закуповуємо іноземні? Ми направляємо кошти держбюджету на підтримку своєї економіки чи допомагаємо сусідам?» – на цьому наголосила Голова партії «Батьківщина» Юлія Тимошенко під час виступу у Верховній Раді.\n«Нам теж це потрібно робити. Бо для нас пріоритет – наші громадяни, вітчизняна економіка, українські робочі місця. Партія «Батьківщина» є співавтором цього законопроєкту, і ми його підтримуємо та просимо депутатів голосувати «за», – закликала Юлія Тимошенко. Згідно з текстом проєкту закону, він пропонує зобов’язання мати місцеву складову в певних видах машин, які закуповуються коштом держави або місцевих органів влади.\nДокумент містить вимогу до мінімального ступеня локалізації на рівні 25-45% з 2021 року та 40-60% з 2024 року. Крім того, він стосується не всіх закупівель, а порівняно вузької групи продукції машинобудування для потреб енергетики, ЖКГ та транспорту. Автори очікують, що закон забезпечить протягом п’яти наступних років зростання ВВП на 3,9%, а також дозволить створити додатково 62,5 тисячі робочих місць та зберегти 200 тисяч вже чинних.\nОсобливої актуальності ці заходи набувають в умовах довготривалих карантинних заходів через виникнення та поширення COVID -19 та розгортання світової фінансово-економічної кризи.\nЗначний потенціал для здійснення локалізації виробництва мають українські підприємства військово-промислового комплексу, космічної і авіаційної сфери. Вони мають необхідний парк обладнання, конструкторські бюро і кваліфікований персонал для виконання замовлень від держави.\nДля прикладу, 21 лютого 2020 р. Маріупольська міська рада повідомила про поставку першого з 72-х нових тролейбусів білоруського виробництва, які місто планує закупити до кінця року на загальну суму понад 400 млн. грн. в рамках програми співпраці з ЄБРР. При цьому, осторонь залишились всі вітчизняні виробники тролейбусів попри готовність та здатність своєчасно виготовити та поставити конкурентоспроможний продукт!\nПрикладом є ДП ВО «Південмаш», який окрім основної діяльності освоїв локалізацію тролейбусів і виробництво тракторів. Даний вид діяльності в кризовий період сприятиме збереженню персоналу і підтримці фінансового стану підприємств.\nТож метою законопроекту є модернізація та забезпечення сталого розвитку виробничо-експортного потенціалу промислового сектору національної економіки, поліпшення економічного становища України, збереження існуючих і створення нових робочих місць, підвищення добробуту громадян.\nЗадля цього пропонується підтримати в першу чергу вітчизняних виробників, що запустить виробництво та принесе у родини робітників якщо не достаток, то хоча б пристойну заробітну плату.\n“Батьківщина” у Черкасах підтримує розвиток комунальних підприємств


Німеччина посилила правила інтеграції до суспільства для іноземців - | РБК Украина\nНімеччина посилила правила інтеграції до суспільства для іноземців\nНовини » Політика 27.10.2010 - 13:00 Новость на русском\nУряд Федеративної Республіки Німеччина посилив правила, що стосуються інтеграції іноземців. За невідвідування інтеграційних курсів іноземець може бути позбавлений виду на проживання, а примус до шлюбу буде каратися в'язницею, пише Deutsche Welle.\nПісля тривалих дебатів уряд ФРН у середу, 27 жовтня, посилив приписи щодо інтеграції іноземців у Німеччині. Законопроект, представлений міністром внутрішніх справ ФРН Томас де Мезьєр, кваліфікує примус до шлюбу як кримінальний злочин, що буде каратися тюремним ув'язненням терміном до п'яти років. До цих пір це діяння розглядалося лише як тиск при обтяжуючих обставинах. Жертвам шлюбу з примусу повинно бути надано право на повернення до Німеччини. Фіктивні шлюби також будуть переслідуватися більш строго.\nСхвалені урядом заходи передбачають також більш жорсткі санкції по відношенню до іноземців, які ухиляються від відвідування інтеграційних курсів. Таким особам надалі може бути відмовлено в продовженні виду на проживання у ФРН.


Аль-Каїда” знову в бою\nПредставники американських і британських військ в Афганістані повідомили, що на сході країни спостерігається підвищена активність бойовиків “Аль-Каїди”. За словами речника об’єднаних військ, минулої суботи група озброєних осіб напала на американо-афганський патруль; для відбиття удару знадобилася підтримка авіації. Радіо Бі-Бі-Сі повідомило, що, за попередніми даними, убито п’ятьох із приблизно двадцятьох нападників. З боку коаліційних військ жертв не було. Представник командування британської морської піхоти в Афганістані підполковник Гаррідайн пояснив активізацію “Аль-Каїди” приходом весни, відтак сприятливішими погодними умовами в засніжених горах, де переховуються бойовики з організації Осами бін Ладена і таліби.\nПошук жертв у Дженіні\nПалестинські медики та рятувальні бригади розпочали пошук жертв у таборі біженців у Дженіні. Їх супроводжують ізраїльські вояки. Дженін постраждав під час ізраїльської операції більше за решту міст Західного берега річки Йордан. Палестинці стверджують, що внаслідок боїв загинуло близько півтисячі мешканців, проте Ізраїль стверджує, що цю цифру значно завищено. Учора вперше за два тижні ізраїльська армія відкрила міжнародним журналістам доступ до окупованих районів на Західному березі.\nООН засудила Ізраїль\nКомісія ООН із прав людини в Женеві гостро засудила Ізраїль, звинувативши його в масових убивствах, і зажадала негайно припинити операцію на палестинських теренах. Про це повідомило радіо “Свобода”. Резолюція, запропонована арабськими та мусульманськими державами, була схвалена більшістю голосів. Проти голосували представники 5 країн, включно з Німеччиною та Великобританією, 7 учасників утрималися. Учора ж у Брюсселі відкрилася нарада міністрів закордонних справ Європейського Союзу, на якій обговорюють ситуацію на Близькому Сході. На нараді порушено питання про запровадження економічних санкцій проти Ізраїлю.\nПерша катастрофа Air China\nКитайський пасажирський літак, на борту якого перебувало понад 166 осіб, зазнав учора зранку катастрофи неподалік від південнокорейського міста Пусана. Диспетчери повідомили, що Boeing–767 врізався у гірський схил в умовах поганої видимості уже на підході до летовища. За останніми офіційними даними, близько 40 осіб уціліли. Катастрофа лайнера авіакомпанії Air China – перша за всі 47 років існування компанії.\nАвстрійська Партія свободи – проти членства Чехії в ЄС\nАвстрійська Партія свободи, що входить в урядову коаліцію, заявила, що намагатиметься заблокувати вступ Чехії в Європейський Союз. Свій намір партія обґрунтовує існуванням знаменитих “декретів Бенеша”, що були ухвалені в Чехословаччині після Другої світової війни, згідно з якими із країни було депортовано етнічних німців. Лідер парламентської фракції Партії свободи Пітер Вестентгалер виступив із цією погрозою у відповідь на заяву комісара Європейського Союзу з питань розширення Ґюнтера Фергойгена. Останній запевняв, що “декрети Бенеша” ніяк не вплинуть на приєднання Чехії до ЄС. За словами Вестентгалера: “Заява комісара – це провокація проти Австрії”. Закони, що 1945 року підписав президент Чехословаччини Едуард Бенеш, дозволили вислати з країни приблизно три мільйони етнічних німців.\nРосіян звинувачують у расизмі\nСім республік Середньої Азії та Закавказзя надіслали російському уряду офіційну скаргу з приводу расистських випадів на адресу їхніх громадян, що неодноразово траплялися в Москві. Посольства Казахстану, Узбекистану, Грузії та чотирьох інших колишніх радянських республік стверджують, що вони одержують від своїх громадян численні заяви про напади на них у громадських місцях расистськи налаштованих бритоголових. Представники московської міліції обіцяли до наступної суботи (дня народження Гітлера) посилити патрулювання районів, у яких розташовано дипломатичні місії цих країн. Минулого тижня кілька іноземних посольств у Москві отримали електронною поштою попередження про напади, що готують на іноземців у переддень уродин Адольфа Алуїзовича.\nВорожіння на чарівній олії\nІзраїльська армія продовжує операцію “Захисна стіна”\nІзраїльська операція “Захисна стіна” триває вже понад 2 тижні. Ця акція коштувала Ізраїлю кілька сотень мільйонів шекелів і забрала життя 30-х вояків. Напередодні вторгнення до Палестини 20000 резервістів одержали так звану “8-му карту”. У більшості ізраїльтян вона асоціюється із початком офіційної війни, утім нинішня ситуація йде всупереч усім уявленням про війну в її звичному розумінні. Тут немає ані переможця, ані переможенoгo. Кожна сторона втратила сотні цивільних – і краю цьому насиллю, попри все, не видно.\nОперація “Захисна стіна” неодмінно вдарить по й без того куцому бюджету країни. Економіка Ізраїлю – не в найкращому стані, а уряд не має магічної формули, за допомогою якої вдалося б створити ситуацію, коли б і вовк був ситим і вівці цілими, тобто, не зачіпаючи бюджету, знайти гроші на виснажливу та тривалу військову операцію. Отже, ізраїльський платник податків знову нестиме на собі тягар “Захисної стіни”.\nКолір волосся – питання стратегічне\nУ Німеччині триває досить екстравагантна судова тяганина – намагаються встановити істину в питанні державної ваги: чи правда те, що канцлер Німеччини Ґергард Шрьодер підфарбовує своє волосся? Справа за позовом німецького лідера, яка розглядається Гамбурзьким судом, виявилася надто складною – усе вирішити на першому засіданні так і не вдалося. Судді перервали процес до 17 травня, напевно, аби провести додаткові експертизи.\nУсе почалося з того, що інформаційне агентство DDP зауважило з іронією, буцім Шрьодеру час визнати, що він підфарбовує своє волосся і що таке визнання тільки утвердить довіру до канцлера.\nОднак справжній скандал вибухнув після того, як представник опозиційної Християнсько-соціальної спілки Карл-Йозеф Лауманн заявив, що “ті, хто підфарбовує своє волосся, напевно, “підфарбовують” і статистику.


В Україні 8 березня прийнято вважати святом краси та жіночності. А це не зовсім так, адже люди все рідше згадують про те, що у цей день потрібно віддавати шану жінкам, які боролися за свої права, завдяки яким сучасні жінки можуть отримувати освіту, брати участь у виборах та займатися саморозвитком.\nСаме для того, щоб згадати такий вагомий внесок жінок, напередодні Міжнародного дня боротьби за жіночі права і мир у 4 корпусі БДПУ студенти-журналісти переглянули художній фільм “Суфражистки”, який є яскравим прикладом боротьби жінок за свої права та придушення будь-яких спроб стати на один рівень із чоловіками. Фільм розказує про жахливі події, а при перегляді приходить розуміння того, що зараз ми живемо у світі, де жінка має право висловити свою думку саме завдяки цим небайдужим захисницям.\nСтуденти-першокурсники були вражені такими кадрами та багато чого переосмислили.\nУ свою чергу, студенти 4 курсу підготували невеличке відео на тему «Я – жінка! Я – вільна!», у якому розкрили тему свята та прав жінок.\nДарина Тестова, студентка ФФСК\nФотографії: Дар’я Демченко, старший лаборант кафедри соціальних комунікацій\nПопередній запис:Назад Про академічну порядність – від бібліотекарів БДПУ\nНаступний записВперед Чарівність, оригінальність, натхнення


Якісно вимити альтернативну штору вручну досить трудомістким через кількість ламелей, адже кожну потрібно ретельно очистити. Ми підібрали 5 ефективних Лайфхак, які полегшують догляд за жалюзями.\nЦей спосіб передбачає зняття жалюзі. Для експрес чистки вам буде потрібно автохімія (безконтактна мийка). Це позбавить вас від миття кожної окремої ламелі.\nЗніміть з кронштейнів (займе 1-2 хвилини).\nПовісьте рівно над ванною в закритому режимі.\nПотім нанесіть з обох сторін засіб. Активна піна за 2 хвилини піднімає забруднення: пил, відкладення кіптяви, жиру і т.д.\nЗ душової лійки змийте піну.\nКоли вода стече, витріть жалюзі насухо чистою ганчіркою або серветкою з мікрофібри.\nЯк помити не знімаючи\nЯк правило, основна частина часу витрачається на протирання кожної ламелі окремо. Щоб оптимізувати процес мийки жалюзі, не знімаючи їх, скористайтеся кухонним начинням.\nКожен, хто вручну обробляв жалюзі, напевно знає, що це справжня «каторга». Ганчіркою або губкою потрібно пройтися по всіх відсіках, плутаючись і нерідко ламаючи ламелі. Вихід «до неподобства» простий: обмотайте серветками з мікрофібри кінці кухонних щипців. Так ви не поламаєте штори і легко витріть пил відразу з обох сторін.\nЖалюзі цієї моделі є витончену конструкцію. Якщо на них з’явилося брудна пляма (наприклад, бризки від чого-небудь), яка не витирається вологою ганчіркою – панелі можна випрати. Виконуйте всі поетапно:\nДемонтувати акуратно все ламелі.\nПоверніть кожну панель в окремі рулони і помістіть їх в мішок для прання.\nУ теплій воді розчиніть трохи прального порошку і опустіть мішок в цю ємність на 1 годину.\nПотім добре прополощіть під проточною теплою водою. Чи не викручуйте їх і не сушіть – це важливо!\nТканинні ламелі вішаються на місце вологими, тому що поступово висихаючи, вони під власною вагою розгладжуються і приймають первинний зовнішній вигляд.\nНе здумайте намагатися прискорити процес методом ручного прання – категорично не можна терти панелі руками або ще гірше щіткою.\nТакі моделі не скрутили в рулон і не випереш. Однак при цьому з ними легше і швидше впоратися, ніж з тканинними жалюзі.\nЗакрийте жалюзі і переведіть у відкритий режим, щоб ребра ламелей дивилися рівно на вас.\nЗ пульверизатора нанесіть засіб для миття на обидві сторони.\nМ’якою губкою, а краще скористатися «кухонними щипцями» протріть кожну панель пластика.\nНасухо протріть, щоб не було розлучень.\nВідомо, що цей матеріал боїться води, тому чистити такі штори потрібно виключно сухим способом.\nЗакрийте дерев’яні або бамбукові жалюзі і ретельно пропилососьте всю поверхню.\nВажкодоступні місця пройдіть пір’яний щіткою при розкритих шторах.\nЗнову закрийте і вдруге пропилесосьте.\nПеріодично обробляйте кожну ламель поліролью або воском. Вони утворюють тонку плівку, за рахунок чого пил буде лягати на жалюзі, але не вбиратися в деревину. Це значно заощадить вам час і полегшує подальшу прибирання.\nТОП 5 кращих Лайфхак для миття жалюзі своїми руками Ссылка на основную публикацию\nТканинний балдахін на дитяче ліжечко – за і проти\nЗ появою в сім'ї маленької дитини, батькам особливо хочеться організувати ...\nТканина з металу: характеристики, гідності, ціна.\nЗ нержавіючої сталі роблять тисячі виробів: від дроту до обшивки авіалайнерів. ...\nПлюси відкатних систем різного виду всім відомі. Це і економія місця, і ...


ЄС ввів персональні санкції проти 11 сепаратистів » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nЄС ввів персональні санкції проти 11 сепаратистів\nЄвропейський союз оголосив про персональні санкції щодо 11 осіб через їхні дії на підрив територіальної цілісності, суверенітету й незалежності України.\nПро це йдеться у "Офіційному журналі" ЄС, який оприлюднено у суботу.\nВідтак із дня публікації обмеження на в’їзд до Євросоюзу і замороження їхніх можливих активів на його території набувають чинності.\nУ списку, як і повідомляли раніше неформально дипломати, – діячі проросійських сепаратистів, які діють у частині Донбасу: переважно люди, які називають себе головами чи членами самопроголошених керівних органів ("урядів", "парламентів") сепаратистських угруповань на Донеччині й Луганщині, й кілька військових ватажків цих угруповань.\nЦей список ЄС затвердив у п’ятницю.\nКанада також запровадила санкції щодо 14 ватажків сепаратистів.\nНа попередньому саміті ЄС 27 червня лідери Євросоюзу попереджали, що можуть запровадити суворіші санкції проти Росії, якщо вона не доможеться від проросійських сепаратистів в України припинення бойових дій у якийсь невизначений ближчий час.\nСеред вимог ЄС – гарантоване двостороннє припинення вогню під контролем ОБСЄ, повернення під контроль Києва всього кордону з Росією і звільнення всіх заручників та початок переговорів про втілення мирного плану президента України Петра Порошенка.\nНаступний саміт Євросоюзу планується на 16 липня; на ньому теж розглядатимуть питання про санкції.\nЄвропейський союз, а також США давно погрожують Росії третім етапом санкцій, проти цілих секторів економіки, але час від часу змінюють умови, за яких його можуть запровадити, і щоразу відкладають цей крок.


Вітаємо Вас з новим роком і Різдвом Христовим! – Карітас України\n30.12.2013 Olga Bisyk 0 Comments\nСьогодні, коли розпочинається святкування новорічних та різдвяних свят, Карітас України висловлює побажання, аби всі негаразди і труднощі залишилися у минулому, а успіх та щастя не залишали Вас протягом наступного року. Зичимо Вам здоров’я, радості, злагоди, сімейного затишку і добробуту.\nЛише тоді, коли у Вас – дорогі наші жертводавці, партнери, співробітники і прихильники роботи Карітасу України – все добре, ми можемо продовжувати будувати кращий та людяніший світ!\nКарітас України перебуває сьогодні на особливому етапі змін, в транзитному періоді. Ми як представництво однієї з найбільших міжнародних мереж благодійних організацій зі 115-річним досвідом переживаємо чимало і приємних перемог, і хвилюючих викликів. Цей рік був особливим, містив багато і викликів, і здобутків.\nВважаємо боротьбу з бідністю одним із своїх першочергових завдань. Несправедливість – соціальна, економічна, політична, правова – деформує соціальний устрій, підриває сутність держави, призводить до втрати гідності людини, відчужує людей між собою. Карітас України спрямовує свою роботу на захист прав людей, встановлення соціальної рівності, розвиток громадянського суспільства і зміцнення традицій доброчинної діяльності в Україні.\nУкраїнський бізнес, держава і пересічні громадяни повинні відчути відповідальність за потребуючих ближніх і проявити солідарність, підтримку слабших за себе. Це стане каталізатором суспільних, політичних, економічних і культурних змін в нашій країні, сприятиме євроінтеграції України.\nМи переконані, що новий рік принесе лише найкраще – процвітання українській державі, зміцнення громадянського суспільства, розвиток української культури, популяризацію благодійності.\nНехай новорічні і різдвяні свята будуть для Вас\nі Ваших родин часом духовного натхнення та великої радості!\nНехай милостивий Господь нас усіх у цьому році благословить!\nPrevious Previous post: Caritas Khmelnytskiy assists in social adaptation to minors who are registered in the juvenile police bodies\nNext Next post: Карітас Волинь підтримав проведення виставки-конкурсу різдвяної атрибутики


20 березня 1639 року народився Іван Мазепа | Republic.com.ua\nПуть:Главная»Украина»20 березня 1639 року народився Іван Мазепа\nОпубликовано в 18:29 2021-03-20 Украина\nСловом «мазепинець» століттями таврували борців за незалежну вільну Україну. В десятках церков, збудованих на гроші Мазепи, століттями російські попи надсилали йому прокльони, піддавали анафемі найвидатнішого з українських гетьманів.\nВашій увазі – уривок з книги Ганни Черкаської “Українська Історія в Обличчях”, присвячений великому Гетьману:\n“Іван Мазепа (1639–1709 рр.) народився в с. Мазепинці (на Київщині). Він дістав освіту в Києво–Могилянській колегії, вивчив артилерійську та інженерну справи й оволодів 7 мовами.\nІван Мазепа став Гетьманом, з обранням якого закінчилася епоха руїни в Україні.\n25 липня 1687 р. на річці Коломак відбулася козацька рада. Частина старшини, підбурена московитами, які намагалися спихнути на когось невдалий похід на Крим, позбавила булави Івана Самойловича й обрала Гетьманом України 50-річного Івана Мазепу.\nГірко почалося гетьманування. Того ж дня між новообраним гетьманом України Іваном Мазепою і козацькою старшиною, з одного боку; та московськими царями Іваном і Петром та царицею Софією, з другого, було укладено Коломацькі статті, що складалися з 22 пунктів (статей). Ці статті мали бути конституцією українсько-московських відносин на час гетьманування І. Мазепи, але вони ще більше обмежували державні права України та зв’язували руки новому українському урядові: гетьман не мав права без царського указу позбавляти старшину керівних посад, а старшина — скидати гетьмана; обмежувалося право гетьмана розпоряджатися військовими землями; гетьманському уряду заборонялось підтримувати дипломатичні відносини з іноземними державами.\nМазепа був першим українським гетьманом, який незмінно тримав гетьманську булаву протягом 8081 днів (майже 22 роки). Брав безпосередню участь у здобутті фортеці Азов (1696 рік). У 1704 році на запрошення правобережних козаків зайняв Правобережжя, об’єднав обидві частини Наддніпрянської України. У 1704 році у Ніжині наказний гетьман Самусь передав гетьманові Мазепі булаву й клейноди на правління від польського короля.\nЄдиною довіреною особою, другом незрадливим був кум Пилип Орлик, у якого гетьман хрестив сина Григора, майбутнього генерал-поручника французької армії.\nНе варто забувати, що Мазепа був одним із найбагатших людей у всій Європі. Мав Іван Степанович монархів – боржників, серед яких король Швеції. Свої скарби Мазепа вкладав у розвиток державності України”.


Видалення зуба мудрості | Статті стоматології Альба Денс у Миколаєві\nСтатті Видалення Видалення зуба мудрості\nКоли не можна видаляти зуби мудрості\nВидалення непрорізаного зуба мудрості\nВидалення прорізаного зуба мудрості\nВидалення зуба мудрості – це хірургічна операція по видаленню вісімок, зубів, які прорізаються найпізніше. Видалення зуба мудрості зазвичай необхідно через те, що вісімки прорізуються з ускладненнями і часто не піддаються лікуванню.\nЗуби мудрості мають одну велику і досить суттєву перевагу – вони є найкращим варіантом опори для мостоподібного протеза. Якщо зубів мудрості немає, то зазвичай для протезування встановлюються спеціальні імплантати, що кілька болючіше і дорожче.\nКрім того, зуб мудрості все ж приймає на себе жувальну навантаження, розвантажуючи інші зуби. Так що є ряд випадків, коли зуб мудрості видаляти не потрібно:\nЗуб прорізується без проблем і відразу займає в яснах правильне положення;\nЗуб мудрості не заважає встановлювати стоматологічні конструкції;\nУ зуба мудрості є правильно прорізався зуб-антагоніст.\nТаким чином, якщо зуб вас не сильно турбує, то його не варто чіпати. І навіть при виникненні карієсу іноді доцільно витратитися на лікування зуба мудрості, щоб в майбутньому мати опору під мостовидні протези.\nВтім, незважаючи на те, що при можливості зуб мудрості варто зберегти, є ситуації, коли його просто обов’язково потрібно видалити. Видалення зуба мудрості необхідно:\nПри виникненні перикоронарита, що супроводжується набряками, сильним болем і іншими симптомами. Втім, іноді при перікоронаріте можна обійтися тільки видаленням капюшона;\nЯкщо зуб неправильно розташований в яснах, наприклад, його коронка нахилена в одну зі сторін. В цьому випадку зуб не підходить ні для протезування, ні для пережовування їжі. Крім того, через нахил такий зуб може травмувати слизову оболонку або сусідній зуб;\nЯкщо для його прорізування в щелепи вже немає місця. В цьому випадку прорізування зуба мудрості змістить інші зуби;\nЯкщо при прорізуванні зуб мудрості може зруйнувати сусідній зуб\nЯкщо у вас з’явився зуб мудрості, рекомендуємо звернутися в клініку для видалення зуба мудрості, якщо буде потрібно.\nНепрорізаний, або ретінірованний зуб – це зуб, що залишився під слизової, а іноді і в кістковій тканині. У деяких випадках час прорізування ще не настав, а іноді зуб просто не прорізується взагалі, навіть до старості.\nЧасто непрорізані вісімки не доставляють проблем, однак іноді в ній починаються запальні процеси. Їх перші ознаки – це болі в вусі на стороні ретінірованного зуба, а також підвищення температури. В цьому випадку ретінірованний зуб доведеться видалити.\nЙого видалення проходить так само, як просто видалення зуба мудрості, за винятком того, що спочатку ясна розрізається для доступу до зуба, а потім зашивається для загоєння.\nДля простого видалення характерна відсутність надрізів і необхідності висвердлювати окремі ділянки кістки. Таке видалення проводиться за допомогою елеваторів і щипців.\nНасамперед лікар з’ясовує, чи є у пацієнта алергія на будь-які анестезуючі препарати, щоб підібрати правильний анестетик.\nПотім здійснюється анестезія, після якої має пройти 3-5 хвилин. За цей час лікар підбирає правильні інструменти – їх вибір залежить від того, на який щелепи розташований зуб, в якому він знаходиться стані і запалені чи навколишні тканини.\nЯк тільки анестезія подіяла, лікар вириває зуб так само, як видаляються звичайні зуби.\nЗазвичай після видалення зуба залишаються досить великі лунки, які вимагають ушивання навіть після простого видалення. Якщо лунку від видалення зуба мудрості вшити, то вона заживе набагато швидше. Якщо ж зуб віддалявся на тлі вже існуючого гнійного процесу, то ушивання не проводиться – тут необхідно, щоб гнійний вміст відтікав якомога вільніше.\nЯкщо не враховувати дію анестезії, то просте видалення зуба мудрості займає від однієї до десяти хвилин. Зазвичай через 3-4 дні пацієнт приходить на повторний прийом, щоб лікар переконався, що відновлення після видалення проходить нормально.\nЯкщо зуб мудрості важкодоступний, міцно сидить в щелепи, прорізується в неправильному напрямку або НЕ прорізується зовсім, то потрібно складне видалення: з розрізами, застосуванням бормашини і обов’язковим накладанням на рану швів.\nСпочатку пацієнтові робиться анестезія, але трохи більш сильна – її дії чекають десять хвилин. Потім, в залежності від того, як прорізався зуб, проводяться різні маніпуляції, що включають в себе надрізи ясна, висвердлювання кісткових тканин, видалення зуба і ушивання рани. Така операція може тривати досить довго, в залежності від складності випадку.\nШви при складному видаленні роблять з нерозсмоктувального матеріалу. Стоматолог знімає їх тільки тоді, коли чітко буде впевнений, що краї рани добре зрослися.\nНа повторний прийом пацієнт приходить вже через пару днів, причому одним повторним прийомом справа зазвичай не обмежується.\nХворобливість ясен. Це ускладнення цілком природно, тому що тканини ясен при видаленні зуба сильно пошкоджуються. Згодом біль повинна стихнути, і тільки якщо вона не проходить, слід відвідати лікаря, так як це може бути ознакою запалення;\nОніміння губи і слизової рота. Таке ускладнення буває після складного видалення при пошкодженні нервів. Іноді також пошкоджуються сусідні зуби, а в особливо рідкісних випадках виникає перелом щелепи. Всі ці ускладнення – дуже рідкісні, а їх причина – некваліфікований медичний персонал;\nАльвеолит. Стандартне ускладнення для видалення зуба, при якому в лунці не утворюється захисний згусток крові. Через це може виникнути серйозне запалення, яке доведеться знімати спеціальним лікуванням.\nСтоматология в Николаеве «Альба Денс»\nNextПломба на зуб – види матеріалів і встановлення


Нелегкий хліб українських швачок. Вакансій для них безліч, але річ тут не зовсім у популярності професії - Люди і проблеми | Expres.online\nНелегкий хліб українських швачок. Вакансій для них безліч, але річ тут не зовсім у популярності професії\nпублікація: 13:00 01.12.2019\nСередня зарплата цього фахівця - приблизно 8000 гривень на місяць.\nЦе — наступна серія проекту газети “Експрес”, який присвячений найбільш затребуваним на ринку професіям. Сьогодні наша розповідь — про швачок. Колись в народі казали: якщо вмієш шити, то завжди заробиш на хліб із маслом. А тепер же говорять: і вміти нічого не треба, якщо є бажання — всього навчать просто на роботі. Знайти роботу швачки нині нескладно. Утім те, що їх постійно бракує, має не завжди позитивні причини.\n“ЗАРПЛАТА — ВІД ВИРОБІТКУ”\nІрина Кудлик шиє приблизно 20 років. Фах швачки верхнього жіночого одягу здобула в училищі. Півтора року працювала в ательє, останні 15 — на швейній фабриці.\n“Спочатку мене посадили на лінійну машину, яка є універсальною, — каже пані Ірина. — Але мені не сподобалося, попросилася на оверлок (для роботи зі зрізами текстильних матеріалів. — Авт.). А потім перейшла працювати на бантову машину, на якій обробляють горловину одягу”.\nПитаю, від чого залежить зарплата швачки. “Від виробітку. У нас немає ставки, — відповідає співрозмовниця. — У деякі дні роботи більше, а іноді взагалі немає. Виробіток залежить від того, наскільки швидко ти працюєш, а сума зарплати — від розцінки на операцію, яку виконуєш. Норма за день (8 годин) — 500 хвилин. Щоб їх набрати, треба додавати всі ті операції на виробах, які дають робити. Так, пачку з 10-ма різними деталями я роблю орієнтовно за 20 хвилин. Однак набрати норму часто не вдається через брак замовлень. Вчора мала лише більше ніж половину”.\nЗі слів пані Кудлик, найважче у цій професії початківцям: їх пересаджують із машини на машину чи на іншу операцію, і потрібен час, аби все опанувати. Відразу досягнути високої швидкості (і хороших заробітків) неможливо.\n“Швачка зараз може заробити приблизно 8 тисяч гривень на місяць, — зітхає пані Ірина. — Якщо немає простоїв чи залишаєшся на кілька годин після роботи, то можна заробити трохи більше ніж 10 тисяч. Я вважаю, що це мало”.\nПитаю, чи відмінусовують із зарплатні гроші, якщо щось не так пошила, як треба. “Ні, — відповідає жінка. — Але тому, хто припустився помилки, доводиться перешивати, витрачаючи дорогоцінний час”.\nРобочий день на швейній фабриці триває з 8 до 16.30. Є пів години на обід і 15 хвилин на каву. На думку пані Ірини, умови праці доволі хороші: на підприємстві є їдальня, холодильники, автомати з кавою та чаєм, кулери з водою. “Ще б хорошу і стабільну зарплату!”, — зітхає жінка. Цікавлюся в неї, як виглядає процес пошиття.\n“У нас немає конвеєра. Приходить замовлення на модель, яка має бути зроблена, скажімо, за три тижні. Усі операції розподіляють між швачками”, — розповідає.\nМоже, вигідніше піти в ательє з пошиття й ремонту чи шити вдома? Пані Ірина каже: як кому вдасться. Є швачки, які відкрили успішні маленькі ательє з ремонту. Деякі ж прогоріли.\n“ПОСТІЙНО СИДИШ ЗІГНУТА, РОБИШ ОДНЕ Й ТЕ САМЕ”\nКаміла Завадська закінчила швейне училище, потім — технікум, має стаж 15 років. Зазначає: тепер на швейні підприємства, де є конвеєр (наприклад, шиють чохли для автомобілів), беруть і без освіти. Навчають уже на підприємстві. Новачку 2-3 місяці платять ставку, незважаючи на те, що він не виконує норму, а лише опановує ремесло.\n“Хоча я працюю в легкій промисловості, але моя робота — важка, — ділиться вона. — Постійно сидиш зігнута, робиш одне й те саме. Особливо на конвеєрі. Якщо виконуєш норму — платять за однією розцінкою, не виконав — зовсім за іншою. Якщо зробив більше — грошей додадуть. Та у міру того, як люди вчаться й пристосовуються робити більше, за якихось пів року норму підвищують...”\nШвачкам вищого розряду (3-й, 4-й, 5-й) дають складніші завдання, тож можна заробити і більше. Тим, у кого 1-й або 2-й розряд, доручають лише елементарні низькооплачувані операції.\nМайстрині тут шиють дитячий та дорослий одяг, меблеві чохли — а їх, каже жінка, потрібно у процесі роботи перекидувати руками — це непросто. Так само зі спецодягом, який також буває вкрай важким.\n“Праця на конвеєрі — дійсно нелегка, — зізнається швачка. — Щоби заробити більше, треба залишатися після роботи. Нерідко менеджери компаній практикують зміни норм, штрафи. Через це багато людей не лише фізично, але й морально не витримують. Тому на швейних підприємствах завжди проблема з кадрами.\nХочеться, щоби за мою роботу добре платили. Рідко можна зустріти швачок, які б сказали, що люблять свою справу...”\nЧитайте також про те, що робити, якщо вашу дитину змушують прибирати в школі


Бородянської спеціалізованої школи – загальноосвітнього закладу І-ІІІ ступенів №1 Баришенко Лариса Іванівна Прозова творчість\nНайулюбленіший герой І. Франка − хлопчик Мирон. З ним ми зустрічаємося в багатьох оповіданнях\nЯк характеризує це хлопчика\nПрислухаючись до незрозумілих звуків, Мирон бачить у небі якусь велетенську голову на товстій шиї, яка із звірячим задоволенням глипала на землю, особливо на нього, Мирона, і усміхалася.\nПро що розказували Мирону батьки довгими зимовими вечорами у казках та легендах, співали в піснях і думах, про що він уже встиг сам прочитати і на що здатна була його багата дитяча фантазія\nЯкі асоціації викликало явище бурі у Мирона Знайдіть підтвердження у тексті оповідання.\nЧого б ви хотіли повчитися у Мирона\n2. На наступний урок з позакласного читання прочитати твір Андрія Чайковського «Богданко».\nУрок позакласного читання. Іван Франко. “Під оборогом”\n“Життя мені мало всміхалось, а діти були тим весняним сонячним промінням, яке зігрівало моє серце”\nПроза Франка охоплює понад 100 оповідань та десять повістей і романів. Вона починається з так званого "бориславського циклу" (від 1877 р.), у якому Франко подає жахливий образ і глибокий аналіз соціального зла в тогочасній Галичині. Зубожіння й пролетарізація галицького села лягли в основу його збірки "В поті чола" (1890 р.) і "Галицькі образки" (1897 р.), до яких належать автобіографічні оповідання "Малий Мирон", "Грицева шкільна наука", "Олівець", "Schonschreiben" та інші.\nІван Франко написав цілий ряд оповідань, героями яких є сільські діти. Ці оповідання постали на основі його власних спогадів про дитинство, років навчання в сільській і міській школах і мають здебільшого автобіографічний характер. У них, як казав сам Франко, відтворені картини виховання сільської дитини “від перших проблисків власного думання, а кінчаючи найвищими ступенями середньої школи”, формування її характеру, становлення особистості.\nНайулюбленіший герой І. Франка − хлопчик Мирон. З ним ми зустрічаємося в багатьох оповіданнях:\n“Грицева шкільна наука”,\nБагато радощів давало сільській дитині спілкування з природою. Герой оповідання "Під оборогом" малий Мирон повертається з міської школи на канікули до батькової оселі. Увесь тиждень працює він разом з дорослими на полі, на косовиці, але вже в неділю − він вільний. “Для нього немає більшого щастя, як самотою блукати по лісі − рано в неділю, коли там нема ні живої душі... Він слухає шуму дубів, тремтить разом із осиковим листочком на тонкій гілляці, відчуває розкіш кожної квітки, кожної травки, що хилиться під вагою діамантового намиста роси...”\nЯк характеризує це хлопчика?\nОповідання «Під оборогом» написане у 1905 році. Воно увійшло до збірки «На лоні природи» та інші оповідання». Відомо, що це був час творчого зеніту І. Франка, час напруженого філософського осмислення нової бурхливої доби. На межі двох століть І. Франко найглибше і найтонше, ніж будь-хто в той час, зрозумів сутність процесу оновлення змісту мистецтва і його форм. Він став теоретиком і практиком нового напряму в українській літературі, представники якого головне завдання бачили в психологічному аналізі суспільних явищ.\nПро що говорить монолог хлопчини, звернений до грибів:\n„А, мій паничику! Вдався ти біленький зверху і знизу! Певно, лиш сієї ночі виклюнувся з землі. Та й корінець здоровий! Се гарно. А ви, старенький дідусю! Що то, на зальоти збиралися, що так одну крису свого капелюха вгору задрали! Ой, погана гіллячка! Лягла вам на голову і от якого шрама надавила! А ось і панночка-голубіночка, сивенька і кругленька, мов табакерочка! А слимачка всередині не маєте? Як же би ні? Єсть, єсть! Ну, та ще не ушкодив, ще лише встиг розгоститися. Гераус, Грицьку! Забирайся звідси, шукай собі якого скрипуха!"\nПро що розказували Мирону батьки довгими зимовими вечорами у казках та легендах, співали в піснях і думах, про що він уже встиг сам прочитати і на що здатна була його багата дитяча фантазія?\nЯкі асоціації викликало явище бурі у Мирона? Знайдіть підтвердження у тексті оповідання.\nЯкими художніми засобами це підтверджено?\nЩо виховує природа в душі хлопчика Мирона?\nСеред оповідань Франка на тему дитинства - це поодинокий твір, у якому автор показує, що щастя дитини не в тому, що вона повертається зі школи, сповненої важких випробувань, до свого дому, гусей чи оборогів, але, що вона відчуває тепло і радість батьківської хати, щастя від перебування на лоні природи, з якої вийшло все живе, любов до природи тощо.\nЯким у вашій уяві постає Мирон?\nЯкі риси хлопчика вам припали до душі?\nЧого б ви хотіли повчитися у Мирона?\n1. Написати відгук про оповідання Івана Франка “Під оборогом”.