“Бібліотека душ”. Завершення історії – Trip w/ Book\nРенсом Ріггз. Бібліотека душ // переклад Олени Любенко. – Книжковий клуб “Клуб Сімейного Дозвілля”, 2016. – 480 с.\nОсь і остання книга із циклу “Дім дивних дітей” під назвою “Бібліотека душ” прочитана. Світ, який придумав Ренсом Ріггз, вразив своєю неординарністю, цікавим підходом та захопливою історією, яка охоплює три книги. Впродовж читання серії легко можна було помітити, як Ренсом розвивався як письменник, де з легкої оповідки (якою є перша книга) історії переростають у цікаві романи із секретами, неочікуваними поворотами та напруженими емоціями.\nТому для мене третя книга серії видається найцікавішою, що поєднує все найкраще, що автор хотів розказати читачам у своїх романах.\n“Бібліотека душ” продовжує історію дивних дітей, які подорожують світом, шукаючи імбрин та друзів, яких викрали після останньої зустрічі із витворами. Майже на самому початку книги вони потрапляють у місто під назвою Диявольський Акр, що слугує місцем для переховування злочинців, торгівлею дивними, підпільними боями та іншими жахливими речами. Джек та Емма думають, що тут і має бути головна база перебування витворів, де вони тримають друзів, проводять страшні досліди та підготовлюють до виконання свій зловісний план. Нові знайомства відкривають багато секретів та породжують нові, з якими помагають розібратися, як нові товариші, так і вороги. Вміння, яке відкрив у собі Джек, наприкінці другої частини допомагає друзям пройти небезпечні ситуації, що виникають на їхньому шляху.\n“Ти навчила мене бути особливим. Може, тепер я зможу навчити тебе бути звичайною. Ну, рівно настільки, наскільки сам таким вмію бути.”\nДинаміка книги є досить швидкою та неочікуваною, що якраз і робить її найкращою з поміж попередніх. Але насиченість банальними та передбачуваними моментами все ж таки трішки погіршує задоволення від читання. Вони не роблять роман поганим, але нагадують про першу книгу із серії, яка для мене є найслабшою.\nУ огляді до першої книги я писав, що фотокартки створюють свою специфічну атмосферу. Прийшов час поміняти думку. Спершу було таке враження, що через те, що якість підбору фотокарток погіршилась, відчуття під час читання якісь не такі. Але далі я зрозумів, вони насправді заважають, заважають тим, що нав’язують своє бачення і розбивають власні уявлення про персонажів, опис моменту просто на друзки.\n“Я стояв поряд з нею у вечірній тиші, дихав в унісон, і раптом стало до болю очевидно одне: прекрасніших трьох слів, ні ж ці три, в нашій мові не знайти. Ми маємо час.”\nСерія “Дів дивних дітей” має багато неоднозначних моментів, де ти не розумієш, чи подобається тобі читати чи ні. Але водночас історія та світ, придумані письменником Ренсоном Ріггзом, є настільки унікальними та достатньо продуманими, що книги не мають залишитися без уваги любителів темного фентезі та цікавих пригод. Однак пам’ятайте, що історія написана для підлітків, тому боятися тут нічого.\nФото на обкладинці oksi_gn\nбібліотека душдім дивних дітейклуб сімейного дозвілляолена любенкоренсом ріггзсшатемне фентезіфантастика


Максим Рильський: біографія та творчий шлях. Реферат – Освіта.UA\nМаксим Рильський: біографія та творчий шлях. Реферат\nУ рефераті подано біографічні відомості про Рильського Максима Тадейовича (1895-1964). Це поет, перекладач, публіцист, громадський діяч\nМаксим Тадейович Рильський народився 19 березня 1895 року в Києві. Його батько, етнограф, громадський діяч і публіцист Тадей Рильський, був сином багатого польського пана Розеслава Рильського і княжни Трубецької. Один з предків Рильських у XVII столітті був київським міським писарем.\nДід був учнем базиліянської школи і під час взяття Умані гайдамаками у 1768 році ледве не був страчений. Тадей Рильський разом з Володимиром Антоновичем та групою інших польських студентів вирішили присвятити себе вивченню історії України й віддати своє життя народу, серед якого жили. В історії цей рух відомий як рух хлопоманів. Мати Максима Рильського, Меланія Федорівна, була простою селянкою з села Романівки (нині Попільнянського району Житомирської області).\n1902 року помер його батько, і родина переїхала з Києва в Романівку. Максим спершу навчався в домашніх умовах, потім у приватній гімназії в Києві. Змалку познайомився з композитором М. Лисенком, етнографом, дослідником і збирачем українських народних дум та пісень Д. Ревуцьким, актором і режисером П. Саксаганським, етнографом та фольклористом О. Русовим, які справили на нього великий вплив.\nДеякий час він жив і виховувався в родинах М. Лисенка та О. Русова. Після приватної гімназії Рильський у 1915—1918 роках навчався на медичному факультеті Київського університету Св. Володимира, потім на історико-філологічному факультеті Народного університету в Києві, заснованому за гетьмана Павла Скоропадського, але жодного з них не закінчив.\nЗаймався самоосвітою, вивченням мов, музикою. З 1919 по 1929 рік вчителював у селі, зокрема й у Романівці, а також у київській залізничній школі, на робітфаці Київського університету та в Українському інституті лінгвістичної освіти. Перша збірка його поезій "На білих островах" вийшла 1910 року. У 1920-х роках\nРильський належав до мистецького угруповання "неокласиків", переслідуваного офіційною критикою за декадентство, відірваність від сучасних потреб соціалістичного життя. Протягом десятиріччя вийшло десять книжок поезій та декілька книжок поетичних перекладів, зокрема 1927 року — переклад поеми Адама Міцкевича "Пан Тадеуш".\n1931 року Рильського заарештовує НКВД, й він майже рік просидів у київській Лук’янівській тюрмі. Його товариші-неокласики Д. Загул, М. Драй-Хмара, П. Филипович, М. Зеров були репресовані й загинули в концтаборах. З 1931 року творчість Рильського зазнає змін, він, не в змозі виступити проти режиму, змушений поставити свою поезію на службу йому. Його творчість ділиться на два річища — офіційне та ліричне, в останньому йому вдавалося створити незалежні від політики, суто мистецькі твори, які пережили його.\nУ радянську добу Рильський написав тридцять п’ять книжок поезій, кращі серед яких — "Знак терезів" (1932), "Літо" (1936), "Україна", "Збір винограду" (1940), "Слово про рідну матір", "Троянди й виноград" (1957), "Голосіївська осінь", "Зимові записи" (1964); чотири книжки ліро-епічних поем, багато перекладів зі слов’янських та західноєвропейських літератур, наукові праці з мовознавства та літературознавства. 1943 року його обрано академіком. У 1944—1964 роках Максим Рильський був директором Інституту мистецтвознавства, фольклору та етнографії АН України. 1960 року йому було присуджено Ленінську премію, у 1943, 1950 — Державну премію СРСР. Помер Максим Тадейович Рильський 24 липня 1964 року. Поховано його у Києві, на Байковому кладовищі.\nЩе у 1923 році Максим Рильський, відповідаючи на звинувачення офіційної критики в декадентстві, відірваності від сучасності та соціалістичної революції, писав: "Я можу одгукуватися ліричним віршем тільки на минуле, тільки на те, що осталося у душі і може мати прозору форму, питому моїй манері. Інакше писати не можу".\nРильський опирався як міг, і зумів написати під нищівним обстрілом критики, з тавром декадента й в умовах справжнього терору десять книжок чудових ліричних поезій і ліро-епічних творів, кілька книжок перекладів, з-поміж яких і нині неперевершеним залишається переклад "Пана Тадеуша" Адама Міцкевича (1927). Вже в першій своїй книжці "На білих островах" п’ятнадцятирічний Рильський демонструє вільну й вишукану ритмічну організацію слова.\nУ цій книжці виявилася найголовніша риса поета — писати ясно, лаконічно, прозоро і водночас глибинно мудро. Він був великим майстром сонета, форма якого вимагала лаконічності, суворої дисципліни, граничної стислості думки і слова, що, звичайно, у часи, коли процвітало революційне псевдоноваторство, засноване на фальшивих ідеологічних гаслах 20-х років, викликало нерозуміння, осуд "революційних" теоретиків літератури. Хто не знищував класичної форми, думки, самої природи поетичного слова, той оголошувався ретроградом, а згодом і ворогом народу:\n"геніальні" Тичини, Сосюри, інші... Геть руки! Не хапайтесь за колеса локомобілів історії, — писав 1927 року один з тогочасних офіційних ультралівих поетів-"революціонерів" Гео Коляда. Ці слова стосувалися й Рильського, якого лідер правовірної марксистської критики В. Коряк називав "людиною з ідеологією феодала", що в ті роки було рівнозначне судовому вирокові.\nАле той же Коряк, мабуть, сам того не усвідомлюючи, паплюжачи поета, несамохіть дав високу оцінку Рильському і його ліриці: "... думка лине слухняно за поетом, за його карбованими сонетами, туди, в забуті панські маєтки з їхніми бібліотеками, з книжками, оправленими в оксамит та сап’ян, з колекціями люльок та турецьких ятаганів".\nСправді, Максим Рильський з молодих років і до останніх днів життя був гранословом, завжди був захоплений творчістю великих поетів минулого. Потрібно було мати мужність, щоб писати ніжну лірику і суворі сонети та октави в той час. Вже через багато років Максим Тадейович, не маючи зла на своїх хулителів, через яких він відбув ув’язнення і, на щастя української культури, залишився живий, напише, що термін "неокласики прикладено було випадково і дуже умовно до невеличкої групи поетів та літературознавців", а своїх критиків він називає усього лиш "дуже рішучими людьми".\nМаксим Рильський мав неперевершений хист імпровізатора й чудово грав на роялі, навчившись цього у великого українського композитора Миколи Лисенка. Мабуть, саме цим пояснюється особлива ніжність, чистота, мелодійність лірики Рильського. Найперше, що вражає в його віршах, — це багатство мотивів.\nДо традиційних з української поезії Рильський долучив мотиви, почерпнуті з античної та західноєвропейської, а в нові часи — з сучасного життя та його реалій. Його вірші багаті на літературні та філософські ремінісценції, звертання до ясних і трагічних, але достоту земних людських почуттів.\nХіба я не крапля мала, Що світ необмежний одбила, - Лиш ґрунту свого не знайшла, Лиш крила родимі згубила! — писав Рильський у шістнадцятирічному віці. Саме цю ясність світовідчуття, дитинне захоплення радістю життя проніс поет через усе своє життя. Навіть у вимушених обставинами змінах свого творчого кредо, коли, за його словами, "сучасність заговорила", він насамперед вслухався у порухи людської душі, в глибини людських переживань.\nПоетичне слово в нього наснажене зосередженою думкою, енергією, закуте в класично прозорі й гармонійно виважені форми. Він на догоду часу не змінював свого ставлення до класичного розуміння майстерності поета, не збивався на манівці одвертого вульгаризаторства або псевдоноваторства, а вбачав свій шлях у вірності поетичній класичній традиції, засвоюючи нові впливи "як мисливець обережний", за його словами. І навіть пишучи "симфонію мускулатур", він намагався все-таки ловити музику часу. "Нове життя нового прагне слова", — змушений був написати Рильський, але серед багатьох офіціозних, хоч і талановито написаних, поезій 30-50-х років раз у раз з’являються справжні шедеври, які навічно залишають Рильського серед видатних поетів сучасності.\nРильський сповідував символістичну естетику, яка захоплювала його у творах Бодлера, Рембо, Малларме, Верлена, Блока та Анненського. Саме від символізму, а також від української народної пісні взяв поет музикальність своєї поезії. Навіть його сонети та октави надзвичайно пісенні, мелодійні. Завдяки Рильському та неокласикам українська поезія зрівнялася із західноєвропейською у використанні найскладніших форм вірша — терцини, октави, сонета, різних метричних засобів — від гекзаметра до верлібру. Особливою майстерністю відрізняються сонети Рильського, в яких він немов вигострював свою поетичну майстерність.\nЗа висловом Ю. Лавріненка, дослідника його творчості, "може, саме тому Рильський вибрав сонет та дав йому ще один вислів, цим разом вислів української туги за визволенням із провінціалізму, за "великою землею" культури. Прагненням до "великої землі" культури, до краси й повновагості слова, до мудрості народу позначене усе творче життя видатного поета. Максим Рильський був душею і совістю свого народу. Він був не просто поет, а мислитель, філософ, мудрець і працелюб, який зі свого Голосієва у Києві, мудро примружившись, бачив увесь світ, але ніколи не забував своєї Романівки.\nТому й міг, осягнувши вершини світової культури, заповісти нащадкам: Як парость виноградної лози, Плекайте мову. Пильно й ненастанно Політь бур’ян. Чистіша від сльози Вона хай буде. Вірно і слухняно Вона щоразу служить вам, Хоч і живе своїм живим життям. Прислухайтесь, як океан співає — Народ говорить.\nНе забувайте при тому, що був Максим Тадейович надзвичайно живою людиною — і все людське було йому притаманне: він завжди був з людьми й на людях, надто полюбляв задушевні розмови в товаристві, не цурався і приятелів за чаркою, сумлінно відбував весь мисливський сезон з рушницею в руках... Крім того, він подорожував безперестанку — і по рідній країні, і по всіх світах. Скажу правду: я більше не знав людей такої невичерпної енергії, які б все робили так багато і так скоро... І про талан його хочеться сказати так: він був блискучий, але глибокий, був скорий, але бездоганний (Ю. Смолич. 1969).\nЄ такі люди, про яких мовиться: "О, це мудрий чоловік, але розум його злий". Характер Максима Рильського поєднував розум з добротою, його мудрість лагідна і, мабуть, тому незаперечна (Д. Павличко. 1969).


Мета:виховувати естетичний смак учнів; поглибити знання учнів про творчість В.Івасюка; розвивати інтерес дітей до творчості В.Івасюка, С.Ротару, С.Вакарчука, О.Скрипки;формувати вміння творчо і виразно втілювати образний зміст музичного твору у процесі його виконання; висловлювати власне емоційне ставлення до української естрадної пісні.\nТема уроку: «Майстри української естрадної пісні»\nМузичний матеріал: В.Івасюк «Червона рута», «Водограй», «Два перстені», С.Вакарчук «Друг», «9-1-1», С.Ротару «Балада про мальви»\nОбладнання: музичний центр, ДVД, фортепіано, портрет В.Івасюка\n1.Організаційний етап уроку. Вхід учнів до класу під звучання мелодії «Пісня буде поміж нас» В.Івасюка.\n- Що ви можете сказати про музику, яка звучала на початку уроку?\n- Що ви знаєте про автора цієї музики?\n- Із якою музикою, музичною інформацією ви прийшли на урок? Про що хотіли б розповісти?\nВасиль Зінкевич: «Він… дав урок сучасникам,… як треба оберігати своє й не потрапляти під хвилинне затуманення чужим… Володя завжди стояв вище моди, він був у часі, його чув, сказав від імені свого часу».\nТарас Петриненко – « Сам Івасюк зробив для України набагато більше, ніж цілі творчі спілки. Масштаб цієї постаті дорівнює Шевченковій».\nРозповідь учителя. Кожен народ, кожна нація має своїх митців, якими пишається, творчість яких вивчає і виконує із захопленням. Володимир Івасюк – по праву засновник і класик української естрадної музики, талановитий композитор, автор невмирущих пісень «Червона рута», «Водограй», «Ласкаво просимо», «Пісня буде поміж нас», «Два перстені». Він жив, працював і мріяв, але раптом страшна трагічна смерть його забрала від нас. Але сьогодні ми хочемо в пам'ять про композитора сказати все, що відомо нам про життя і смерть В.Івасюка. Не маємо права забути, як і народ не забув його «Червону руту».\nПісні Івасюка – Володя Івасюк,\nТакої популярності ніхто не знав.\nЦей водограй співав через вогонь і стіни,\nПро матір, квіти, про любов співав…\n(Прослуховування запису «Балади про мальви» у виконанні С.Ротару)\nОдні не сприймали його творчість, другі заздрили його славі, третіх сердила його незалежність у судженнях та поведінці, а багатьох сучасників просто обурював той глибоко національний дух, притаманний його пісням, дух, який пробуджував українство від заколисуючих дифірамбів, офіціозної пропаганди, що уславляла штучну спільноту – «радянський народ». І всі ці недоброзичливці, як могли, шкодили таланту. Урешті –решт досягли мети: композитора передчасно не стало.\nПовідомлення учнів. Хата Івасюків у Кіцмані була збудована на тому місці, де колись жила родина Воробкевичів (композитора і класика української музики Сидора Воробкевича). Місцина, муза і доля Воробкевичів, немов осяяння, наснажувала хлопчика. П`ятирічним він бере до рук скрипку, а вже за два роки його ім.`я з`являється у пресі.\nУ 1964 році в Україні народжується перший вокально – інструментальний ансамбль. Не у великому місті, а в Кіцмані, на Буковині. І вже незабаром – концерт у Києві, який зняли на плівку і показали по Центральному телебаченню.\nСправжнім святом Івасюкової музики стали 1971 і 1972 роки, коли його пісні «Червона рута» і «Водограй» стали переможцями Всесоюзного телеконкурсу «Алло, ми шукаємо таланти!». Одразу пісні молодого композитора стали відкриттям, сенсацією, явищем. Вони були не позичені, а ніби самим народом написані, стали чи не найвищим проявом української естради, що тільки –но почала запроваджуватися.\n(Слухання запису пісні В.Івасюка «Водограй»)\nПовідомлення учнів. В.Івасюк жив у той час, коли все національне - в музиці, літературі, живописі – душилося комуністичною системою. Це, власне, і довів подальший розвиток української естради: вона потрапила в соціальні лещата чиновників від культури. Посипалися на голову учасників як ВІА та рок-груп, так і фольк – гуртів вказівки, заборони,розпорядження. Володя Івасюк не поступився цим вимогам. Тексти його пісень мають історичну і фольклорну основу, притаманний українським народноспівам сюжет. Тож невипадково навколо нього гуртуються такі співаки, як Софія Ротару, Василь Зінкевич, Назарій Яремчук, Лідія Відаш.\nАле попри славу, Володю тривожив і смуток – класично вихована музична еліта Львова не поспішала підтримувати самородка з Кіцмана. Його вчитель, улюблений керівник А.Кос-Анатольський відверто ігнорував запрошення на його концерт. За музику до спектаклю О.Гончара «Прапороносці» в Москві Івасюк отримав звання лауреата на Всесоюзному конкурсі музики до спектаклів, а в Києві – заздрісні «земляки» викреслили таємно прізвище Івасюка зі списку претендентів на Державну премію ім..Шевченка. Це був удар долі, підступний і страшний, який боляче обпік митця.\n(Презентація «Творчість В.Івасюка»)\nРозповідь вчителя. Він жив, творив, кохав, співав і мріяв. Та мріям збутися усім так й не судилося. Бо недолюбив, і недоспав, і недомріяв. Раптово життя Івасюка обірвалося.\nХто ж винен, що страшний цей злочин\nТак нерозкритим досі і зостався?\nХто ж посприяв, що кат – злочинець\nУ Брюховецькому лісі заховався?\nТой день, сльозами смутку оповитий,\nСобі у коси заплела весна.\nСтояв народ сумний і зляканий, збентежений,\nА в їх серцях ще свіжа рана, борозна…\nЙого мелодії – це ніби промінь світла,\n(Учні виконують пісню «Червона рута»)\nПродовжуючи розмову про подальший розвиток української популярної музики, зупиняємось на творчій діяльності гурту «Океан Ельзи» - одного з найкращих сучасних рок – гуртів України – та його лідера Святослава Вакарчука (фізика – теоретика та економіста – міжнародника за освітою). Як зазначив С.Вакарчук, «для мене, як для музиканта, найбільше задоволення – це створення музики»\n(Слухання – «Океан Ельзи» - «Друг» або 9-1-1»)\n4.Підсумок уроку. Після слухання пісень аналізуємо її звучання, образний зміст, індивідуальні творчі особливості виконавців, приділяючи велику увагу особистим враженням учнів від прослуханої музики та переходимо до повідомлень учнів про творчість сучасних зірок української естрадної музики.\n- Що залишить у вашій душі музика уроку?\n- Творчість яких сучасних українських виконавців подобається вам?\n5.Домашнє завдання. Слухати музику українських авторів за вибором, а для цього «… запроси її ласкаво,\nозвалась музика в душі!»


Як слід управляти таким орденом, як ФОС, на всіх його рівнях?\nФОС: УНІКАЛЬНА ДУХОВНА ДІЙСНІСТЬ В ЦЕРКВІ\nРоздуми над ідентичністю та природою ФОС\nЧОМУ НЕОБХІДНО ЗВЕРТАТИСЬ ДО ЦІЄЇ ТЕМИ?\nПРИРОДА ТА ІДЕНТИЧНІСТЬ ОРДЕНУ\nЦІЛІ ТА ПРЕДМЕТ УПРАВЛІННЯ\nДЕЯКІ МОЖЛИВІ ПРОПОЗИЦІЇ\nПРОЕКТ НА НАСТУПНІ ТРИ РОКИ\n1. ЧОМУ МИ ПОВИННІ ЗВЕРНУТИСЬ ДО ЦІЄЇ ТЕМИ?\nМИ НІКОЛИ НЕ БУЛИ ЦЕНТРАЛІЗОВАНИМИ ОРДЕНОМ.\nСТВОРИТИ СПРАВЖНЄ ТА ЕФЕКТИВНЕ ЗНАЧЕННЯ ЄДНАННЯ ТА ПРИНАЛЕЖНОСТІ ПІСЛЯ 5 СТОЛІТЬ РОЗДІЛЕННЯ НА ОКРЕМІ ЧАСТИНИ\nІДЕНТИЧНІСТЬ ТА ПРИРОДА ФОС: БІЛЬШ ЗА ВСЕ НЕПІЗНАНІ!\nТРЕНУВАННЯ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ: ЧАСТО ВИКРЕВЛЕНА\nОРГАНІЗАЦІЯ СПІЛЬНОТ НА РІЗНИХ РІВНЯХ\nМОДЕЛІ УПРАВЛІННЯ ТА СЛУЖІННЯ: ЖОДЕН З ІСНУЮЧИХ ЗРАЗКІВ НЕ ПІДХОДИТЬ НАМ. Ми унікальні.\n2. ПРИРОДА ОРДЕНУ\nA. ФРАНЦИСКАНСЬКА РОДИНА ТА ФОС ВІДПОВІДНО ДО ЗАДУМУ, ЯКИМ БОГ НАДИХНУВ ФРАНЦИСКА.\nБ. ЄДНІСТЬ ФОС: ОРГАНІЧНЕ ОБ’ЄДНАННЯ\nВ. ОРДЕН БРАТІВ ТА СЕСТЕР ТА КОЛЕГІАЛЬНІСТЬ\nГ. ПРАВИЛО НЕВМІШАННЯ ТА НЕОБХІДНІСТЬ БУТИ ОРДЕНОМ БЕЗ АНАРХІЇ ТА АБО БЕЗЛАДУ\nД. ЗАВЖДИ СВІТСЬКІ ФРАНЦИСКАНЦІ\nЕ. ПОЄДНАННЯ ПОВНОЦІННОГО СВІТСЬКОГО ЖИТТЯ З УСІМА ІНШИМИ ВІДПОВІДАЛЬНОСТЯМИ В ОРДЕНІ\n3. ФУНДАМЕНТАЛЬНІ ПРОБЛЕМИ, які перешкоджають Ордену розвиватись в повноті.\nБРАК РОЗУМІННЯ ТА СВІДОМОСТІ ТИХ ЗОБОВ’ЯЗАНЬ, ЯКІ МИ РОБИМО, СКЛАДАЮЧИ ОБІТНИЦІ\nБРАК ЗОБОВ’ЯЗАНОСТІ БАГАТЬОХ ЧЛЕНІВ, ЩО СКЛАЛИ ОБІТНИЦІ, ВИХОДИТИ НА БІЛЬШ СЕРЙОЗНИЙ ШЛЯХ НАВЕРНЕННЯ\nСУТТЄВЕ ІГНОРУВАННЯ СВЯТИМ ПИСЬМОМ, ТВОРАМИ СВ.ФРАНЦИСКА, ОНОВНИМИ ТЕКСТАМИ ФРАНЦИСКАНСЬКОЇ ДУХОВНОСТІ, РЕГУЛОЮ ФОС, ГЕНЕРАЛЬНОЮ КОНСТИТУЦІЄЮ, РИТУАЛОМ.\nВІДСУТНІСТЬ ТА/АБО БРАК ВПРОВАДЖЕННЯ ОРГАНІЗАЦІЙНИХ СТРУКТУР ТА ПРОЕКТІВ ОРДЕНУ, ПОВ’ЯЗАНИХ З ЙОГО ПРИРОДОЮ.\n4.ЦІЛІ ТА ПРЕДМЕТ «УПРАВЛІННЯ»\nДОБРЕ ЗНАТИ ЦІЛІ.\nМАТИ ПРОЕКТ ТА СТВОРЮВАТИ ЗАВЧАСНО УМОВИ ДЛЯ ДІЇ ТА ОРГАНІЗАЦІЇ ПО ЙОГО ВТІЛЕННЮ.\nВИБРАТИ ВІДПОВІДНИХ ЛЮДЕЙ ДЛЯ АНІМАЦІЇ ТА ВЕДЕННЯ СПІЛЬНОТИ.\nІНСТИТУЦІЇ, СТРУКТУРИ ТА ПРОЕКТИ НЕ ПОВИННІ СТРИМУВАТИ НАТХНЕННЯ ДУХА.\nВТІЛИТИ НЕОБХІДНІ ЗАСОБИ ДЛЯ САМОВИЗНАЧЕННЯ ТА САМОВИРАЖЕННЯ.\n5. ДЕЯКІ КОНКРЕТНІ ПРОБЛЕМИ\nВІДСУТНІСТЬ КОЛЕГІАЛЬНОСТІ ТА ЄДИНОВЛАДДЯ МІНІСТРІВ\nХРОНІЧНА ВІДСУТНІСТЬ ФІНАНСОВИХ РЕСУРСІВ\nВИСНАЖЛИВЕ ПЕРЕВАНТАЖЕННЯ РОБОТОЮ ЗАНАДТО МАЛЕНЬКОЇ КІЛЬКОСТІ ЛЮДЕЙ\nНЕДОСТАТНЄ ЗАЛУЧЕННЯ НЕОБРАНИХ ЧЛЕНІВ.\nБРАК ПОСТІЙНО ДІЮЧИХ СТРУКТУР ДЛЯ ПІДТРИМКИ ОСНОВНИХ ФУНКЦІЙ ОРДЕНУ, ЯКІ ВИМАГАЮТЬ НЕОБХІДНУ СОГЛАСОВАНІСТЬ ТА ПОСТІЙНІСТЬ.\nВІДСУТНІСТЬ ДОБРЕ ПІДГОТОВЛЕНИХ ТА ПЕРСПЕКТИВНИХ ОСІБ.\nБРАК ФОРМАЦІЇ ДЛЯ КООРДИНУВАННЯ ТА АНІМАЦІЇ ОБРАНИХ ЛІДЕРІВ СПІЛЬНОТИ ТА ДЛЯ ФОРМУВАННЯ ЛІДЕРІВ В МАЙБУТНЬОМУ.\nНЕДОСТАНІ БРАТЕРСЬКІ ТА ПАСТИРСЬКІ ВІЗИТИ ТА ПІДТРИМКА СПІЛЬНОТ\nНЕДОСТАТНЄ ЗАЛУЧЕННЯ В СТРУКТУРИ ТА ДИНАМІКУ МІСЦЕВОЇ ТА ВСЕЛЕНСЬКОЇ ЦЕРКВИ.\nНЕДОСТАТНЯ ВЗАЄМОДІЯ ТА БРАК ВСЕБІЧНОЇ СПІВПРАЦІ З ІНШОЮ ФРАНЦИСКАНСЬКОЮ РОДИНОЮ.\nВІДСУТНІСТЬ ВЕРТИКАЛЬНОЇ ТА ГОРИЗОНТАЛЬНОЇ КОМУНІКАЦІЇ.\nБРАК РОЗУМІННЯ ПРИРОДИ ВЗАЄМОВІДНОСИН ФОС-ФРАНЦИСКАНСЬКА МОЛОДЬ.\nВІДСУТНІСТЬ ВЗАЄМОДІЇ ТА ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ПО ВІДНОШЕННЮ ДО ФРАНЦИСКАНСЬКОЇ МОЛОДІ.\n6. ДЕЯКІ МОЖЛИВІ ПРОПОЗИЦІЇ\nA. СТВОРЕННЯ ПОСТІЙНИХ СТРУКТУР\nБ. ДОСТАТНЄ ТА ПОСТІЙНЕ ФІНАНСУВАННЯ: ДЕЯКІ ПРОПОЗИЦІЇ.\nВ. ПРОГРАМУВАННЯ, МЕТОДИ РОБОТИ ТА РЕГЛАМЕНТУ, ЯКІ ВІДПОВІДАЮТЬ РЕАЛЬНИМ ЛЮДСЬКИМ ТА ФІНАНСОВИМ РЕСУРСАМ. ВИЗНАЧЕННЯ ПРІОРИТЕТІВ.\nГ. УНІФІКУВАТИ НАЗВИ ТА ФУНКЦІЇ В ОРДЕНІ ДЛЯ ЕКВИВАЛЕНТНИХ СТРУКТУР\nСпільноти вищого рівня: представницькі та виконавчі органи.\nПравильне інтерпретування поняття «рада» (junta).\nД. ПІДНЕСЕННЯ ЦІННОСТІ ТА ВИНЯТКОВОЇ ВАЖЛИВОСТІ ДУХОВНИХ АСПЕКТІВ В ПРАЦІ АСИСТЕНТІВ.\nЕ. ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИКОНАННЯ ОБОВ’ЯЗКІВ, ЯКІ МІСТЯТЬСЯ В ГЕНЕРАЛЬНІЙ КОНСТИТУЦІЇ.\n7. ПРОЕКТ НА НАСТУПНІ ТРИ РОКИ\nЯК СЛІД ОРГАНІЗУВАТИ ТАКИЙ ОРДЕН, ЯК ФОС, НА ВСІХ ЙОГО РІВНЯХ?\nФОС: УНІКАЛЬНА РЕЛІГІЙНА ДІЙСНІСТЬ В ЦЕРКВІ\nЗ моменту оприлюднення Регули, затвердженої Папою Павлом VI, і до сьогоднішнього часу Францисканський Орден Світських зіткнувся з багатьма життєвими та важливими проблемами:\nУніфікація Ордену, яка вимагає роки жорсткого зобов’язання та величезної долі енергії керівників Ордену.\nЮридична кодифікація власного закону ФОС, Генеральної Конституції, Міжнародного та Національних статутів тощо, а також забезпечення їхнього виконання.\nЗусилля для об’єднання, надання спільної бази та сенсу приналежності тисячам спільнотам, розкиданим по всьому світу.\nІнтеграція в різноманітний організм Францисканської Родини, в Церкву та в деякі інші сфери.\nЩоденна організація складним життям та подіями Міжнародної спільноти (Капітули, братерські та пастирські візити, конгреси, формаційні курси тощо).\nОсь чому не було зовсім часу для того, щоб зробити глибокі, внутрішні, загальні та індивідуальні роздуми над тим, як необхідно організувати Орден в повній відповідності з його ідентичністю та світськістю – Орден, який існує в 115 країнах і нараховує майже півмільйона членів, включаючи Францисканську Молодь.\n1. ЧОМУ ТАК НЕОБХІДНО ЗВЕРНУТИСЬ ДО ЦІЄЇ ТЕМИ?\nПерш за все тому, що ФОС ніколи не був Орденом, організованим з центральною структурою. Орден був поділений на чотири частини, які існували окремо протягом п’ятьох століть. Тому і сьогодні ми стикаємось з проблемами того, як насправді ми переживаємо почуття єдності та приналежності.\nТому що Орден ще не знайшов правильні моделі організації, управління та служіння спільнотам на всіх рівнях.\nТому що є величезні території, на яких все ще залишається міцною залежність від братів-ченців, де світські францисканці ще не здатні виконувати свої обов’язки через те, що подекуди зберігається переконання братів-ченців, що ФОС має бути впроваджений саме ченцями.\nЗ моменту оприлюднення Регули Папи Павла VI Орден зробив грандіозний поступ, починаючи від 5 століть стійкої розрізненості до завершеної єдності… І все ж таки Орден все ще має труднощі в розумінні наступного:\nЧим насправді є Орден: його ІДЕНТИЧНІСТЬ ТА ПРИРОДА\nЯк він має бути організований і як повинен функціонувати.\nЯкі ролі відповідальності та керівництва необхідно ввести.\nФОС – це Орден в повному значенні цього слова, «Істинний Орден навіть якщо це поняття частіше лише вимовляється, ніж розуміється.\nМИ, живучи у звичайних умовах світу, ФОРМУЄМО СПРАВЖНІЙ «СВІТСЬКИЙ» ОРДЕН, насправді занурений в світ.\nНеможливо, повернувшись назад в нашу історію, знайти там відповідні моделі.\nНасправді, навіть в часи нашої повної автономії (1215-1471), незважаючи на всі зусилля наших попередників, Орден ніколи не отримував дозволу організуватись як Орден централізований. Потім, з 1471 по 1978 роки, Орден жив як придаток францисканських чоловічих чернечих Орденів, був під їхнім контролем без будь-якої координації або централізації.\nТільки у 1978 році вперше в історії Орден був визнаний єдиним, автономним та централізованим. Проте лише з 90-х років ми насправді розпочали говорити поняттями конкретної централізованої та дієвої єдності.\nОТЖЕ, МИ ОПИНЯЄМОСЬ В АБСОЛЮТНО НОВОМУ СЕРЕДОВИЩІ БЕЗ ПОПЕРЕДНЬОЇ ВЛАСНОЇ МОДЕЛІ.\nЧерез відсутність внутрішніх роздумів над тим, чим насправді є ФОС, ми все ще оперуємо моделлю місцевої спільноти, здебільшого звертаючись до одних і тих самих схем, процедур та помилок по відношенню до спільнот вищого рівня, включаючи міжнародний. Одним з найбільш видимих наслідків цього є те, що розподіл навантаження обов’язками є майже скрізь дуже сконцентрований (часто в патологічній формі), аж до неприродних накопичень відповідальності, що часами проявляється більше у вигляді «влади», а організації, яка розуміється як служіння. Ті, хто був обраний в Національні (та Регіональні) виконавчі ради, - це ті (в більшості випадків не більше 2 чи 3 людей), хто бере на себе все навантаження. Це відбувається тому, що часто немає для цього відповідних людей доброї волі, або тому що деякі (мабуть, занадто багато) люблять відчувати свою важливість та хочуть домінувати над іншими, або тому що «це те, що ми завжди робили» в місцевих спільнотах.\nЦе вже більше неприйнятно, незрозуміло та непрактично, що декілька людей по черзі на різних рівнях мають надмірні навантаження та відповідальність, а наприкінці їхнього терміну фізично та психічно виснажені. Так само неможливо прийняти гегемонію окремих осіб або груп людей.\nСвітські францисканці в залежності від різних місцевостей, окрім моделі місцевої спільноти (що не підходить для спільнот більш високих рівнів і часто невірно реалізується на місцевому рівні) по-різному намагались отримати натхнення від моделей, запозичених з організації чернечих Орденів або світських асоціацій різної природи. Однак ці моделі також не підходять і тому не можуть бути застосовані.\nНасправді, ми не є ні тими, ні іншими. Їхня ідентичність та природа не є близькою або схожою з нашою.\nМи не є «регулярними» монахами. Вони не мають родинних зобов’язань, живуть під одним дахом та присвячують 100% свого часу життю їхніх Орденів, з якими вони зв’язані обітницею послуху.\nМи не подібні до будь-якого іншого публічного об’єднання або третього ордену (як це описано в Каноні 303).\n«Треті ордени» є придатками чернечих Орденів, які ними керують. Вони не мають «капілярів» та вираженого проникання у світ, як ми. Вони не мають справжньої автономії або власного управління, але конкретно контролюються ченцями та залежать від них. Вони дуже відрізняються від нас.\nПублічні асоціації зазвичай мають різні характеристики, місію, розповсюдження та походження у зрівнянні з нами. Більшість з них були засновані в дуже недавні часи. Тому неможливо дивитись на них для того, щоб запозичити моделі організації або схеми функціонування. Більше того, багато так званих «публічних» (світських) асоціацій є часто під контролем духовенства. В будь-якому разі мета даної презентації – це не опис ґрунтовних відмінностей, які існують між ними та нами.\nНам необхідні глибокі та зважені роздуми після певних «експериментувань», щоб ми могли віднайти модель та стиль, які були б відповідними до нашої ідентичності та природи і які могли б бути прийняті цілим Францисканським Орденом Світських.\n2. ДЕЯКІ ФУНДАМЕНТАЛЬНІ РОЗДУМИ НАД ПРИРОДОЮ ФРАНЦИСКАНСЬКОГО ОРДЕНУ СВІТСЬКИХ\nМи зіткнулись з багатьма найбільш терміновими та невідкладними проблемами, які тримають увагу лідерів ФОС, починаючи з 1978 року до сьогодні, і почали вирішувати їх, хоч і не завжди в достатньо задовільний спосіб. Тепер наш обов’язок зробити паузу та порозважати над самими собою (ким ми є як світські францисканці) на основі справжньої природи та ідентичності нашого Ордену, а також чудового досвіду, зібраного за останні 36 років – починаючи від впровадження нової Регули, нової Генеральної Конституції, Ритуалу та уніфікованих Статутів.\nХочемо тепер коротко розглянути лише деякі моменти, які, на нашу думку, є суттєвими в розумінні природи нашого Ордену і для розвитку нашої теми.\nФРАНЦИСКАНСЬКА РОДИНА ТА ФОС ВІДНОСНО ЗАДУМУ, ЯКИЙ СВ.ФРАНЦИСК ТРИМАВ ЯК НАТХНЕННЯ ВІД БОГА\n1. ФОС: РЕПРЕЗЕНТАТИВНИЙ ВЗІРЕЦЬ, ПРОТОТИП ЦЕРКВИ\nБог надихнув Франциска утворити родину, що складалась з трьох частин і включала в себе всіх членів Божого народу – чоловіків, жінок, світських, ченців, духовенство, самітних та одружених (зразкова модель, вибраний прототип Церкви – Всього Христа), для того щоб люди, повністю уподібнившись Христу, як святий Франциск, могли нести та пропонувати Христа в кожному стані життя, пропонувати всього Христа всьому світові та відбудовувати Церкву в кожній її частині. Перша стаття нашої Регули стверджує це в повній мірі.\nФранциск з Асизі не намагався жити Христом, беручи до уваги лише деякі аспекти Його життя. Франциск намагався жити Христом в усій Його повноті, наслідуючи кожну деталь Його життя. Франциск прикладав зусилля для того, щоб бути подібним всьому Христу, так що його навіть називали alter Christus, другим Христом. Ось чому святий Франциск фактично дарував, приніс світові цілого Христа.\nМи повинні слідувати за Христом слідами святого Франциска і прагнути того ж самого уподібнення.\nНАШЕ ПОКЛИКАННЯ-МІСІЯ ЯК СВІТСЬКИХ ФРАНЦИСКАНЦІВ Є ІДЕНТИЧНИМИ: МИ ПОВИННІ НЕСТИ І ПРОПОНУВАТИ ВСЬОГО ХРИСТА!!!\nНаш Орден насправді є особливим в Церкві, якщо він повністю відповідає Божому задуму та сповнює очікування Церкви.\nДля кожного з нас передбачений задум благодаті, який все ще не до кінця зрозумілий та не розроблений.\nМи маємо роль в Церкві, яка повністю відповідає місії святого Франциска, виконується в єдності з усією Францисканською родиною, більш ніж 65% якої ми представляємо!\nТепер для нас настав час жити згідно нашої місії та очікувань Церкви – як індивідуально, так і як Ордену\nСвятість завжди була присутня в Ордені в окремих особах. Дякуючи Богу завжди є шляхетні, плідні душі. Вони всюди квітнуть. Не тільки у Францисканській родині.\nТам, де ми більш за все прагнемо бути і працювати як Орден.\nМАЄ БУТИ ПРИЧИНА ТОМУ ФАКТУ, ЩО ПІСЛЯ 8 СТОЛІТЬ ЦЕРКВА, , ПОГОДЖУЮЧИСЬ З НЕВИСЛУХАНИМИ ПРОХАННЯМИ ФРАНЦИСКАНСЬКИХ ПОКУТНИКІВ 13 СТОЛІТТЯ, НАРЕШТІ ЗАБАЖАЛА ЗАВТЕРДИТИ НАС ЯК ЄДИНИЙ, ЦЕНТРАЛІЗОВАНИЙ ОРДЕН!\nЗвичайно, ця причина існує і відповідає первісному задуму, яким Бог надихнув Франциска. Тепер ми не можемо не виправдати очікувань!\n2. СВІТСЬКИЙ СТАН\nФранцисканський Орден Світських є передбаченим та необхідним «станом та формою життя», які були натхнені Богом Франциску з Асизі і його Родині для виконання його місії.\nЦей «стан» абсолютно непорушний для завершеності, повноти Францисканської Родини та Церкви.\nНам потрібно більш глибоко усвідомлювати те, що ФОС – це унікальна та суттєва реальність в Церкві, яка має дуже індивідуальні риси.\n3. ВАЖЛИВІСТЬ БУТИ ОРДЕНОМ ІЗ ЦЕНТРАЛІЗОВАНОЮ СТРУКТУРОЮ\nФранциск з Ассизі офіційно відкрив «апостольську» форму релігійного життя.\nВ часи святого Франциска існували лише наступні форми релігійного життя: чернеча, пустельницька та канонічна (каноніки). Вони характеризувались тим, що ченці завжди жили в одному місці і були під владою (і все ще залишаються) єпископів місцевих дієцезій.\nФранциск відкрив нову «мандрівну» духовну форму життя, яка була у Ісуса та Його апостолів, щоб нести і проголошувати цілому світові Євангеліє та проповідувати покаяння (навернення). Його духовна родина отримала це право прямо від Папи (а не від окремих єпископів), тому вона опинилась під прямою владою Святого Престолу. «Монастир» Франциска знаходиться в світі.\nДругий та Третій Францисканські Ордени були засновані для того, щоб виконати ту ж саму апостольську місію/покликання в усьому світі, що і Перший Орден.\nТаким чином, Третій Орден, Францисканський Орден Світських, приймає типові характеристики, які представляють собою, СВІТСЬКИЙ (той, який у світі) ПРОЕКТ ДУХОВНОГО ДОСВІДУ СВЯТОГО ФРАНЦИСКА ТА ЙОГО АПОСТОЛЬСЬКОГО ПОКЛИКАННЯ/МІСІЇ ПО ВСЬОМУ СВІТІ, так як Другий Орден (Бідні Клариски) – це проект духовного досвіду пустельного життя.\nДля того щоб виконати цю місію узгоджено та ефективно, Перший Орден по всьому світі потребував єдину, уніфіковану світову структуру, яка б не залежала від окремих єпископів, але підпорядковувалась безпосередньо авторитету Святому Престолу (Папі).\nПодібним чином Третій Орден, ФОС також потребує подібну узгоджену світову структуру та бути під авторитетом Святого Престолу (Папи).\nЛише в своїй апостольській діяльності в даній діоцезії як 1-ий, так і 3-ій Ордени залежать від відповідного єпископа, але в своїй організації, внутрішній координації та житті вони завжди підпорядковуються Святішому Престолу.\nНова Регула ФОС розставляє все по місцям та регулює життя Третього Ордену у відповідності до його природи та ідентичності. І нарешті Францисканська Родина може функціонувати згідно до її первісної спільної місії/покликання.\nТепер трьом гілкам Родини необхідно зрозуміти, що прийшов час відмовитись від індивідуальних «чудових» усамітнень та розпочинати тісно співпрацювати один з одним: Першими Орденам між собою і разом з Другим та Третім Орденами, Третьому Регулярному Ордену та ряду інститутів, які живуть за тією ж Регулою – також між собою та з іншими представниками Францисканської Родини. Все це необхідно втілити в життя конкретно і не лише формально.\nПеред нами все ще довгий шлях, щоб досягти цього, і ФОС може зробити багато, діючи як клей та каталізатор для членів Францисканської Родини, як це вже робиться.\nБ. ЄДНІСТЬ ФОС\nЄдність ФОС визначена як «ОРГАНІЧНА». Це означає, що кожна спільнота і, як наслідок, кожен її член є частиною одного тіла і представляє його невід’ємний орган.\n«Францисканський Орден Світських … ОРГАНІЧНО ОБ’ЄДНУЄ всі католицькі спільноти, які існують в світі… » (Регула ФОС, 2).\n«ФОС поділяється на спільноти різних рівнів з метою підтримання в упорядкованому вигляді єдності і взаємної співпраці між братами і сестрами та їх активної та об'єднуючої присутності, як у місцевій, так і у Вселенській Церкві. ФОС також підтримує також зобов’язання спільнот в їхньому служінні світу, особливо життю в суспільстві» (ГК ФОС, ст.28,2).\n«Місцеві спільноти групуються у спільноти різних рівнів: регіонального, національного та міжнародного на підставі церковних, територіальних та інших критеріїв. Вони поєднані та погоджені між собою згідно з нормами Регули та Конституції. Це є ВИМОГОЮ ЄДНАННЯ СПІЛЬНОТ, УЗГОДЖЕНОЇ СПІВПРАЦІ МІЖ НИМИ та ЄДНОСТІ ФОС» (ГК ФОС, ст.29.1).\nЄдність, координація та зв’язок – надзвичайно важливі вимоги, для того щоб відчувати себе і бути Орденом. Було досягнуто великого прогресу, але ми все ще далекі від того, щоб бути і діяти як одне в Церкві та в світі. Конкретна єдність життя та намірів має наділити нас «силою» значного імпульсу для нашої місії в світі, в єдності з усією Францисканською Родиною.\nВ. ОРДЕН БРАТІВ І СЕСТЕР ТА КОЛЕГІАЛЬНІСТЬ\nСуттєвим є те, що ВСІ світські францисканці розуміють, що ми є Орденом Братів.\n«… Господь дав мені братів…Господь відкрив мені, що я повинен жити за святим Євангелієм» (Заповіт св.Франциска, 14).\nПокликання ФОС – це покликання жити за Євангелієм в братерській єдності (ГК ФОС, ст.3.3).\nЗавдяки фундаментальній природі, наш Орден повинен мати АБСОЛЮТНО КОЛЕГІАЛЬНУ організацію та управління.\nРади спільнот відповідають за оживлення та керування, а Ради вищих рівнів також відповідальні за зв’язок та координацію.\nСПІВВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ Ради (місцевої) за оживлення і керування спільнотою…\nСПІВВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ Ради за оживлення і керування регіональною спільнотою…\nСПІВВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ Ради за оживлення і керування національною спільнотою…\nСПІВВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ Президії Міжнародної Ради ФОС… (ГК ФОС ст.51, ст.63, ст.67, ст.74).\n« На різних рівнях кожна спільнота оживлюється та керується Радою та старшим, які обираються з числа тих, хто склав Обітницю, згідно з положеннями Конституції (34).\nЇхнє служіння протягом визначеного часу є обов'язком, який характеризується готовністю з бажанням та відповідальністю служити кожному брату та спільноті.\nСпільноти можуть мати різну внутрішню структуру, яка утворюється під керівництвом Ради, згідно з положеннями Конституції, відповідно до потреб своїх членів та регіонів» (Регула фОС, 21).\nЗнову зазначимо, що існує зобов’язання служити індивідам та групам та створювати і втілювати в життя диференційовані структури, дотримуючись Генеральної Конституції, згідно специфічних потреб членів.\nВ Радах (Президія МР ФОС також є Радою) Старші, які є їхньою невід’ємною частиною, мають дуже чітку роль:\nприйняття суспільних та подружніх обов’язків, але перш за все\nє гарантами виконання рішень Рад та Капітулів.\nСтарші на всіх рівнях не мають автономної влади в своїх Радах, замість цього вони є слугами рішень Рад та Капітулів.\n«…старший/старша, як головна відповідальна особа, повинен піклуватися про впровадження у життя директив та рішень Ради, яку він/вона інформує про свою діяльність» (ГК ФОС 63.1, 67.1, 74.1).\nІснує лише один виняток для Генерального Міністра – «втручатись в екстрених випадках, інформуючи про них Президію» (ГК ФОС 74.2 з).\nЦей аспект в більшості випадків зазвичай ігнорується більшістю старшими, а також… більшістю Рад!\nОсь чому необхідно наново відкривати з повним переконанням братерський вимір смиренного і справжнього служіння, насправді колегіальне та відповідальне управління, щоб старші могли уникнути спокус домінувати чи зневажливо нав’язувати свою волю іншим. Це дуже конкретна проблема, якою ми повинні серйозно зайнятися.\nГ. ТОЧНЕ РОЗУМІННЯ ПОНЯТТЯ «СУБСИДІАРНІСТЬ» ТА НЕОБХІДНІСТЬ ЖИТИ ТАК, ЩОБ «БУТИ ОРДЕНОМ», А НЕ АНАРХІЄЮ (ГК ФОС СТ. 33)\n«1. При керівництві і координації спільноти та Ордену необхідно підтримувати індивідуальність та здібності кожного з братів і сестер та кожної спільноти. Потрібно з повагою ставитися до різноманітності проявів францисканського ідеалу та культур.\n2. Радам вищого рівня не слід (не повинні) робити того, що можуть належним чином зробити місцеві спільноти та Ради нижчого рівня; нехай поважають та підтримують їх життєздатність, щоб належним способом могли виконувати свої обов'язки. Місцеві спільноти і зацікавлені Ради нехай піклуються про втілення у життя рішень міжнародної Ради і інших Рад вищого рівня та про реалізацію їхніх програм, пристосовуючи їх, при необхідності, до власних обставин».\nСубсидіарність – це не анархія, але врахування місцевих реалій та мужність бути відповідальним.\nСубсидіарність необхідна для того, щоб запобігти можливу надмірну втрату влади на нижчих рівнях та «диктатуру» на вищих. Як би там не було, друга частина пункту 2 ясно і наполегливо підкреслює, що ФОС – це Орден і що рішення Міжнародної Ради (вищому органу в Ордені, в якому «правлячим» органом є Президія) повинні бути впровадженими в життя з необхідними адоптаціями.\nД. СВІТСЬКІ ФРАНЦИСКАНЦІ 24 ГОДИНИ НА ДОБУ\nМи світські, посвячені Богу особи і будемо залишатися ними все наше життя.. Наша обітниця – це справжній «шлюб» з Ісусом Христом. Ми урочисто присягаємо жити згідно обітниці кожну мить нашого життя. Ми не можемо і не повинні бути світськими францисканцями лише за назвою або, як багато хто робить, лише тоді, коли маємо настрій.\nЕ. ПОВНЕ СПІВПАДІННЯ СВІТСЬКОГО ЖИТТЯ З ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ В ОРДЕНІ\nНаше життя складається з повного присвячення себе служінню Богу та Церкві в нашому світському стані.\nМи є цінними для церкви та Францисканської Родини в тій мірі, ким ми є та як поводимось як справжні світські.\nЯкщо наша світськість не дозволяє нам в повноті виконати всі наші завдання в Ордені, ми повинні прагнути допомоги наших братів і сестер, які можуть допомогти нам, а не нехтувати нашими іншими важливими обов’язками нашого повсякденного життя, в родині, на праці тощо. Не можна нехтувати нашими обов’язками світських. Наша специфічна місія та служіння в Ордені в основному фокусуються на повному виконанні наших зобов’язань в сім’ї, на праці, в суспільстві. Не можна ставити під удар своє подружжя, служіння власним дітям, гармонійне сімейне життя, працю і т.ін., щоб виконати своє служіння в структурах Ордену. «Бути світським» означає бути спроможним балансувати між нашими обов’язками та навчатись, як працювати та служити завжди і на будь-якій посаді в спільноті.\n«Світськість» (бути в світі для світу) – це теологічний простір, в якому ми в повноті реалізуємо наше покликання.\n3. ФУНДАМЕНТАЛЬНІ ПРОБЛЕМИ, які не дозволяють Ордену повноцінно розвиватись\nНинішня ситуація в Ордені, незважаючи на значний прогрес, який було досягнуто в останні роки, характеризується чотирма основними проблемами:\nВідсутність розуміння та усвідомлення зобов’язань, які містяться в обітниці та необхідні для справжньої відповіді на Боже покликання.\nЦе результат невідповідної формації та відсутність відповідальності.\nБрак зобов’язання багатьох членів розпочати серйозний шлях навернення.\nСуттєве незнання Святого Письма, писань св.Франциска, основних текстів Францисканської духовності, Регули, Генеральної Конституції, Ритуалу ФОС…\nВідсутність та/або брак впровадження, втілення організаційних структур та проектів Ордену, властивих його природі, які можуть сприяти задовільному духовному та апостольському розвитку.\nЦі теми дуже взаємопов'язані та впливають і визначають одна одну. Ці основні проблеми можна об'єднати в два основні розділи:\nБРАК НАВЕРНЕННЯ ТА НЕВІГЛАСТВО.\nВ обох випадках формація грає визначну роль.\nХоч Орден існує як Орден покутників (тобто людей, які в повній свідомості обрали шлях навернення і яким слід дуже добре знати мету, котру необхідно досягти, а саме - досконалу любов і повну відданість Христу за прикладом св.Франциска), здається, що для багатьох світських францисканців справжнє «навернення» - це більше тема для розмов, ніж програма життя, яку необхідно виконувати.\nРідко можна зустріти міністрів,і взагалі осіб, які є відповідальними і служать з покорою та справжнім розумінням служіння. Замість цього часто маємо справу з амбіціями, ухилянням, легковажністю, хтивістю, прив’язаністю до командування, безсоромним та необґрунтованим використанням ресурсів спільноти, легкою відмовою від посади, якщо рішення не затвердженні негайно, і т.ін.\nЦе не лише проблема незнання того, що вимагають Регула та Генеральна Конституція, але, що більш важливо, це повна відсутність навернення, справжнього навернення серця та розуму. Визнаючи на словах, що наш зразок наслідування Христа – це Франциск, багато (насправді, занадто багато) світських францисканців дотримуються поглядів та позицій, які є точною протилежністю покорі, послуху, смиренності, пошуку убогості, глибокому розумінню служіння та свідчення, меншості, прикладу св.Франциска.\nвідсутність справжнього навернення є найбільшою проблемою, з якою ми стикаємось в нашому Ордені. Це розповсюджена проблема вcього Орден\nЧи можемо ми, любі брати і сестри, абсолютно чесно стверджувати, що ми щиро навернені, як Франциск, чи, принаймні, вийшли на справжній шлях навернення?\nНавіть не зважаючи на щасливі винятки, ми часто (занадто часто) спостерігали, що в Ордені звичка читати, вивчати та розважати над Євангелієм не є настільки розповсюдженою практикою, як це насправді має бути. («Світські францисканці повинні якнайчастіше уважно читати Євангеліє, переходячи від Євангелія до життя та від життя до Євангелія» , - Регула ФОС, ст.4).\nДуже рідко читаються інші книги Нового Завіту, і благословенні ті, хто має глибоке бажання регулярно читати Старий Завіт.\nПисання св.Франциска і його біографія ледве або поверхнево відомі, ба навіть зовсім невідомі. Багато світських францисканців просто живуть загальними місцями. Вони час від часу відвідують конференції деяких добрих братів-монахів і рідко навідуються самостійно і наполегливо до Священного Писання, Францисканських джерел і фундаментальних текстів ФОС.\nРегулу також не дуже добре знають, ще менше Генеральну конституцію!\nОрден залишається невідомим, непізнаним, члени не знають, як він функціонує, ігнорують фундаментальні правила, на яких базується єдність та структурне життя Ордену.\nРоками ми відповідали на проблемні питання десятків і десятків братів і сестер, відповідь на які можна знайти, просто відкривши на певній сторінці Конституцію!\nЯкщо, починаючи з себе, всі ми будемо бажати займатись цими проблемами, тоді ми зможемо прийняти і вирішувати разом з братами і сестрами по всьому світу проблему структур та управління Ордену, а після певного випробувального періоду - знайдемо рішення, які повністю будуть відповідати природі нашого Ордену.\nМи повинні мати відвагу, щоб спитати себе, як раніше: скільки з нас можуть чесно сказати, що вони щиро, без погляду назад, стали на дорогу справжнього навернення? Скільки може сказати, що вони оживляються одним лише бажанням уподібнюватись Христу за прикладом Франциска?\nСкільки з нас може стверджувати, що їхня діяльність та поведінка не часто мотивовані рутинним виконанням, формальністю та бюрократичними вимогами, а скоріше завжди спонукані духовним та братерським служінням?\n4. ЦІЛІ І ЗМІСТ ПОНЯТТЯ «УПРАВЛІННЯ»\na. УПРАВЛІННЯ ОРДЕНОМ ОЗНАЧАЄ, В ПЕРШУ ЧЕРГУ, ДОБРЕ ЗНАННЯ ЦІЛЕЙ, які необхідно досягти через управління.\nДані цілі дуже добре відомі: вони досконало описані в Регулі та в Генеральній Конституції. Однак рідко вони стають об’єктом серйозних роздумів, вивчення та конкретного застосування.\nб. ЯКІ ЦІЛІ?\nВ сутності, мета лише одна: СТАТИ СВЯТИМ (прагнути до досконалої чистоти) і ВІПОВІДНО ЦЬОМУ ВЕСТИ СЕБЕ (місія).\nВсі інші цілі витікають з цієї основної мети і представляють її конкретні вирази. Ось цілі, які найбільш безпосередньо можна знайти в нашій Регулі та Генеральній Конституції.\nПрагнути до досконалої чистоти серця в нашому світському стані\nЖити Євангелієм за прикладом св.Франциска\nОб’являти харизму святого Франциска\nБути свідками та знаряддями місії Церкви\nПроголошувати Христа своїм життям і словом\nМати мислення Христа: постійне навернення\nБудувати більш братерський та євангельський світ\nЗобов’язання до суспільного життя\nЗобов’язання до справедливості, миру та чистоти по відношенню до творіння (JPIC).\nВище зазначені цілі не є приватними, які стосуються лише окремих осіб. Вони повністю відносяться до всіх і особливо до лідерів на всіх рівнях.\nПерш за все, ми повинні виношувати та виконувати всі вказані цілі особисто, а потім безперервно та натхненно працювати, щоб допомогти всім іншим втілити їх в життя.\n«Посада старшого або радника - це братерське служіння: це завдання відчувати себе у розпорядженні та відповідальності за кожного брата та спільноту, щоб кожний зміг здійснити тут своє покликання, а спільнота змогла стати справжньою церковною та францисканською родиною, яка активно присутня у Церкві та у суспільстві» (ГК 31.2).\nОживляти та провадити.\nЗ’єднувати та координувати.\nПрацювати, щоб всі спільноти на всіх рівнях були по-справжньому об’єднані, сполучені та скоординовані, щоб вони могли формувати один єдиний Орден.\nПрацювати, щоб на всіх рівнях (місцевому, регіональному, національному та міжнародному) була єдність цілей формації, апостольської діяльності, конкретної благодійності, загальних цілей служіння в Церкві та в світі, спільні цілі проголошення Доброї Новини та свідчення (євангелізація).\nПеріодичні територіальні зустрічі, для того щоб досягти об’єднання взаємних знань, ділення і планування.\nЯк ми вже казали вище, єдність, координація та зв’язок - надзвичайно важливі цілі, скеровані на те, щоб відчути себе правдивим Орденом і бути ним. Залишається все ще багато роботи, щоби досягти цієї мети. І (найгірше повторювати це), якби ми керувались досягненням конкретної єдності життя та намірів, ми могли б стати надзвичайно міцним «знаряддям», щоб разом з Францисканською Родиною здійснити нашу місію в світі.\n«Місцеві спільноти групуються у спільноти різних рівнів: регіонального, національного та міжнародного на підставі церковних, територіальних та інших критеріїв. Вони поєднані та погоджені між собою згідно з нормами Регули та Конституції. Це зобов’язання єдності спільнот, правильної співпраці між ними, та єдності ФОС» (ст.29,1).\nв. Для того, щоб здійснити цілі, важливо ВИБРАТИ ПРАВИЛЬНИХ ЛЮДЕЙ, не піддаючись спокусі голосувати за своїх друзів, своїх «союзників», вигідних для нас і наших цілей. Люди, яких ми обираємо, повинні добре знати природу Ордену та його правила, а також мати особливі таланти, необхідні для здійснення того, що потребує спільнота в даний момент.\n«Відповідальними за ФОС на кожному рівні повинні бути брати і сестри, які\nсклали довічні Обітниці,\nПереконані у цінності євангелічного францисканського життя,\nЗацікавлені життям Церкви та суспільства та мають широке церковне бачення,\nВідкриті для діалогу,\nГотові надавати та отримувати допомогу та співпрацювати» (ГК 31,3).\nг. Після уточнення цілей необхідно МАТИ ПРОЕКТ, а також запобігливі дії та необхідну і ефективну організацію для його впровадження.\nДуже часто при відсутності конкретних проектів ми допускаємо, щоб випадковості домінували над нами та нав’язували нам свої пріоритети та програми дій. Це дуже поширена тенденція – чекати проблеми і лише потім втручатися, замість того щоб створювати базу для запобігання цих проблем. Таким чином ми в результаті починаємо діяти після того, як щось трапиться, замість того щоб планувати різні ситуації і керувати ними для того, щоб досягти поставленої мети.\nІНСТИТУТ, СТРУКТУРИ ТА ПРОЕКТИ НІКОЛИ НЕ ПОВИННІ придушуватись або бути перешкодою для натхнень духа, які виникають в усіх нас.\nНеобхідно мати добре продумані, конкретні проекти, які відповідають духовним та інституціональним цілям, що їх потрібно досягти: ми є Орденом, і слово «Орден» нагадує нам про необхідність організувати наше життя в регулярний та законний спосіб, для того щоб виконати наше спільне покликання та місію. Однак це не повинно бути по-бюрократськи.\nІнституція ніколи не повинна гасити або гальмувати натхнення, які Святий Дух вільно пробуджує в людях. Тому лідери на додаток завжди повинні бути дуже уважними до розпізнання цих імпульсів. Ми повинні навчатись слухати, розпізнавати і, якщо необхідно, бути в змозі змінювати наші рішення.\nг. Нарешті, абсолютно суттєвим є повноцінно розвивати та розумно застосовувати всі ІНСТРУМЕНТИ САМОВИЗНАЧЕННЯ ТА ПЕРСОНАЛІЗАЦІЇ, які пропонує наша Генеральна Конституція, а також слідувати потребам навколишнього середовища, культури, соціально-політичного різномаїття, характерні для кожної країну, в рамках нашої Регули та Генеральної Конституції.\nНа практиці цього ніколи не відбувається! Достатньо подивитись, як створюються Національні статути, для того щоб зрозуміти, як мало серед них «особливих». Часто Статути є частково або повністю дублікатами Генеральної Конституції!\n«Національні Статути повинні встановлювати критерії для організації ФОС у країні. Застосування цих критеріїв віддається на мудрий розсуд аніматорів, зацікавлених спільнот та національних Рад» (ГК ФОС 29,3).\nЦя стаття ясно вимагає шукати конкретних та особливих, індивідуальних шляхів для організації Ордену, спираючись на віддану (благо розумну) творчість відповідальних, необхідну для кращого здійснення поставлених завдань.\n«Там де цього вимагає ситуація середовища, та потреби членів, у межах спільноти, під керівництвом тієї ж самої Ради можуть бути організовані секції або групи, які поєднують членів зі спільними інтересами, специфічними вимогами та ідентичною діяльністю. Ці групи можуть виробити для себе власний регламент зібрань та діяльності, залишаючись при цьому вірними вимогам, які походять з приналежності до спільноти. Національні Статути визначать необхідні критерії для організації та діяльності таких секцій та груп» (ГК ФОС 34).\nЦя стаття також пропонує широкі перспективи для організації структур, які відповідають втіленню завдань Радами спільноти. Ми маємо навчатись, коли це має місце та може бути застосовано, як не обмежувати прочитання статей ГК ФОС.\nМи визначимо лише деякі проблеми, які виходять з нашого досвіду та особистого відчуття. Пізніше кожному з Вас слід запропонувати свій власний конструктивний вклад в ці та інші можливі теми на основі власного досвіду та відчуття.\n1. відсутність колегіальності та нерозуміння ролі старших!!!\nЦе найчастіша проблема в Ордені. Вона існує не лише тому, що є старші, які думають, що вони були призначені для того, щоб мати абсолютну владу, але також тому що є радники, які впевнені в тому, що старший є відповідальним та вповноваженим робити все або є тим, хто просто не хоче бути задіяним у служіння.\nВирішення цієї проблеми повністю знаходиться в нашій Регулі та Генеральній Конституції. Ми вже мали справу з цією темою, коли розглядали пункт В розділу 2 на сторінці 9 та 10 цього звіту.\n2. Радники, які не приймають втручань від Старших та Рад.\nЦе відбувається через індивідуальні якості особистостей, брак спілкування та незнання, а також тому, що вибір окремих кандидатів (це тепер стає модним) на Капітулах дає цим людям невірне враження про те, що Капітули передали їм прямий та особистий мандат і, як наслідок, вони вважають, що вони є відповідальними безпосередньо перед Капітулом, а не перед радами. Це абсолютно невірно! Необхідний методологічний та зрілий роздум для того, щоб усунути цю серйозну помилку.\n3. Хронічна нестача фінансових ресурсів!!!\nМи все ще користуємось системою фінансових внесків Національних спільнот, яка довела свою неефективність та неможливість давати добрі результати.\nМи фактично не маємо жодних інших джерел доходів.\n4. Виснажливе навантаження тих людей з рад, які насправді зобов’язались служити братам.\nТака ситуація призводить до психічного та розумового «виснаження» людей, які зобов’язались служити. Це призводить до значних проблем як для окремих осіб, так і для спільноти в цілому. Це також спричинює втрату сенсу відповідальності для інших членів Ради та членів спільноти і сприяє можливому авторитарному управлінню, яке принижує спільноту та колегіальність.\n5. Недостатня участь (або її повна відсутність) невибраних членів ФОС в діяльності на всіх рівнях!!!\nСтруктури завжди повинні звертатись до найкращих вмінь, здібностей, досвіду та корисності служіння в спільнотах навіть з боку невибраних членів. Вибрані члени завжди будуть мати остаточну відповідальність та мудре координування всіма структурами.\n«(Всі) брати та сестри несуть спільну відповідальність за життя спільноти, до якої належать, та за ФОС, як органічне об'єднання усіх спільнот, поширених у світі» (ГК ФОС 30,1).\n6. ВІДСУТНІСТЬ постійних структур для підтримки основних керівних функцій та фундаментальної діяльності Ордену.\nЦе те, що обумовлює проблему, згадану в пункті 4, і є результатом того, що було описане в пункті 5. Деякі стабільні, впорядковані структури необхідні, щоб гарантувати:\nНаступництво в передачі змісту та заходів на довший термін.\nВиконання всіх завдань Ради\nСправедливий розподіл навантаження та підвищення ефективності в реалізації завдань.\nВ Ордені поширена тенденція приймати повсюдно неприйнятну «викривлену систему», вживану в політичному світі. Коли старші та Ради змінюються, змінюються також їхні співпрацівники, незалежно від того, чи були вони добрі чи погані. Також схильні радикально змінюватись всі налаштування систем та проекти попередньої «адміністрації», навіть якщо всі вони працювали належним чином.\nОдна річ, дати новий імпульс, скоректувати явні помилки та впровадити нові основні проекти, інша справа розпочати все наново тільки тому, що нові старші або нові члени бажають діяти відповідно до своєї уяви та подоби, а також затвердити свою «владу» та перевагу!\nНа міжнародному рівні немає ефективних та скоординованих систем децентралізації.\n7. Самоізоляція та надмірна локалізація в парафіях або місцевих спільнотах. Міцна залежність від чернечих згромаджень.\n8. Суттєвий брак добре підготовлених та придатних осіб!!!\nЦе одна з причин, чому неможливо створити діючі, тривалі структури. Така відсутність добре підготовлених людей перешкоджає Ордену розвивати внутрішні «ноу-хау». Це вимагає від Ордену намагань шукати допомоги ззовні і дуже часто, навіть якщо з’явиться така зовнішня кваліфікована допомога, ці люди не можуть говорити мовою світських францисканців і можуть значно не знати їхні актуальні потреби, історію, Регулу, ідентичність тощо.\n9. Братерська та пастирська візитація!!!\nЧас, який ми присвячуємо братерській та пастирській візитації Національних спільнот (справа зі спільнотами нижчих рівнів ще набагато гірша), і тим паче місцевих спільнот, завжди надзвичайно обмежений, особливо коли з’являються проблеми, які вимагають часу та персональної присутності. Фактично неможливо завжди підтримувати постійний дієвий контакт та при потребі тривалу присутність візитаторів на місці, для того щоб супроводжувати та вирішувати проблеми, що виникли. Часто проблеми, які ми виявляємо (і які ми рідко спроможні повністю вирішити), потребують прямої, повторної та тривалої присутності.\n10. Недостатнє залучення в церковні структури та динаміку (місцеву, діоцезіальну, загальну, див.ГК 62.2б, 66.2 і).\n11. Недостатня взаємодія в конкретні та дієві строки з іншими представниками Францисканської Родини. Брак спільних завдань та діяльності.\nЗ цієї точки зору, монахи більш обділені, ніж ми, тому що вони зазвичай працюють як єдині ізольовані Ордени. Взагалі, у Францисканської Родини все ще немає достатньої свідомості того, що необхідно діяти всім разом, щоб виконувати спільні апостольські завдання місії та євангелізації. Часто виявляється, що взагалі немає бажання працювати разом.\n12. Вертикальна та горизонтальна комунікація в Ордені!!!\nЗ власного досвіду ми дуже добре знаємо, що ланцюжок передачі інформації від Міжнародної спільноти/Президії і далі, нижче, у більшості випадків зупиняється вже на національному рівні і майже ніколи ця інформація не досягає рівня місцевого. Якщо ми це не виправимо, тоді будемо жити ілюзією того, що Орден зможе змінитись і стати тим, чим має бути.\nЗа невеликим винятком, місцеві, регіональні та національні спільноти не мають контактів, обмінів чи співпраці між собою та не діляться конкретними проектами.\nВідсутність комунікації здебільшого є відповідальністю вищих рівнів, які мають завдання координувати та пов’язувати, але це також є відповідальністю місцевих спільнот, які часто не бажають виходити зі своєї мушлі.\nВрешті, часто немає горизонтальної комунікації навіть від старших до членів їхніх Рад і навпаки!!!\n13. НЕДОСТАТНЄ розуміння природи взаємовідносин ФОС та ФМ. Відсутність прийняття відповідальності відносно ФМ.\n«Францисканська Молодь, як це розуміється Конституцією, та за яку ФОС вважає себе особливо відповідальним, складається з тих молодих людей, які відчувають покликання Святого Духа до набирання досвіду християнського життя в спільноті у світлі послань св..Франциска Ассизького, поглиблюючи своє покликання у лоні Францисканського Ордену Світських» (ГК ФОС, ст.96,2).\n«ФОС за своїм покликанням повинен бути готовим ділитися своїм досвідом євангелічного життя з молоддю…» (ГК 96,1).\nЗа рідким винятком , світські францисканці зазвичай не виконують того, що вимагають Регула та Генеральна Конституція!\n«ФМ має специфічну структуру та формаційні і педагогічні методи, які пристосовані до потреб молоді…» (ГК ФОС, 96,5).\nФМ отримує широку автономію в ФОС.\nВ більшості ж випадків, навпаки, світські францисканці очікують та претендують на те, щоб керувати ФМ, а коли ФМ відмовляється від цього, відповіддю є байдужість або мала зацікавленість ними.\nВсі обов’язки лежать на ФОС: анімація, відповідна францисканська формація, ділення досвідом євангельського життя.\nЗнаємо про випадки невірного ставлення та суттєвого небажання ФОС виконувати свої обов’язки по відношенню до ФМ в багатьох країнах.\n«Францисканська Молодь … просить компетентних світських відповідальних…про братерську анімацію» (ГК ФОС 96,6)».\n«Спільноти ФОС зобов’язуються надати спільнотам ФМ свого брата аніматора, котрий… гарантує відповідну францисканську формацію для світських» (ГК ФОС 97,2).\n«Нехай один представник ФМ, що склав Обітницю, визначений своєю Радою, обирається до складу Рад ФОС на різних рівнях; аналогічно, нехай один представник ФОС, призначений відповідною Радою, входить до Ради ФМ того ж самого рівня. Представник ФМ має право голосу в Раді ФОС, якщо він склав Обітницю» (ГК ФОС 97,4).\nЗа рідким винятком, ФОС систематично ігнорує обов’язки, які містяться в Регулі та Генеральній Конституції. У переважній більшості місцеві та регіональні спільноти не впроваджують цей обмін представників, що є суттєвим в сприянні тісної комунікації ФМ з ФОС (ГК ФОС 97,3).\nВідносини на міжнародному рівні працюють добре.\nЦерква в контексті Францисканської родини довірила ФОС завдання особливо опікуватись молодими францисканцями, приймаючи їхню власну організацію.\nЦе завдання має бути повністю виконане з радістю та стійкою впевненістю.\nФОС ПОТРЕБУЄ ФМ БІЛЬШЕ, НІЖ ФМ ПОТРЕБУЄ ФОС!\n6. ПРОПОЗИЦІЇ ДЛЯ ВИРІШЕННЯ ВИЩЕЗГАДАНИХ ПРОБЛЕМ\nНа основі даного аналізу проблем та в повній відповідності до нашого власного закону ми пропонуємо деякі попередні рішення та робочі гіпотези.\nДіалог відкритий, тому уповаємо, що якнайбільше світських францисканців також зроблять свій особистий внесок, який має бути плодом Ваших зрілих роздумів (виявлення та аналізу проблем, глибокого знання природи та принципів Ордену), так щоб можна було сформулювати отримані пропозиції і розпочати діалог всередині самого Ордену.\nA. СТВОРЕННЯ ПОСТІЙНИХ СТУКТУР\nЕфективне продовження та наступництво змісту та дій Ордену\nПовне виконання завдань Рад\n«Гуманний» розподіл роботи.\nПоєднати та координувати різноманітні проекти (початкова та постійна формація, формація для форматорів і т.ін.), щоб гарантувати всеохоплюючу суттєву єдність в напрямку та узгодженості змістів.\nЛюди, відповідальні за ці проекти, можуть обиратись також з-посеред світських францисканців, які не є вибраними членами Президії чи інших рад. Координація та спрямування Формаційного Центру буде завжди залишатись безпосереднім обов’язком Президії (або інших Рад).\nМожливість вибору людей, які не належать до Президії чи Рад, буде гарантувати вклад найбільш кваліфікованих, обізнаних та здатних осіб з усього Ордену.\nПОСТІЙНИЙ ОРГАН ДЛЯ КООРДИНАЦІЇ ОБ’ЄДНАННЯ ДІЯЛЬНОСТІ ВСЕРЕДИНІ ФРАНЦИСКАНСЬКОЇ РОДИНИ НА РІЗНИХ РІВНЯХ.\nАбсолютно необхідно гарантувати наступництво теперішнього стану речей, мати більш особливу вагу в Родині та не вважати себе завжди меншовартісними.\nВочевидь функція представництва належить відповідному Старшому, але старші потребують структури, які б допомогли їм виконати це завдання.\nНа сьогодні взаємодії всередині Францисканської Родини занадто обмежені і фактично не існують. Чернечі Ордени все ще співвідносяться самі з собою і не живуть з необхідною силою та переконанням у взаємообміні та співпраці разом з Францисканською Родиною і в самій Францисканській Родині. Більшого прогрессу ми змогли досягти в усвідомленні та відчутті цієї теми, але рівень співпраці та єднання все ще дуже недостатній. В об'єднанні та єдності ФОС діяв як каталізатор та рушійна сила. Він має продовжувати це, підтримуючи структури та ініціативи, щоб з більшим переконанням наново посилити свою роль.\nПОСТІЙНО ДІЮЧА ШКОЛА З ПІДГОТОВКИ ОСІБ, КОМПЕТЕНТНИХ В ОБЛАСТІ ТЕОЛОГІЇ, ДУХОВНОЇ ТА ФРАНЦИСКАНСЬКОЇ ФОРМАЦІЇ, ЮРИДИЧНИХ СПРАВ (КОДЕКС КАНОНІЧНОГО ПРАВА), ЩО Є ГАРАНТІЄЮ ДЛЯ ОДРЕНУ У ВОЛОДІННІ ВЛАСНОЮ ЕКСПЕРТИЗОЮ ТА КВАЛІФІКОВАНИМИ ЕКСПЕРТАМИ (Міжнародна)\nРІЧНІ КУРСИ ФОРМАЦІЇ (централізовані та децентралізовані) ДЛЯ НЕЩОДАВНО ОБРАНИХ СТАРШИХ, МІЖНАРОДНИХ РАДНИКІВ (обраних також на 2 і 3 терміни) та інших членів Ради. Курси передбачені також для старших інших рівнів.\nНеобхідно впевнитись у відповідній підготовці тих, хто відповідає за це.\nКООРДИНАЦІЙНІ СТРУКТУРИ МІЖНАРОДНОЇ ТЕРИТОРІЇ, включаючи\nМІЖНАРОДНИХ РАДНИКІВ ДАНОЇ ТЕРИТОРІЇ, ПІД КЕРІВНИЦТВОМ РАДНИКА-ПРЕДСТАВНИКА ПРЕЗИДІЇ, які виконують функції впровадження проектів Капітулу та Президії.\nПОСТІЙНО ДІЮЧА СТРУКТУРА ДЛЯ ВСТАНОВЛЕННЯ КОНТАКТІВ ЗІ СВЯТИМ ПРЕСТОЛОМ, в яку залучені кваліфіковані експерти, котрі звітують безпосередньо Генеральному Міністру.\nОБ’ЄДНАННЯ ОСІБ З ВЕЛИКИМ ДОСВІДОМ ЖИТТЯ В ОРДЕНІ, які підтвердили, що володіють якостями духовної рівноваги, духовністю та здібністю встановлювати стосунки, які можуть бути делегованими Генеральним Міністром для Очолення Національних Капітулів або проведення братерської візитації, коли інші члени Президії не можуть цього зробити або коли цього вимагає ситуація. Генеральний Міністр не зобов’язаний делегувати лише членів Президії або Міжнародної Ради і може вибирати делегатів на свій розсуд.\nСТВОРЕННЯ ВІДДІЛУ ДЛЯ ПОСТУЛАЦІЇ У СПРАВАХ СВЯТИХ.\nВІДДІЛ ДЛЯ ВЕДЕННЯ ФІНАНСОВИХ ПИТАНЬ З ПОСТІЙНИМ КАДРОВИМ СКЛАДОМ під керівництвом Генерального Скарбника та наглядом Радника, призначеного Президією.\nСПЕЦІАЛЬНІ ВІДДІЛИ ДОСЛІДЖЕННЯ (НАВЧАННЯ)\nДля проведення соцопитувань, збору текстів, листів, проектів та програм з метою запобігання перенавантаження Президії (та Рад).\nПрезидія (або Ради) дадуть чіткі пропозиції та визначать ліміти завдань. Члени Рад (Президії) мають переглянути їх, підтвердити та схвалити роботу. Рада (Президія) колегіально має перевірити остаточний результат та затвердити його.\nДля цього Виконавчі Ради повинні вибрати та призначити компетентних осіб (сфера їхніх повноважень та терміни служіння встановлюються на розсуд Ради, що їх призначає), які запропонують постійну співпрацю.\n· Призначення автоматично скасовуються під час виборчих Капітулів.\nОсоби можуть бути задтверджені (або змінені у зв’язку з їхньою непридатністю) на необмежений термін – допоки вони не будуть звільнені.\nБ. ДОСТАТНЄ ТА СТАБІЛЬНЕ ФІНАНСОВЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ\nМи маємо впровадити системи, які б дозволили нам:\nПокращити та оптимізувати фінансове забезпечення завдяки внескам в наш Орден, які на даний момент є єдиним фінансовим джерелом, та\nОтримувати прибуток на додаток до річних внесків від Національних спільнот.\nЩе не було ні бажання, ні часу зробити сміливі та творчі роздуми для того, щоб дослідити інші способи. Ось можливі ідеї, які ми могли б обговорити:\n1. ПРЯМЕ ФІНАНСУВАННЯ З ОСНОВИ\nНаціональні Ради часто не сплачують всіх своїх внесків, тому що здебільшого вони просто НЕ МАЮТЬ грошей! Вони не отримують достатньо внесків з нижчих рівнів і найчастіше навіть не мають чітких критеріїв щодо таких внесків від спільнот нижчих рівнів.\nСтаття 30.3 ГК ФОС наголошується, що «…брати і сестри повинні підтримувати діяльність та покривати витрати спільнот вищого рівня, надаючи як матеріальну, так і іншу допомогу».\nГРОШІ ЗАВЖДИ ПРИХОДЯТЬ ІНДИВІДУАЛЬНО ВІД БРАТІВ І СЕСТЕР З МІСЦЕВИХ СПІЛЬНОТ!\nМи маємо докладати зусиль, щоб впровадити систему, в якій брати і сестри будуть робити внески прямо зі своїх місцевих спільнот, в різних формах, на користь спільнот вищих рівнів, в тому числі і на користь Міжнародної спільноти.\nЯкщо кошти, що зібрані безпосередньо «з джерела» і передані вищим рівням своїх країн, вже «позначені» своїм спеціальним призначенням, Національні Ради більше не матимуть занепокоєння (і нездатність) в пошуку коштів.\n2. НЕРЕГУЛЯРНІ ФІНАНСОВІ ВНЕСКИ НА ОСНОВІ РІЧНИХ БЮДЖЕТІВ ПРЕЗИДІЇ (або Ради).\nПроценти квот мають бути встановлені для кожної Національної спільноти на основі актуальних внесків (або можна прийняти інший механізм). Кожна спільнота покликана внести свій відсоток квоти з бюджету, який затверджують щороку.\nЯкщо, наприклад, Національна спільнота повинна внести 10% від загального бюджету, а затверджений Капітулом бюджет складає € 150,000, ця спільнота повинна сплатити € 15,000.\nЦей метод дозволить виконати всі необхідні види діяльності, згадані в бюджеті.\nМетод розрахунку на особу базується на кількості членів з вічними обітницями. Використовуючи цей метод, Президія (або Ради) не зможе спланувати, які проекти та види діяльності принесуть очікуваний прибуток, і не зможе зробити те, що Ради або спільноти хотіли б втілити в життя.\n3. ВИДАВНИЧА ДІЯЛЬНІСТЬ, на багатьох мовах, друк загальних текстів формації, історії, духовності та інших фундаментальних текстів, що освітлюють життя Ордену.\nЦя діяльність дозволила б:\nрозповсюдити однакові тексти формації, культури, історії та духовності по всьому світу, гарантуючи загальну та однорідну формацію\nотримати прибуток від продажів.\nЗвичайно, на міжнародному рівні (або у великих спільнотах) має бути достатня кількість потенційних замовників, для того щоб гарантувати цю діяльність. На міжнародному рівні, навіть якщо будемо вважати, що лише 10% світських францисканців з усього світу замовлять книжки, ми могли б мати 40.000 потенційних «клієнтів»! Ми повинні навчатись думати глобально.\nВ. ПЛАНУВАННЯ, РОБОЧІ МЕТОДИ ТА РЕГЛАМЕНТАЦІЯ ЧАСУ ДЛЯ РОЗПОДІЛУ (без перебільшення) РЕАЛЬНИХ ЛЮДСЬКИХ ТА ФІНАНСОВИХ РЕСУРСІВ. ВСТАНОВЛЕННЯ ПРІОРИТЕТІВ.\nНе слід перевантажувати програму дій, особливо якщо завдання складні.\nНе планувати те, що перевищує можливості.\nКраще зробити декілька речей добре, ніж намагатись зробити занадто багато і погано.\nНеобхідно надавати пріоритети важливим речам, ніж, здавалося б, терміновим.\nДуже важливо вдумливо розважати над кожним пунктом програми, впевнюючись, що всі члени Ради добре поінформовані для того, щоб прийняти вірні рішення.\nТеми, які необхідно обговорити та по яким необхідно зробити рішення, треба уважно підготувати завчасно тим, хто буде їх презентувати. Потрібно також підготувати всі пункти, необхідні для обговорення. Всі члени повинні вивчити питання ДО зустрічі, за винятком випадків форс-мажор. Краще зачекати трошки довше та роздивитись всі аспекти справи, ніж просто «покінчити з цим».\nГ. УНІФІКУВАТИ ЗАКОНОМІРНІСТЬ, НОМЕНКЛАТУРУ ТА ФУНКЦІЇ ДЛЯ ЕКВІВАЛЕНТНИХ СТРУКТУР В ОРДЕНІ\nОСНОВНІ СТРУКТУРИ СПІЛЬНОТ:\nДві спільноти, канонічно затверджені ієрархічною Церквою, є Місцева Спільнота та Міжнародна спільнота.\nВсі проміжні спільноти, Регіональні та Національні, канонічно затверджені повноваженими Радами вищого рівня, Національними та Міжнародною.\nМісцева Спільнота унікальна за своєю природою.\nЦе місце, де всі брати і сестри безпосередньо живуть і де всі приймають участь в житті та фундаментальних рішеннях Спільноти.\nСпільноти вищого рівня – це об’єднання відповідних місцевих спільнот.\nЇхні Ради мають завдання (так само як і Президія МР ФОС) пов’язувати та координувати, оживляти та провадити, згідно вимог даного рівня, без зайвого втручання в те, що місцеві спільноти можуть зробити самі. В структурах спільнот вищих рівнів не живуть всі брати і сестри цього рівня, лише ті з них, кого було обрано у відповідні Ради чи Президію.\nОбов’язкові функції, передбачені для місцевих спільнот, можуть також бути зразком для інших структур, але вони не є для них зобов’язанням.\nІснують різні схеми формації в Радах та вибору їхніх членів. Перш за все, різним є логічне обґрунтування структур.\nВ місцевій спільноті ВСІ члени активно приймають участь в усьому.\nВ об’єднуючих та координуючих спільнотах (вищого рівня) замість цього має бути репрезентативні механізм та структура, а також виконавчий орган.\nДля спільнот вищого рівня було б доречно застосувати АНАЛОГІЮ ЗІ СПІЛЬНОТОЮ МІЖНАРОДНОГО РІВНЯ.\nІншими словами, в цих проміжних спільнотах наполегливо рекомендується застосовувати критерій, який проводить різницю між двома видами функцій – репрезентативним та виконавчим.\nМіжнародна спільнота (Орден в цілому) має орган, МІЖНАРОДНУ РАДУ, в якому знаходяться, маючи абсолютно рівне представництво, представники ВСІХ затверджених Національних спільнот. Коли ця Рада збирається на Генеральному Капітулі, вона має вищу законодавчу, радну та виборчу владу в Ордені.\nВ цій структурі є Президія (виконавчий орган), яка є інтегральною частиною Міжнародної Ради.\nТаким чином, Регіональні та Національні Ради, по аналогії з Міжнародною радою, мають складатись з репрезентативного органу, сформованого представниками нижчого рівня. Ця представницька Рада буде мати в собі виконавчий орган (як Президія МР ФОС), який має завдання управляти Орденом і на практиці втілювати рішення, прийняті на Капітулі.\nЄ очевидним той факт, що Виконавча Рада є лише факультативною, необов’язковою на регіональному та національному рівнях, в той час як вона є обов’язковою для всього Ордену в цілому.\nМожуть бути дуже маленькі регіональні чи національні спільноти, для яких однієї Регіональної чи Національної ради, що мають як представницьку, так і виконавчу владу, достатньо, для того, щоб вибрати Старшого або здійснити будь-які інші функції, які Спільнота вважає за потрібне виконати.\nНавпаки, в спільнотах з великою кількістю членів Національним Радам слід завжди мати репрезентативний орган, в якому всі Регіональні спільноти (або місцеві, якщо регіональних немає) мають рівне представництво. Всередині цих Рад повинна бути Виконавча рада (або Національна Президія), сформована тими, хто був обраний на відповідних Капітулах. Така Рада має виконавчі функції між Капітулами.\nТе ж саме можна застосувати до Регіональних спільнот, зробивши відповідні зміни.\nНерідко можна почути, що через невірну інтерпретацію Генеральної Конституції в деяких місцевостях під словом giunta (італійською), junta (іспанською або португальською), board (англійською) та bureau (французькою) розуміють скорочену групу з 2-3 осіб, які обираються з-посеред тих, кого було обрано на Капітулах, і які наче виконують лідерську функцію, а насправді, придушують авторитет та відповідальність інших законно обраних членів «Виконавчої Ради».\nІншою причина того, чому є суттєвим прийняття цих критеріїв, полягає в тому, що там, де подібні структури (Представницька Рада та Виконавча Рада) не зафіксовані в Статуті, братерські і пастирські візитації не можуть поширюватись на спільноти нижчих рівнів, але повинні зупинятись на окремих членах Виконавчої Ради. Насправді, Генеральна Конституція зазначає: «здійснювати братерський візит до регіональних (національних) Рад» (67.2.е та 74.2.д) і в більшості країн Ради ідентифікуються лише з членами Вибраних Рад (Виконавчих), без врахування інституції більш представницької Ради.\nОсь чому визначення та склад Рад є ключовим в даному сенсі.\nД. ПІДНЕСЕННЯ ЦІННОСТІ ТА ВИНЯТКОВОЇ ВАЖЛИВОСТІ ДУХОВНОГО АСПЕКТУ В ПРАЦІ АСИСТЕНТІВ\nАсистенти по праву є членами Рад. Для того щоб мати голос та вагу в рішеннях, враховуючи свою специфічну роль і не тільки, вони неминуче вимушені виконувати ту ж саму роботу світських, коштом своїх інституціональних функцій духовної асистенції, яка повинна залишатись їхнім абсолютним пріоритетом.\nНаприклад, є лише 4 Генеральних Асистента, і ми добре знаємо, як вони навантажені працею. Тому вони не мусять обов’язково бути залученими в кожне окреме служіння, комісію, робочу групу чи підгрупу і т.ін., якщо тільки справи не мають більшого відношення до їхніх функцій або якщо світські не спроможні виконати конкретні завдання. Вони завжди можуть втручатись в дискусії, робити свій внесок у пошук рішення, бути поінформованими про всі проекти і включатись в них за бажанням будь-коли.\nНедостатнє знання Генеральної Конституції більшістю світських францисканців є однією з головних причин того, чому велика кількість зобов’язань не виконуються або просто залишається поза увагою.\nОсь лише один мікроскопічний приклад того, як припис ніколи не виконується:\nПідготовка щорічного звіту, який необхідно відсилати до Ради вищого рівня після попереднього затвердження Радою спільноти (ГК ФОС 51.2.б).\nПідготовка річного звіту до Національної Ради (ГК ФОС 63.2е (62.2ж).\nОбговорення та затвердження річного звіту до Міжнародної Ради (ГК ФОС 66.2з).\nЗа нашими даними, лише 2 чи 3 Національних спільноти повністю виконують ці вимоги, які так ясно описані в Генеральній Конституції. Ситуація в спільнотах нижчого рівня, вочевидь, ще гірша.\nЧОМУ ЦЕ НАСТІЛЬКИ ВАЖЛИВО, ЩОБ ГЕНЕРАЛЬНИЙ КАПІТУЛ ОБГОВРЮВАВ ЦІ ПИТАННЯ?\nТому що роздуми над цими питаннями та рішення, які з них випливають:\nПовинні повністю розділятись всіма і в повноті відповідати реаліям всього Ордену,\nПовинні бути сприйняті та адаптовані індивідуально та спільно в усьому Ордені та\nМають бути сприйняті та затверджені вищим органом влади Ордену.\n7. ПЛАН ДІЙ НА НАСТУПНІ ТРИ РОКИ\nПрезентація, яку було запропоновано на Капітулі, даний документ та резюме, яке прийде від робочих груп Капітулу, необхідно передати всім Національним, Регіональним та Місцевим Радам, для того щоб вони стали предметом роздумів та вивчення для всіх братів і сестер ФОС з вічними обітницями.\nНехай кожна Національна спільнота застосує будь-який метод, придатний, на їхню, думку для того, щоб реалізувати спільні роздуми, і збере найбільш дієздатні та значні пропозиції та роздуми з відповідними мотиваціями.\nВсі пропозиції необхідно надіслати Дослідницькому комітету, затвердженому з цією метою Президією МР ФОС, так швидко, як це можливо, але не пізніше, ніж через 18 місяців після Генерального Капітулу 2014 року.\nДослідницький комітет при Президії дасть оцінку пропозиціям і представить їх Президії, яка інтегрує найбільш значні пропозиції в заключному документі - Висновках.\nВисновки будуть розіслані всім Національним спільнотам для підготовки до Генерального Капітулу 2017 року. Цей документ необхідно буде розповсюдити серед якнайбільшої кількості братів і сестер. Висновки будуть вислані не пізніше, ніж за 4 місяці до Генерального Капітулу ФОС 2017 р.\nВисновки будуть представлені на Капітулі 2017 року, де їх будуть обговорювати і де за них проголосують, щоб вони стали офіційним документом, який буде виконуватись всім Орденом.\nАссизі, 3 листопада 2014 року\n Св.Йоан Павло ІІ, Звернення до Генерального Капітулу, 14 червня 1988 р.\n Нам необхідно уніфікувати термінологію та номенклатуру в ордену, для того щоб розуміти всюди, по всьому світі, про що і про кого ми говоримо: junta, giunta, bureau, виконавча рада, пленарна рада, асамблея і т.д. Див. також розділ 6 (Д) даного документу.\n В кількісному співвідношенні. На жаль, через нашу розповсюджену відсутність підготовки, нашу постійну суттєву залежність від братів-ченців в багатьох країнах, маленьку значимість, яку ми маємо як світські, нашу затримку в невизначеному «статус кво», в кількісному співвідношенні нас дуже мало у Францисканській Родині, майже немає. Насправді ж, кожен член Родини має рівну гідність. Завдяки нашій чисельній присутності у світі, Францисканська Родина має спиратись на нас з більшою довірою.\n Послання св.Йоана Павла ІІ на Генеральному Капітулу, 22 листопада 2002 р.\n Це здебільшого витікає з відсутності розпізнання покликання перед складанням обітниць та через поверхневу формацію. Взагалі, ми говоримо про дворічну, трирічну формацію. Але давайте не обманюватись. Якщо в середньому кандидати зустрічаються двічі на місяць протягом 1 години, протягом 10 місяців в рік, 2 роки формації відповідають лише 40 годинам!!! Менше, ніж два дні!!! А самостійна формація взагалі є рідкістю! Більшість кандидатів мають формацію лише під час формаційних зустрічей.\n Це довільний переклад і більш достовірний переклад Регули з італійської для більш точної передачі змісту даної статті.\n «Той, хто не знає Святого Писання, не знає сили та мудрості Бога. Незнання Святого Письма – це незнання Христа» (С.Джером, Коментар до Книги пророка Ісайі). – Див.також Друге житіє св.Франциска, Челано, LXXI, 105.\n В своєму останньому інтерв’ю кардинал Карло Марія Мартіні сказав: «Ми могли б, врешті, шукати людей, які є вільні та більш близькі до своїх сусідів. Такі, як єпископ Ромеро та мученики-єзуїти з Сальвадору. Де герої, які можуть надихнути нас? Проте як би там не було, ми змушені їх рамками інституту».\n Термін «Виконавча Рада» використовується в англійській мові, «Бюро» - у французькій, «хунта» - на італійській, іспанській та португальській.\n “…може бути створений виконавчий комітет, чиї права та обов’язки визначаються цими самими Статутами» (ГК ФОС ст.62,1; ст.66,1).\n «Регіональна Рада призначається відповідно до положень національного Статуту та власного регіонального Статуту» (ГК ФОС ст.62,1); «Склад Національної Ради визначається відповідно до положень національного Статуту» (ГК ФОС ст.66,1).


Трагічне полювання: замість кабана син застрелив батька - RegioNews.ua\n24 вересня 2019, 14:51 23\nІталійська поліція звинуватила чоловіка у ненавмисному вбивстві після того, як він застрелив батька під час полювання на кабана.\n34-річний син відкрив вогонь, побачивши тінь і почувши шелест листя, і поцілив у нижню частину живота власного батька.\nВін одразу підняв тривогу, коли зрозумів, що сталося, і намагався зберегти батькове життя.\nАле лікарі нічого не могли зробити, щоб врятувати 55-річного Мартіно Гаудіосо.Чоловіки полювали на території національного парку, де полювання заборонено, повідомляють місцеві ЗМІ. Поліція вилучила гвинтівку.\nУ неділю президентка Італійської ліги захисту тварин та довкілля заявила, що Італія стала "Диким Заходом".\n"Це справжня національна надзвичайна ситуація", - сказала Мікела Вітторія Брамбілла.\nМинулого жовтня міністр охорони довкілля Італії Серджіо Коста закликав до національної заборони на полювання після того, як 18-річного хлопця застрелили біля французького кордону.\nТого місяця ще двоє чоловіків - 56-річний та 20-річний - також загинули за схожих обставин.


У десятках штатів США проголосували за зміни до місцевого законодавства: від розміру мінімальної зарплатні до особливостей роботи Uber\nНа фото: голосування у Лос-Анджелесі, Каліфорнія\nНа виборах 2020 року, крім президента та членів Конгресу, американці голосували за різні законодавчі ініціативи, які виставляються на загальне голосування (ballot initiatives - англ.). Законодавчі ініціативи, які виставляються на загальне голосування, дають виборцям можливість безпосередньо змінити закони штату або Конституцію штату.\nЗа даними CBS News, у 32 штатах США, Пуерто-Ріко та окрузі Колумбі (столиця США) проголосували з приводу щонайменше 120 ініціатив.\nНайбільшу увагу привернула ініціатива, яка розглядалась у Каліфорнії, де голосування з приводу Пропозиції 22 визначало, чи можуть компанії, які працюють на базі додатків, такі як Uber, Lyft та інші, продовжувати класифікувати робітників як незалежних підрядників замість співробітників компанії. За пропозицію проголосували 58%.\nОсь деякі інші помітні ініціативи, за які голосували у вівторок.\n• П'ятдесят два відсотки пуерториканців проголосували за ініціативу щодо набуття статусу штату США. Результати голосування не носять обов'язкового характеру і ще не підтверджені офіційно. На даний час пуерториканці є громадянами США, але не мають представництва у Конгресі.\n• Шістдесят один відсоток жителів Флориди проголосували за підвищення мінімальної заробітної плати до 15 доларів на годину до 2026 року. Результати ще не підтверджені. Ініціатива дозволить підняти заробітну плату до 10 доларів на годину в 2021 році і щороку підвищувати її на долар, поки вона не досягне 15 доларів на годину.\n• Арізона, Монтана, Нью-Джерсі та Південна Дакота підтримали ініціативи щодо легалізації рекреаційної марихуани для осіб віком від 21 року.\n• Каліфорнійці проголосували за те, щоб дозволити голосувати на виборах умовно-достроково звільненим. Вони, схоже, відхилили пропозицію, яка дозволила б 17-річним голосувати на праймеріз або позачергових виборах за умови, що до дня виборів їм виповниться 18 років. Виборці, схоже, відхилили пропозицію про скасування застави.\n• Виборці у Колорадо, як видається, підтримали міру, відповідно до якої голоси штату у Колегії виборців будуть віддаватись переможцю загальнонаціонального голосування у США. У Колорадо відхилили ініціативу, яка забороняла би робити аборти після 22 тижнів вагітності, якщо життя матері не загрожувало.\n• Виборці штату Луїзіана схвалили ініціативу щодо додання до законодавства штату формулювання, яке пояснює, що його Конституція не містить чіткого права на аборт.\n• Орегон схвалив ініціативи щодо декриміналізації володіння такими наркотиками, як кокаїн, героїн та метамфетамін. Штат також схвалив легалізацію психоделічних грибів. Округ Колумбія також декриміналізував психоделічні гриби.\n• Виборці у штаті Массачусетс відхилили ініціативу щодо встановлення так званого рейтингового голосування, згідно з яким виборці ранжирують кандидатів замість того, щоб вибрати лише одного. Результати подібної ініціативи на Алясці ще не підраховувались.\nДивіться також: Як пройшла виборча ніч у США, як рахували голоси і що заявляли кандидати?\nЯк пройшла виборча ніч у США, як рахували голоси і що заявляли кандидати? Відео\nУряд США: Дані вказують, що захворювання на штам"Омікрон" протікає у легшій формі (7509)


Суд заборонив першому заступнику Голови Нацбанку виконувати обов’язки - 1NEWS.COM.UA\nГоловна /Україна/Суд заборонив першому заступнику Голови Нацбанку виконувати обов’язки\nСуд заборонив першому заступнику Голови Нацбанку виконувати обов’язки\n13 Червня 2019 10:55\n11 червня Баришівський районний суд Київської області ухвалив рішення про заборону першому заступнику Голови НБУ Катерині Рожковій брати участь у засіданнях Правління та виконувати покладені на неї посадові обов’язки. Про це 1News повідомила прес-служба НБУ, посилаючись на лист від фізичної особи.\n«Ініціали цієї фізичної особи збігаються з ініціалами одного з ймовірних учасників судової справи, які зазначені на веб-сайті «Судової влади». Водночас жодної відповідної ухвали суду не міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень та, відповідно, Національний банк не отримував її від суду», – говориться у повідомленні.\nНаціональний банк занепокоєний ситуацією, коли українські суди дедалі частіше стають інструментом тиску на роботу центрального банку. «Ці обставини вкотре наглядно підтверджують необхідність завершення розпочатої судової реформи для запобігання корупційного використання судової системи як інструменту політичного тиску на органи державної влади», – додає НБУ.\nНБУ нагадає, що нещодавно до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов від народного депутата Юрія Савчука з вимогою заборонити Катерині Рожковій виконувати повноваження Першого заступника Голови НБУ. Минулого року депутати Верховної Ради Ігор Луценко та Олександр Дубінін також намагалися у судовому порядку обмежити Катерину Рожкову у виконанні посадових повноважень.\nВ той же час видання «The Page» пише, що позов поданий фізичною особою Андрієм Барташем. «Барташ в ньому стверджує, що Катерина Рожкова своєю діяльністю на посаді заступника голови Нацбанку завдає шкоди добробуту України. На його думку у заступника голови Нацбанку нібито мав місце конфлікт інтересів, у зв’язку з тим, що її син працював в «Платинум банку». У рішенні суду, копією якого володіє видання не зазначено, яким конкретно чином це зачіпає інтереси особисто Андрія Барташа. Суть вимог Барташа полягає в «спростуванні недостовірної інформації»», – пише видання.\nДодамо, що вчора цей же Баришівський районний суд відкликав ліцензію у першого українського лоукостера — компанії SkyUp за позовом нібито невдоволеною клієнтки. У SkyUp зазначили, що пасажирка, яка подала позов, не користувалась послугами авіакомпанії і фізично не могла придбати квиток на рейс Київ-Шарм-ель-Шейх, як вказує у позові, тому що такі рейси є чартерними і квитки на них не продаються.\nБаришівський суд нбу Рожкова


Соціал-демократична та ліберальна політичні ідеології відіграли значну роль у формуванні як сучасної суспільно-політичної системи, так і ідейно-політичної ситуації в сучасному світі. Відомі дослідники та політичні діячі, які не належать до самої соціал-демократії та лібералізму, не без підстав називали XX століття соціал-демократичним століттям ( а як відомо, соціал-демократія та лібералізм мають багато спільних цінностей та ідей). Тепер спробуємо з'ясувати, що є соціал-демократія і лібералізм, яке місце вони займають в загальному спектрі соціально-політичних течій в індустріально розвинених країнах сучасного світу. А також охарактеризуємо спільні та відмінні риси цих двох політичних ідеологій, їх преваги та недоліки, надбання та помилки на прикладі провідних країн світу. Соціал-демократію та лібералізм можливо визначити і як соціально-політичні рухи, і як ідейно політичні течії. Отже, розглядати їх треба з оляду на ці сторони, враховуючи, що всередині них ще існують різні їх напрямки. 1. Характеристика соціал-демократії та лібералізму як політичних ідеологій\nфр. libéralisme — філософська, політична та економічна теорія, а також ідеологія, яка виходить з положення про те, що індивідуальні свободи людини є правовим базисом суспільства та економічного ладу. Слово «ліберальний» походить від лат. liber («вільний»). Тит Лівій в «Історії Риму від заснування міста» описує боротьбу за свободу між класами плебеїв і патриціїв. Марк Аврелій у своїх «Міркуваннях» пише про подання «про державу, до закону, рівним для всіх, де визнаються рівність і рівне право на мову; також про єдинодержавію, яке все більше шанує свободу підданих». В епоху італійського Відродження ця боротьба поновилася між прихильниками вільних міст-держав і Папи Римського. Нікколо Макіавеллі в своїх «Міркуваннях про першу декаду Тита Лівія» виклав принципи республіканського правління. Джон Локк в Англії і мислителі французької освіти сформулювали боротьбу за свободу особистості.\n- ідейно-політична течія і соціально-політичний рух, що виникла в рамках соціалізму і потім перейшла на позиції поступового вдосконалення капіталізму з метою затвердження більшої свободи, солідарності та справедливості. С.-д. складалася під впливом Французької революції 1789 і ідей соціалістів К.А. Сен-Сімона, Ш. Фур'є, Р. Оуена; надалі істотний вплив на С.-д. надав марксизм, від якого вона сприйняла ідеї пролетарської революції та диктатури пролетаріату, загальної рівності, усуспільнення засобів виробництва і т.д. В кін. 19 - поч. 20 в. під впливом успіхів робітничого руху в індустріально розвинених країнах Заходу С.-д. поступово відійшла від марксизму і зосередилася на еволюційному вдосконаленні старої суспільної системи. Збереження в програмах соціал-демократичних партій революційних гасел і вимоги встановлення соціалізму поєднувалося з прагматичною політичною практикою. Після Жовтневої революції в Росії С.-д., що проголосила своєю метою побудову «демократичного соціалізму», і комунізм виявилися супротивниками.\nНеодмінні умови успіху: незалежний Нацбанк з єдиною метою забезпечення стабільності національної валюти, рівність Мінфіну та економічних суб'єктів у плані доступу до ресурсів та фінансування своєї діяльності, довготривале планування, прозорість і однозначність законодавчої бази, лібералізація фінансово-кредитного ринку, рівний доступ внутрішніх і зовнішніх суб'єктів на ринок, скасування адміністративних обмежень попиту-пропозиції на валюту, розвинена інфраструктура фінансових посередників і наявність великого числа фінансових інструментів. Жорсткі монетарні обмеження і строгий контроль за розміром грошової маси. Правила гри визначають мізки, технології, сучасний менеджмент і маркетинг.\nНацбанк знаходиться в прямому підпорядкуванні виконавчої або законодавчої влади. Він використовується для фінансування державних програм підтримки експортерів, забезпечення житлом, проведення посівної і т.п. Нацбанк відповідає за стан національної економіки в цілому. Мінфін має пріоритетний доступ до ресурсів на умовах, недоступних економічним суб'єктам. Невелика інфляція (до 30%) вважається благом, тому що нібито підвищує конкурентоспроможність вітчизняних виробників. Де факто існує поділ економічних суб'єктів на соціально значущі, стратегічні, найменш корисні та імпортери. Приймається законодавство, що визначає статус кожного з них в плані доступу до фінансових ринків та інструментів. Головними бенефіціарами є наближені до органів влади структури і обличчя.\nПроведення жорсткої монетарної політики в комплексі з лібералізацією та інституційними перетвореннями. Законодавче прийняття графіка збалансування бюджету, закону, що забороняє перевитрата коштів державою. Скорочення держвидатків, перш за все, за рахунок скасування субсидій і дотацій економічним суб'єктам, скорочення армії, приватизації великого спектру послуг, що надаються державою, включаючи пенсійне та медичне забезпечення). Одночасно проводиться кардинальна податкова реформа, що припускає введення податку з продажів як основного елементу нової системи замість прямих і непрямих прогресивних податків. Дана міра значно знижує витрати на утримання податкових органів, а також витрати економічних суб'єктів на ведення складної бухгалтерії, спрямованої на відхід від податків. Перехід на індивідуальні 1-2 річні контракти з усіма держслужбовцями. Забезпечення гласності при проведенні тендерів на надання державі послуг і при приватизації. Збалансування бюджету засноване на 5 принципах: 1) скасування непотрібного 2) консолідація роздробленого 3) приватизація та максимальне використання ринкових сил 4) передача на місцевий рівень влади надання державних послуг 5) зниження податків.\nМонополізація ринку фінансових послуг, випуск коротко і довгострокових облігацій державної позики на грабіжницьких для економічних суб'єктів умовах, відволікання коштів з реальної економіки, примус Нацбанку до купівлі цих фінансових інструментів і перерозподіл тягаря держвитрат на всіх учасників ринку за допомогою більш дорогих ресурсів на більш жорстких умовах. Бажаний обслуговування зовнішнього, а не внутрішнього боргу, хоча на певному етапі відбувається заморожування виплат відсотків і ведуться переговори щодо його списанню. Всю важкість боргу перекладивется на плечі майбутніх поколінь. Законодавча та виконавча влада видає численні пільги, привілеї, почесні звання, виплати за якими починаються по мірі виходу на пенсію. Підвищуються податки, особливо на відносно багатих громадян і юридичних осіб. Крім цього дохідну частину передбачається збільшувати за рахунок поступової державної монополізації пропозиції товарів і послуг. Ресурси діляться в тиші кабінетів. Ефективність їх використання залишається державною таємницею.\n6. Інтернет-ресурси: www.ipiend.gov.ua,politics.ellib.org.ua.,ru.wikipedia


10 основних пріоритетів МОН на 2019 рік | Інтернет-магазин літератури «Dream Children»\nКонтрольні роботи 2 клас. Математика. Українська мова. Природознавство. Основи здоров`я. Англійська мова. Інформатика. Грецьких В.М., Діденко Ю.О., Коломієць М.О. 12200157\nЗбірник, складений відповідно до чинної програми МОН України, включає контрольні роботи з математики, української мови, природознавства, основ здоров`я, англійської мови та інформатики, призначені для перевірки знань, умінь та навичок учнів 2 класу. Роботи з усіх предметів, окрім англійської, подано у двох варіантах. Оцінювання навчальних досягнень учнів з основ здоров`я безбальне. Різні види завдань дають змогу вчителеві одержати узагальнену інформацію про засвоєння учнями навчального матеріалу. Для вчителів та учнів початкової школи.


Юні археологи повернулися з табору «Верецький перевал»\n8/1/2013 П:979 К:0\nЗ 20 по 29 липня 2013 року на Закарпатті відбувся п'ятий Всеукраїнський археологічно-вишкільний табір "Верецький перевал". Цьогорічне таборування проходило на межі Закарпатської й Львівської областей – між селами Вербя'ж і Климець.\nУчасть у щорічному таборі "Верецький перевал" – це справжнє випробовування на виживання у гірських умовах. Понад 50 учасників табору (дві вікові групи) із Ужгорода, Великоберезнянського, Іршавського, Тячівського й Ужгородського районів, делеговані представники із Києва, Львова, Харкова, Хмельницького мали змогу пройти школу самостійности та відповідальности. Інструктори провели заняття з рукопашного бою, теоретичні та практичні заняття з впоряду, медицини, табірництва й мандрівництва, ідеології, історії національно-визвольних змагань, також проводилася розмаїта спортивна програма.\nПаралельно з вишкільною програмою проводились археологічні розкопки: пошук братських могил вояків Карпатської Січі – військовополонених, розстріляних угорськими і польськими військовими злочинцями у березні 1939 року. Цього разу місця поховання січовиків не підтвердилися.