ТЕМА 4. КУЛЬТУРА ПЕРВІСНОГО СУСПІЛЬСТВА\nОсобливості та характерні риси первісної культури\nМислення давньої людини і форми її світосприйняття\nЗародження естетичної свідомості і виникнення мистецтва\nОсобливості і характерні риси первісної культури.\nМислення давньої людини і форми її світосприйняття.\nЗародження естетичної свідомості і виникнення мистецтва.\nТермінологія: ранні форми культури, антропосоціогенез, дикість, варварство, синкретизм, традиціоналізм, універсальність, гомогенність, табу, міфологія, тотемізм, магія, фетишизм, знахарство, авункулат.\nІсторія людства являє собою єдиний цілісний процес, який охоплює період від появи Homo sapiens до наших днів, від моменту створення найменшої людської спільноти через найбільші цивілізації до завершальної фази глобалізації, яку зараз переживає людство. Поняття «цивілізаційний процес» включає як історію вже сформованих цивілізацій, що охоплює останні п’ять тисячоліть, так і період формування найдавніших цивілізаційних систем, який зайняв приблизно такий самий проміжок часу.\nУ перший період всесвітньої історії культури, пов’язаний із розселенням по території земної кулі первісних людей у ході освоєння ними нових придатних для життя географічних просторів, переважали процеси диференціації. Цей період історії людства, що збігається з епохами середнього і пізнього палеоліту, дотепер залишається найменш вивченим, особливо той період історії, коли первісні об’єднання людей почали поширюватися по планеті від території, визнаної центром зародження Homo sapiens. Цю місцевість дослідники локалізують у районі Африканського Рогу – Великих африканських озер – східного узбережжя Африки. Протягом цього етапу в цілому сформувалися риси, які стали основою для відокремлення основних гілок людського роду. Переважання тих чи інших генетичних ознак в різних популяціях Homo sapiens зумовило створення особливих расових груп у різних регіонах земної кулі.\nОдна з гілок, очевидно, через Аравію і Середній Схід поширилася на Далекий Схід і конституювала там як монголоїдна раса. ЇЇ північно-східні групи через Берингію (зараз Берингів), яка згодом (приблизно 30 тисяч років тому) пішла під воду, почали проникати з Азії на територію Північної Америки. Їх расові ознаки успадкували сучасні індіанські племена.\nДруга гілка, розселившись углиб Африканського материка, дала початок негроїдної раси.\nТретя гілка, осідаючи переважно вздовж узбережжя Індійського океану, освоїла простори Південної Африки, звідти приблизно 30 тисяч років тому через Південну і Південно-Східну Азію досягла берегів Нової Гвінеї й Австралії. Носіями антропологічних рис австралоідної раси є бушмени, готентоти, папуаси й австралійські аборигени.\nЧетверта гілка, що досягла північної нільської долини, розселилася вздовж берегів Середземного моря, заселивши також райони Передньої Азії. Із часом вона поширилася по території всієї Європи. Так виникла європеоїдна раса.\nУ цілому перший період історії людства був найбільш плідним, саме в цей час формуються перші форми культури, які дали початок подальшій культурній історії людства.\nКультура починається з появи людини і людського суспільства. Вона являє собою міру людського в людині, характеризує її розвиток як суспільної істоти. Тому розглядати етапи розвитку культури можна лише в єдності з розвитком людини, яка творить культуру, розкриваючи свою родову сутність, і в той же час засвоює все те, що було створене іншими людьми, розпредмечує її, роблячи передумовою своєї діяльності.\nНа сучасному етапі вивчення історії первісної культури викликає у дослідників значний інтерес. Це пов’язано з тим, що саме на ранніх стадіях розвитку суспільства здійснюється становлення людини як людини, складаються види її діяльності, формується спосіб світосприйняття, виникають перші форми культури. Деякі дослідники (О. Шпенглер, М. Данилевський) розглядали історію культури, починаючи з культури Стародавнього Сходу, вважаючи, що в первісному суспільстві ще не склався її організм. Однак виниклі в цю епоху форми культури (ранні форми релігії, міфологія, мистецтво) вплинули на розвиток культур класових суспільств і незнання цих форм ускладнює процес розуміння більш пізніх культур. Тому первісну культуру визначають як попередній етап розвитку культури, на якому тільки зароджуються цивілізаційні процеси і складаються власне форми культури. Проте дослідники, розглядаючи культуру як цінність, як спосіб існування і буття людини, виділяють загальні ознаки, властиві цьому попередньому етапу розвитку культури.\n1. Універсальність, пов’язана з загальними процесами походження людини, її умовами життя, формами господарювання, віруваннями. До епохи неоліту культура різних первісних колективів, які проживали в різних регіонах світу, мала значно більше спільних рис, ніж відмінностей. Тільки в неоліті культура перестає бути єдиною й однорідною і розпадається на безліч локальних етнічних культур, кожна з яких набуває своїх неповторних рис і стає самобутньою.\n2. Самодетермінація, що свідчить про наявність зв’язку між розвитком культури і природними умовами, географічним середовищем і відсутність зовнішніх чинників впливу.\n3. Гомогенність (однорідність) первісної культури полягає у відсутності соціальних суперечностей, докорінних відмінностей в інтересах і потребах давніх людей.\n4. Синкретизм, що розкривається в сприйнятті світу давньою людиною, зокрема у зв’язку людини з природою, з якої вона не виділяла себе; в нерозчленованому мисленні давньої людини, що поєднує різнорідні форми вірування і под.\n5. Міфологічність, яка полягає в тому, що світогляд (світовідчуття, світосприйняття) первісних людей був за своєю сутністю міфологічним. Міф став способом світосприйняття в первісній культурі, способом, що формує своє особливе розуміння справжньої сутності буття, тобто міф був своєрідною філософією давньої людини.\n6. Первісна культура є культурою обрядів і табу, які виступають первинними регуляторами соціальних відносин (наприклад, існування статевовікових харчових табу, обрядів ініціації та ін.).\nІсторія первісної культури починається з появи найдавніших людей і закінчується виникненням класів і держав. Цей період охоплює три чверті історії людства.\nСпираючись на періодизацію історії культури, створену англійським етнографом Л. Морганом, група київських учених під керівництвом Л. Т. Левчук та провідного українського фахівця з історії первісного суспільства й археології Б. А. Шрамко, запропонувала таку періодизацію первісної історії.\n(за Л. Морганом)\nФорми соціальної організації\nІсторія дородового ладу (людське стадо)\nКультура збирання і мисливства\nКам’яний вік: ранній, середній і пізній палеоліт\nІсторія родової громади\nКам’яний вік: мезоліт\nісторія територіально-сусідської громади\nРання культура рільництва і скортарства\nКам’яний вік: неоліт; енеоліт; мідно-бронзовий вік; ранній залізний вік\nЦя періодизація ґрунтується на виділенні головних етапів становлення стародавнього суспільства відповідно до складних формам соціальної організації і формам ведення господарства.\nПерший етап історії первісної культури пов’язаний із появою людського стада, що прийшов на зміну зоологічному об’єднанню, розвиток якого визначався вже не стільки біологічними, скільки соціальними закономірностями. Дородовому суспільству притаманні такі форми господарювання, як збирання, полювання, риболовля. Він охоплює епоху раннього (3 млн. – 100 тисяч років до н. е.) і середнього (100–35 тисяч років до н. е.).\nДругий етап характеризується появою і розвитком кровнородинної матріархальної громади, і так само, як і попередній етап, – існуванням привласнювального господарства. Це період виникнення людини сучасного антропологічного типу (Homo sapiens): в археологічній хронології він відповідає пізньому палеоліту (35 тисяч років до н. е. – ХІ тисяч до н. е.), мезоліту (Х – V тис. до н. е.) і неоліту (VІІІ–ІІІ тис. до н. е.).\nТретій етап розвитку стародавнього суспільства вирізняється тим, що слабшають родові зв’язки і кровно родинну громаду змінює територіально-сусідська (або сільська) громада. Соціально-економічні зміни, пов’язані з виникненням землеробства, одомашнення тварин, появою нових знарядь праці, приводять до появи приватної власності, поділу суспільства на класи і далі – до виникнення держави.\nНаявність періодизації історії первісного суспільства допомагає глибше уявити процеси, що відбуваються в ній, виділити вищі етапи розвитку і занепаду культури (за О. Шпенглером), визначити форми культури.\nДля відновлення справжньої картини розвитку ранніх форм культури сучасна наука послуговується інформацією з різних джерел: археологічних, етнографічних, антропологічних, лінгвістичних.\nАрхеологічні джерела – це речові залишки і сліди діяльності людей у минулому. До них належать знаряддя праці, предмети побуту, залишки стародавніх жител, поховання, різні прикраси, культові предмети та ін. Сукупність археологічних джерел дозволяє схарактеризувати культуру будь-якої соціальної спільноти (роду, племені, союзу племен) і називається археологічною культурою.\nЕтнографічні джерела описують ранні форми культури, завдяки вивченню способу життя, культури людей, як тих, що жили раніше, так і тих, що населяють земну кулю нині і зберігають з тих чи тих причин примітивний спосіб життя, родовий лад.\nЗа свідченням учених, нині близько 50 000 мешканців нашої планет живуть збиранням і полюванням. Такі поселення є в пустелях Австралії, джунглях Африки, болотах Амазонки, в Арктиці. Це останні представники стародавніх форм культури. Етнографічні джерела характеризують походження, розселення, побут і звичаї давніх людей, дають можливість пізнати їхню культуру.\nАнтропологічні джерела – це останки організму самої людини. Реставруючи їх, учені визначають вид давніх людей, рівень їхнього розвитку і навіть дізнатися деякі обставини їхнього життя.\nЛінгвістичні джерела – це дані, отримані в результаті вивчення різних мов. Аналіз стародавніх писемних джерел, а також сучасних мовних систем дозволяє глибше зрозуміти розвиток людського суспільства і його культуру.\nВ епоху раннього палеоліту з’явилися перші люди. Що ж сприяло їх виникненню? Хто був їхнім прабатьком?\nОдностайної думки про походження людини немає дотепер: існують різні дискусійні теорії (біологічна, богословська, космічна, радіаційна та ін.). Очевидно, в результаті тривалого і складного еволюційного розвитку високоорганізованих тварин відбулися мутаційні процеси під впливом природних і біологічних чинників, які й привели до появи людини.\nУ сучасній науці поширеною класифікацією антропологічних типів людини є така:\nархантропи – дріопітеки, рамапітеки;\nпалеоантропи – австралопітеки, синантропи, неандертальці, гейдельбергська людина (Homo erectus);\nнеоантропи – кроманьйонці і сучасні люди (Homo sapiens).\nДавні люди навчилися виготовляти і використовувати примітивні знаряддя праці, видобувати вогонь. Вони займалися збиранням, полюванням і рибальством, а пізніше – землеробством і скотарством. Пізніше з’явилися і певні громадські організації (рід, плем’я, громада). Склався своєрідний стиль мислення, розвинулася мова.\nМислення давньої людини було: 1) предметно-практичним (існували наївні уявлення про світ, було розвинене почуття єдності з природою та ін.); 2) чуттєво-конкретним (наочним): людина освоював сили природи, уподібнюючись до сил природи або переносячи людські риси на природу; 3) синкретичним (нерозчленованим): людина не відокремлювала себе від природи, від роду. За свідченням етнографів, на прохання розповісти про себе абориген розказував про «своїх людей», тобто про свій рід; 4) міфологічним – міфологізація свідомості стародавньої людини була пов’язана з персоніфікацією різних істот і явищ, перенесенням кровнородинних зв’язків на природу; давня людина увесь навколишній світ сприймала як універсальну родову громаду; 5) мислення давньої людини містило елементи наївної діалектики: світ вона бачила у русі (у бушменів на малюнках тварини і люди біжать; в мові північноамериканських індіанців слова «блискавка», «хвиля», «полум’я» – дієслова і под.).\nНа ранніх стадіях розвитку людини роль мислення була мізерно малою. У мовленні спострігається мало загальних понять, зате безліч слів, що позначають конкретні предмети (у північних племен десятки слів позначали оленя; в арабській мові 500 назв вказують на лева і под.). Первісні люди сприймали абстрактні поняття як самостійні живі істоти (простір, час, число для них – живі). Давні люди вірили: якщо є слово, то воно означає предмет, і навпаки. Думка для них була живою істотою, яка може змінювати матеріальний світ. Давні люди не відокремлювали матеріальне від ідеального. Елементи ідеалістичного і матеріалістичного світогляду зароджувалися в первісну епоху.\nПершими формами світосприйняття давніх людей були тотемізм, магія, шаманізм, міфологія, анімізм, фетишизм.\nТотемізм (від алгонкінського слова «от-отем», що означає «його рід») – віра в існування таємничої спорідненості з тим чи тим класом матеріальних предметів-«тотемів»: тварин, рослин, явищ природи, неживих предметів. Тотемістичні уявлення складалися внаслідок того, що родова організація відігравала важливу роль в житті людей. У цій організації людей об’єднувала кровна спорідненість, походження від якого-небудь спільного предка. Члени роду намагалися уявити його собі, конкретизували цей образ, прагнули зробити більш зрозумілим, близьким і водночас – відмінним від засновників іншого роду.\nЗв’язок племен з особливостями рослинного і тваринного світу місцевості, в якій вони жили, породжував і певних тотемів. У ранньородовій громаді людина не виділяла себе зі світу природи, тому бачила себе у родича тотему (тварини, риби, рослини). Кровнородинний тип відносин переносився і на навколишню природу. Давня людина вважала, що може впливати на тотем (сприяти його розмноженню), але і той, в свою чергу, може впливати на неї (приносити удачу в полюванні, сприяти народженню дітей та ін.) Тотемізм був пов’язаний не лише з віруваннями давньої людини, але і зі способом її життя. Він проймав усі сфери життєдіяльності людини. Тотемізм зумовив і поділ племені на групи на основі спорідненості по жіночій чи чоловічій лінії. Він установлював табу – систему заборон (наприклад, заборона вбивати тотем, їсти його, заборона на статеві стосунки між батьками і дітьми, рідними братами і сестрами та ін.).\nСистема табу регулювала відносини між людьми і, по суті, була прообразом моральних норм, що тілки-но зароджувалися. Її джерелом були існуючі в колективі відносини і соціальні потреби. Ця система мала соціальний характер. У давніх людей існували переконання, що порушення табу небезпечне не лише для порушника, а й для всього колективу, членом якого він є.\nСтрах перед небезпекою, яку може накликати на колектив порушення табу його членом, прагнення уберегти себе від цієї небезпеки змушувало колектив вживати усіляких заходів для того, щоб домогтися від усіх членів якнайсуворішого його дотримання. Колектив вимагав від своїх членів його додержання не тому, що усвідомлював виражені в табу свої потреби, а через страх перед наслідками, які загрожують при його порушенні одним із членів громади.\nТаким чином, в табу були виражені соціальні потреби колективу, пов’язані з нейтралізацією реальної небезпеки, яким був тваринний індивідуалізм. Природа ж табу давніх людей так і залишилася невідомою.\nТотемізм сприяв зародженню моральності. Це і виникнення статевої сором’язливості, риси якої збереглися в сучасних релігіях (наприклад, християнство забороняло заходити в храм жінці з непокритою головою, з оголеними руками; мусульманство – показувати своє обличчя), заборона чоловікам споживати їжу разом із жінками (у деяких країнах Сходу цей звичай живий дотепер); і поява екзогамії (заборона шлюбів між близькими родичами), і заборона чоловікові займатися жіночими справами (збиранням) та ін. Тотемізм призвів до статевої нерівності всередині роду, до залежного становища жінки. Але така ситуація була характерна не для всіх давніх народів. Наприклад, у жителів Півночі (коряків, чукчів) жінка займала привілейоване становище. Уявлення про неповноцінність, нечистоту жінки відбилися в християнстві, в ісламі та в іудаїзмі.\nТотемізм сприяв і віковому поділу стародавнього суспільства: так, дотримання обрядів, пов’язаних із тотемом, було надбанням дорослих чоловіків. Для жінок, дітей і підлітків це була заборонена ділянка. Залишки тотему, його емблеми зберігалися в особливих схованках, про які знали лише найстарші – ватажки роду.\nІз тотемізмом були пов’язані і перші форми стародавнього мистецтва: наскельні зображення тварин, статуетки епохи палеоліту (Альтамірської печери), перші архітектурні споруди (дольмени – вертикальні стовпи, розставлені навколо жертовного каменя), зародження музичного і танцювального мистецтва (обряд впливу на тотем) та ін.\nОтже, тотемізм – це рання форма світосприйняття, це перша форма усвідомлення єдності людини з колективом. Виникнувши як відображення суспільного буття, що тільки-но почало формуватися, тотемізм виявив зворотний вплив на процес його формування, на розвиток первісного суспільства. Усвідомлення єдності стародавнього колективу сприяло його згуртованості, взаємодопомоги, появі нових моральних табу, приборкання зоологічного індивідуалізму.\nТотемізм сприяв виникненню нових соціальних відносин у колективі, його соціального поділу, була проведена грань між членами даного колективу і всіма іншими людьми, тобто він був формою усвідомлення давньою людиною свого колективу від всіх інших колективів.\nТотемізм був і формою суспільного ладу давніх людей, заснованому на кровній спорідненості, і ранньою формою релігії, що виражає безсилля первісних людей перед навколишнім і суспільним середовищем. У всій системі уявлень та образів у тотемізмі сам тотем відступав на другий план, висуваючи наперед образи тотемічних предків. Спостерігається міфологізація тотемічних уявлень, розвиток міфологічної свідомості давньої людини.\nІз ранніми формами вірувань і обрядів пов’язаний обряд ініціації (з латинською Initiatia – присвята), що полягає в навчанні юнаків і дівчат, і в посвяченні їх у доросле життя. Навчання полягало у передачі трудових навичок і знань, в ознайомленні з родовими звичаями, переказами, таємницями, віруваннями, піснями, танцями. Ініціації супроводжувалися складними випробуваннями, під час яких юнаки повинні були показати вміння володіти зброєю, продемонструвати спритність, мужність, витривалість: їм завдавали ран, вибивали передні зуби, виривали нігті, клали на вогнище і под. Людина, яка пройшла обряд ініціації, переходила в старшу вікову групу (до групи мисливців) і мала право брати участь у шлюбному житті. Обряд ініціації проходили і дівчата, після чого вони переходили в групу збирачів.\nЧоловічі будинки, де провадилася навчання, і передавалися секрети обрядів, стали хранителями і виконавцями культів, місцем збору чоловіків, де вони проводили вільний час. Із них розвинулися чоловічі союзи, в яких зосереджувалася суспільна влада. Пізніше вони перетворилися на орган встановлення влади племінної верхівки.\nВ обряді ініціації проявилися прогресивні і консервативні сторони життя давньої громади: збереження її складу, відтворення соціального ладу і паростки майбутнього розкладу, пов’язані з підтриманням сталих форм статевовікового поділу праці. Він сприяв зародженню майбутньої загальноплемінної організації.\nНа певному етапі розвитку людської діяльності відбулося її роздвоєння на діяльність, спрямовану на досягнення бажаного результату, діяльність об’єктивно необхідну, і діяльність, спрямовану на досягнення результату лише символічно, формально, діяльність марну, але таку, що розглядається як необхідна. У результаті роздвоєння діяльності відбулося роздвоєння людського пізнання (знання про реальні явища і віра в таємничі, незрозумілі явища). Так виник ілюзорний погляд на світ, який породив ілюзорний образ думки. Єдність цих двох начал сприяла виникненню явища, що в літературі називають магією (з грецької Megeia – чарування, чари, чаклунство), що являє сукупність обрядів, пов’язаних із вірою в здатність людини впливати на природу, людей, тварин, богів та ін.).\nУ процесі життєдіяльності людина часто не могла пояснити реально існуючих зв’язків між діями і результатами (наприклад, невдача на полюванні), і приписувала цим діям містичний вплив на результат.\nУчені виділяють різні види магії. Англійський дослідник Д. Фрезер виділяв два види магічних дій: імітивну (наслідувальну) і контактну (заразливу) магію. Імітівная магія спиралася на особливі прийоми або слова (заклинання); контактна – на принцип, що частина замінює ціле (вплив на іншу людину за допомогою обрядів, спрямованих на частину її тіла: волосся, нігті, слину та інші, на її сліди, предмети, до яких вона торкалася, та ін.).\nКрім того, магія розділилася на магію позитивну – магію дії (білу) – і негативну – магію відмови від дії (чорну).\nДо позитивної магії відносять промислову магію, в основі якої здійснення обрядів над знаряддями промислу (мисливські магічні танці з наслідуванням тварин, птахів та ін.); любовну, що допомагала розкривати взаємини статей і привернути до себе увагу протилежної статі (магічне ворожіння, прикраси, розмальовування обличчя і тіла та ін.).\nДо негативної магії належить чаклунство. Чаклунство (шкідливі обряди) – одна з ранніх форм релігії стародавнього суспільства, в українській культурі відома як відьомство. Не розуміючи багатьох причин своїх невдач (в полюванні, хвороби, смерті), давні люди звинувачували в них чуже плем’я, на яке і була спрямована шкідлива магія, пізніше вона поширювалася і на членів свого племені.\nСліди чаклунства є в релігіях класових суспільств, таких. як християнство, іслам, буддизм (наприклад, в давнину католицька церква переслідувала чаклунів, відьом), а також у діях сучасних ворожбитів, віщунів. Сучасні дослідники відзначають, що страх перед злою магією був більш поширений, ніж самі її обряди. Чаклунство значно частіше припускали і підозрювали про нього, ніж робили. В основі магічних дій – особливості психологічної (емоційно-афективної) сфери.\nДавні люди вірили у силу магічних прийомів, і це посилювало психологічний вплив магії. Етнографи неодноразово відзначали випадки, коли віра в чаклунство паралізувала волю людини і спричиняла її смерть (наприклад, підкинута людині загострена кістка викликала у неї нервове потрясіння, яке могло призвести до смерті і под.).\nСоціальною основою магічних обрядів були міжплемінна ворожнеча і розшарування в громаді.\nСпочатку магічний вплив приписували тільки людським діям (чаклунам); пізніше, чим більше людина переконувалася, що результати її дій залежать не стільки від її зусиль, а від незалежних від неї обставин, магічний вплив дедалі частіше приписували різним явищам або предметам, не пов’язаним із людською діяльністю. З’явилася віра в предмети, в їх здатність виявляти магічний вплив на результати людської діяльності і на долю людини. Це явище називають фетишизмом (від португальського fetico – чари). Фетишем могли стати найрізноманітніші предмети: камені, списи, вовчі зуби і под.). Не розуміючи багатьох явищ дійсності і їх причинових зв’язків, давня людина могла випадковий зв’язок між якою-небудь подією і предметом, річчю прийняти за реально існуючу. При цьому вважалося, що річ викликає і може викликати цю подію поза волею людини. Так, разом із магією безпосередньою, виникла магія опосередкована. Із виникненням фетишизму магічний спосіб мислення перетворився з ілюзорного способу мислення на ілюзорний погляд на об’єктивний світ.\nМагія ще не була формою релігії, як зазначав Г. Гегель, «це перша форма релігії, яка власне ще не може бути названа релігією». Вона не подвоює світ, як релігія, але припускає існування поряд із реальним світом світу ілюзорного, надприродного. Вона не має певних уявлень і релігійних обрядів, але у них багато спільного (наприклад, віра в існування таємничих впливів). Магія швидше елемент релігії і форма мислення давньої людини. Магічні обряди пов’язані з розвитком мистецтва. Через надзвичайну конкретність мислення людей, що формуються, створення, наприклад, плану полювання і розподілу ролей могло відбуватися тільки у вигляді інсценування полювання, його репетиції (а це вже зародки театральних вистав). Спочатку репетиція полювання не мала магічного характеру, але пізніше вона його набувала і часто відтворювалася, перетворюючись на магічний обряд. Крім того, магічні дії пов’язані і зі становленням образотворчого мистецтва (при цьому не виключаються причини його виникнення в результаті трудової діяльності і як засоби зв’язку, спілкування між людьми). У результаті магічних обрядів часто з’являлися сліди на каменях, стінах печер. Ці зображення розцінюють як ранні форми зароджуваного мистецтва. Тому можна припустити, що палеолітичне мистецтво якнайтісніше пов’язане з магічними діями. Отже, магія – це спосіб мислення давньої людини. Вона була частиною всіх релігійних культів, крім того, вона сприяла виникненню певних моральних уявлень (наприклад, про добро і зло), розвитку мистецтва, а також соціальному розшаруванню всередині родової громади (наприклад, поява чаклунів, друзів і недругів і под.).\nІз магією пов’язане таке явище, як знахарство, основу якого складає медицина. Чи є знахарство формою релігії? На перший погляд – ні. Але в період існування родової громади воно було тісно пов’язане із забобонними уявленнями і магічними обрядами.\nЕтнографічний матеріал дає багато цікавої інформації про лікування хвороб у родовій громаді. Наприклад, австралійці до ран прикладали жир, попіл, пташиний послід, сечу з товченої корою, до пухлин – гарячий попіл, пісок, черепашки; кров зупиняли за допомогою жиру ігуани, деревного вугілля, павутиння, глини, сечі, жіночого молока та ін..; при переломах накладали лубки, обв’язували хворе місце корою та ін., при внутрішніх хворобах застосовували настоянки з трав, кори дерев та ін. Австралійці знали припарки, перев’язки, компреси, гарячі лазні, кровопускання. Знахарство поєднувалося з магічними обрядами, чаклунством, оскільки людина не вірила у власні сили, не знала вона і про цілющі властивості рослин, органічних сполук, а приписувала успіх у лікуванні хвороб результатам магічних дій. При лікуванні хворих знахарі промовляли різні заклинання, здійснювали таємничі обряди. Належність до знахарства визначалася не існуванням у давнього цілителя певних знань, умінь, а наявністю у нього особливих магічних кристалів, каменів – фетишів.\nЗнахарство поєднувало як раціональні, так і логічні моменти. Воно сприяло виокремленню в громаді особливих професіоналів, які зналися на народній медицини, виникненню уявлень про матеріальні причини внутрішньої хвороби за аналогією з чужорідним предметом, що потрапив у тіло. Знахарство стало способом пізнання навколишнього світу, дозволило людині накопичити певні знання, набути практичні навички у лікуванні.\nРиси знахарства збереглися в класових релігіях (наприклад, соборування – в християнстві, паломництво до святих мощей, джерел, ікон та ін.). Як продовжувачі справи давніх знахарів пізніше з’явилися боги-цілителі (відомі вони були в Стародавньому Китаї, Єгипті, Греції, у Київській Русі); у християн існували цілителі – святий Пантелеймон, святий Іоанн Хреститель, святий Антип, святий Артемій і ін.).\nЗнахарство спричиняло розшарування громади, оскільки вважалося, що знахар мав надприродню могутність, недоступну простій людині, а це відокремлювало його від громади, ставило на особливе місце.\nІз магічними уявленнями і діями пов’язаний і поховальний культ, який об’єднує обряди, які здійснюють для померлих.\nЕтнографічна наука виділяє такі різновиди поведінки з померлими у стародавньому суспільстві (залежно від історичних і географічних умов проживання людей):\nзалишення або викидання;\nзаривання (в землі, печері, катакомбах, зрубі);\nПоховальні звичаї супроводжувалися поховальними обрядами: жертвопринесенням, тризною, жалобою та ін., які свідчили про віру давніх людей у потойбічне життя. У первісному суспільстві існувала віра в «живого мерця», пов’язана зі страхом людей перед померлими. Це явище соціально зумовлене. Небіжчика боялися не тому, що він небіжчик, а тому, що його боялися за життя, в якому він мав певний вплив.\nУ багатьох народів склалися уявлення про те, що душа людини після її смерті виходить із тіла і перетворюється на дух або на демона, з’явилися уявлення про підземний світ душ, в якому добрі і злі, сміливі і боягузливі душі перебувають у різних місцях.\nВіру в існування духів або душ визначають як анімізм. Давні люди уявляли душі у вигляді маленьких чоловічків, звірів, птахів, комах або у вигляді крові, видихуваного повітря і под. Вони вважали, що, духи можуть вселятися в живі й неживі предмети (наприклад, дика коза – дух злої жінки, олень – благородний дух вождя племені і под.).\nІдея про потойбічне життя як продовження земного є релігійним висвітленням сформованого соціального ладу, але в ній є і моральний аспект (кращі люди потрапляють у кращий світ). Пізніше ця ідея набула розвитку у класовому суспільстві.\nСучасна практика не є пережитком забобонного ставлення до небіжчиків: вона пов’язана з культурними традиціями, загальнолюдськими потребами.\nРозглянуті форми світосприйняття давньої людини склалися на стадії родоплемінних відносин, вони, з одного боку, сприяли єднанню, згуртуванню давнього колективу, а з іншого, – вели до соціальної диференціації, до виникнення культу племінного бога, до нової соціальної організації, до нових форм життєдіяльності.\nПевний тип мислення давньої людини разом із розглянутими формами світогляду породив і таку його форму, як міфологічна (від слова «міф» – грецькою Mythos – сказання, переказ), якій притаманне нерозчленовано-цілісне і мисленнєво-чуттєве сприйняття дійсності. Природа міфу соціальна. Міфологічне мислення виникло тоді, коли людина, не володіючи розвиненим виробництвом і науковими знаннями, відчувала своє безсилля в боротьбі з природою і тоді й почала створювати в своїй уяві надприродний світ. Міф виник як реакція на потреби людини, яка не могла суто логічним способом пояснити окремі проблеми буття: таємницю народження і смерті людини, її долю, виникнення світу.\nГоловною рисою міфу стало прагнення пояснити будову речей і предметів, розповісти, як вони були створені, описати навколишній світ, оповісти історію його першотворення.\nМіфологізація свідомості давньої людини пов’язана з розвитком родоплемінних відносин, з тим, що все її життя була обумовлене родинними зв’язками. І цілком закономірно, що і на природу вона переносила ці відносини і зв’язки, розуміючи весь навколишній світ як одну велику родову громаду, як космічну єдність, що охоплює землю, небо, море і підземний світ.\nДавні люди, бачачи навколо себе безліч одиничних явищ, називали їх певним словом. Але називаючи окремий предмет, вони здійснювали розумовий акт спілкування, який і виявлявся у міфі. Так виникали слова-міфи, що народжували розповіді. Усе це сприяло розвитку міфомислення давньої людини.\nАле міфологія не була продуктом незрілої і цілеспрямованої творчості даньої людини. Її можна зрозуміти, лише ознайомившись зі специфікою родових відносин первісного колективу, оскільки вона виступала однією з форм освоєння світу цією первісною громадою. Міф виник тільки при узагальнювальній діяльності думки і слова давньої людини. Саме її міркування, що приписує особисте життя всій природі, і панування слова над людським розумом, є двома найбільшими рушіями міфологічного розвитку.\nУ становленні міфології виділяються два періоди: докласичний і класичний. Перший пов’язаний із такими формами господарської діяльності, як збирання і полювання із зароджуваним виробничим господарством на стадії існування материнської громади. Тому докласичний період міфології також називають міфологією матріархату. Та оскільки це найдавніший період, то цілком може називатися архаїчним (із грецької arhe – початок, звідси і Arhaios – архаїчний, давній). У первісному суспільстві спостерігається перший період розвитку міфології.\nСеред міфів, створених у цей час, виділяють:\nархаїчні міфи творення;\nесхатологічні (про кінець світу);\nетимологічні (про назву місцевостей і осіб);\nепонімічні (про назву племен, народів, країн).\nОднією з рис ранньої міфології є те, що вона не знала людських форм, вона доантропоморфна, а будучи породженням природи, де все живе своїм життям – і камінь, і тварина, і рослина, – тісно пов’язана з фетишизмом і анімізмом і є зооморфною і фітоморфною. А оскільки давня людина не відокремлювала себе від тварин і рослин, то й архаїчна міфологія складалася з змішаних образів живої природи з людськими формами (людина і змія, дерево і людина та ін.). Стають зрозумілими й міфи про перетвореннях однієї істоти на іншу.\nНа першому етапі проявляється зв’язок міфології з тотемізмом. Другою особливістю архаїчного міфу є відсутність упорядкованих форм для проявів природи. Первісна людина сприймала життя як безладний, нерозчленований потік явищ, без кордонів. Тому й кожна форма природи нескінченно змінювалася, бо вічна одна тільки мати земля, з лона якої все з’являється і яка в себе приймає всіх, хто йде в небуття. Третя особливість міфу в тому, що в ньому виявилося синкретичне уявлення про час як сферу причиновості, як ділянку протиставлення «раніше» і «тепер», минуле і сьогодення.\nНа початку свого розвитку міфологія особливо тісно була пов’язана з фетишизмом, унаслідок цього окремі частини природи розглядалися в ній як смертні, а вся природа у своїй цілісності як безсмертна.\nПри поступовому зміцненні родової громади, коли присвоєння готового продукту змінилося діяльністю, яка виробляє цей продукт: людина не просто користуватися предметами інстинктивно, вона почала осмислювати їх призначення, почала сама їх виготовляти. Це дозволило їй зрозуміти сутнісь предмета, розкласти його на складові. Таке сприйняння людина перенесла на весь навколишній світ. Вона почала відокремлювати магічну силу в предметі від нього самого. Фетишизм був подоланий. Але його змінив анімізм. Уся природа зміниилася. У лісах з’явилися таємничі невидимі істоти, що дають життя квітам і деревам, їх покровителі і захисники. Це сталося і з полями, і лугами, і з річками, морями, горами. На цьому рівні розвитку міфологія ще не знала оформленої божественної сили, що має особисте ім’я, біографію. Це був ще не світ богів, а світ демонів, духів, які невідомо як з’являлися і невідомо куди зникали, людина ще не могла до них звертатися. Ставши на шлях анімізму, давня людина вже з нього не звернула. І істотам, народженим матір’ю Землею, надавали певного образу, їм давали ім’я, у них з’явилася своя доля.\nЖиття первісних людей в епоху матріархату також було відображене в міфах, де центральним образом став образ Матері-Землі.\nПодальший розвиток господарського життя, соціальних відносин привело до розкладання родової громади, її ладу – матріархату і зародженню нових патріархальних відносин. Цьому сприяли такі чинник, як перший поділ праці (скотарство відокремилося від землеробства), зростання продуктивних сил і виникнення нових виробничих відносини, які стали основою для підтримання батьківської влади.\nЖінка-мати вже не могла керувати господарством, забезпечувати всіх їжею, підтримувати безпеку. Громада могла вижити за умови впорядкованої організації всього господарства і сімейних відносин. Відбувся розподіл функцій у роді. Чоловік-батько став головою роду, його захисником, вождем. І в міфології з’явилися нові образи, нові герої.\nОтже, основними в міфології були першопредки – деміурги – культурні герої (родові, фратріальні, племінні). Це і тотемічні предки (наприклад, у племен американських індіанців), і родові («стара мати», «батько»), і небесні, яких бачать у снах. Консолідація родової громади на чолі з патріархом (вождем, батьком) сприяла виникненню нового періоду в розвитку міфології – класичного. Це пов’язано із новими суспільними відносинами, із розвитком приватної власності і виникненням держави, що вело до поступового переходу від першопредків, до богів.\nСтворення міфів давніми людьми тісно пов’язане з розвитком у них фантазії, уяви, без яких вникнення останніх неможливе. Зміни у природі й суспільному житті первісні люди намагалися зрозуміти, удаючись до аналогій. Аналогії, які сучасники сприймають як вигадку, для давніх людей були дійсністю: вони могли бачити вогненні язики полум’я, що пожирають свою жертву, чути голоси гірських карликів, що відповідають їм як відлуння. Люди бачили, чули і відчували все те, про що розповідають міфи. Міф пов’язаний із поезією і завжди говорить мовою образних уявлень. У поетичній формі, засобами уяви давні люди розповідали про речі, які уявляли як справжні. Тому поезія була для них реальним життям: те, що зараз називають метафорою, було для них способом світосприйняття. Первісні люди зображували явища природи усвідомлено, використовуючи при цьому численні фантастичні подробиці.\nМіфологія, будучи формою осмислення життя, містить риси реальних історичних подій, географічних і людських імен, моральних прикладів. Водночас справжні історичні перекази можуть бути так спотворені, що вони не ли не пояснюють реальні факти, а й самі потребують історичних коментарів. Однак до наступних поколінь міфи донесли велику кількість ґрунтовних історичних свідчень. Давні люди за допомогою міфів зберегли мистецтво і звичаї, моральні норми, філософію і релігію свого часу. Міф є історією його автора, а не діючих в ньому осіб: це спогад про життя не надприродних героїв, а народу, який створив його своєю поетичною уявою.\nМіф пов’язаний із мисленням людини, котра перебуває в постійному пошуку, намагаючись вивести життя на шляхи пояснення його закономірностей, прагне усвідомити людську практику поза всякою магієї, одухотворення предметів і явищ дійсності. Тому міф не може існувати без функцій мислення, але саме мислення покликане цей міф визнати неспроможним і позбутися його. І пізніше людина відмовляється від цієї форми світогляду, переходячи на нові форми пізнання світу. Але це відбудеться лише в період існування цивілізацій, коли форми культури стануть іншими.\nДо більш пізніх форм світосприйняття первісної людини, що виникли на стадії розкладання родоплемінних відносин і виникнення сільської (територіальної) громади, належить такі, як шаманізм, патріархальний сімейно-родовий культ предків, культ особистих духів-покровителів, культ вождів, культ племінного бога, звичай ініціації і авункулат, таємні спілки, що свідчить про зародження нових соціальних відносин, про виникнення нової форми соціальної організації – патріархату.\nШаманізм (шаман від угро-фінського – той, хто все знає, від тунг.-манчж. – чаклун, знахар).\nПоняття «шаман» увійшло в літературу в ХVІІ ст. Шаманізм – це особливий спосіб мислення давньої людини, в основі якого віра в надприродні сили (зокрема, в духів). Шаманізм зберіг тісні зв’язки з анімізмом, і тому його відносять до ранніх форм релігії. Головною фігурою в ньому є шаман, якому приписують здібності безпосередньо контактувати з духами шляхом штучного входження в екзальтований стан. Шамани відрізнялися від своїх одноплемінників, вони були більш емоційними, нервовими, схильними до істерики, вміли володіти своїм тілом, іноді відмінність виявлялася і в зовнішньому вигляді (родима пляма, горб). Ритуал шаманів – камлання – це танець зі співом, ударами в бубон, із гуркотом залізних підвісок, мета якого – загіпнотизувати і самого себе. Шаман сам вірить у виконувані дії і переживає галюцинації.\nМета шаманізму – лікування людей, тварин, боротьба з нещастями, ворожіння про успіхи в промислах, мисливстві та ін. Його психологічною основою є визнання того, що людину з її власної волі осягає нервова хвороба. Шаман відрізняється від нервовохворих тим, що може викликати і відпускати духів, змушувати їх служити собі. Він може регулювати напади хвороби.\nВ основі шаманізму лежить безсилля людини перед силами природи. Шаман став центром тяжіння віруючих за певних історичних умов. Ця форма світосприйняття задовольняла частину суспільних потреб, як у господарській діяльності, так і у вирішенні соціальних питань. Шаманізм сприяв розшаруванню громади, виділенню особливих членів суспільства, що вело до появи родових жерців, родової знаті.\nШаманство поширилося по всьому світу, увібравши вірування, що існували раніше (наприклад, у народів Сибіру шаманство поєдналося з родовим культом, шаман прийняв на себе функції родового жерця; поєдналося воно і з промисловим культом і частково зі знахарством).\nЕлементи шаманізму збереглися в релігії Давньої Греції. У християнстві (наприклад, «чудеса» Ісуса Христа, вигнання бісів), у деяких сучасних сектах.\nУ період розпадання родових відносин виникли культи предків, духів-покровителів, пов’язані з виокремленням особистості, з усвідомленням свого «я». У той же час, відчуваючи безсилля перед численними явищами природи, людина продовжувала вірити в духів-покровителів, в допомогу померлих предків, наділяючи їх надприродними силами, сподіваючись на їхній захист і заступництво.\nДо своєрідних перехідних явищ цього періоду належить авункулат (з латинської Avunkulus – брат матері). Сутність цього звичаю полягає в тому, що племінник визнавав свого дядька по материній лінії більш близьким родичем, ніж рідного батька. Він допомагав дядькові по господарству, а той, у свою чергу, усіляко його підтримував. Досягши десятирічного віку, іноді старшого, племінник переходив жити до дядька і навіть іноді ставав його спадкоємцем.\nЗвичай авункулат свідчить про живучість норм старого матріархального суспільства в умовах патріархату.\nСтародавні вірування дедалі більше перепліталися з новими суспільними відносинами. Приватна власність, що тільки-но з’являлася, і соціальне розшарування в громаді вимагали таких форм вірувань, які б задовольняли потреби виниклої родової знаті.\nДо таких нових громадських організацій належать таємні спілки, які проводять обряди, ритуали та ін. Таємні спілки засвідчили повалення матріархату і панування чоловіків у сім’ї та в суспільстві. Створення таємних спілок було кроком до розколу на класи, до панування верхівки суспільства. Спілки в руках родової знаті перетворилися на знаряддя для залякування й експлуатації рядових членів громади, які не належали до цієї організації. Членом таємної спілки могли стати тільки дорослі чоловіки. Вони мали пройти спеціальні обряди посвячення, сплатити значний вступний внесок. Це обмежувало вступ до спілки рядових членів громади і перетворювало її на привілейовану організацію. Члени таємної спілки збиралися на наради в особливих будинках, які лякають фігурами чудовиськ, людських черепів та ін. Сторонні (жінки і непосвячені чоловіки) не мали права наближатися до цих будинків. Збори членів спілки супроводжувалися релігійними ритуалами, часто здійснювалися в особливих масках, що зображують духів або інших покровителів спілки. Члени спілки користувалися привілеями, тероризували непосвячених чоловіків і жінок: вимагали у них подарунки, частування, змушували платити викуп і под. Вони вели до розвитку релігійних вірувань, посилення нерівності серед членів громади, спричиняли подальший розпад родового ладу.\nТаким чином, розвиток давньої людини – це виникнення і становлення різних форм світогляду, в яких відбивалися мінливі умови її життя в цілому і внутрішнього світу зокрема.\nРанні форми світосприйняття давньої людини створили підґрунтя для виникнення філософської, моральної, релігійної, естетичної, художньої свідомості, для розвитку духовної культури суспільства.\nУдосконалення мислення давньої людини йшло не тільки по шляху розвитку його абстрактних форм, логічних узагальнень, але й поглиблення емоційно-чуттєвої й образної сфери. Це особливо наочно демонструє міфологія, магічні обряди та ритуали. Однак зародження цих елементів пов’язують не стільки з виникненням вірувань і релігії, скільки з виробничою практикою. Естетичні відносини складалися в процесі трудової діяльності давньої людини.\nНайбільш ранні продукти людської діяльності (знаряддя праці, предмети побуту) були прикрашені орнаментом, зображеннями тварин і рослин, що свідчить про зародження у давньої людини естетичного почуття.\nАрхеологічний матеріал дозволяє говорити про те, що знаряддя праці і предмети побуту давніх людей мали симетричну і пропорційну форму. Що робило предмети більш зручними і стійкими у використанні (кошики, списи, гарпуни, ручні рубила). Однак подальше вдосконалення знарядь праці і предметів побуту в більш пізній період сприяло спрощенню технології їх виготовлення, але давня людина й далі прикрашала свої вироби різними способами, керуючись не практичними, а естетичними міркуваннями.\nСвідоме художнє оздоблення предметів виникає тому, що в процесі трудової діяльності у людини формуються естетичні почуття. Постійно повторюваний процес створення й використання знарядь праці, які мають пропорційні і симетричні форми, привів людину до розуміння доцільності, корисності цієї форми. На основі цього в її свідомості виникає чуттєво-наочне уявлення про найбільш досконалий предмет. Створюючи новий предмет, людина порівнював його зі своїм уявленням. Відповідність виготовленого предмета і уявлення про нього викликало у людини особливе переживання – духовну насолоду, задоволення. Такий предмет не тільки задовольняв потреби людини, а й був естетично цінним, його віділяли як гарний. У людини розвинулися здібності не лише бачити предмети, а й розрізняти гарні і негарні, у неї зародилося естетичне відчуття. Одночасно з цим відчуттям почала формуватися естетична потреба – бачити, сприймати гарні предмети, з’явився естетичний інтерес, який став стимулом естетичного пізнання. Це сприяло виникненню естетичної діяльності людини. Створюючи красиві предмети, людина змінювалася і сама, у неї удосконалювалася рука, розвивалася уважність, спостережливість, творча уява. Естетична діяльність сприяла розвитку фізичної форми і духовного світу людини.\nВиникнення мистецтва пов’язане і з іншими суспільними потребами людини, зокрема, з розвитком релігії: елементи мистецтва є в тотемізмі, в магії, міфології, а також з трудовою діяльністю давньої людини. Проте потреба в становленні мистецтва була зумовлена й потребою у спілкуванні, в обміні інформацією між людьми.\nМова є основним засобом вираження думок людини. Проте у первісному суспільстві, де мова ще не була розвинена, інформацією обмінювалися за допомогою малюнків, пісень, танців, жестів. Мистецтво стало засобом спілкування давніх людей, а також акумулятором естетичних цінностей.\nНа стадії родових відносин як засоби зв’язку між людьми розвинулися сигналізація (за допомогою диму вогнища, вогню, звуків барабана) і піктографія (з латинської Pictus – розфарбований – лист, на якому зображені предмети і явища дійсності).\nПіктографія не була справжньою писемністю, оскільки малюнки не мали постійного значення, але за їх допомогою фіксували події і передавали різну інформацію. Піктографію розглядають і як ранню форму образотворчого мистецтва. Малюнки були яскравими (поєднання чорних, червоних, жовтих, білих кольорів), вражаючими (печери Альтамі в Іспанії, Ласко у Франції), що засвідчує розвиток естетичної свідомості давньої людини.\nКрім печерних розписів і малюнків, у той час створювали статуї з кістки і каменю, які, очевидно, були пов’язані з віруваннями давніх людей.\nВ епоху бронзи, що йшла за кам’яним віком, набули поширення предмети побуту, багато прикрашені орнаментом (кола, спіралі, хвилясті лінії). У цей час з’явилися своєрідні споруди, пов’язані з первісними віруваннями: менгіри (наприклад, «кам’яні баби» у Франції на півострові Бретань); кромлехи – група кам’яних стовпів висотою в кілька метрів; дольмени – стіни з каміння, перекриті кам’яним блоком, які спочатку використовували для поховань.\nНа стадії родоплемінних відносин виникають танцювальне і музичне мистецтва, складається усна народна творчість (міфи).\nСтародавнє мистецтво, будучи синкретичним, тісно пов’язане з ранніми віруваннями, обрядами, міфологією. Воно виступало засобом зв’язку між родами, між поколіннями, передавало накопичений досвід і знання, було формою культури, яка увібрала уявлення давніх людей, усі цінності духовного світу, а також свідчило про зародження творчої діяльності, естетичного відчуття первісної людини. Мистецтво в ранній період свого існування мало поліфункціональний характер.\nОтже, культура первісного суспільства пов’язана з виникненням людини, з її фізичним і духовним розвитком, із зародженням у неї певних форм світосприйняття. Для первісної культури характерна особлива однорідність соціальних структур, типів діяльності і схожість форм духовного життя.\nПервісне суспільство і його культура були першим кроком на шляху розвитку численних цивілізацій та їх культур.\nПерсоналії: О. Шпенглер, М. Данилевський, Л. Морган, Л. Левчук, Б. Шрамко, Д. Фрезер.\n1. Назвіть характерні особливості первісної культури.\n2. Схарактеризуйте форми первісної культури.\n3. Дайте визначення поняття «тотемізм».\n4. З’ясуйте, чи є магія ранньої формою релігії?\n5. Дайте визначення міфології.\n6. Назвіть ранні форми релігії.\n7. Коли виникло мистецтво? Чим зумовлена його поява?\n8. З’ясуйте роль знахарства у виникненні медицини?\n9. Яким віруванням і обрядам стародавнього суспільства не притаманна моральність?\n10. Доведіть, що в первісному суспільстві виникли елементи естетичного сприйняття світу?\n1. Перші люди з’явилися в:\nА Північній Африці;\nБ Південно-Східній Африці;\nВ Східній Азії.\n2. Релігія – це:\nБ світогляд, в основі якого віра в Бога;\nВ знання про Бога.\n3. Магія – це:\nА віра в існування духів і душ;\nБ культ неживих предметів\nВ обрядовість, в основі якої віра в надприродні здібності людини.\n4. Назвіть види стародавнього мистецтва:\n5. Язичництво – це:\nА віра в існування душ і духів;\nБ монотеїстичні вірування;\nВ політеїстичні вірування;\n6. Міфологія – це:\nА уявлення про родинні зв’язки людини з якоюсь рослиною чи твариною;\nБ віра в існування душ і духів;\nВ форма світогляду давніх людей.\n7. Тотемізм – це:\nА культ предків;\nБ уявлення про родинні зв’язки людини з якоюсь рослиною чи твариною;\nВ культ неживих предметів.\n8. Міфи первісного суспільства:\n9. Знахарство в первісній культурі було:\nА формою релігії;\nБ зародком медичних знань;\nВ формою світогляду.\n10. Позначте характерну рису первісної культури:


Презентація "Мовна вікторина до Дня рідної мови"\nСолодке слово «перемога» нелегко всім дається.\nХто мову шанує свою, хай той переможе в бою!\nНа базарі їх не купиш, На дорозі не знайдеш, І не завжди на терезах Ти ціну їм підбереш. Що це? Знання\nЛюбі діти! Ви – учні 6 класу, вже багато знаєте. Тож пропоную вам показати свої знання з української мови. Девіз нашого змагання: Хто любить, знає рідну мову, тому вона всміхнеться. Солодке слово «перемога» нелегко всім дається. Хто мову шанує свою, хай той переможе в бою!\nІІІ команда: Ш, Р, У, К, И, Н (Рушник) Конкурс «Хто швидше?» Із поданих літер скласти слово. І команда: Н, А, Р, У, А, К, Ї, К (Українка) ІІ команда: В, О, Е, О, Й, Л, С (Соловей)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Мати батька або матері (бабуся) Народнообрядова пісня, в якій оспівується пробудження природи, кохання, надії на врожай (веснянка) Прикраси з перлів, коралів, які носять жінки на шиї (намисто)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Старовинна обрядова новорічна пісня, що виконується 31 грудня та 1 січня за старим стилем (щедрівка) Квіти, листя, гілки, сплетені в коло, яким зазвичай прикрашають голову дівчата (вінок) Спосіб числення днів у році, а також таблиця з переліком усіх днів року (календар)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Прилад для визначення сторін світ (компас) Машина для їзди, яку рухають ногами (велосипед) Страва з варених крупів (каша)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Наука про минуле (історія) Вигадка, розповідь про те, чого насправді не було й не може бути (байка) Чоловік стосовно своїх дітей (батько)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Дерево або кущ з гнучким гіллям, продовгуватими вузькими листками і зібраними в сережки квітками (верба) Гра-задача, коли необхідно вписати літери в перехресні рядки клітинок накресленої фігури (кросворд) Крупа з проса (пшоно)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Небесне тіло, яке обертається навколо сонця і отримує від нього світло і тепло (планета) Буква, яка не є звуком (ь) Одна дванадцята частина року (місяць)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Свійський птах з червоним гребенем на голові і пишним хвостом, самець курки (півень) Знак у кінці питального речення (?) Слова з протилежним значенням (антоніми)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Розписне яйце (писанка) Префікс у слові прекрасний (пре-) Список літер встановленого порядку (алфавіт)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Остання буква у слові шістдесят (т) Слова спільного кореня (спільнокореневі) Частина мови слова зошит (іменник)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Знак у кінці розповідного речення (крапка) Остання частина слова (закінчення) Розмова двох осіб (діалог)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Опис природи (пейзаж) Що стоїть перед коренем (префікс) Слова, близькі за значенням (синоніми)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Скільки в українській мові голосних звуків? (6) Чого більше у слові льон — букв чи звуків? (Букв) Що знаходиться посеред землі? (М)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Назвіть голосні звуки у слові абетка. (а, е, а) Скільки складів у слові яблунька! (3) Який префікс у слові найрозумніший? (Най-)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Який корінь у слові школяр? (Школ-) Яким є рід іменника слива? (Жіночий) Як називаються іменники, які пишуться з великої букви? (Власні назви)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Назвіть будь-який іменник з апострофом. ( ім'я, м'яч, сім 'я, сузір 'я) Дібрати антонім до прикметника високий. (Низький) Дібрати антонім до дієслова йти. (Стояти)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. З чого складається речення? (Зі слів) Перша книжка учня в школі. (Буквар) Перекладіть українською слово победа. (Перемога)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Скільки букв в українському алфавіті? (33) Скільки голосних в українській мові? (6) Поставте у кличний відмінок слово «юнак» (Юначе!)\nКонкурс «Дай відповідь» Кожній команді ставляться питання. Назвіть слова з префіксом прі-. (Прізвисько, прірва, прізвище) Український народний танець? (гопак) Скільки складів у слові грамотний? Назвіть їх. (3, гра-мот-ний)\nКонкурс «Прислів’я» Правильно закінчіть прислів’я. Знай більше, а говори... (менше) Мудрим ніхто не вродився, а... (навчився) Без труда нема... (плода)\nКонкурс «Прислів’я» Правильно закінчіть прислів’я. Де сила не візьме,... (там розум допоможе) Краще річ нова, а дружба ... (стара) Праця людину годує, а... (лінь марнує)\nКонкурс «Ребуси» Розгадайте ребуси\nБезліч пісень вміщує скарбниця українського народу. І ллються над чарівною природою України слова солов’їної української мови, переплітаючись із чарівною мелодією.\nКонкурс «Слова» За 1 хвилину скласти якомога більше слів із буквосполученням ЙО.\nКонкурс «Шифрувальник» За номерами букв алфавіту розшифрувати прислів’я, записати його і пояснити значення.\n33 32 31 30 29 28 27 26 25 24 23 я ю ь щ ш ч ц х ф у т 22 21 20 19 18 17 16 15 14 13 12 с р п о н м л к й ї і 11 10 9 8 7 6 5 4 3 2 1 и з ж є е д г г в б а 10, 18, 1, 18, 18, 33; 16, 32, 6, 11, 18, 12; 30, 19; 15, 21, 11, 16, 1; 20, 23, 1, 29, 11, 18, 12. Знання людині, що крила пташині\nУ хазяйстві я господар, Воджу череду пташок, Вранці рано розбуджу вас, Дасте проса нам кульок. (Півень) Із неба диво золоте, І світить нам, і гріє, Ніщо без нього не росте, І всі йому радіють. (Сонце) Круглий, смугастий, До того ж хвостатий, Червона серединка, хоч зелений бік, Має смачний солодкий сік. (Кавун) Конкурс «Загадковий» Відгадайте загадки. У нашої бабусі Сидить звір у кожусі, Біля пічки гріється, Без водички миється. (Котик) На городі в нас росте Сонце ясне, золоте. Жовте око, жовті вії, Та чомусь воно не гріє. (Соняшник) В нашій кухні кілька літ Він вуркоче, наче кіт, І ховає справжню зиму За надійними дверима. (Холодильник)\nВипадок, алфавіт, верба, циган, козаки, дзвонять, квартал, кілометр, договір, щавель, магазин, кулінарія, водій, портфель, комбайнер. Конкурс «Слова 2» Записати слова в алфавітному порядку і поставити наголос.\nІ команда Маибмвоглдоеджцзї (Ми - молодці!) ІІ команда Маибнвегпдежрзеимкоп жмноі (Ми – непереможні!) ІІІ команда Маибнвагй дкержазщиі (Ми – найкращі!) Конкурс «Розсипаночка» Складіть розсипаночку.\nОсь і підійшла до завершення наша подорож. Сьогодні, ми зайвий раз переконалися у тому, що українська мова – це безмежний океан. Вона мелодійна, як пісня солов'я, прекрасна і барвиста, наче дощова веселка. Не можна ходити по рідній землі, не зачаровуючись виплеканою у віках рідною мовою. Діти! Вітаю усіх вас зі святом української мови та писемності. Любіть, поважайте та вдосконалюйте нашу мову, адже мова, як і Україна, - у нашому серці, і починається вона з кожного з нас.\nЯк парость виноградної лози, Плекайте мову. Пильно й неустанно Політь бур’ян. Чистіша від сльози Вона хай буде. Вірно і слухняно Нехай вона щоразу служить вам.\nПавлова Світлана 21.02.2021 в 07:38\nІванова Валерія Георгіївна\nВиховне заняття "Дорога до школи"\nПрезентація до години спілкування з елементами тренінгу «Екологічне виховання дітей»\n“Моє довкілля – моє майбутнє” (Презентація до класної години з екологічного виховання)


Нагадаємо, що Іван Морщавка був обраний на посаду міського голови на дострокових виборах в 2005 році. У 2006 році він не брав участі в передвиборній гонці, вважаючи, що з встановлених по Конституции 4 років пропрацював лише 10 місяців.\nРішення Конституційного Суду, на його погляд, дало йому підтвердження законності вимог, тому разом з ініціативною групою він з\_'явився в кабінет Олександра Кулібова. Під час спілкування двох мерів сталася бійка між їх прихильниками. Ті, хто визнає мером Івана Морщавку, мають намір у зв\_'язку з цим звернутися до суду.\nУ зв\_'язку з інцидентом до Енергодару прибули заступник голови Запорізької облради Леонід Анісімов і заступник голови Запорізької облдержадміністрації Геннадій Фукс, але не змогли вирішити ситуацію. Леонід Анісімов порекомендував Івану Морщавкі звернутися в районний суд для досягнення справедливості.\nГеннадій Фукс, коментуючи ситуацію в Енергодарі, висловив думку, що цю пригоду можна вважати початком передвиборної кампанії в Енергодарі, оскільки екс-мер Іван Морщавка та його прихильники своїми діями намагалися спровокувати міліцію і на цьому зробити собі вдалий піар.


Імпрегнат Грунтдля деревини Vidaron V01 БЕЗБАРВНИЙ 0,7л: продажа, цена в Львові. захисні просочення от "Укрпромсвіт" - 1060211485\nІмпрегнат Грунтдля деревини Vidaron V01 БЕЗБАРВНИЙ 0,7л\nІмпрегнат Грунтдля деревини Vidaron 0,7л\nІмпрегнат ґрунт – це глибоко проникаючий засіб, який забезпечує повний біологічний захист деревини – ефективний захист від синяви, грибків, що викликають розкладання деревини, та комах, технічних шкідників деревини. Рекомендується як ґрунтувальний шар під захисно-декоративні імпрегнати, лаки, лакобейци та емалі.\nДля консервації будівельної деревини, садової деревини, вікон і дверей та інших поверхонь з деревини, як шліфованих, так і не шліфованих.\nПризначений для захисту деревини згідно з вимогами для ІІ і ІІІ класу використання, без постійного контакту з ґрунтом і водою. Просочена деревина повинна бути захищена фінішним покриттям, стійким до атмосферних факторів.\nДля використання назовні приміщень.\nУ разі нестандартного застосування (наприклад, матеріали, які використовуються у покрівельних покриттях, екзотичні і тверді породи деревини, коркові панелі і т.п.) щодо використання виробу слід проконсультуватися з Виробником.\nРозхід: Близько 6 м2/л\nРекомендована кількість шарів:1 шар Спосіб нанесення: пензель, занурення Час висихання:10 годин\nПідбір відповідної породи деревини має визначальне значення для міцності того чи іншого елемента садової архітектури, будівельної столярки й інших елементів, виготовлених із деревини; зверніться за порадою до фахівців. У ході експлуатації оброблена імпрегнатом поверхня зазнаватиме поступового процесу старіння. Його перебіг матиме різну інтенсивність залежно від умов експлуатації. Спостерігатиметься поступова зміна кольору і блиску поверхні, що є типовим для малярних виробів. Що інтенсивнішим буде вплив сонячних променів, що вищими будуть забруднення середовища, вологість, температура, то швидше відбуватиметься процес старіння.\nЗастосування імпрегнат-ґрунту на свіжу деревину як ґрунтувальний шар під захисно-декоративний імпрегнат є обов’язковим, має вирішальний вплив на вигляд покриття і тривалість захисту деревини.\nЗастосування імпрегнат-ґрунту на свіжу деревину є обов’язковим для отримання 6-річної гарантії.\nІмпрегнат-ґрунт захищає і запобігає біокорозії (не бореться з комахами, грибками та пліснявою у раніше зараженій деревині).\nЧас висихання залежить від кількості шарів, температури, вологості основи й навколишнього середовища і породи деревини.\nНе рекомендовано для твердої та екзотичної деревини. Підбір відповідної породи деревини має визначальне значення для міцності того чи іншого елемента садової архітектури, будівельної столярки й інших елементів, виготовлених із деревини; зверніться за порадою до фахівців.\nДеревина, призначена для імпрегнування, має бути очищеною і сухою, гладенькою, очищеною від пилу, жирних і засмолених плям. Засмолені й жирні місця промити очищеним бензином, висушити. Деревина має бути попередньо витриманою і висушеною, з вологістю не вищою, ніж 20%; волога деревина не вбере імпрегнату. Призначену для імпрегнування деревину після обробки можна пиляти, шліфувати, стругати, полірувати. Для надання привабливого вигляду, підкреслення малюнку шарів деревини, поліпшення властивостей нанесення, продовження тривалості імпрегнування й утримання поверхні в чистоті рекомендовано відшліфувати деревину вздовж волокон наждачним папером із градацією приблизно 120-200, додатково поверхню потрібно відполірувати. Поверхні, які зазнають довготривалого впливу води і снігу (наприклад, торці садової огорожі), мають бути гладенькими, без виїмок, тріщин, ретельно відполірованими та із заокругленими краями. Усі гострі краї деревини заокруглити так, щоб радіус становив мінімум 2 мм – це дає можливість нанести таку саму кількість виробу, як і на плоскі поверхні (виріб не стече). На горизонтальних поверхнях, які зазнають накопичення води і снігу, рекомендовано виконати скіс мінімум 15° для швидшого стікання. Підготовка нових елементів – звернути увагу на щільність у місцях з’єднання деталей предмета до проникнення води.\nПоверхню повністю очистити від старих лакофарбових покриттів. Вимити, обезжирити й висушити. У разі відновлення раніше імпрегнованих предметів елементи, які підлягають відновленню, необхідно розібрати, поверхню вимити, якщо залишилися забруднення від жирних речовин, – обезжирити, висушити, протерти наждачним папером до отримання однорідного забарвлення. Наносити імпрегнат-ґрунт згідно з вказівками, викладеними нижче в розділі «Імпрегнування». Після висихання зібрати заново. Хрестоподібні й багатошарові з’єднання ущільнити силіконовими або полімерними масами для зниження проникнення води. Поверхню повністю очистити від старих лакофарбових покриттів.\nУВАГА! - Імпрегнат-ґрунт не є кінцевим продуктом, його потрібно захищати поверхневими виробами. Його не можна використовувати як базу під тонування і як грунт під паркетні лаки\nПеред використанням виріб ретельно перемішати для отримання однорідної консистенції.\nНе розбавляти. У процесі нанесення повторювати перемішування.\nЩоразу перед нанесенням поверхню шліфувати й очищувати від пилу. Правильно нанесений захисно-декокративний імпрегнат утворює покриття із видимими шарами деревини. Імпрегнат-ґрунт наносити пензлем або методом занурення. У кожному випадку надлишок розтерти сухим пензлем.\nІмпрегнування виконувати на кожній поверхні/стороні елемента – не допускати залишення необробленої поверхні деревини. Останній шар наносити до вирівнювання поглинальних властивостей деревини.\nТип використання Для Дерева\nВид просочення Защитная, Предотвращает рост мха и лишайников\nФасовка матеріалу 0.7 (л)\nТермін збереження властивостей 6.0 (років)\nСпосіб нанесення Ручной, Кисточкой


Електричний бойлер Atlantic Steatite VM 050 D400-2-BC - Компанія Еко Сервіс\nРозміри: 440х585х451 мм\nЗараз все більше людей віддають перевагу бойлерам для щоденного використання. Яка ж причина такого попиту? Насамперед, це повна незалежність від присутності в крані гарячої води, економія часу і електрики. Приймаючи рішення про придбання такого агрегату, краще віддати перевагу відомому світового бренду, який випускає високоякісну техніку, приміром, Atlantic Groupe - французькому концерну, який успішно використовує при виробництві своєї продукції інноваційні технології.\nНагрівач води Atlantic VM 050 D400-2-BC був розроблений в 2012 році. Має сучасну обтічну вертикальну форму, капілярний термостат, "сухий" ТЕН, індикатор нагрівання і ручку регулювання температури. Потужність в 1500 Вт дозволяє трохи більше, ніж за годину нагріти 50 л води. Бойлер має настінні кріплення, що дає можливість монтувати його в маленьких приміщеннях.\nПереваги нагрівача Atlantic VM 050 D400-2-BC Steatite PRO:\n"сухий" нагрівальний елемент захищений від корозії та відкладення накипу, який швидко нагрівається і повільно остигає;\nвисокоякісне внутрішнє покриття бака емаль на основі кобальту, титану, мають антибактеріальні властивості;\nбагатофункціональний клапан, що запобігає перегріву і надмірному тиску;\nкапілярний термостат, поміщений у водонагрівач для більш точної установки необхідної температури нагріву води (економія електрики до 15%);\nсистема захисту від вологи і попадання води.\nЕкономічність, тиха робота і сучасний дизайн є додатковими параметрами, що спонукають людей придбати Atlantic VM 050 D400-2-BC, насолоджуючись високою якістю і безперебійною роботою даної системи водонагрівання.


ГОЛОВНА // Оголошення // Товари (продам, куплю) // Дитячі товари // Різноманітні іграшки від маг. "Крохотуля"\nРізноманітні іграшки від маг. "Крохотуля"\nМагазин «Крохотуля» пропонує вам багато речей, необхідних для комфорту і розвитку вашого малюка. У нашому магазині розміщено широкий асортимент товарів - іграшки для дітей різного віку, розвиваючі ігри, м'які іграшки, конструктори, пазли, дитячий транспорт, стільчики для годування, ліжечка, візочки і багато чого іншого, серед яких ви зайдете саме те, що вам потрібно. Магазин "Крохотуля" працює: 09.00 - 19.00 нед. 10.00 - 17.00 м-н Вараш, 11


Дитячий стіл і стільчик від 1 року — Kraina.One\nСеред пелюшок, повзунків, першої посмішки і нових іграшок пролетів перший рік життя вашого малюка. Ось він вже вчиться ходити, бігати, малювати і їсти самостійно. Тепер вашій дитині потрібні свої дитячі меблі для творчості і, можливо, прийому їжі. Значить, настав час відправитися в магазин і вибрати дитячий стіл і стільчик, які підходять малюкам у віці від 1 року.\nРекомендовані розміри столів та стільців для дітей за СанПіН 2.4.1.3049-13\nСпочатку потрібно визначитися, для чого вам потрібні будуть ці меблі: творчість, прийняття їжі або і те, і інше. Якщо ви хочете купити столик тільки для того, щоб малюк за ним їв, значить підійде простий дерев 'яний або пластиковий набір дитячих меблів. Коли батьки вирішують обладнати місце для творчості, то асортимент дитячих столів і стільців для юних художників від 1 року ще ширший.\nВиробники пропонують моделі різних забарвлень і форм, з додатковими аксесуарами і трансформаціями. Є такі, в яких стіл перетворюється на мольберт для малювання або має прикріплений рулон паперу. У комплект меблів можуть входити зручні контейнери для зберігання творчого приладдя.\nДитячий стіл зі стільцем для малюків від року можна вибрати дерев 'яний або пластиковий, вітчизняного або зарубіжного виробника, для однієї дитини або декількох. Вирішувати вам.\nЯкщо ви хочете придбати дитячий стілець і стіл для свого малюка, віком від року в Ікеа, то тут можна вибрати їх окремо, за своїм смаком поєднуючи колір і форму, або купити вже готовий набір. Ця фірма-виробник користується особливою любов 'ю серед сучасних батьків за відмінну якість, простоту і лаконічність стилю, і яскравий, барвистий дизайн.\nМіцність, стійкість і безпека (немає гострих кутів).\nЯкщо ви вибрали стіл-трансформер, то бажано, щоб дитина могла сама з ним управлятися.\nВідповідність висоти меблів росту дитини. Це можна перевірити наступним чином: стопи повинні повністю стояти на підлозі, столешниця перебувати на рівні грудей, кут між гомілкою і стегном прямою. Якщо ви обираєте меблі без прикладки, можна скористатися наступною таблицею.\nУподобання дітей. Якщо ви візьмете дитину з собою, то вона зможе вже в магазині посидіти за столом, зрозуміти чи зручно їй, вибрати найбільш привабливе забарвлення. Якщо меблі малюку до душі, то і займатися він буде з великим задоволенням.


Що таке нарис і чим він цікавий? По-перше, це один із жанрів літератури – невеликий твір, що описує події або людини. По-друге, цей жанр є симбіозом художнього і публіцистичного стилів. По-третє, його бажано писати, якщо під рукою є приклад нарису. Для кращого розуміння жанру можна перечитати “Записки мисливця” Тургенєва або “Острів Сахалін” Чехова. Стануть чудовими прикладами і знамениті шляхові нариси Радищева або Пушкіна.\nПроблемний. Він цікавий присутністю в тексті гострого конфлікту, який можна вирішити, проаналізувавши різну інформацію. Автор може згадувати як статистичні дані, так і художні засоби, аргументи з літератури і т. д. Головне – запропонувати своє бачення вирішення цієї проблеми, а також залучити в діалог читачів.\nДругий важливий момент – визначитися з форматом тексту. Нариси не мають строго регламентованого формату, що значно полегшує працю авторів. Наприклад, можна почати з опису драматичного моменту, використовувати формат «історія в історії» або писати відразу з двох точок зору, які знайдуть точку дотику. Наступне – розмір. Приклади текстів нарисів бувають від 250-ти до 5000 слів. Можна менше, можна більше. Головне – повністю розкрити тему.\n«Я в жменьці мозку весь, а пожираю, так багато книжок, що світ їх не вмістить. Мені не наситити жадібний апетит. Я з голоду весь час вмираю», – Томмазо Кампанелла. Син взуттєвика, відбувся юрист, чернець і злочинець, що 27 років провів у в’язницях інквізиції.\nДивіться також: Що таке комета: історії відкриттів, найвідоміші комети\nДивіться також: Основні властивості нервової системи людини та їх характеристика\nЛюди прагнуть до душевної радості і близькості. Щаслива сім’я – це місце, де відновлюєш сили, знімаєш напруга і отримуєш задоволення. Колись Лев Толстой написав: «Щасливий той, хто у себе вдома!» Це дійсно так. Хіба не щастя – бігти додому, розуміючи, що там чекають? Сім’я – це основа життя щасливої пари.\nЦі приклади творів-нарисів можна взяти за основу в своїй роботі. Але все-таки краще не намагатися наслідувати нічиїм текстів. Головне – по-справжньому відчути розглянуту проблему і вкласти свої відчуття в текст. Саме так можна зачепити читача.


Як позбутися образи, яку тобі завдала близька людина? | Сім’я і дім \nЯк перестати ображатися на близьких, радить священник Андрій ХРОМЯК:\n“Перш за все треба усвідомити, що наше життя – це школа, а все, що нам попускає Господь – скорботи, спокуси, – це уроки. Вони необхідні, щоб виробити в собі терпіння, смиренність, позбутися гордині, образи. І Господь, коли попускає їх нам, дивиться, як ми себе поведемо: образимося чи збережемо мир у душі.\nДля того, щоб не було ні образи, ні роздратування, щоб душа в Бозі заспокоїлася, треба багато перетерпіти від ближніх – і паплюження, і кривди, і всякого роду неприємності. Це треба вміти зустріти, не огризаючись на кривдника.\nНе треба говорити дошкульних слів, якщо вас образили. Просто подумайте про себе: «Це мені Господь дав можливість зміцнитися в терпінні, щоб душа заспокоїлася». І душа наша заспокоїться.\nМи ніколи не заспокоїмося, якщо не навчимося терпіти. Просто станемо істеричними. Якщо нас хтось образив, скривдив, не треба збирати інформацію для атаки, не треба добувати в різних куточках «компромат» на цю людину: «Ось, він такий і такий…»; не треба вичікувати зручного моменту, щоб вилити йому на голову все, що думаєш про нього. Християнин, якщо дізнався, що про нього ось цей погано говорить, має відразу упокорити себе: «Господи, Твоя воля! Нічого, переживемо. Все перетреться». Треба себе виховувати, бути миротворцем, усім нести тільки мир і любов. Ніякої образи ні роздратування не повинно бути в людині.\nХристиянин, якщо бачить навколо якісь недоліки, намагається все покрити любов’ю. Він згладжує і покриває чужі гріхи для того, щоб людина не озлоблювалась, а виправлялася. У святих отців сказано: «Покрий гріх брата твого – і Господь твої покриє».


Ялинка з ниток і клею своїми руками: майстер-клас на Новий рік 2017\nНовий рік неможливо уявити без охайних ялинок ! Деревця всіх розмірів, кольорів і форм прикрашають вулиці і приміщення, нагадуючи нам про майбутнє святі. На жаль, не всі можуть поставити двометрову лісову красуню в квартирі або на робочому місці. І не треба: її відмінно замінить ялинка з ниток, яка поміститься на столі або на полиці. Створення вироби забере у вас не більше години, зате готова ялинка принесе чимало приємних хвилин!\nЯлинка з бавовняних ниток\nПокрокова інструкція по створенню ялинки з ниток\nаркуш паперу (картону) формату А3 або А2;\nщільні бавовняні нитки;\nНе обов'язково робити ялинку зеленої. Біле, золотисте і навіть бордове деревце виглядає так само ефектно. Можете використовувати нитки двох-трьох кольорів, які добре поєднуються.\nЗробіть з паперу або картону конус – каркас майбутньої їли. Переконайтеся, що конус не падає, і оберніть його харчовою плівкою.\nНалийте клей в глибоку тарілку і покладіть туди нитку. Дайте їй відчути, потім накрутіть її на конус, рухаючись зверху вниз. Можете намотувати щільно, повністю закриваючи каркас, або залишити діри. Все залежить від вашої творчої задумки. Завершивши роботу, відріжте кінець нитки і приклейте його до конусу.\nЗалиште виріб сохнути на ніч при кімнатній температурі. На наступний день витягніть паперовий конус і видаліть плівку. Працюйте обережно, так як вона може пристати до нитками.\nПрикрасьте ялинку за смаком. Класичний декор – це блискучі камінчики, сніжинки, намистини, гудзики, невеликі ялинкові іграшки. Можете оформити виріб в еко-стилі. Для цього прикріпіть до нитками зірочки бадьяна і лимонні часточки, спечені в духовці.\nНа верхівці помістіть бант або зірочку з дроту. Щоб ялинка «запалала», покладіть всередину електричну гірлянду.\nЯлинка з пряжі «Травичка»\nЯлинка з пухнастої пряжі своїми руками\nкартон потрібного формату;\nолівець і ножиці;\nдля декору - тонкі атласні стрічки, бантики, сніжинки, шишки, намисто, невеликий ялинкова кулька.\nЗ картону зробіть конус, верх трохи обріжте.\nЗігніть дріт півколом або хвилею і приклейте до верхівки ялини.\nЩільно накрутіть пряжу на дріт.\nПотім змастіть каркас клеєм і оберніть «травичкою» всю ялина.\nОстанній крок – прикраса ялинки. На кінчику дроту закріпіть блискучий кульку. Каркас обмотайте намистом або стрічкою, прикрасьте бантами або камінчиками.\nМожете закріпити ялинку на підставці з горщиком, задрапірованому ошатною тканиною. Композицію доповнять мініатюрні подарункові коробки та інші прикраси.\n» Новорічні вироби з бісеру своїми руками: схеми, фото, майстер-класи на Нови ...


Коронавірус новини - страшний сон Ковід-19 - Китай дозволив випробування на людях двох вакцин - Новини Китаю\nСтрашний сон коронавірусу: Китай дозволив випробування на людях двох вакцин\n14 квітня 2020, 09:05\nСвіт як ніколи близький до появи вакцини від смертоносного вірусу.\nУ Китаї дозволили випробування двох вакцин від коронавірусу / Фото: REUTERS\nВакцина від коронавірусу, який убив 120 тисяч людей – своєрідний Священний Грааль, який шукає весь світ. Надії багатьох сьогодні пов'язані з вакциною, життя паралізоване – країни запровадили карантин, через який люди змушені перебувати вдома, а деякі вже втратили роботу.\nЗ появою вакцини у людства з'явиться шанс на життя, як раніше.\nЗа інформацією, Китай схвалив ранню стадію випробування на людях двох експериментальних вакцин для боротьби з уханьською заразою, повідомило агентство "Сіньхуа".\nРозробляє вакцини пекінське відділення компанії Sinovac Biotech і Уханьский інститут біологічних препаратів – філія державної Китайської національної фармацевтичної групи.\nУ березні Китай дозволив випробування іншої можливої вакцини, розробленої фірмою CanSino Bio, за якою стоїть Китайська академія військово-медичних наук.\nЦе відбулося незабаром після того, як американська фармацевтична компанія Moderna заявила, що разом з Національним інститутом охорони здоров'я США розпочала клінічні випробування розробленої вакцини.\nчитайте такожДе на нас чекає уханьська зараза: медик назвав найнебезпечніші місцяНагадаємо, раніше повідомлялося, розробкою вакцини проти COVID-19 займаються учені з США. Директор Національного інституту алергічних та інфекційних захворювань США Ентоні Фаучі озвучив терміни, коли старання вчених матимуть успіх. І цей прогноз виявився не дуже втішним.\nЗараз ви переглядаєте новину «Страшний сон коронавірусу: Китай дозволив випробування на людях двох вакцин». Інші новини медицини читайте в розділі «Здоров'я». Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter. Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter\nЯкий зв'язок між групою крові і тягою до алкоголізму - відповідь вчених Дамба, що перекрила воду до Криму, під загрозою руйнування - ЗМІ У Чернігові померли двоє дітей, яких мати нагодувала юшкою з грибами Президент Польщі відповів на пропозицію Зеленського щодо Криму Лікар назвав продукт, який "вбиває" наш організм


Пиріжки з сирного тіста з яблуками рецепти з фото, інгрідієнти та способи приготування\nКулінарний сайт для душі » Борошняні вироби » Пироги та пиріжки » Пиріжки з сирного тіста з яблуками\nПиріжки з сирного тіста з яблуками\nЦей рецепт я дізналася від свекрухи, такі пиріжки дуже подобаються моїм рідним.\nКількість порцій: 10-12 (залежить від розміру)\nборошно - скільки забере тісто\nяблука для начинки - 2-3 яблука\nсода питна - 1/2 ч. Ложки\nоцет - стільки, скільки потрібно, щоб погасити соду\nрослинна олія для смаження - ніколи не міряла кількість\nСир протерти крізь сито або друшляк, вбити 1 яйце, всипати 1 ст.л.сахара, дрібку солі, ваніль, і влити погашену в оцті соду, все перемішати. Потім потроху всипати борошно і перемішую в мисці до тих пір, поки не побачу, що борошно вже не втручається, тоді викладаю тісто на присипаний борошном стіл і далі вимішую тісто руками. Тісто має бути середньої консистенції, щоб з нього можна було ліпити пиріжки, зазвичай, це видно по тому, що воно починає відставати від рук. Вимішувати тісто, а потім ліпити з нього пиріжки потрібно швидко, тому що якщо дати зліпленим пиріжків полежати, то вони починають лопатися на сковороді.\nТісто скачують в ковбаску товщиною 5-6 см і ріжу на шматочки десь по 3 см. Кожен шматочок розкочують в коржик завтовшки приблизно в 0,5 см, кладу всередину попередньо очищені і натерті на крупну тертку яблука (якщо яблука кислі , то їх можна заздалегідь присипати цукром і відкинути на друшляк, щоб стік сік). Смажаться пиріжки на сковороді у великій кількості рослинного масла з кожного боку до золотистого кольору на середньому вогні.\nЯкщо зменшити кількість цукру в тесті до 1 ч.л., то можна робити пиріжки з будь несолодкої начинкою. Дуже смачними виходять такі пиріжки з начинкою з капусти (нарізаною квадратиками і попередньо пробланшировать до готовності в солоній воді, а потім перемішаної з зеленню і вареним яйцем).\nКатегорія: Борошняні вироби » Пироги та пиріжки Переглядів: 140\nПиріжки з сметанного тіста з різними начинками\nПишні смажені пиріжки


Ліжко 198 x 203: продаж, ціна у Одесі. ліжка від "Мебельный дом "Платан"" - 345629782\nЛіжко 198 x 203\nЛіжко 198 x 203Під замовлення, 21 день\nВи зможете підібрати для себе ліжко підходящого для вас розміру – шириною 154см або 180см і дуже широку – 198 див. Зручне крісло виготовлено з використанням екошкіра з тисненням під шкіру крокодила, всередині нього розташовується оригінальна поличка. Меблі виготовлені з високоякісної деревно-стружкової плити, яка покрита екологічним лаком на водній основі.\nСпальня виглядає такою тендітною і ніжною, але насправді якість і міцність її знаходяться на найвищому рівні.\nширина/глибина/висота 258 x 216 x 126 см


Відзнаки дванадцятого Форуму видавців у Львові - Культура - dt.ua\nГРАН-ПРІ присуджено книзі «Україна на стародавніх картах» (ДНВП «Картографія», м. Київ) — за високопрофесійний підхід і якісне мистецьке відтворення унікального науково-історичного матеріалу...\nГРАН-ПРІ присуджено книзі «Україна на стародавніх картах» (ДНВП «Картографія», м. Київ) — за високопрофесійний підхід і якісне мистецьке відтворення унікального науково-історичного матеріалу.\n12 найкращих книг Форуму-2005\n1. Володимир Овчінніков. «Історія книги» (видавництво «Світ», м. Львів)\n— за ґрунтовне висвітлення історичного досвіду європейського книговидання та високоякісне оформлення книги.\n2. Олена Никорак. «Українська народна тканина» (Інститут народознавства НАН України, м. Львів) — за унікальне дослідження джерел, шляхів історичного розвитку та своєрідності ткацтва в Україні.\n3. Василь Сімович. Праці: В 2 т. (видавництво «Книги — ХХІ», м. Чернівці) — за повернення українській гуманітарній спільноті наукової спадщини видатного українського філолога та культуролога.\n4. Павло Воловик. «Фізика для університетів» (видавництво «Перун», Київ–Ірпінь) — за вдале архітектонічне вирішення і стислий системний виклад основних засад сучасних фізичних знань.\n5. Олег Купчинський. «Акти та документи Галицько-Волинського князівства» (Наукове товариство імені Шевченка, м. Львів) — за багаторічний науковий подвиг автора, зреалізований у досконалому видавничому втіленні.\n6. Франсуа Рабле. «Ґарґантюа та Пантаґрюель» у перекладі Анатоля Перепаді (видавництво «Кальварія», м. Львів) — за еталонне з погляду видавничої культури видання найкращого в Східній Європі перекладу класичного архітвору французького Ренесансу.\n7. «Незнайома»: Антологія української «жіночої» прози та есеїстики ІІ пол. ХХ — поч. ХХІ ст. (Авторський проект Василя Ґабора (літературна агенція «Піраміда», Львів) — за унікальний авторський проект, що представляє найвищі досягнення сучасної української жіночої прози.\n8. Микола Вінграновський. Вибрані твори: У 3 т. (видавництво «Богдан», м. Тернопіль) — за вишукане і досконале видання творчої спадщини одного з найоригінальніших українських поетів-шістдесятників.\n9. «Олександр Архипенко: візія і тяглість» (видавництво «Родовід», м. Київ, у співпраці з Українським музеєм у Нью-Йорку) — за найповніше представлення спадщини найвидатнішого українського скульптора-авангардиста.\n10. Іван Малкович. «Ліза та її сни» (видавництво «А-ба-ба-га-ла-ма-га», м. Київ) — за оригінальність задуму і вишуканість у представленні світової мистецької спадщини для найменших.\n11. «Мазепіана» (Проект Сергія Якутовича (видавництво «Дуліби», м. Київ) — за унікальний мистецький проект, що втілює в графіці головні сюжети світової «мазепіани».\n12. «Україна — козацька держава» (Проект Володимира Недяка (видавництво «Емма», м. Київ) — за енциклопедичне висвітлення образу Козацької України в розкішному поліграфічному виконанні.\nСім спеціальних відзнак журі Форуму 2005\n1. Василь Балух, Віктор Коцур. «Історія Стародавнього Риму» (видавництво «Книги — ХХІ», м. Чернівці) — за доступне й вичерпне наукове висвітлення ролі Стародавнього Риму у всесвітньо-історичному розвитку.\n2. Валерій Корнійчук. «Ліричний універсум Івана Франка» (Львівський національний університет імені Івана Франка) — за оригінальну інтерпретацію еволюції естетичної свідомості Івана Франка.\n3. Григорій Бардиш. «Проектний аналіз» (Львівський банківський інститут НБУ, м. Львів) — за актуальність і вагомість змісту та оригінальність викладу.\n4. «Історія міста Харкова ХХ ст.» (видавництво «Фоліо», м. Харків) — за гідне продовження традицій Дмитра Багалія у справі вивчення історії Харкова та вдале видавниче втілення.\n5. Андрій Содомора. «Наодинці зі Львовом» (видавництво «Літопис», м. Львів) — за неповторний образ старого Львова, витворений гармонійним поєднанням поезій видатного майстра поетичного перекладу та високомистецьких світлин.\n6. Віктор Неборак. «Літаюча голова» та інші вірші» в перекладах Михайла Найдана (видавництво «Срібне слово», м. Львів) — за вдалу спробу представити знамениту книгу поета-«бубабіста» англійською мовою та адекватне художнє оформлення.\n7. «Гетьмани України на поштових марках» (Художник Сергій Якутович (видавництво «Марка України», м. Київ) — за високомистецьке втілення української історичної спадщини засобами філателії.\n1. Міжнародна агенція BeeZone (м. Київ) за книгу Григорія Темка «Третій Рим: імперія проти України» — за обґрунтоване наукове тлумачення історичних взаємин України з Російською імперією.\n2. Видавництво «Факт» (м. Київ) за «Антологію японської класичної поезії» в перекладах Івана Бондаренка — за високомистецьке видання японської поетичної класики в перекладах та оригіналі.\n3. Видавництво «Ранок» (м. Харків) за серію оригінальних видань літератури для дітей — найбільшому видавництву української дитячої книги — за долучення маленьких українців до світової літератури.\n4. Львівський банківський інститут НБУ за серію підручників та посібників для вищої школи — за багаторічну плідну видавничу діяльність у царині навчально-методичної літератури економічного спрямування.\n5. Українське біблійне товариство та Благодійний фонд «Книга» за фахове наукове видання «Острозької Біблії» — за сумлінне наукове опрацювання та перевидання визначної пам’ятки української сакральної літератури.\nЧотири персональні відзнаки\nпрезидента форуму Олександри Коваль:\n1. Видавничий дім «Києво-Могилянська академія» за книгу «Українська мова у ХХ ст.: історія лінгвоциду» (За редакцією Лариси Масенко).\n2. Видавництво «Дуліби» (м. Київ) за книгу «Битий шлях, або Україна, якою ми її любимо».\n3. Видавництво «Лілея-НВ» (м. Івано-Франківськ) за серію видань сучасної української прози.\n4. Видавництво «Критика» (м. Київ) за книгу Тамари Гундорової «Післячорнобильська бібліотека. Український літературний постмодерн».\nГаврило Троєпольський. «Білий Бім Чорне Вухо» (видавництво «Школа», м. Київ).


На Бережанщинi швейцарка вирощує eкoлoгiчнo чиcтi пpянoщi | Тернопільські гарячі новини\nНа Бережанщинi швейцарка вирощує eкoлoгiчнo чиcтi пpянoщi\n14:08 | 25 липня 2017\nШвeйцapкa Кpicтiнa Лiбepхepp кiлькa poкiв мeшкaє y ceлi Пoтyтopи нa Бepeжaнщинi. Вoнa тyт oблaштyвaлa мiнi-бiзнec – виpoщyє eкoлoгiчнo чиcтi пpянoщi й peaлiзoвyє їх y мaгaзинaх Бepeжaн тa в cтoличних cyпepмapкeтaх.\n– Я вce життя мpiялa пoчaти cвoю cпpaвy з нyля, – poзпoвiдaє пaнi Кpicтiнa. – Кoли мiй тoвapиш Рaйнep зaпpoпoнyвaв пpaцювaти в Укpaїнi, вiдpaзy пoгoдилacя, цe для мeнe бyлo, нeнaчe вeликa пpигoдa.\n– Виpoщyвaти pocлини – мoє пoкликaння. Я yce життя мpiялa пopaтиcя бiля зeмлi i тeпep пoчyвaюcя цiлкoвитo щacливoю.\nНa гpядкaх, пiдживлeних кoмпocтoм, пaнi Кpicтiнa виpoщyє тpи дecятки pocлин: любиcтoк, шaвлiю, м’ятy, мeлicy, чeбpeць, фeнхeль, бaзилiк, мaйopaн.\n– У Швeйцapiї є вce, тoмy чepeз виcoкy кoнкypeнцiю дyжe вaжкo зaйняти cвoю нiшy, – зaзнaчaє Кpicтiнa Лiбepхepp. – А в Укpaїнi – виcoкий пoтeнцiaл, зa щo нe вiзьмeшcя – бiзнec. Кoли пpиїхaлa cюди, бyлa дyжe здивoвaнa, щo пpяних тpaв y вac мaйжe нe виpoщyють. Нa пoлицях мaгaзинiв вoни пepeвaжнo з хiмiчними дoмiшкaми, цe дoвoлi шкiдливo, aджe тpaви в eкoлoгiчнo чиcтoмy виглядi мoжyть пpинecти нeaбиякy кopиcть для opгaнiзмy, a нe лишe дoдaти cтpaвaм пiкaнтнoгo cмaкy.\nПaнi Кpicтiнa пpoвoдить eкcкypciю нa гopoдi:\n– Оcь тyт бaзилiк. Вiн пpeкpacнo cтимyлює видiлeння шлyнкoвoгo coкy, збyджyє aпeтит i пoлiпшyє тpaвлeння. Вживaти йoгo дoбpe y cтpaвaх з м’яca, птицi, pиби, нy i, звичaйнo, в caлaтaх. А цe – poзмapин, вiдoмий aнтиceптик тa iмyнocтимyлятop, cпpияє змeншeнню peвмaтичних бoлiв i пoлiпшyє кpoвooбiг. Тyт кoлиcь pic мaйopaн, нeщoдaвнo йoгo зpiзaлa, ця пpянa тpaвa – нeзaмiннa cклaдoвa пapфyмiв. Оpeгaнo викopиcтoвyють для лiкyвaння бeзcoння тa гacтpитiв…\nУci тpaви жiнкa cyшить y cпeцiaльних cyшapкaх, пoтiм пepeклaдaє y пaпepoвi мiшки, щoб yвiбpaли в ceбe вoлoгy, пicля цьoгo пoдpiбнює y cпeцiaльнiй eлeктpичнiй мaшинцi тa фacyє.\n– Дyжe вaжливo пpaвильнo виcyшити тpaви, iнaкшe вoни мoжyть втpaтити cвoї кopиcнi влacтивocтi, – зayвaжyє. – Дoвшe poкy пpянoщi нe мoжнa збepiгaти – вoни втpaчaють cвoї влacтивocтi.\nПopяд iз тpaвaми нa гpядцi pocтyть лiкapcькi pocлини – нaгiдки, мeлica, м’ятa, poмaшкa… З них жiнкa poбить cпeцiaльнi чaї.\n– Я cпeцiaльнo пiдбиpaю тaкi cyмiшi лiкapcьких pocлин, якi y пoєднaннi дaють чyдoвий eфeкт, – кaжe пaнi Кpicтiнa. – Я й caмa бiльшe люблю чaй, aнiж кaвy.\n… Дo Швeйцapiї пaнi Кpicтiнa пoки щo нe збиpaєтьcя, хiбa нa тpiшки – пpoвiдaти дiтeй тa oнyкiв, бo ввaжaє Укpaїнy дyжe пepcпeктивнoю.