Місто мого дитинства (продовження) - 13 Липня 2012 - НСКУ: Івано-Франківська обласна організація\nП`ятниця, 2019-09-20, 8:40 AM\nГоловна » 2012 » Липень » 13 » Місто мого дитинства (продовження)\nМісто мого дитинства (продовження)\nПродовжуємо спогади Володимира Барана, які почали в попередньому номері. Цього разу ми підемо з автором до польської школи, ознайомимося із тодішньою ненормативною лексикою та довідаємось, як у Станиславові почалася війна.\nЧотири класи до війни\nКоли мені виповнилось шість років, я пішов до школи. При її виборі батьки користувалися двома критеріями — аби добре вчили й недалеко від дому. Вибір пав на школу імені Пірамовича та Емілії Плятер. Сьогодні у цьому приміщенні — лікарня на Матейки, а точніше її старе крило, що виходить на Республіканську. Більшості наших сучасників імена патронів закладу нічого не говорять. Єзуїт Пірамович був відомим педагогом, а пані Емілія керувала партизанським загоном під час польського повстання 1831 року.\nВласне це були дві різних школи під одним дахом. Ліве крило було чоловіче (Пірамовича), а праве — жіноче (Плятер). Спортзал був загальним, але використовувався в різні часи.\nУ класах висіли портрети маршала Пілсудського і президента Мостицького, з прибитим між ними невеликим розп’яттям. День починався з молитви «Отче наш», після чого ми співали релігійний гімн «Коли ранкові встають зорі». Значно пізніше я довідався, що його написав поет Францішек Карпінський, який у XVIII столітті вчився у станиславівському єзуїтському колегіумі.\nШкола була державною й безкоштовною. Її збудували у 1926 році та обладнали за останнім словом техніки — електрика, каналізація, автономне опалення, чавунні радіатори. Навчали польською. Весь цикл навчання тривав сім років, при чому після п’ятого класу можна було перевестися до гімназії, де складали матуру, тобто іспити на атестат зрілості. Мені довелося провчитись лишень чотири класи — далі почалася війна. Ми студіювали літературу, географію, катехизм, математику та… українську мову. Зараз багато говорять про пацифікацію, але той факт, що у польській школі всіх змушували вчити українську, про щось таки говорить.\nНа великій перерві всі бігли у підвал до їдальні за «шкільним дожив’єнієм» — безкоштовно давали каву з молоком і хліб із маслом (по святах — булочки). Для молодого організму цього було замало, і ми брали з дому «другє снідання». Не забували про дітей з бідних родин. У кожному класі стояв кошик, куди клали бутерброди для малозабезпечених. Вчителі вручали їм ці бутерброди настільки делікатно й непомітно, що ніхто не знав, що їсть сусід на перерві — своє чи з кошика.\nВсі школярі та гімназисти Станиславова мали однакову форму. Різнився тільки колір облямівки на кашкеті. Наприклад, у нас він був сірий, у школі Чацького — червоний, ще десь — жовтий, зелений і т. д. Крім того, великими металевими літерами на них наносили номер класу, тож ідентифікувати школяра не становило жодних проблем.\nІз дисципліною було суворо. У парку, на вокзалі, на вулиці Сапєжинській (стометрівці) чатували активісти батьківського комітету, які пильно стежили, щоб учні не прогулювали заняття. Хоч найбільш «злісні» прогульники ховали кашкети в ранці й вирахувати звідки вони було досить складно.\nЯк ми матюкалися\nМоже це дещо пафосно звучить, але Станиславів тоді був містом високої культури. Почути на вулиці мат чи побачити юнака із сигаретою було майже нереально. Люди були виховані, ніхто не штовхався, не плював на тротуар. Хоча лайливі слова, звичайно, були.\nУ сварках найчастіше використовувались вирази «Поцілуй мене в дупу» чи «Шляк би тебе трафив». (Нім. schlag — шок, параліч, удар). Найстрашнішими лайками були «гнис» (аналог статевого чоловічого органу) й «потка» (відповідно, жіночого).\nПам’ятаю, що у шкільному туалеті хтось нашкрябав «Гнис і потка — жеч солодка». Були й дотепніші: «Панове шляхта, не бендже злий натури, не срайте на дескі, але впрост до дзюри». Клозетних «письменників» довго шукали, але так і не знайшли.\nНаша школа була непроста. Поруч стояли кілька військових частин, й тому тут училося багато офіцерських дітей. Вистачало євреїв, які складали більшість населення міста. Траплялися українці.\nВсі нації мирно уживались між собою. Поляки приходили до українців на релігійні свята, й навпаки, євреї ходили в гості та запрошували до себе. Сильного антагонізму не відчувалося, хоча прикрі випадки таки були.\nМи з братом бігали до школи через міський парк. Інколи бачили на землі листівки (їх ще називали «ульотками»). В них польською мовою повідомлялось:\n«На стос, на стос!\nБій жида в нос!\nАж му вицєкнє з носа сос!»\nЦікаво, що виготовлені вони були друкарським способом, і потім подібну «поліграфію» неодноразово розкидали по всьому місту.\nА в 1938 році стався справжній теракт. Зі мною у класі вчився єврейський хлопець Лінднер, з яким я товаришував. На теперішній вулиці Чорновола (не доходячи повороту на Матейки) його батько тримав скляний ларьок — там вони торгували випічкою з власної пекарні, що містилась у глибині подвір’я. Вночі у ларьок кинули бомбу, й від торгової точки залишилася лишень велика вирва у фундаменті. Саму пекарню облили смолою та підпалили, але вчасно під’їхали пожежники та загасили вогонь. Хто це зробив — невідомо й досі.\nОдного разу поляки показали свою зверхність і наді мною — українцем. У тому ж 1938 році було розгромлено Карпатську Русь. Два старшокласника — діти польських офіцерів — перестріли мене в коридорі та глибоко образили: «Ти, кабанє рускій! Хцесє самостійної України? Гниса тобі!».\nХоча скоро саме те нам усім влаштували совіти та німці.\nНезадовго перед початком Другої світової пан Рихліцький підняв плату за житло, й ми переїхали в дешевше місце — до кам’яниці на вулиці «Під Божою опікою» (Сорохтея), де тепер кафе «Сапсан». Будинок належав єврею Таненбауму (його прізвище перекладалось як «ялинка»), а нашим сусідом був професор малювання Еміль Дубрава, який вважався неперевершеним портретистом.\nМи вже знали, що у вересні почалася війна, але у Станиславові поки що було тихо. Одного дня я сидів у вікні першого поверху, що виходило на летовище. Раптом з боку Загвіздя з’явилися німецькі літаки, які почали бомбити льотну смугу. Поруч була колишня тюрма «Діброва», там стояла якась військова частина — здається, улани. Так ось, з даху казарми по німцях вдарили два спарених крупнокаліберних кулемети. Кілька бомбардувальників залишили у спокої аеродром і полетіли на нас.\nПерші бомби впали на тому місці, де зараз розгортають мандрівні цирки. Від вибуху земля так здригнулася, що я випав з вікна на землю. Це врятувало мені життя. Наступні бомби розірвались значно ближче. Потім я з жахом дивився на фасад будинку, який був весь посічений осколками. Тоді ж неподалік від нас вбило перехожого. Пізніше з’ясувалося, що то був біженець. Людина втікала від війни аж із самого Кракова, але смерть наздогнала її у Станиславові.\nСовіти вдарили зі сходу 17 вересня. І майже одразу поляки збили радянський літак. Він упав на вулиці Ревери, біля двох старих смерек, що росли перед нашим колишнім будинком! Машина лежала пузом доверху, льотчика у кабіні я не бачив, натомість добре запам’ятав червоні зірки на хвості літака.\nА містом повзли панічні чутки. Казали, що скоро прийдуть більшовики із рогами на голові (будьонівки), і пощади не буде нікому. Лякали масовими арештами, биттям і грабунками. Батько спалив усю німецьку літературу, що була в домашній бібліотеці.\nПроте червоні з’явилися якось буденно. Спочатку на Голуховського (Чорновола), з боку центру, показалися кілька вантажівок із зенітними кулеметами. За ними протарахтіли маленькі танкетки, які навіть мені здалися безнадійно застарілими. Потім у бік летовища пройшла колона піхоти. Замість рогів у деяких бійців були будьонівки. В очі кидались кирзові чоботи, які складались у неохайну «гармошку». Польські офіцери вставляли у халяви металеві штифти, які не давали шкірі зморщуватись. Таке взуття називали «англікі».\nНа вулиці висипали мешканці, серед яких було багато дітей. Солдати з перших шеренг пригощали дорослих цигарками, а малих — цукерками. А коли проходив хвіст колони, то задні просили: «Дай закурить!». Цигарки доводилося віддавати. А заодно й цукерки.


Вибухи біля Бірмінгема: чи є "український слід"? - BBC Україна - Korrespondent.net\nВибухи біля Бірмінгема: чи є "український слід"? - BBC Україна\nBBC Україна, 22 липня 2013, 15:33\nМечеть у Вулвергемптоні до понеділка залишалася в поліцейському оточенні\nБританська поліція підтвердила, що звільнила одного з двох українських студентів, затриманих за підозрою у вибухах біля мечетей поблизу Бірмінгема.\nЙого відпустили, не висунувши жодних звинувачень. Далі у справі 22-річний юнак проходитиме як свідок і вже допомагає правоохоронцям з розслідуванням, повідомляють у поліції Західного Мідленду.\nСтаршого із затриманих, 25-річного хлопця, ім'я якого не називають, продовжують допитувати у справі про вибухи та вбивство у квітні пенсіонера Мохаммеда Салеєма.\nСалеєма закололи ножем, коли він повертався додому з мечеті.\nТим часом в українському міністерстві закордонних справ досі не впевнені, що двоє затриманих минулого тижня студентів - українці.\n"Не можу нічого підтвердити, оскільки в нас немає підтвердження осіб цих людей. Ми дотепер очікуємо від британської сторони, щоб вони нам підтвердили їхнє громадянство", - цитують Українські новини речника МЗС України Євгена Перебийноса.\nМинулого четверга поліція британського регіону Західний Мідленд заявила, що затримала двох молодих українців, яких підозрюють у вибухах поблизу мечетей в містах Тіпто, Волсолл та Вулвергемптон.\nВід вибухів, потужність яких була слабкою, ніхто не постраждав.\nВибухи по п’ятницях\nЗа повідомленнями британських ЗМІ, обоє хлопців стажувалися в офісі компанії Delcam, яка розробляє програмне забезпечення.\nЦентральний офіс компанії, що має представництво в Україні, розташований у Бірмінгемі – столиці Західного Мідленду.\nВідразу після затримання студентів виконавчий директор Delcam Клайв Мартелл підтвердив, що вони приїхали стажуватися до Британії з України.\n"Це було абсолютно неочікувано, і ми робимо все можливе, аби допомогти поліції з розслідуванням", - цитує топ-менеджера Birmingham Mail.\nНа українському сайті Delcam сказано, що компанія вже понад 10 років співпрацює з українськими вишами та відправляє студентів за кордон за свій рахунок. Однак у львівському представництві компанії відмовилися спілкуватися з ВВС Україна, навіть не вислухавши запитання.\nУкраїнські ЗМІ, проаналізувавши, хто з українських студентів цього року виграв стажування в Британії, припускають, що двома підозрюваними можуть виявитися жителі Харкова та Дніпропетровська. Проте офіційного підтвердження цієї інформації немає.\nТак само невідомі і мотиви, які могли спонукати до вчинення вибухів.\nБірмінгем, центральне місто Західного Мідленду, - один з найактивніших осередків мусульманського життя в Британії.\nЗа даними британського міністерства статистики, 22% населення міста вважають себе мусульманами і 60% - християнами.\nУ Бірмінгемі також проживає одна з найбільших пакистанських громад у Британії – 14% від усіх жителів. Всього в Західному Мідленді мешкає 4% пакистанців, свідчать дані останнього перепису від 2011 року.\nУ регіоні із майже тримільйонним населенням діють більше 200 мечетей.\nУкраїнських студентів затримали 18 липня саме у Бірмінгемі, а вибухи, в яких їх підозрюють, сталися в трьох інших містах Західного Мідленду.\nСаморобні пристрої здетонували 21 червня, 28 червня та 12 липня. Всі три дати припадають на п'ятницю – священний день тижня для мусульман.\nЗаписи з відеокамер\nПерший вибух, який стався у Волсоллі, лише трохи пошкодив стіну біля мечеті Аїша та Ісламського центру.\nХоча місцеві жителі чули гучний звук, вони недооцінили його важливість і не викликали поліцію.\nУже наступного дня, коли до храму почали сходитися віряни, хтось помітив біля мечеті уламки саморобної бомби. На місце події прибули поліція та військові експерти з вибухівки.\nПерш ніж знешкодити залишки пристрою, з прилеглих домівок евакуювали понад 100 жителів.\n12 липня вибух стався також біля мечеті у Тіптоні. Свідки розповіли пресі, що саморобна бомба була начинена цвяхами, які розлетілися далеко навкруги, але нікого не поранили.\nВже після затримання двох підозрюваних поліція обстежила територію довкола Центральної мечеті у Вулвергемптоні, виявивши там "місце вибуху та уламки".\nЗа попередніми висновками слідства, вибух там стався 28 червня.\n"Ми досягли цього завдяки відмінній роботі місцевого поліцейського у Смолл-Хіт (район Бірмінгема. – Ред.). Саме хороша робота цього конкретного поліцейського привела нас до арештів", - цитує Birmingham Mail помічника начальника поліції Західного Мідленду Маркуса Біля.\nБіль розповів, що справу розслідує місцевий антитерористичний підрозділ спільно з колегами з інших частин країни. Правоохоронці, окрім іншого, вивчають записи з вуличних відеокамер.\n"У мене немає жодних даних про загрозу для якихось інших мечетей в цьому регіоні", - сказав поліцейський.\nМинулої суботи Вестмінстерський магістратський суд продовжив затримання українців на сім днів, щоб дозволити поліції провести необхідні допити.


Маркетинговий аналіз парфумерної продукції | Law.pp.ru - Юридический факультет\nКурсовая работа: Маркетинговий аналіз парфумерної продукції\n1. Товар в системі маркетингу\n1.1 Характеристика об’єкта дослідження\n«AVON» - світовий лідер по прямих продажах, який пропонує найбільший в світі асортимент косметичної продукції. Компанія AVON заснована в 1886 році Дейвідом Х.МакКоннеллом в США під назвою «Каліфорнійська Парфюмерна Компанія». Першим виробом був парфюмерний набір. 2 листопада 1896 року надрукований перший каталог. Каталог AVON і зараз є основним робочим інструментом представників «avon» у всьому світі. Щорік з'являється більше 600 мільйонів каталогів AVON. У 1900 році в асортимент продукції включена косметика. В 1928 році назва AVON вперше з'явилася на продукції у зв'язку з введенням нової серії косметичних засобів. В 1939 році ім'я компанії було офіційно змінене на "Ейвон Продактс, Інк." (Avon Products, Inc.). В червні 1989 AVON стала першою компанією, яка оголосила про припинення випробувань нових косметичних засобів на тваринах. 4,9 мільйонів представників співробітничають з AVON в 145 країнах.\nГоловний офіс AVON знаходиться в Нью-Йорку. В «Avon Products, Inc.» працює 43 тисячі офісних співробітників. Річний зворот компанії - 7,7 млрд. доларів США. - В 1999 році компанія AVON почала нову рекламну кампанію "Let''s Talk". Назва кампанії в українській версії - "ПОГОВОРИМО". Вона несе в собі ідею, відповідну одному з основних принципів роботи AVON, особистому контакту з клієнтом.\n1.2 Рівні товару для повного усвідомлення споживацьких потреб. Властивості товару, які найбільш важливі для споживачів\nПро здоров'я і красу волосся потрібно піклуватися щодня. І, зрозуміло, без такого косметичного засобу, як шампунь, обійтися неможливо. Шампуні розрізняються між собою концентрацією основних компонентів і вмістом спеціальних біологічно активних добавок. Крім того, для різних типів волосся (нормальних, жирних, сухих) використовуються різні види шампунів.\nДослідження ринку шампунів було проведене в м. Дніпропетровську. Для збору первинних даних був вироблений анкетний опит. У анкеті відбито 25 питань. Анкета представлена в зручній тестовій формі з варіантами відповідями для респондента. Чисельність респондентів – 30 чоловік. Як спосіб комунікації з респондентами при проведенні дослідження була застосована вулична бесіда. Було сформовано п'ять груп. Перша група була сформована з людей молодше 18 років, друга – з людей від 18 до 25 років, четверта – від 35 до 55 і п'ята – старше 55 років. Як інструмент дослідження застосовувалася анкета – Додаток 1\nВибірку, отриману в процесі відбору учасників дослідження, можна охарактеризувати як суб'єктивно зміщену, оскільки в ній помітно переважання двох специфічних підгруп: що вчаться у віці від 18 до 25 років і що працюють у віці від 25 до 35 років. Всього було опитано 42 людини, з яких 12 не відповіли на всі питання і, отже, анкети, заповнені ними, не прийняли участі в обробці інформації, отриманої в ході дослідження. При проведенні опиту було приділено увагу наступним питанням:\n1. Хто є постійним споживачем товару;\n2. Який атрибут товару понад усе значимий для покупця;\n3. Які марки мають найвищий рейтинг у покупців;\n4. Як співвідноситься марка товару з демографічними, психографічними і поведінковими характеристиками покупця;\n5. Який вплив на поведінку покупця надає реклама;\n6. Які пропозиції, побажання і скарги в адресу виробників товару є у покупців.\nДалі слідує опис виводів, зроблених після проведення дослідження. Оскільки в дослідженні брали участь люди, що належать до різних половозрастних і соціальних груп, результати, отримані після опиту груп і вуличних співбесід, можна розповсюдити на весь ринок.\nОсновні групи споживачів шампунів фірми «Avon».\nЯк показало дослідження, найактивніше використовують шампуні фірми «Avon» молоді люди у віці від 18 до 35 років.\nДіаграма 1 ілюструє сегментацію ринку ринку споживачів шампунів фірми «Avon» на основі чинника віку.\nЗ діаграми 1 видно:\n1. 48% споживачів шампунів відносяться до вікової групи від 18 до 25 років, яку можна розділити на підгрупи.\nСтуденти. Це молоді, в більшості своїй акуратні, доглядаючі себе, знаходяться завжди в центрі уваги люди. Великий вплив при виборі шампунів на них надають реклама. Зі всіх видів реклами на цю групу споживачів найбільший вплив робить реклама по каталогах фірми «Avon»\nМета придбання – завжди бути доглянутим, акуратним. Покупці цієї групи віддають перевагу товару з хорошим якостям. Такі ж чинники, як ціна і практичність, особливої ролі не грають. Можна передбачити, що покупець віддасть перевагу шампуню відомої марки, навіть якщо ціна його перевищує ціну товару з аналогічними якостями, але менш відомою.\nНайбільш популярними марками серед споживачів даної групи є наступні: «Advance Techniques» 250 (для щоденного відходу, для в'юнкого волосся, для додання волоссю гладкості і блиску, для забарвленого волосся).\nОсновними побажаннями, які висловлювалися в даній групі споживачів, були наступні. Поліпшити якість, додаючи різні вітаміни корисні для волосся, виробляти шампуні з екстрактами різних трав. Багато споживачів висловлювали пропозиції про оновлення дизайну.\n2. Наступною по величині групою споживачів шампунів є вікова група від 25 до 35 років (33%).\nДо цієї вікової групи увійшли жінки і чоловіки з вищою освітою або що працюють на постійній основі, досягли висот, працюють з людьми, яким необхідно бути охайними, акуратними, доглянутими. Це енергійні люди, що піклуються про придбання і підвищенні статусу. При покупці шампуні вони можуть орієнтуватися як на рекламу, так і на ради друзів, колег. Дана група осіб набуває товару з міркування практичності. Найбільш популярними марками серед споживачів даної групи є наступні: Шампуні «Advance Techniques» 250 (для щоденного відходу) Шампунів «Advance Techniques» 750 (шампунь / обполіскувач для волосся 2 в 1 «Здорове сяяння») Шампунів «Naturals» 400.\n3. 11% споживачів шампуні відносяться до вікової групи молодше 18 років.\nВперед: Диверсификация производства на предприятиях химической отрасли\nНазад: Биржевой товар - понятие и состав, его характеристика


Спогади про сина (Гагаріна Г. Т.)\nК.: Радянська школа, 1985.- 184 с. Книга Анни Тимофіївни Гагаріной, матері першого в світі космонавта планети Земля, розповідає про дитинство та юність Юрія Олексійовича, його навчання та космічний політ, про добрі сімейні традиції. Кількість: 1 УДК 744(092)\nПіонери всесвіту (Нагаєв Г.)\nК.: Дніпро, 1977.- 319 с. Трилогія Германа Нагаєва присвячена зародженню в нашій країні космічної науки й техніки. Вона розповідає про долю вчених Кибальчича, Ціолковського та Цандера. Кількість: 1 УДК 744(092)\nМетодика навчання креслення в школі (Забронський В. В.)\nК.: Радянська школа, 1976.- 168 с. У посібнику висвітлюються завдання вивчення креслення, обґрунтовуються методи і форми роботи, дається аналіз окремих питань програми, поради щодо підбору дидактичного матеріалу. Кількість: 1 УДК 744\nКартки програмованого контролю знань з креслення (Михайловський В.М.)\nК.: Радянська школа, 1982.- 158 с. В посібник вміщено дидактичний матеріал до 30 тем шкільного курсу креслення. Кількість: 2 УДК 744


Висновки. Література - План Вступ\nСкачати 391.99 Kb.\nРозмір 391.99 Kb.\nСаме Кримінально-процесуальне право належить до навчальних дисциплін, які посідають провідне місце у професійній підготовці юристів різної спеціалізації. В реальному житті практично кожному випускникові юридичного закладу освіти так чи інакше доведеться зіткнутися з фактами злочинів. Тому глибоке вивчення кримінально-процесуального права та теорії кримінального процесу — одна з умов успішної праці на посадах слідчих, прокурорів, суддів, адвокатів, співробітників оперативних апаратів органів внутрішніх справ та в інших сферах юридичної діяльності. Важливо й те, що сам кримінальний процес дозволяє поглибити уявлення про істину, законність та справедливість, вчить уважному і чуйному ставленню до людини, навіть якщо вона переступила межу, дозволену законом.\nСвятая святих юридичної науки — захист і зміцнення принципу неприпустимості звуження існуючих прав і свобод людини. Це компас юридичної науки й законодавчої практики. Ми зобов'язані реальними справами забезпечувати крокування тільки в заданому напрямку. Дані людям межі свободи варто відстоювати рішуче, мужньо і професійно. Справжня велич держави полягає в добробуті й безпеці її громадян.\nУ нашій курсовій роботі ми поставили собі за мету: з одного боку, в лаконічній та доступній формі викласти основи кримінально-процесуальної науки та процесуального законодавства, з іншого — узагальнити досягнення юриспруденції та внести пропозиції щодо вдосконалення кримінально-процесуального права та практики його\nТема курсової роботи, була обрана саме для того, щоб допомогти тим хто пізнає ази кримінально-процесуального права, та має намір поглибленого вивчення кримінально-процесуальної науки.


Система уроків із вивчення давньогрецької лірики | Сайт учителя русского языка и литературы Тонконог Елены Николаевны\nОставлен wm 14 Январь, 2013 - 19:39\nТЕМА: Давньогрецька лірика як синтез поезії та музики. Види давньо-\nгрецької лірики. Творчість Тіртея та Архілоха.\nМЕТА: познайомити учнів з видами та особливостями давньогрецької\nпоезії; зрозуміти її філософську основу; надати біографічні дані\nдавньогрецьких поетів; навчитися вдивлятися в себе, заглиблюватися\nу свій внутрішній світ, відчувати добро і зло, чужий біль, зберігати\nтвердість душі; розвивати навички аналізу віршових текстів,\nзв’язного мовлення, виразного читання; сприяти розширенню\nОБЛАДНАННЯ: мультимедійний матеріал ; тексти поезій Архілоха і\nТіртея; підручник О.Ніколенко\nКраса - релігія мудреців.\nПсихологічна розминка «Скажи мені добре слово..»\n1. Прослуховування учнівських творів «Чому образ Одіссея є втіленням ідеї одвічного суму за батьківщиною?»\n- Як, на вашу думку, слід розуміти слова давньогрецької мудрості?\n- Чому греки так обожнювали красу?\nНа Землі не було, мабуть, іншої цивілізації, що вклонялася красі більше, ніж давньогрецька. Життя стародавньої Греції надихалося красою й породжувалося нею. Вона бриніла у синьому небі й шумі морського прибою, величних храмах і білосніжних мармурових скульптурах, струнких атлетичних постатях чоловіків і дивовижній чарівності та звабливості жінок.\nНезримий Дух світла направляв життя античних людей. Вони дійсно були мудрими, бо саме завдяки красі знайшли гармонію, що наблизила їх до розуміння сенсу буття.\nКраса була поштовхом до розквіту літератури, архітектури, злету філософської думки. І сьогоднішніх людей ХХІ століття не лишає байдужими той високий загальнолюдський зміст, гуманізм, схиляння перед духовною величчю людини, що властиві всім шедеврам митців древньої й прекрасної Еллади. Тепер їх життя сприймається наче дивна казка, якою керували величні боги. Досить яскраво представив це Ф.Шиллер у своєму вірші «Боги Еллади»\nЛюди ще були тоді, як діти, -\nРадісні, безхитрісні, прості,\nУ вселенськім храмі Афродіти\nВсі вклонялись красоті.\nДе тепер, як вірить астроному,\nМертва куля крутиться в імлі,\nТам колись у повозі сяйному\nГеліос вклонявсь синам землі.\nВ горах ореади домували,\nДерева були житлом дріад,\nРіки сріблопінні шумували\nЗ урн одрадісних наяд.\nЯк двірці, сміялись ваші храми,\nНа змаганнях сили й моготи\nКолісниці вперегін з вітрами\nВам на честь гриміли до мети.\nВорухливі хороводні сплети\nОбвивали гронами олтар,\nІ несли увінчані атлети\nВам вінки свої у дар.\nТільки в пісні відблиск твій незгасний,\nТільки в казці твій чудовий слід.\nЗ піснею, а також з трудовими процесами, магією, обрядами тісно пов’язане виникнення лірики.\nСинтез поезії та музики\nСпочатку стародавнє мистецтво було синтетичним, тобто між окремими видами мистецтва не існувало чіткої різниці. Наприклад, співаки обов'язково танцювали, а танцюристи обов'язково співали. Розвиваючись, стародавнє синтетичне мистецтво все більше розділялося на самостійні роди та види, або жанри. Всі твори художньої літератури поділяються на три основні роди: епос, лірику, драму. У свою чергу кожен із родів поділяється на різні жанри, що мають стійкі ознаки.\nЛірика і ліра — споріднені слова. Грецьке "лірикос" означає "співаючий під звуки ліри", "музичний", "хвилюючий". Ліру, за міфом, винайшов посланець богів Гермес, який використав панцир черепахи як резонатор для струн. Спочатку ліра мала всього три-чотири струни, пізніше — сім-одинадцять. Під акомпанемент ліри поет виконував свої вірші. Отже, за сивої давнини лірика була невіддільна від музики. Саме слово музика походить від муза (служниця бога мистецтва Аполлона). Музичне виховання у греків було обов'язковим.\nТри музи опікувались лірикою. Горда Полігімнія - муза гімнів, урочистих пісень на честь богів і героїв. Пристрасна Ерато - муза любовної поезії. Але найвищою музою вважалась завзята й ніжна Евтерпа, граціозна покровителька лірики. Натхнення й задум випромінює обличчя цієї музи. За звичаєм, цю музу зображували з подвійною флейтою в руках як символ єдності поезії та музики.\n2. Повідомлення групи "мистецтвознавців" про особливості давньогрецької культури.\nЛюдина посідає центральне місце у творах античного мистецтва. Особистість була для древніх греків носієм розуму та гармонії. Вони утверджували її цінність і перетворюючу роль, вірили у великі можливості та досягнення досконалості. У людських образах поставали найчастіше боги та міфічні герої, котрі засвідчили уявлення еллінів про людську природу, про добро і зло, чесноти й вади людей.\nУ Давній Елладі сформувалися поняття про такі духовні цінності, як громадянський обов'язок, воля, людяність, гармонійний розвиток особистості.\nФізична краса у Греції тісно пов'язувалася з духовною досконалістю і красою. Таким був ідеал людини-громадянина античності.\nХарактерно, що до олімпійських змагань не допускали людей, котрі чимось заплямували свою честь і совість. Учасники перших Олімпійських ігор повинні були мати бездоганну репутацію у фізичному і моральному плані. Це пояснювалося тим, що не можна було ображати богів (заради яких проводилися змагання) ганебними вчинками. Ті ж, які допускалися до олімпійських змагань, були втіленням мужності й духовної краси.\nДревні елліни уявляли світ як поєднання природних, історичних, соціальних і водночас стихійних, божественних, ірраціональних сил. Людина, вважали древні греки, нерідко залежала від фатальних обставин, від волі богів. Але вона не була безвольною, мала певну етичну самостійність, власну моральну позицію стосовно ударів долі. Момент героїчного морального вибору відображає своєрідність світосприйняття древніх і їхнє розуміння творчої волі людини, що виявляється у боротьбі з ворожими силами. Загибель героя в античних творах свідчить не тільки про перемогу фатальних сил. Вона навчає гіркому, але героїчному подоланню жаху й відчаю шляхом утвердження мужності й краси героя, що йде на страждання і смерть заради справедливості, правди, громадянського обов'язку і честі. Такими постають античні герої - Прометей, Ахілл, Гектор, Едіп, Антігона та інші.\nІ ще одна риса була важливою для культури Давньої Греції — це трагічний катарсис, тобто очищення людської душі від люті, ненависті, жаху, гірке й важке досягнення гармонії та мудрості. Дух гіркого і мужнього просвітлення - визначає гуманістичний пафос античності. Усе мистецтво Давньої Греції пройняте цим світлим і трагічним духом, та особливо він виявився в давньогрецькій трагедії.\nЕлліни боялися смерті, вважаючи, що "смерть є зло, помирали б і боги, якби благом для них смерть була" (Сапфо). Але ще більше вони боялися негероїчного, бездуховного, негармонійного буття. Тому, наприклад, Ахіллові більше до душі вік короткий, та звитяжний. Елліни любили життя у всіх його проявах. Вони вміли кохати, дружити, радіти життєвим благам і водночас захищати свій народ, свободу, зберігати право на самостійне існування. Древні греки намагалися надати життю високого, героїчного і світлого змісту, а це було під силу тільки духовно й фізично розвиненій людині.\n3. Літературознавчий коментар «Види давньогрецької лірики»\nЛірика, як і епос, бере свій початок із фольклорних джерел. Наприклад, грецькі весільні обряди супроводжували пісні, які називались епіталамами. Стародавні елегії пов'язані із френами - похоронними голосіннями.\nНадмогильні написи розвинулися з епітафій, які писалися на спомин про померлих.\nДуже поширеними у Стародавній Греції були і застільні пісні - скомії, а на урочистих святах велично лунали гімни - хвалебні або молитовні пісні. На честь переможців у змаганнях на колісницях та атлетів співали пишномовні оди. Вирушаючи в похід, греки співали військові пісні - ембратерії, а на святах богині родючості Деметри - жартівливі пісні, які сучасні дослідники античності пов'язують з ямбами.\nТермін лірика стали вживати за елліністичної доби античні філологи — вчені олександрійської школи. Те, що написано гекзаметром, олександрійці називали епосом, а решту віршованих творів, написаних іншими розмірами, — лірикою.\nПредметом зображення в ліриці с духовне життя людини, світ її ідей та почуттів. Такі ліричні жанри, як послання (дружнє або любовне), епіграми (вірш іронічного характеру), еклога (вірш на тему сільського життя), епітафія (вірш з приводу смерті), елегія (сумний вірш), беруть свій початок із античної поезії.\nНа думку дослідників, для Греції було характерним те, що певна історична епоха породжувала певний вид поезії. У попередні часи, як відомо, домінував епос. Із УІІ-УІ ст..до н.е. становище змінюється. Не було вже таких талановитих співців, як Гомер, та й сама дійсність ставала для людей значно цікавішою, ніж оповіді про міфологічні події. Невеличкі поетичні твори, які з’являються на той час, отримали назву «лірика».\nЦе слово походить від назви музичного інструмента – ліри, під акомпанемент якої виконувалися пісні. Проте ця назва встановилася значно пізніше, а до того ліричні твори давні греки називали мелосом ( «пісня») або мелікою ( «лірична пісня»).\nСлід зазначити, що в Греції дуже популярними були поетичні змагання. Співочі змагання проводилися також під час спортивних ігор. На Піфійських іграх у Дельфах ) з 590 р. до н.е.) , Істмійських іграх у Коринфі ( з 582 р. до н.е.), Немейських іграх в Арголіді ( з 573 р. до н.е.) поряд зі змаганнями атлетів виборювали золотий триніжник поети й музиканти. На Олімпійських іграх ( з 776 р. до н.е.) урочистими гімнами й піснями поети уславлювали олімпійських переможців.\nОскільки Греція була овіяна духом музики, то всі ліричні твори виконувалися під акомпанемент якогось музичного інструмента – ліри, кіфари, арфи, флейти, пастушої сопілки. З часом деякі ліричні твори втратили музичний супровід і по суті стали самостійними літературними жанрами. Інші ж зберегли свою пісенну форму, і музика була для них обов’язковою. Тому з давніх часів давньогрецька лірика почала ділитися на декламаційну та пісенну.\nДо декламаційної увійшли – елегійні та ямбічні жанри.\nДо пісенної – мелічний жанр ( або мелос).\nУ сучасному літературознавстві елегія означає жанр лірики, в якому переважають смутні роздуми про життя чи кохання, журба, самотність, філософські роздуми. Слово «елегія» означало «двовірш» і за своєю метрикою вона була близькою до гекзаметра.\nДавньогрецька елегія була досить оптимістичною, пронизаною почуттям бадьорості, іноді навіть патріотизму.\nТематика елегійних віршів:\n- роздуми про суспільні події і проблеми навколишнього життя;\n- політичні заклики;\n- прославлення воїнської доблесті;\n- звернення до молоді, поради;\n- філософські сентенції;\n- інтимні проблеми.\nІнколи ці вірші несли в собі повчальний елемент.\nЯмб теж мав дещо інше значення. В сучасній літературі ямбом називають двоскладову стопу з наголосом на другому складі. У давньогрецькій літературі ямбічна лірика була одним з найпростіших ліричних жанрів. Її джерела слід шукати в народних піснях, присвячених богині Деметрі. Жартівливо-веселі, часом хтивого характеру ямбічні пісні стали обов’язковою складовою свят на честь богині Деметри. Ім’ям міфічної дівчини назвали ліричні пісні, зміст яких був схожий зі змістом пісень Ямби, а розмір найкраще відповідав темпові розмовної мови, що нею були складені вірші.\nСеред представників ямбічних та елегійних жанрів можна назвати Тіртея та Архілоха.\nНаступним кроком у розвитку давньогрецької поезії була мелічна лірика або мелос. Давньогрецький філософ Платон ( кінець У – перша половина ІУ ст.. до н.е.) дав таке визначення мелосу: « Мелос складається з трьох частин: слова, гармонії, ритму». Тобто поєднує в собі слово, музику, танок. Поет не лише писав ліричний вірш, а й складав до нього музику і відповідний танок.\nМелос став засобом для виявлення суб’єктивних почуттів: культові й обрядові відправи, застілля, кохання, вино і ті радощі, що вони їх дають, дружба, захоплення мистецтвом і поезією. Всі ці теми переломлюються крізь призму особистих та інтимних переживань і настроїв поета. Соціально політичні й громадські проблеми відступають на другий план.\nМелічна лірика поділяється на сольну ( Сапфо, Анакреонт) та хорову ( Піндар).\n4. Ознайомлення з біографією Тіртея (середина VII ст. до н.е.)\nДавня Греція, Еллада - це теплий, сонячний, мальовничий край. На гористих схилах - вічнозелені ліси. Тут є річки, озера. Ця країна подарувала світові філософів Демокріта, Сократа, Платона, мудрого вченого Арістотеля, математиків Піфагора, Евкліда, Архімеда, астронома Гіппарта, медика Гіпократа, поета Гомера, відомих драматургів Есхіла, Софокла, Евріпіда.\nА знаходиться ця прекрасна країна на території південної частини Балканського півострова, островів Егейського моря, західного узбережжя Малої Азії, на берегах Мармурового і Чорного морів, узбережжі Південної Італії, Південної Франції і східної частини острова Сицилія.\nТа не було тут спокою, точилася гостра боротьба між племенами:\nВ ХХ-ХV ст. до н.е. стали розвиватися рабовласницькі держави,\nДесь біля 1260 р. до н.е. ці держави завоювали і знищили Трою.\nВ IX ст. до н.е. грецькі племена почали колонізацію островів, узбережжя Малої Азії, Середземного та Чорного морів. Колонізація прискорила розвиток виробничих відносин Древньої Греції.\nВ VІІІ-VІІ ст. до н.е. почалася боротьба між республіками Спартою та Афінами.\nОдним із виразників патріотичного духу був спартанський поет Тіртей. Тіртей жив у середині VII ст. до народження Христа. Твори Тіртея називають декламаційною лірикою, а автора вважають одним із найстаро-давніших елегійних поетів Греції. Це людина-легенда. Він був учителем, афінським громадянином і походив з дому Афідна. Що тільки про нього не вигадували. Ось послухайте.\nЗа порадою дельфійського оракула спартанці у важкий момент війни звернулися до афінян з проханням прислати їм вождя. Афіняни, щоб посміятися зі Спарти, послали кривоногого шкільного вчителя Тіртея. Він своїми піснями підняв бойовий дух спартанців і привів їх до перемоги. Після цього Тіртей назавжди залишився жити у Спарті.\nТіртей — спартанський вождь, поет і воїн. Висновок можна зробити один: Тіртей — це спартанський поет. Його вірші (шкода, до нас дійшло тільки кілька його елегій) користувалися великою популярністю, їх співали воїни перед битвами, розучували в школах як зразок патріотизму.\n5. Виразне читання поезії в перекладі Григорія Кочура «Добре вмирати тому...»\nЗ матір'ю милою, з батьком старим на чужині блукати,\nАні пошани собі, ні співчуття, ні жалю —\nВіком похилих, у кого слабі вже коліна,\nНіколи не покидайте старих, з битви утікши самі.\nЯкий заклик ми чуємо у вірші Тіртея? Що він думає про людину?\n(Автор - вірний син своєї вітчизни, закликає захищати її до переможного кінця. Тіртей прославляє людину, яка здатна на самопожертву в ім'я батьківщини.)\nЯк ви розумієте слова: «добре вмирати тому»?\n(Поет славить відважних, що полягли в перших лавах захисників рідної землі. Ці слова сповнені мужності, сміливості. Людина, яка їх написала, повинна бути готовою вмерти заради визволення вітчизни. Недарма ж є перекази, що його слово сильніше від зброї. Так, воно пробуджує відвагу, любов до рідного краю.)\n(Краще вмерти за вітчизну, ніж бути втікачем, а потім жебракувати по світу. Головне для воїна – чесно загинути в бою за батьківщину, захищаючи її до останнього подиху, ніж вкрити себе безслав’ям боягуза)\nЩо чекає втікача з поля бою?\n(Лихо та злидні, безчестя, ганьба не тільки для нього, а й для всього його роду)\nЧого навчає автор молодих воїнів?\n(Зачитати «О, юнаки…»)\nЯкий фінал вірша?\n(Оспівування краси й молодості. Гідним буде той юнак, який вірно служить вітчизні)\nЯкі епітети використовує автор? Яка їх роль?\n(Хоробрі бійці, родючі ниви, матір мила, батько старий, дітки дрібні, жінка смутна, лихо та злидні тяжкі.)\nЯка мета автора, для чого він їх використовує?\n(Ці епітети, або слова-образи, яскравіше змальовують гірку долю боягузів.)\nЯкі почуття викликав автор у воїнів під час битви?\n(Пісня запалювала бойовий дух патріотів. Ніхто не бажав осоромлювати свій рід і безчестям вкривати своє лице. Кожний робив трагічний вибір, але вірний)\nЯкі ще художні засоби можна знайти у вірші?\n(У вірші є поодинокі метафори: лихо та злидні гнатимуть скрізь втікача, горе й зневага за ним підуть усюди слідом, духом могутнім і мужнім ви груди свої загартуйте)\n7. Ознайомлення з біографією Архілоха (середина VII ст. до н.е.)\nТворець елегійної та ямбічної лірики, Архілох писав переважно сатиричні вірші. Він складав байки, елегії, гімни, епіграми, але найбільше полюбляв ямби. Дошкульні ямби Архілоха порівнювали з отруйним жалом. Стародавні греки походження слова "ямб" пов'язували з ім'ям гострої на язик служниці Ямби. Своїми дотепними жартами вона примусила розсміятися навіть невтішну богиню Деметру, що побивалася за викраденою дочкою.\nВ уїдливих ямбах Архілох висміював людські вади і, насамперед, бездумне поклоніння старим морально-етичним нормам. Для поета не існує беззаперечних моральних цінностей, які були основою поведінки гомерівських героїв. Він іронізує навіть над військовою честю і славою. В його очах слава заради самої слави та ще за ціною життя взагалі позбавлена будь-якого глузду. Він не визнає навіть слави захисника вітчизни, бо "доля полеглих - найгірша" і "вдячність живі відчувають лиш до живих", а "хто поліг, тому ні слави, ні подяки вже нема".\nНіби сперечаючись з Тіртеєм, Архілох, знову ж таки з іронією, розповідає, що йому доводилось тікати з поля бою, гублячи при цьому свій "бездоганний" щит. Життя дорожче, вважає Архілох, а щит, врешті-решт, можна придбати новий.\nАле Архілоху довелося дорогою ціною заплатити за свою відвертість. Архілох народився на кам’янистому острові Парос і був позашлюбною дитиною аристократа Телесікла та рабині Еніко. Відомо, що все життя поета супроводжувала бідність і він змушений був стати воїном-найманцем найманцем і ставився до своєї "роботи" як до ремесла.\nВоював у Фракії, на острові Евбея, захищав грецьку колонію на острові Фасос, засновану ще його дідом. Позбавлений служби у війську, поет довгий час жебракував.\nВідомо, що давні греки високо цінували творчість Архілоха і ставили її поруч зі спадком Гомера. Його вважали засновником критичної поезії, відмінної від гомерівської. Ім’я поета було оточене загальною любов’ю . Про це свідчить пам’ятник , поставлений на початку І ст.. до н.е. на його батьківщині. На ньому були вирізьблені найголовніші дати життя Архілоха, хоча вони й не збереглися.\nАрхілох жив і творив у перехідну добу, коли традиційні етично-моральні норми життя вже не спрацьовували, а нові ще не набули статусу загальногромадянських цінностей. У численних військових походах Архілох - воїн і жива людина - багато чого побачив і зрозумів. Тому у його поезіях людина постає багатогранною, з усіма притаманними їй вадами і пристрастями, а сама поезія набуває філософічного звучання і афористичної виразності.\nЦя поезія філософська. Автор любить мудрість. Звертаючись до серця, він радить воїнам-друзям відважно захищатись, бути непохитними, стійкими:\n...Переможеш - не хвались відкрито цим,\nПереможене - удома в самотині стримуй плач.\nРадість с - радій ненадто, є нещастя - не сумуй\nПонад міру. Вмій пізнавати зміни в людському житті.\nУ світі, що його оточує, ліричний герой Архілоха не бачить ні закономірності, ні доцільності:\nЧасто горді й самопевні, мов підкошені падуть,\nІ тоді за лихом лихо гне їм спину, і вони\nЖебраками йдуть по світу без мети і без думок\nУсупереч іронічному ставленню до слави захисника вітчизни Архілох ціною особистого життя переконав своїх співвітчизників у протилежному — в моральній перевазі "стійкості незламної душі". Із закликом: "Перемога або смерть!" — він загинув, захищаючи від ворогів свій рідний острів Парос.\n! Ім'я Архілоха ставили поруч з Гомером, хоч вони зовсім не подібні. У Гомера поезія велична, піднесена, урочиста, а у Архілоха проста, більш доступна народу, але так само прекрасна. Ось чому його ім'я не забули нащадки.\nЯка життєва позиція ліричного героя Архілоха? До чого він прагне?\n( Ліричний герой прагне бути стійким, незламним і навчає своїх друзів зберігати мужність, не впадати у відчай. Він їх просить, заспокоює розважливим словом.)\n9. Виразне читання поезії Архілоха «Серце, серце…»\n( підручник с. 78)\n10. Бесіда за змістом прочитаного\nЯким настроєм проникнутий вірш?\n(вірш дуже емоційний, у ньому відчуваються якісь сильні переживання)\nЯк, на думку автора, людина має поводитися в несприятливих життєвих ситуаціях?\n(Людині необхідні стійкість, відвага, витривалість)\nЯкий «рецепт» пропонує автор?\n(Поет пропонує «золоту середину», яка є найкращим виходом з будь-якого становища. Тобто в усьому необхідна поміркованість і стриманість, як у радості, так і в горі)\nЧи можна даний вірш віднести до філософської лірики?\n(Так, адже в ньому розглядаються серйозні проблеми буття)\nЯкий прийом використовує автор у побудові свого вірша?\n(Протиставлення або антитези)\n11. Виразне читання поезії Архілоха «Хліб мій на списі замішаний»\n12. Бесіда за змістом прочитаного\n(Поет описує військовий побут)\nЯк ви вважаєте, що означає вираз «вино на списі»?\n(Звичай грецьких воїнів носити у походах свої пожитки прив’язаними до списів)\n„Уявіть що Ви поет Тіртей, який своїми віршами закликав воїнів перемагати ворогів Які слова використаєте ви для підняття бойового духу?”\n« Познайомившись із творчістю Архілоха, Ви дізнались, які поради дає поет людям. Чи актуальні вони в наш час? Відповідь аргументуйте»\n- Як виникло слово лірика?\n- Як називалися ліричні твори у давніх греків?\n- На які види поділялися ліричні твори?\n- Назвіть представників ямбічної та елегійної поезії.\n- Які основні теми віршів Тіртея та Архілоха.\n- Розкажіть про ідеали давніх греків.\nТема наступного уроку: « Гімн красі, радощам життя і коханню в поезіях Сапфо та Анакреонта»\nВивчити конспект. Стаття підручника с. 74-78\nВивчити напам’ять одну з проаналізованих поезій.\nПідготувати повідомлення про Сапфо та Анакреонта. Виразно читати їх поезії.\nТЕМА: Гімн красі, радощам життя і коханню в поезіях Сапфо та\nМЕТА: поглиблювати знання учнів про античну поезію; ознайомити\nїх з творчістю Сапфо та Анакреонта ; розвивати навички аналізу\nвіршових текстів, зв’язного мовлення, виразного читання; сприяти\nрозширенню кругозору школярів; сприяти вихованю оптимістичного\nставлення до життя.\nОБЛАДНАННЯ: мультимедійний матеріал ; тексти поезій Анакреонта і\nСапфо; підручник О.Ніколенко\n«Девять лишь муз называя, мы Сапфо наносим обиду.\nРазве мы в ней не должны музу десятую чтить?»\n1. Виразне читання напам’ять вивчених віршів\nДавні греки любили й цінували життя – цей найкращий дарунок богів. Оспівування оптимізму, радощів буття пронизує твори більшості відомих поетів того часу, зокрема Анакреонта. Відомо, що його творчість започаткувала напрям ліричної поезії під назвою «анакреотична поезія», який існує і сьогодні. Цей вид лірики оспівує вузьке коло тем: кохання, вино, бенкети, веселощі, дружбу. Оспівуванню найпрекраснішого людського почуття – кохання – присвятила свою творчість й уславлена давньогрецька поетеса Сапфо, яку дуже високо цінували сучасники.\nПерш ніж розпочати наш урок, я хочу почути вашу відповідь на таке питання:\n- В чому сенс життя людини?\n1. Ознайомлення з біографією Сапфо (VI ст. до н.е.)\nДесятою музою у Давній Греції вважали поетесу з острова Лесбос Сапфо (Платон).\nТалановиту давньогрецьку поетесу дійсно пам’ятають у всьому світі. Хоча, говорячи про її життя, стверджувати можна лише одне – Сапфо існувала. А от як – про це склали легенди\nСапфо жила в кінці УІІ – першій половині УІ ст..до н.е. Ії вважають засновницею мелічної ( пісенної) поезії, що виникла на острові Лесбос, батьківщині поетеси. На місцевому наріччі Сапфо називали Псапфою.\nСапфо, Сафо, Сапфо Мітіленська. В перекладі –«світла». Народилася близько 610 року до н. е. на острові Лесбос в місті Ересі. Острів був вдало розміщений на суднохідних шляхах, і до нього прямувало багато купців.(Показ слайдів з зображенням Лесбосу).\nМоряків, окрім м’якого родючого клімату, приваблювала ще одна особливість Лесбосу: тут народжувались найгарніші дівчата Еллади. В такому чудовому місці виросла Сапфо. Правда, дитинство її не можна назвати щасливим. За переказом, Сапфо була дочкою аристократа Скамандроніма, що займався торгівлею, і жінки на ім’я Клеїс. Мала трьох братів: Харакса, Ларіха і Евріга. Їй було всього 6 років, коли вона стала сиротою. Впливові родичі відправили дівчинку в Мітілени – столицю Лесбоса. Там, дякуючи прогресивним мітіленським поглядам на жіночу освіту, Сапфо навчилась не тільки ткацтву, але і співу, танцям, грі на музичних інструментах. І вже у юному віці, озброївшись лірою, складала\nвона свої перші рими. За свідченням сучасників, Сапфо була невисокого зросту, дуже смаглява, з живими блискучими очима і довгими темними локонами уздовж щік.(Слайд)\nЗа переказом, саме в цей час нею захопився поет Алкей. Він звернувся до неї:\nСказати хочу дещо тобі одній,\nАлкей захоплювався Сапфо-жінкою і поважав як поетесу, але серце її завоювати не зміг.\nВона вийшла заміж за вельможу Керколая, від якого народила доньку Клеїсу, котру дуже любила. Сааме доньці вона присвятила низку віршів. Існування шлюбу з аристократом Керколаєм і дочки Клеїс підтверджує лірика поетеси:\nДівчинка у мене\nАле доля була до неї жорстокою: з невідомих причин її чоловік швидко зійшов у царство Аїда, а незабаром за ним попрямувала і їхня\nНа початку УІ ст.до н.е. Сапфо змушена була залишити острів Лесбос і певний час прожила на острові Сицилія. Причиною еміграції, можливо, були політичні чвари, адже її батько і чоловік брали участь у політичній боротьбі. Сама ж поетеса протягом усього життя була далекою від політики..\nЦей заклад називали «школою служительок муз», і він здобув великої слави. Ця школа стала своєрідним поетичним центром мистецтва відкриття внутрішнього світу людини.\nЖиття Сапфо, найталановитішої та найвитонченішої поетеси Стародавньої Греції, овіяне легендами. Одна з них розповідала, що поетеса, покохавши без взаємності юнака Фаона, близько 572 кинулась у море зі скелі на о. Левкадія. Відповідно до цього переказу, під кінець життя Сапфо знову захопилася чоловіком – молодим греком Фаоном, що перевозив пасажирів з Лесбосу на азійський берег, але не знайшла взаємності. (Слайд «Давид.Сапфо і Фаон»).\nЦя легенда була настільки популярною за античних часів, що приблизно через шість століть римський поет Овідій, вражений силою трагічного кохання Сапфо, напише від її імені передсмертний лист "Сапфо - Фаону" (Збірка Овідія Тероїди").\nВсю кожу мою сетью морщин\nУ УІІ-УІ ст. до н. е. в Греції, на острові Лесбосі, де народилася і жила після повернення з вигнання Сапфо, розквітає пісенна лірика — мелос. Поети Лесбосу - Алкей і Сапфо - поклонялись прекрасному і вчили своїх учнів, що людина мусить прагнути бути красивою, інакше боги від неї відвернуться. Життєлюбність, розкутість, культ кохання в поезії Сапфо відповідали язичницькому світогляду еллінів. "Я люблю розкоші, красу і сонце", — відверто заявляє поетеса.\nВідомо, що поетеса створила дев'ять книжок поезій. Збірка її віршів, що збереглися, налічує більш ніж 200 фрагментів. За свідченням античних джерел більшість із них відноситься до монодійної (сольної) лірики. Це були гімни, весільні пісні (епіталами), любовні пісні і елегії. До наших днів дійшли лише дві цілі поезії, а також багаточисельні свідчення сучасників про поетичний талант Сапфо.\nЇї профіль карбували на монетах острова Лесбосу. Майстри давньогрецької графіки зображували її на вазах. Письменник Страбон називав Сапфо "чимось дивовижним". Справді, і легендарне життя Сапфо, і її поезія були "чимось дивовижним" - водночас містичними і земними.\nМуки і шал кохання - основна тема поезій Сапфо. Поетеса порівнює любов із бурею, що все трощить на своєму шляху.\nЛюбов у поезіях Сапфо - це почуття земне, тілесне: "Вся тремчу, вкриваючись холодним потом..." або "раптом жар тонкий пробігає тілом..."(переклад А.Содомори). Поезія Сапфо вражає пристрастю і людяністю. Зміст її - внутрішнє світло духовно багатого життя земної людини. Поетесу приваблює затишне родинне життя. Вона милується своєю маленькою дочкою, побивається, що брат закохався в недостойну жінку, захоплюється красою вологого від роси лугу, залитим місячним сяйвом морем.\nУся поезія Сапфо проникнута музикою кохання, яке несе в собі радість і сердечні муки, невгамовне бажання кохати і чітке розуміння, що кожне нове почуття принесе біль і страждання. Поетеса була переконана, що лише це велике почуття дає натхнення, підносить до незримих висот людську душу, здатне зворушити будь-яке серця. Кохання, на її думку, породжує у світі красу, без нього взагалі життя не має ніякого сенсу.\nУ Сапфо виходила самобутня поезія: свіжа та наївна – з одного боку, з іншого – розпечена, ніби змішана з вогнем. Дівчина швидко відчула свій талант і почала експериментувати з віршовими розмірами. Родзинкою її ритміки стала особлива строфа – в ній три однакових за розміром рядки завершуються короткою окличною четвертою.(Демонстрація на дошці або слайд:\nЦя витончена строфа швидко прижилась серед ліриків під назвою «сапфічної строфи».\nА ось тематику віршів Сапфо не можна назвати різноманітною. Її цікавила краса – у найрізноманітніших проявах і формах: розливи морів, ніжні світанки, чуттєвість музики і привабливість людського тіла.(Слайд із зображенням моря, світанку під музичний супровід).\nКохання було другою, воістину божественною силою, якій поклонялась в своїй ліриці Сапфо. Незважаючи на те, що почуття було для неї «солодко-гірким чудовиськом, від якого немає спасіння», поетеса не звикла відводити свої «очі, засліплені блискучим світлом, котрі бачили зорю кохання, що зарод -жується». Красиво кохати і співати про це – ось що наповнювало сенсом життя Сапфо.\nКритики різних часів, починаючи з сивої давнини і до наших днів, звинувачували поезію Сапфо у брутальності та еротизмі. Саме це стало причиною того, що в ХІ ст.. у Візантії були спалені всі книжки поетеси. Але дослідження сучасних учених свідчать, що Сапфо керувалася високою мораллю, цнотливістю, чистотою, красою, доброчесністю.\nНезважаючи на брудні поклепи, вірші Сапфо були дуже популярними в античні часи. Платон, відомий філософ, підкорений чарівністю її поетичного слова, залишив нащадкам сповнений захоплення елегійний вірш:\nДев’ять на світі є муз, як засвідчують люди; не вірте,\nБо вже й десята прийшла – Лесбосу донька Сапфо.\n«Божественною, котрій не знайдеться рівної серед жінок» називав її філософ Солон. Крім того, почувши на банкеті одну із поезій Сапфо, відразу ж вивчив її напам’ять, додавши, що він «не хотів би померти, не знаючи її напам’ять». «Десятою музою, смертною серед муз безсмертних» вона була для Платона. Горацій називав її «мужньою», Страбон іменував «чудом» і стверджував, що «дарма шукати у всьому плині історії жінку, яка у поезії мо- гла б витримати хоча б приблизне порівняння із Сапфо». Вірші Сапфо вплинули на творчість Сократа, який величав її своєю «наставницею», й Катулла. Діонісій Галікарнасський називає Сапфо «головною представницею монодійного стилю». За словами Деметрія Магна, вірші Сапфо «сповнені кохання і весни»\nА з багатьох поезій Сапфо вимальовується її образ як прекрасної матері і дружини. На могилі поетеси написано:\nПочинаючи з Сапфо, давній світ раптом переключився з міфологічної теми і епохальних історичних подій, якою була Троянська війна, на любовні історії. Лірика Сапфо правила за взірець в усі часи. Її пісні співали в усіх еллінських землях, її наслідували Евріпід, Катулл, Горацій, Расін. Образ Сапфо надихав поетів, художників, скульпторів, композиторів. Серед них російський поет Г.Державін, українська поетеса Леся Українка, італійський художник Рафаель,\nавстрійський художник Г.Клімт, французький художник Давид, німецький скульптор Бурдель, композитори Гуно, Массне.\nЛеся Українка, ще тринадцятирічною дівчиною, під сильним враженням від легенди про смерть Сапфо, присвячує їй свого вірша. Поезія Сапфо добре знана в Україні. Її поезії перекладали українською мовою Іван Франко, Андрій Содомора, Григорій Кочур та інші поети-перекладач\n- Якби вам треба було зобразити талант яким-небудь плодом, що б це було? Обгрунтуйте. (Виноградне гроно. Талант багатогранний, має безліч складових, немов ягідок на гроні).\n- А яким явищем неживої природи можете уявити Сапфо? Чому?(Сонце – то палюче і нищівне, як пристрасть, то лагідне і тепле, як кохання, але однаково необхідне).\nЗавдання: І група - гронування на тему «Що вплинуло на розквіт таланту Сапфо?» (Заповнюють складовими виноградне гроно, прикріплене на дошці. )\n(Прикріплюють на другій частині дошки «промінці» з написами навколо портрету Сапфо. )\nВисновок: Отже, велику роль в тому, що нині світ знає велику поетесу Сапфо, відіграла наявність рівних прав чоловіків і жінок в тогочасному суспільстві о.Лесбос:\n- вона мала змогу навчатися в школі, вільно висловлювати власні думки і почуття, вчити дівчаток поезії і співу у власній школі риторики.\n3. Виразне читання вірша Сапфо «До богів подібний…»\nТой, хто біля тебе, щасливий, сівши.\nСлухає й ловить.\nМов трава пожовкла, безсила никну,\n4. Аналітична бесіда за змістом прочитаного.\nВизначте тему вірша.\n(Відображення почуттів кохання й ревнощів)\n(Надзвичайно схвильований, емоційний)\nЯкою зображена лірична героїня?\n(У вірші зображено психічний та фізичний стан героїні. Вперше в грецькій ліриці з надзвичайною проникливістю за зовнішніми фізичними ознаками було передано любовну знемогу жінки)\nЯкі художні засоби використовує акторка?\n(Епітети: ніжний голос, принадний усміх, пломінь тонкий, трава пожовка тощо. Порівняння: до богів подібний, мов трава пожовкла)\n5. Виразне читання вірша Сапфо «Жереб мені випав такий…»\n6. Аналітична бесіда за змістом прочитаного.\n(Любов до життя, радісне його сприйняття)\nЯк у вірш входить тема природи?\n(Ласкою весни, красою, сяйвом сонця. Краса природи зливається з радісним сприйняттям життя доповнює його)\nЯк у вірші лунає тема долі?\n(У вірші відобразилися вірування греків у долю. Але доля ліричної героїні ( її жереб) дуже щаслива))\nУ чому поетеса вбачає своє призначення?\n(В оспівуванні радощів життя)\n7. Колективне складання сенкану «Лірика Сапфо».\n8. Ознайомлення з біографією Анакреонта (бл. 570 — 478 рр. до н. е.)\nІ все ж таки елліни дуже любили життя, кохання, веселу пісню та вино. Втіленням їхньої життєрадісної вдачі був поет Анакреонт.\nОстанній великий представник монодійної (сольної) лірики Анакреонт народився, у малоазійському місті Теос, але все своє життя провів далеко від батьківщини. Перси захопили його рідне місто, і він, як утікач і мандрівний поет, спочатку жив при дворі самоського тирана Полікрата. По смерті Полікрата був запрошений тираном Гіппархом до Афін, але коли помер і він, Анакреонт переселився у Фессалію під захист Алевадів. У ті часи, коли жив і творив поет, тирани вважали престижним збирати навколо себе видатних митців які були г йог рідною окрасою їх двору.\nПоезія Анакреонта стала символом грайливого, веселого і витонченого еротизму. Проводячи час в утіхах, бенкетах і насолодах визнаючи і вшановуючи тільки трьох богів — Ерота, Афродіту та Діоніса, він залишився в пам'яті наступних поколінь сивоголовим веселим стариганом, що оспівує кохання і вино.\nПоезія Анакреонта не мас тієї сили і глибини почуттів, що були притаманні ліриці Сапфо. Там, де у Сапфо щира молитва до Афродіти, в Анакреонта - витончене й напівжартівливе звернення за допомогою до Діоніса — бога виноградної лози і покровителя виноробів. Проте поезії Анакреонта доступні й досить складні емоції: "Люблю — і наче не люблю". В його віршах народжується образ бога кохання — могутнього коваля, що б'є важким молотом по серцю. Та все ж таки для поезії Анакреонта більш характерним є ставлення до життя та кохання як до гри. Звичай зображувати Ерота у вигляді хлопчика-пустуна, що забавляється, жбурляючи в людину м'яч або пускаючи стріли кохання, усталився завдяки поезії Анакреонта.\nСаме так пройшло і життя Анакреонта: в щоденних розвагах, пишних бенкетах, численних любовних пригодах. До політичної боротьби, соціальних подій він завжди був байдужий, не захоплювала його і військова доблесть. Головними темами творів поета стають кохання, Музи, вино. Але слід зазначити, що в усьому поет віддає перевагу помірності. Застілля не повинно перетворюватися на п’яну оргію, кохання – на нестримну й буйну пристрасть.\nКрім еротичних віршів, Анакреонт писав гімни ( зокрема до нас дійшли уривки на честь Діоніса й Артеміди), а також елегії та епіграми. Музична співучість його віршів, відповідність змісту і форми, безпосередність почуттів сприяли величезному успіхові поета і в наступних поколінь.\nАнакреонт, і особливо його грецькі та римські послідовники, мали великий вплив на розвиток європейської лірики. Так звана "анакреотична поезія", яка набула особливої популярності в Європі кінця XVIII - початку XIX ст., бере свій початок у грайливій поезії співця радісного кохання - Анакреонта.\nСумно жити не кохавши,\nСумно жити й покохавши,\nНайсумніше ж від усього\nОшукатися в коханні.\nВсе Ерот під ноги топче —\nЛюдську мудрість і звичаї,\nТільки срібло всі шанують.\nХай тому добра не буде.\nХто найперший прагнув срібла!\nЧерез те братів не стало.\nЧерез те й рідня не рідна,\nТа найбільше нас, коханців,\nЧерез те усюди гине. Переклад Г.Кочура\nУзнают парфян кичливы\nУзнаю по их глазам;\nВ них сияет пламень томный —\nНаслаждений знак нескромний\nДай мені Гомера ліру\nБез струни, що зве до бою,\nПринеси глибокий келих\nІ ті приписи, що кажуть,\nЯк з вином змішати воду.\nВип’ю трохи — й затанцюю\nІ, забувши про повагу.\nСтрун торкнуся, заспіваю\nГолосну застольну пісню.\nБез струни, що зве до бою...\n9. Виразне читання поезії «Принеси води…»\nПринеси вина, юначе, і води подай швиденько,\nІ вінки з духмяних квітів, щоб з Еротом поборотись.\nПро Ерота, що пов'язки із пахучих носить квітів,\nПісню буду я співати: він володар над богами,\n10. Евристична бесіда за змістом прочитаного.\nЯкий загальний настрій вірша?\n(Веселий, оптимістичний, навіть дещо легковажний))\nХто з богів прославляється в поезії?\n(Бог кохання Ерот, якого поет вважає володарем над богами й людьми)\nПодумайте, які слова створюють безтурботний настрій поезії?\n(Вино, пісня, бенкет, квіти, Ерот)\nЯким поетові уявляється життя?\n(Легкою, безтурботною, веселою грою)\n11. Виразне читання поезії «Золотоволосий Ерот…»\nЗолотоволосий Ерот мене\nЗнову поцілив пурпурним м'ячем —\nДівчину в барвних сандалях тепер\nКаже мені забавляти.\nЛиш залишилося кляте дівча, —\nЗ Лесбосу славного родом воно, —\nТа й, осміявши мою сивину.\nІншому звабно морга.\n12.Евристична бесіда за змістом прочитаного.\nЯким у цьому вірші постає поет?\n(Поет постає перед читачем старою людиною. Але це не є приводом для того, щоб кинути свої звички)\nЩо зображено в поезії?\n(Прикра любовна пригода)\nЯк автор ставиться до життєвих прикростей?\n(Із легкою іронією)\n(Такий самий веселий, безтурботний, як і настрій попереднього)\nЯкі засоби образності використовує автор?\n(Епітети: золотоволосий Ерот, пурпурний м’яч, кляте дівча, Лесбос славний)\nУявіть себе закоханим поетом Алкеєм. Напишіть зізнання в коханні до поетеси Сапфо. Які художні засоби Ви використаєте, щоб передати глибину почуттів?\n- Які основні теми «анакреонтичної поезії»?\n- Яка тематика віршів Анакреонта?\n- У творчості яких поетів зустрічаються анакреонтичні мотиви?\n- Яка роль Сапфо в розвиткові давньогрецької поезії?\n- Яка тематика її ліричних творів?\n- Які тропи найчастіше використовували у своїх творах Сапфо та Анакреонт?\n- Який загальний настрій проаналізованих на уроці творів?\nЯку лірику представляе Сапфо?\n(САПФО це жінка першовідкривач. Окрім того що вона була першою жінкою поетесою античних часів, сапфо започаткувала нову, чуттєву і пристрасну лірику кохання. Яка була як ковток свіжого повітря в суворій Греції. Це була меліка- пісенна лірика.)\nЯкі теми їй притаманні?\n(Поетеса змальовувала не тільки красу природи і кохання. А й біль та тортури викликані нерозділеним коханням.)\nЯку назву дістали її вірші?\n(Її вірші отримали назву сапфічна строфа, за ім’ям поетеси.)\nЩо в прекладі означае ім’я Сапфо?\n(Псапфо, що означає «ясна», «світла».)\nНа яких мистецтвах базувалась школа Сапфо?\n(Вона базувалась на грі на лірі, співі, віршуванні, танцях, образотворчих мистецтв, гарним манерам)\n4. Узагальнююче слово вчителя.\nКульт краси і гармонії, який сповідували античні майстри, допоміг їм подолати Вічність і не втратити своєї чарівної принади й сьогодні. Античне мистецтво вічне, бо своїм оптимізмом воно надихає й сучасних поетів на створення нових дивовижних шедеврів.\nІ голос ваш – рапсодії й еклоги\nДзвенить вві тьмі Аїдових доріг,\nОдна відроджує ваш строгий стиль –\n4. Оцінки за урок\nТема наступного уроку: « Театр у Давній Греції. Есхіл «Прометей закутий»\nВивчити конспект. Стаття підручника с. 79-84\nПідготувати повідомлення «Театр у Давній Греції»\nПідготувати розповідь про життя і творчість Есхіла\n‹ Творчість Гомера Вверх Театр у давній Греції ›


Скачати 304.66 Kb.\nРозмір 304.66 Kb.\nТеофіпольський районний методкабінет\nТеофіполь – 2014\nМатеріали посібника містять розробки уроків з музичного мистецтва. Серед них – урок – конференція, урок – подорож, урок – турнір знавців, інтегрований урок, урок – концерт.\nУпорядник: Сторожук Г. Л. – вчителька музичного\nТеофіпольської ЗОШ I-IIIступенів № 1\nРецензенти: Мельничук В.К. – методист відділу\nосвіти Теофіпольської районної\nБурлак А.А. – директор Теофіпольської\nЗОШ I-IIIступенів № 1\nРекомендовано методичною радою Теофіпольського методичного кабінету\nПротокол № від 12 грудня 2014 року\nЗірки французької естради. 8 клас……...5\nМузична хатинка. 2 клас……………….11\nМузичний турнір знавців музики\nУзагальнюючий урок. 5 клас…………..14\nДіалог музики та живопису. 5 клас……17\nЗаключний урок – концерт. 2 клас …24\nСьогодні педагоги, як вітчизняні, так і зарубіжні, висувають на перший план виховання і розвиток творчих здібностей особистості засобами мистецтва. Один із цих шляхів – зацікавлення учнів. Адже лише тоді, коли учневі цікаво, можна досягти найбільшої ефективності в засвоєнні знань, розвитку творчої уяви, творчого мислення. Найбільше сприяють цьому нетрадиційні методи навчання, нетрадиційні уроки. Різновидів нетрадиційних уроків дуже багато: це урок-подорож, урок-конференція, урок-казка, урок-концерт, інтегровані уроки та інші. Нетрадиційний урок стимулює пізнавальну самостійність, творчу активність та ініціативність школярів. Навчання на ньому спрямоване на підвищення їхніх знань, формування працьовитості.\nУ цій брошурі пропонуються декілька видів нетрадиційних уроків з музичного мистецтва, які допоможуть вчителю підготуватися до уроку.\n«Усвої пісні я вкладаю все найпотаємніше,\nнайдорожче,усю себе,свою душу,\nсерце,свою любов…» Е.Піаф\nТема: Зірки французької естради.\nМета: Визначити особливості розвитку французької естради XX-XXI століттях на прикладах творчої діяльності Едіт Піаф, Джо Дассена та Патрісії Каас (або Френсіса Лея, Мірей Матьє та Поля Моріа). Учити аналізувати зміст і звучання легкої музики, порівнюючи її зразки з різних країн, знаходи-ти між ними спільне та відмінне. Закріпити знання «шансон», «шансоньє», «диско». Розвивати здатність виявляти й розуміти головну думку іншомовної пісні. Формувати відчуття ритму та ансамблю під час колективного виконан-ня пісні, здатність емоційно та виразно виконувати її, інтерес до французької естрадної музики. Виховувати естетичний смак учнів.\nМузичний матеріал: Ш.Дюмон «Ні, я ні за чим не жалкую»у виконанні Едіт Піаф (слухання); П.Грос. «Бессі» у виконанні Патрісії Каас (слухання); Ф.Лей. «Історія кохання», « Чао, Бамбіно!» у виконанні Мірей Матьє (слухання); Д.Дассен «Бабине літо» (слухання); Д.Леннон, П.Маккартні. «Вчора» (виконання)\nТип уроку: поглиблення теми, урок – подорож, урок – конференція.\nОбладнання: музичні інструменти (баян, акордеон, фортепіано), темброво – шумові інструменти, магнітофон (музичний центр, DVD, компʼютер), нотна дошка, портрети композиторів :Ш. Дюмона, П.Грос, Ф.Лея, Д.Дассена, Д.Леннона, П.Маккартні, підручники «Музичне мистецтво» 8 клас, «Вчимося співати» 5-8 класи (М.К.Яскулко).\nВхід учнів до класу (кабінету) під звучання пісні Ш.Дюмона «Ні, я ні за чим не жалкую» у виконанні Е.Піаф.\nЯкі твори рок- і поп – музики схвилювали вас упродовж тижня?\nЯкі твори бажали б продемонструвати в запису або виконати?\n(Організація роботи у творчих групах. Технології «Мікрофон»).\nЯкий зі світових напрямків рок – музики вас найбільше приваблює?\nРозучування пісні Д.Леннона, П.Маккартні «Вчора».\nЯкі із них найпростіший для виконання, а який – найважчий?\nЯкі пісні схожого образного змісту ви можете згадати?\nЯкі сучасні інструменти для супроводу цієї пісні ви хотіли б використати: маракаси, трикутник чи барабан?\nУявіть, що кожен із вас – режисер свята «Пісні зарубіжної естради». Які пісні ви включили б до концертної програми? Якою ви бачите афішу до концерту як художник?\nУчитель. Хто знає Парижа? Важко знайти людину, яка б не мріяла пройти його вулицями, бульварами. І ось нагода – ми вирушаємо на міжнародну конференцію «Зірка французької естради». Наш гід по Франції (називає ім’я) та знавці французької естради (називає імена).\nЗгадаймо вірш французького поета П’єра Беранже:\nНе згасає наша слава\nНаш Париж – кумир для всіх…(див. додаток)\nПариж – місто музики й поезії, місто надій і кохання, місто композиторів Ж.Бізе, М.Равеля, К.Дебюссі. Його вулицями свого часу ходили Ж. Санд, І. Тургенєв.\nЙого красі присвячені світові ходожні шедеври, наприклад оперета «Фіалка Монмарта» І.Кальмана. Окрасою,символом Парижа стала Ейфелева вежа.\nЩо нам стало відомо про французьку естраду, її зірок, традиції жанру «шансон» ?\nЦим питанням присвячена конференція, у якій ми будемо брати участь.\nФранцузька естрада сформлювалася на межі ХІХ-ХХ століть і походить від традиції жанру «шансон», що виникла ще в ХV-XVl століттях.\nШансон (фр.chanson – пісня) – французька лірична пісня – народна та естрадна, що має різноманітні жанрові й історичні різновиди.\nШансоньє (фр.chansonier – співак) – французький естрадний співак, часто – автор тексту й музики пісні.\n6. Слухання пісні Ш.Дюмона «Non, jeneregretted rien»\n(«Ні, я ні з чим не жалкую») у виконанні Едіт Піаф.(див.додаток)\nРепортер. Прийом «Мікрофон». Запитання до учнів.\nЯкий є характер цієї пісні, її образний зміст?\nЩо, на вашу думку, характерно для виконавської манери голосу Е.Піаф?\nРозповідь про Едіт Піаф.\nУчень –’’музикознавець’’ (група “Едіт Піаф”). Едіт Піаф - це зірка,”…котра одиноко згорає від внутрі-шнього вогню в нічному небі Франції”,- писали про неї сучасники.Вона народилася 19 грудня 1915 року в сім’ї вуличного акробата та співачки. Cправжнє ім’я зірки - Едіт Гассіон.’’Бродяжку Едіт” у дитинстві покинула мати і дівчинка жила у бабусі в одному з най бід-ніших кварталів Парижа, не отримавши ні якісної освіти , ні виховання.З 8 років Едіт виступала з бать-ком на вулицях - збирала гроші та співала, доки ба-тько виконував акробатичні трюки. У 15 років поча-лося її самостійне життя. Cвій псевдонім “Піаф’’ от-римала від директора одного з театрів-кабаре в Па-рижі. Вражений голосом Едіт, яка співала про ма-ленького горобчика, він запросив її до театру, нази-ваючи з того часу ’’маленьким горобчиком”. Невто-мно працювала Піаф під час Другої світової війни, створивши власну групу Опору з Європейських музикантів. Багато років Е.Піаф дружила й співпра-цювала з видатною актрисою Марлен Дітріх та шан-соньє Iвом Монтаном, Шарлем Азнавуром і Жільбе-ром Беко. Упродовж своєї кар’єри співачка написала близько 80 пісень,що одразу ставали хітами. Пісню”Ні, я ні за чим не жалкую” написав у 1960 році для Едіт Піаф молодий композитор Шарль Дюмон.Ця пісня вперше була представлена публіці в 1961 році на сцені “Олімпії”.\n7.Слухання пісні П.Грос “Веssі”у виконанні Патрісії Каас.\nУчень-“музикознавець” (група “Патріcії Каас”).У 1987 році у Франції у ви-конанні непримітної дівчинки прозвучала пісня “Мадемуазель співає блюз”. Її голос та манера виконання нагадували слухачам неперевершену ЕдіТ Піаф (див. додаток).\nТак на горизонті французької, а згодом і світової естради, з’явилася нова зірка - Патрісія Каас,яка отримала титул ” відкриття року”.\nЧудовий чуттєво-виразний голос – головне багатство П. Каас, голос, що зачаровує з перших звуків особли-вими виконавськими прийомами: підкресленою віб-рацією, затриманням останнього звука на глісандо.\nАртистичний талант і невтомне працелюбство нев- довзі зробили П.Каас найпопулярнішою французькою співачкою,а постійні гастролі принесли їй світову славу.Cпівачка не приховує,а навіть підкреслює бли-зькість своєї виконавської манери та голосу до Едіт Піаф і часто вико-нує її пісні. Завойовуючисучасну аудиторію слухачів, П.Каас почала виконувати більш танцювальні,енергійні пісні,а також співати англій-ською мовою. Упродовж останнього часу вона пра-цює над випуском записів англомовних пісень із американським продюсером.\nРепортер. Запитання до учнів.\nЩо ви можете сказати про образний зміст щойно прослуханої пісні?\nЯк ви можете охарактеризувати виконавську манеру П.Каас?\nЧи відчувається в ній близькість до голосу,виконавської манери Едіт Піаф?\n8. Слухання пісень Ф.Лея «Історія кохання», «Чао,бамбіно» у виконанні Мірей Матьє.\n1. Яким є образний зміст пісень, які щойно прозвучали?\n2. Що ви можете сказати про характер їхньої музики?\n3. Чи знаєте ви щось про виконавську манеру М.Матьє?\nРозповідь про Френсіса Лея.\nУчитель. Френсіс Лей – це видатний французьки композитор і талановитий піаніст, який написав музику до 120 кінофільмів. Найвідоміші з них –«Історія кохання», «Чоловік і жінка». У фільмі «Едіт і Марсель» він грав сліпого акордеоніста.\nПознайомившись з Едіт Піаф, Лей акомпанував їй та писав для неї пісні. Повідомлення про Мірей Матьє.\nУчень – «музикознавець» (група «Мірей Матьє»). Мірей Матьє – французька естрадна співачка, кавалер Ордена Почесного Легіону – найвищої державної нагороди Франції, надзвичайно популярна у всьому світі в другій половині ХХ ст. Вона нородилася в 1946 р. в місті Авіньйон у родині каменяра де була старшою серед чотирнадцяти дітей.\nМірей Матьє привернула до себе увагу своїм голосом, дуже схожим на Едіт Піаф. У 1964 р. утримала першу перемогу, беручи участь в місцевому радіоконкурсі.\nПерші записані Мірей платівки стали шлягерами, а пісні іноземними мовами проклали їй шлях до різних європейських хіт – парадів.\nУ червні 2001 р. Мірей Матьє виступила з концертом у києвському палаці «Україна». У 1993 р. Вийшов альбом Мірей Матьє, присвячений її кумиру Едіт Піаф.\n9. Слухання пісні «L’eteIndien» («Бабине літо») Джо Дассена.\nУчень – «музикознавець» (група Джо «Дассен»). Джо Дассен – одна з най-визначніших постатей в історії французької музики. Його пісні, що розійшли-ся мільйонними тиражами ще за його життя, вже понад 20 р. звучать на фран-цузькому радіо (див.додаток).\nДжо Дассен почав свою кар’єру в США зі співу класичного французького шансону. Народився він 1938 р. в Нью – Йорку в родині актора та режисера російського єврея і скрипальки угорського походження.\nУ 1950 р. родина переїхала до Парижа, але через 6 років Джо Дассен повернувся до США, закінчив університет і отримав докторський науковий ступінь. Під час навчання Джо Дассен заробляв собі на життя, працюючи кухарем, прибиральником та слюсарем, а в 1958 р. почав працювати діджеєм в місті Детройті.\nУ США Д. Дассен познайомився з багатьма відомими представниками шоу – бізнесу зокрема Бобом Діланом.\nУ 1960 р. Джо повернувся до Франції і через рік записав свій перший син-гал, а ще через рік про нього вже говорили як про зірку першої величини.\nНизький, глибокий голос, природна елегантність та екзотичне американське походження приваблювали слухачів. На початку 1970 р. співак очолював хіт-паради французької естради.\nЧим, на вашу думку, відзначається творчість майстрів французької естради, про яких йшла мова на нашому уроці (на прикладі прослуханих творів)?\nЯкі французькі співачки схожі своєю любов’ю до музики, пісні та до Едіт Піаф? Голос якої із них за звучанням нагадує голос Едіт Піаф?\nб) Оцінювання музично – творчої діяльності учнів на уроці.\nСлухати музику на власний вибір. Звернути увагу на твори зірок французької естради.\n12. Вихід учнів із класу під звучання музики на вибір\nучнів або учителя.\nТема: Музична хатинка.\nМета: почати вивчення запису висоти звуків; ознайоми учнів із нотами та їх назвами; надати поняття «гама»; закріпити поняття“ нотний стан”; розвивати в учнів музичний слух, чуття ритму, уяву, творчі здібності; розвивати потребу у спілкуванні з мистецтвом, пізнавальний інтерес.\nМузичний матеріал: А. Рубінштейн «Мелодія»; А. Островський «До, ре,мі, фа, соль, …»; аудіозапис звуків природи.\nНаочні посібники: нотна хрестоматія, ілюстрації до музичних творів, картки з нотами, що кріпляться на нотний стан у вигляді будиночка.\nОбладнання: музичний інструмент, фонохрестоматія,\nТип уроку: комбінований, урок – подорож\nУчні входять до класу під музичний супровід А.Рубінштейн «Мелодія».\nМузичне вітання: До-брий день, ді-ти!\n(Проспівування з показом руху мелодії вверх)\nВідповідь дітей: До-брий день, у-чи-те-лю!\n(Показ руху мелодії зверху-вниз)\nЧому цей твір має таку назву?\nУчитель. Сьогодні нас очікують цікаві зустрічі на улюбленому острові Музика. (На дошці висить малюнок із зображенням острова Музики). Але з острова зникла Мелодія. Щоб дістатися острова нам потрібно віднайти її.\nУчитель. На дошці ви бачите записаний віршик. Створіть до нього мелодію щоб народилася пісенька.\nПодивились в ноти ми –\nНе знайшли на диво:\nПовернися ти до нас –\nУчні презентують свої варіанти пісеньки.\n(Учитель чіпляє на острів Музика карточку зі словом «мелодія»).\nЗавдання розв’язано, отже, мелодія знову панує у світі музики. Ми опинилися на порозі чарівного будинку\n(демонструє будиночок – нотний стан).\nЯк називається нотний будинок?\nДля запису висоти звуків використовують нотний стан, або нотоносець (тобто той, що несе на собі ноти). Він має 5 ліній що рахують знизу вгору.\nУчитель. Який гарний будиночок, а які чудові сестрички нас зустрічають. (Запрошуємо сім дівчаток, які демонструватимуть ноти. Кожній дівчинці даємо кружечок з ноткою).\nСкільки сестричок запросили нас у гості з чарівного острова Музики? (Сім) Назвіть їх: (діти хором називають нотки при цьому дівчатка піднімають їх вверх над головою) З нотками ми познайомилися, запа-м’ятали, скільки їх. Але це ще не все. Сестрички роз-повіли давню легенду про те, де вони жили поки не побудували собі власний бездоганний будиночок. За далекими морями, за високими горами росло чарів-не дерево.П'ять його тоненьких гілочок нахилилися дещо вбік.Деревце слухало щебетання пташок, дзюрчання струмочка, пісні дощика та дзвін крапель.(Розповідь супроводжується аудіозаписом звуків природи). ”Яка красива музика звучить навколо-подумало деревце. Але як зробити,щоб люди почули й зрозуміли цю музику? Може,кожен звук матиме на гілочці своє місце? Але звуки ми лише чуємо, побачи-ти їх не можна. Що ж придумати? Знаю. Щойно звук сяде на гілочку, я перетворю його на кружечок-ноту.” Усього звуків було 7 - ціла сім’я. Розлетілися звуки по гілочках. Першою від самого сонечка прилетіла Cоль-сонячна та приязна нота, яка розташувалася на дру-гій гілочці. (Під час розповіді вчителя учні розташо-вують ноти на нотному стані на дошці). Її мила подружка Мі - на першій. Фантастична фа поселилася між ними. Згодом прилетіла наступна нота Cі та сіла на третій гілочці, посадивши нижче себе лялечку-сес-тричку Ля. Вони весело розмовляли музичною мовою. Незабаром прилетіли ще дві сестрички. Вони не дуже любили, коли спекотно, і хотіли розташуватися ниж-че, ближче до струмочка. Одна з них, нота Ре, ретель-но вмостилася під пер-шою гілочкою, а скромній і добрій ноті. До місця не залишилося. Тривалий час літав у повітрі добрий звук, який не міг перетвори-тися на ноту: адже на нижніх гілочках усі місця бу-ло зайнято.. Раптом деревце згадало: ”Нещодавно в нашій музичній державі з’явився король. Нехай він і розв’язує всі музичні справи”.\nПодумав Музичний король, куди поселити добру ноту,і вирішив: попрошу деревце, щоб воно подару-\nвало їй маленьку гілочку, на якій вона змогла б роз-міститися неподалік від своїх подружок. Так і вий-шло. А люди поглянули, де розташовані ноти, запа-м’ятали й краще зрозуміли музику. Можливо, ви за-питаєте, як звуть Музичного короля? Йому дали нез-вичне ім’я - Скрипковий Ключ. Ключ - тому, що він відкриває нам таємницю розташування нот. А Скрип-ковий - тому, що ці ноти, коли знову перетворюються на звуки, дуже гарно звучать на скрипці, а король обо-жнює звучання скрипки, тому й має таке ім’я. Згодом Скрипковий Ключ побудував для нот будиночок, де ми зараз гостюємо. Але так само, як і на дереві, нот-ки пам’ятають свої місця: Мі - Cоль - Сі - сидять на лінієчках-поверхах, а Ре – Фа - Ля - дивляться на нас у віконечка. До - розташувалась у комірчені під першим поверхом. Ось так вони й живуть. Розгляньмо нотний стан із нотами й проспіваймо нотки з показом рукою напряму: вгору і вниз. Звуки вишикувались вряд – ут-ворився звукоряд. Послідовний рух звуків у висхідному та нисхідному порядку називають звукорядом або гамою.\nУчитель: Пропоную вивчити пісню прожиття ноток.\nРозучування пісні А.Островського «До, ре, мі, фа, соль…»\n5. Підбиття підсумуів уроку.\nЩоб подякувати ноткам за гостинність, покажемо, як ви запам’ятали їх імена. Знайдіть у цих словах імена нот: міміка, крейда, сіно, реклама, дощик, фара, речення, парасолька, ремісник.\nЩо таке гама?\nУчні виходять під музичний супровід вивченої пісні.\nТема: Музичний турнір знавців музики.\nМета та завдання: підбити підсумки семестру; уза-гальнити знання, уміння та навички учнів, здобуті впродовж семестру; розвивати навички роботи в коман-ді (групі); виховувати прагнення досягнути найвищого результату.\nМузичний матеріал: твори, що слухали протягом семестру; пісні, які вивчали впродовж семестру.\nНаочні посібники: нотки, таблиці.\nОбладнання: музичний інструмент, фонохрестоматія.\nУчні заходять до класу під музичний супровід (Ю. Рожков «Музика»)\nСьогодні у нас заключний урок який ми проведемо у вигляді гри, що має назву: «Турнір знавців музики». Під час її проведення ви продемонструєте свої знання, вміння та навички, яких ви набули протягом семестру. За кожну правильну відповідь ви отримаєте нотки. Одна нотка дорівнює одному балу. Яка команда набирає більше ноток – та і перемогла у змаганні (учні класу об’єднуються у дві команди, кожна з них вибирає свого капітана).\nЗавдання 1. «Біографічне лото».\nНа окремих картках написані фрагменти біографії композиторів, тобто фактичний матеріал, який ви засвоювали впродовж семестру. На одній картці зазначено ім’я композитора, на другій – музичний твір, далі – країна й асоціація, що пов’язана із цим композитором та його творчістю. Ваше завдання: обрати із загальної кількості карток ті, що стосуються певного композитора, а з карток скласти його біографію.\nОпера «Сорочинський ярмарок»\nІз переліку вивчених пісень вибрати народні. Яка команда швидше виконала завдання правильно, отримує одну нотку.\n«Веселкова», «Добрий вечір тобі, пане господарю», «Чарівний смичок», «Чи не той то Омелько», «Золота зіронька», «Танець каченят», «Музика».\nЗмагання для капітанів команд\nЗвучить музика. Слухаючи музичний твір, учні добирають епітети для словесного опису характеру мелодії, ритму, почуттів і по черзі «обмінюються» дрібними прикметниками. Виграє той, хто назве останнє слово. Він отримає 4 бали (чотири нотки).\nА ми любимо співати\nКоманди по черзі починають співати пісні, а за сигналом вчителя одна команда повинна доспівати пісню іншої. Хто краще знає текст ‒ одна нотка, мелодію ‒ одна нотка, виразно її виконує ‒ одна нотка. В сумі найбільше виходить 3 бали (нотки).\nУпізнай танецьКожна команда повинна підготувати запитання іншій команді. Якщо команда не може відповісти на поставлене запитання, відповідає та команда яка його поставила. Кожна правильна відповідь ‒ 2 нотки, за доповнення -1 нотка.\nВпізнати танець що звучить. Кожна правильна відповідь ‒ 2 нотки, доповнення ‒ 1 нотка (Гопак, полонез, болеро, кадриль).\nКожна команда обирає солістів, які повинні виконати найулюбленішу пісню, решта ‒ підспівують. Найкраще виконання ‒ 3 нотки.\n5. Підсумок уроку. Підбиття підсумків. Відзначення найстаранніших. Оцінювання музично ‒ творчої діяльності.\n6. Вихід з класу під улюблену пісню.\nТема: Діалог музики та живопису.\nМета: навчити учнів порівнювати музичні та візуальні образи, що втілюють життєві явища, розкрити учням специфіку музичного та візуальногомистецтва; ознайо-мити учнів із поняттям «сюїта»; розвивати в учнів здат-ність знаходити емоційно ‒ образне співзвуччя музич-них та візуальних творів, образне сприйняття музичних творів та навички виконавського розвитку музики; через музику прищеплювати учням зацікавленість іншими видами мистецтва, зокрема образотворчого; розвивати особисті естетичні вподобання учнів; виховувати естетичний смак.\nМузичний матеріал: К.Дебюссі. Сюїта «Море» (2частина «Гра хвиль»); М.К.Чюрльоніс. Симфонічна поема «Море»; З.Майстрова «Я малюю море».\nНаочні посібники: репродукції картин І.Айвазовсь-кого «Хвиля» , Хацусіка Хокусай.“Хвиля», М.К.Чюрльоніса картини «Соната зірок» , «Соната весни», «Соната моря».\nОбладнання: альбом, гуаш, непроливайка, кісточка, cтікло із краями, покритими скотчем.\nУчні входять до класу під музичний супровід (К.Дебюссі. Симфонічна сюїта «Море», ІІ частина «Гра хвиль»).\nУчитель: До-брий день вам, ді-ти.\nУчні: До-брий день!\nСьогодні незвичайний урок ‒ тут пануватимуть музика, образотворче мистецтво.\nПо зірках чаклує\nДружба нам по сто чудес\nКожен день дарує.\nНумо, скажемо гуртом:\nХай завжди здолати сум праця допоможе.\nРозповідь учителя: музика відображає не лише те, що ми чуємо, а й те, що ми бачимо, відчуваємо.\nЗвучання музичних інструментів із різними тембрами у різних регістрах створюють зорові уявлення: високий ніжний голос флейти здається світлим, а низьке звучання контрабаса ‒ похмурим і темним.\nЗасоби виразності музичного та образотворчого видів мистецтва також мають дещо спільне.Погляньте на дошку:\nЗвукова палітра Кольорова гама\nМузична форма Композиція малюнка\nГолосна і тиха динаміка Передній і задній план\nМажорний і мінорний лад Світлий і похмурий кольори\nМузичний тембр Холодні і теплі кольори\nКомпозитори, музиканти ,виконавці своєю творчістю надихають художників і скульпторів на створення образів музики. І навпаки: у музиці виникають звукові «портрети» і «пейзажі» ‒ фортепіанні акварельні етюди – картини, симфонічні фрески.\nСюїта ‒ інструментальний твір, що складається з кількох контрасних частин (частіше танцювального типу), об’єднаних спільним задумом.\nПослухайте твір французького композитора Клода Дебюссі (показ портрету) ІІ частина симфонічної сюїти «Море», «Гра хвиль».\nЯкі музичні засоби вираження використав композитор у сюїті, щоб передати стан моря (за підказку виступає табличка на дошці)\nСлухання: Клод Дебюссі, Симфонічна сюїта «Море», «ІІ частина ‒ «Гра хвиль».\nПодивіться уважно на картину Івана Айвазовського «Хвиля» і порівняйте зображене з музикою Клода Дебюссі, а також картину Кацусіка Хокусай. « Хвиля»(див .додаток).\nЯку картину ви б обрали для ілюстрації музики?\nЯкі засоби виразності з образотворчого мистецтва використали художники щоб передати настрій від картини?\nЩо спільного та відмінного у картинах та музиці?\n(Порівняння засобів виразності у музичному та образотворчому мистецтві здійснюються по табличці на дошці).\nЩо ви можете сказати про тембр у музичному творі, і про холодні і теплі кольори на картинах?\nУ якому ладі написаний музичний твір, які кольори переважать на картинах світлі чи похмурі?\nСьогодні на уроці ми познайомимося із художником, композитором Литви Мікалоюсом Чюрльонісом. Його називали справжнім чарівником, адже проживши недовге життя(всього 35 років), створив багато музичних і художніх творів. (Портрет композитора. Див.додаток).\nВін про себе сам говорив, що працює 25 годин на добу . Здобув 2 освіти: навчався в художній школі і у Варшавському музичному інсти-туті, та в Лейп-цизькій консерваторії. Його симфонічна поема “У лісі” - це пейзаж у звуках. Ось його живописні тво-ри: ”Соната весни”, “Соната зірок”, ”Соната сонця”. Цей напрям у взаємодії музики і образотворчого мистецтва називається “музичний живопис”. Чюр-льоніс створив цілу галерею картин-сонат, утілюючи цю музичну форму в живописних композиціях на тему весни, літа, зірок, сонця, лісу. Ми теж спробуємо зараз себе у ролі художників:cтворимо малюнок за технікою монотипія. Із грецької монотипія переводиться як “один відбиток”.\nПослідовність роботи в техніці монотипія\n1 . Ретельно протріть сухою ганчірочкою поверхню скла, щоб виключити вірогідність попадання на його поверхню дрібного сміття, жирних плям і т.д.\n2. Змішайте на панелі потрібні кольорові плями і\nрозкладіть їх на поверхню скла в довільному порядку.\nП оки плями не просохли, потрібно робити відбиток. Акуратно покладіть на скло чистий аркуш паперу, сухою ганчірочкою, або рукою розгладьте поверхню, а потім візьміть за край і підніміть лист від скла.\nУ утворилася на аркуші кляксу (відбиток) постарайтеся знайти зображення чого-небудь. Можна домалювати невеликі елементи.\nВологою губкою протріть скло, дайте висохнути.\nОформлення готової монотипії.\nУчні здійснюють роботу під звучання симфонічної поеми «Море» М.К. Чюрльоніса. Допомога вчителя у виконанні завдання обов’язкова. Кожна робота учня - індивідуальна. В залежності від творчої уяви малюнок може бути іншим.\nУчитель: сьогодні ми розучимо пісню З.Майстрової\nРозспівка (на матеріалі попередніх уроків)\nЯк поєднувалися на нашому уроці музика та візуальні образи?\nЯкий твір образотворчого мистецтва вас вразив більше за все? Чому?\nЯка музика справила на вас найсильніше враженння? Чому?\n1. Намалювати ваше бачення картини моря, використовуючи техніку монотипія.\nЗаключний урок – концерт.\nТема: Заключний урок – концерт.\nМета: продемонструвати підвищення рівня музичної культури, слухацького, та виконавського вміння, інтересу учнів до музики, розвиток емоційного та творчого потенціалу.\nМузичний матеріал: музичні твори, вивчені протягом року, за бажанням учителя, учнів.\nТип уроку: музичні інструменти, музичний центр, святкові музичні плакати.\nМісце проведення: актовий зал, музичний клас.\nДіючі особи: Мелодія, сім чарівних звуків, Ритм, 2 лади – сеньйори: Мажор, Мінор, Темп, Динаміка, динамічні відтінки, Тембр, 2 ведучі.\nСлово вчителя: Добрий день, дорогі діти, шановні батьки, ось і добіг до завершення другий рік навчання музики в школі. Сьогодні на підсумковому концерті згадаємо улюблені ваші пісні, музичні твори композиторів, основні поняття, які ви засвоїли. Тож розпочинаймо.\n1 ведучий. Ми трудились, ми навчались\nМи співали, гарно грались.\nНа уроці – не зівали,\nГарно все запам’ятали\nТож розпочинаємо і знання свої показуємо.\n2 ведучий. Щоб мелодія звучала,\nЩоби пісенька лунала.\nПро чарівних звуків мову.\n(Звучить “Мелодія” Антона Рубінштейна.)\nНа сцену виходить королева «Мелодія» читає вірш.\nУ мові музики завжди її впізнати можеш ти.\nЇй не живеться ані дня без танцю, маршу, а в піснях –\nВона супутниця вірша\nКоролева Мелодія: - діти, а з чого складається мелодія? (Із звуків). А де живуть звуки? (На нотному стані)\nНотним станом називають цей казковий замок.\nМешкають у замку ті сестриці.\nЗнають всі, що ті сестриці – неутомні трудівниці .\nВихід по – черзі ноток. Читають віршики і стають біля хатинки «Нотний стан»\n1 нотка До:\nДобрий ранок! Здраствуй, Сонце – старша відчиня віконце і до справи. Знай будь – хто: гарна господиня…(Відповідь дітей: До)\n2 нотка Ре:\nРемесло, що знає друга, - добирати від недуги\nХміль, любисток чи чебрець. Всім порадить нота…(Ре)\n3 нотка Мі\nМіж ялинок у ліси йде на пошуки краси\nНота, третя із семи. Ліс віта: «Добридень…(Мі)\n4 нотка фа:\nФантастична і чарівна, ніби польова царівна коли крила ніч звива йде в лани безмежні… (фа)\n5 нотка Соль:\n«Соль» напише замість «сіль», бо незнає букв усіх: ще граматики пароль не розкрила нота… (Соль)\n6 нотка Ля:\nЛяльку колихає шоста: бо малесенька вона, щоб іти в ліси й поля. Ось пустунка яка …(Ля).\n7 нотка Сі:\nСірий день барвистим вмить вміє ця сестра зробить, бо найкращі фарби всі – у найменшої, у…(Сі)\nДо,ре,мі, фа,соль, ля, сі…\nМузика А. Островського, слова З. Петрової, переклад О. Лобової “До, ре, мі, фа, соль, ля, сі.” Виконують всі діти.\nУчитель: Молодці. Гарно виконали пісню. А тепер скажіть, діти, який елемент музтчної мови, окрім Мелодії, теж має велике значення у музиці?\n(Відповіді дітей: лад)\nУчитель: Так, правильно\nНа сцену виходить сеньйор Мажор (лунає весела музика), вклоняється, читає вірш:\nЖив да був один сеньйор, а ім’я йому - Мажор.\nВін сміявся, веселивсь.\nІ ніколи не тужив.\nВиходить 2 сеньйор – Мінор (лунає сумна мелодія). Читає вірш:\nПоруч жив другий сеньйор, називався він Мінор.\nЧасто плакав, сумував, не сміявсь, не жартував.\nДва сусіда дружно жили. Обидва музиці служили.\nТільки кожен - як умів. (Сеньйори вклоняютья і ідуть)\nУчитель: А зараз поважні сеньйори Мажор і Мінор проведуть з вами гру ”Будь уважним”. Звучить твір Л.ван Бетховена “Весела. Сумна”. Якщо звучить ма-жорна мелодія - рухаєтесь вправо, руки вгору, а якщо звучить мінорна мелодія - руки опускаєте і рухаєтесь в інший бік по колу.\nВиходить Ритм: Зачекайте, зачекайте. Я теж важли-ва частинка музичної мови. Я - Ритм. Я чергую звуки різної тривалості. У мене є помічники:короткі та довгі звуки. Ми дуже любимо ритмічні вправи і хочемо вам їх показати. (Карточи з ритмічними ма-люнками).\nУчитель: А зараз ми співаємо пісню “Крапельки”. Музика Я.Дубравіна, слова В. Суслова, переклад О.Торгалова. (Діти виконують пісню дуже повільно).\nВиходить Темп: Ні, ні. Зовсім не так. Промене ви забули. Я - Темп, це - швидкість руху у музиці. Буваю я повільний, помірний, швидкий. Подумайте, з яким темпом потрібно виконувати цю пісню? (Швидко). Допомагайте. (Діти виконують пісню).\nВиходить Динаміка: Я - Динаміка велична.\nПро все я розкажу:\nЧи тихо ,чи голосно-\nАле до ладу.\nДинаміка - це сила гучності.Гей, мої помічники,динамічні відтінки.\nЗ’являються динамічні відтінки:\n(ФОРТЕ, ФОРТИСИМО, ПІАНО, ПІАНІСИМО, КРЕЩЕНДО, ДИМІНУЕНДО).\nЯк голосно - це буде Форте.\nЯк дуже голосно - Фортисимо.\nЯк тихо-Піано, Дуже тихо - Піанісимо.\nПограємо у гру. Звучить твір “Луна в горах”. Автор – Самуїл Майкапар.\nДе мелодія звучить тихо- діти присідають, а де починає зучати голосніше - встають, а де зовсім голосно- піднімають руки вгору.\nУчитель: правильно виконали завдання. А скажіть но, діти, чи всі елементи музичної мови ми згадали? (Ні, не всі).\nА кого ж ми не назвали? (Тембр). Так, але де ж він? Ви його не бачили? Ні?\nВиходить Тембр у костюмі художника та з пензлем у руках: Я так втомився, так втомився.У мене стільки роботи. Я - Тембр, забарвлюю звуки, голоси музичних інструментів у різні кольори:теплі, холодні, яскраві, тьмяні.\nУсю земну кулю з підлоги до стелі\nМайстерно розфарбували моЇ руки веселі.\nЗавжди пам’ятай: у звуках музичних\nТакож сяють фарби та фарби незвичні.\nВони звуться тембром - їх той розуміє,\nХто серцем відчути і слухати вмі.\nЗаспівайте, будь ласка, мені пісеньку, та тепло, радіс-но, легко.\n”Веснянка”, музика М. Ведмедері, слова К. Перелісної.\nПідсумок свята. Оцінка успіхів учнів батьками, учителем.\nЕ. П. Перчерська. Казкові сюжети на уроках музики. Журнал «Початкова школа» 1996р.\nОльга Лобова. Музичне мистецтво. 2 клас. 2012р.\nЛюдмила Масол, Людмила Аристова. Музичне мистецтво. 5 клас. 2013р.\nМ. К. Яскулко. Збірка пісень 1-4 класи. Збірка пісень 5-8 класи.\nО. В. Волошина. Музичне мистецтво 8 клас. 2008р.\nО. В. Лобова. Музика. 2 клас 2003р.\nГанна Букреєва. Сучасний учитель музичного мистецтва: роль та завдання. Журнал «Учитель музичного мистецтва» №0 вересень 2013р.\nРисунок 1 Джо Дассен\nРисунок 2 Соната моря\nРисунок 3 Соната весни\nРисунок 4 Соната зірок\nРисунок 5 Патрісія Каас\nРисунок 6 Ейфелева башня\nРисунок 7 Едіт Піаф\nРисунок 8 Іван Айвазовський\nРисунок 9 Мікалоюс Чюрльоніс\nРисунок 10 Хацусік Хокусай "Хвиля"\nРисунок 11 Іван Айвазовський "Хвиля"