^ 1. В чому полягала причина економічної кризи в Україні на початку 90-х рр.?\n2. Охарактеризуйте рівень життя населення України в першій половині 90-х років, яких заходів варто було вжити задля попередження соціально-економічної та фінансової катастрофи?\n3. Проаналізуйте хід та наслідки економічних реформ Президента Л. Кучми. Поясність значення термінів “приватизація“, “олігархія“, “кучмізм“.\n4. Дайте оцінку соціально-економічній політиці урядів, що прийшли до влади після “помаранчевої революції“ 2004 р.\n5. Які кроки, на ваш погляд, дозволять оздоровити економіку України і увійти до кола розвинутих країн?\nРозділ 5. Україна в міжнародній політиці\nГеографічне розташування України, кількість населення, економічний потенціал, природні ресурси − все це є чинниками геополітичної важливості української держави. Відтак, не дивно, що Україна посідає важливе місце в стратегічних планах світових наддержав: США, Європейського Союзу та Росії.\nТак, США розглядають Україну, разом із Польщею та іншими державами Східної Європи, які відновили свій суверенітет після падіння Радянського Союзу, як зону особливого інтересу у контексті пошуку американських союзників у Європі на противагу потужним європейським державам (Франції, Німеччині). Україна могла б стати для США чимось на зразок “європейського Ізраїлю“. Проблема лише в тому, що в самій Україні проамериканські настрої не є домінуючими.\nДля Європейського Союзу важливість України полягає в її функції “санітарного кордону“ між Європою та Азією, між Росією, яка поволі відроджує свій статус наддержави, та демократичною Європою. Відтак, ЄС бачить Україну не стільки своїм членом, скільки “буферною“ державою, безумовно, зі стабільним демократичним ладом. Найбільше, чого Європа хоче від України − це передбачуваність, стабільність, оскільки великою мірою від української держави залежить енергетична безпека цілого європейського континенту. “Енергетичні війни“ 2005-06 року між Україною та Росією виступають яскравим прикладом такої залежності.\nПрагнучи інтегруватися в європейські структури, українська влада з більшою чи меншою послідовністю декларує свій “європейський вибір“, апелює до “європейських цінностей“, які Україна нібито поділяє і поділяла “завжди“. Перед ідеологічним апаратом держави постало нелегке завдання: переконати українців у тому, що вони європейці, і переконати європейців у тому, що Україна “одвічно“ належала до “західної цивілізації“. Поки що успішніше виконується перше завдання: українці хочуть жити “в Європі“, але не дуже хочуть вступати до НАТО. Влада пояснює нелюбов українців до НАТО спадком радянської пропагандистської машини, яка залякала народ журнальними карикатурами: персоналізованим образом НАТО був несамовито лютий пентагонівський генерал з ракетами замість пальців. Утім, пронатівська пропаганда у вигляді рекламних щитів, які запевняють, що НАТО − “благочинна організація“, результатів поки що не дає.\nЗайвим було б говорити, що “західність“ України не є річчю самоочевидною. Принаймні, західна політична думка, зокрема, С. Хантінґтон, відносить Україну до “православно-слов’янської цивілізації“, яка базується на цінностях, далеких від тих, які зазвичай називають “західними“. Йдеться про те, що рецепція Україною таких західних категорій як «індивідуалізм, лібералізм, конституціоналізм, права людини, рівність, свобода, верховенство закону, демократія, вільний ринок, відокремлення церкви від держави» є вельми проблематичною, за винятком, хіба що, останнього пункту. «Перешкоди, які стоять на шляху приєднання незахідних країн до західних, відрізняються за ступенем глибини та складності. Для країн Латинської Америки та Східної Європи вони не такі вже й великі. Для православних країн колишнього Радянського Союзу − значно вагоміші», − пише С. Хантінґтон. Найглибшою перешкодою “європеїзації“ України є та обставина, що її історія не знає досвіду європейського феодалізму, Ренесансу, Реформації, Просвітництва, промислової революції, зрештою, власної античності, в контексті яких і з’явилися згадані вище “європейські цінності“. Передусім демократія, права людини, лібералізм та секуляризм. До України докотилося, в кращому разі, «лише ехо історичних подій, що визначили долю Заходу». Відтак, демократія, громадянське суспільство та правова держава − це неорганічні для України абстрактні моделі, які з великими труднощами корелюють з українською дійсністю.\nВ Росії, яка і не приховує, що її політичний устрій істотно відрізняється від західних еталонів, дуже впливовою є неоімперська доктрина, яка передбачає реінтеграцію східнослов’янських держав (України та Білорусі) до складу Росії, або, принаймні, повернення їх під військово-політичну та економічну протекцію Росії. Імперська ідея залишається невід’ємною складовою російської національної ідеї. Без України, яка офіційно вважається росіянами “колискою російської культури та державності“, відродження Російської імперії є неможливим.\nОтже, після проголошення незалежності України 24 серпня 1991 р. перед дипломатією нової європейської держави постало кілька неймовірно складних завдань. По-перше, − налагодити дипломатичні контакти з найважливішими світовими державами; по-друге, − переконати світ у тому, що виникнення нової держави, ще й з величезною базою ядерної зброї, не є загрозою для миру та безпеки; по-третє, − сформувати власний політичний образ (імідж) як демократичної миролюбивої держави; і нарешті, по-четверте, − запевнити світову громадськість, що незалежна Україна − це не тимчасова фікція, не історична випадковість, не внутрішня справа Росії, а повноправний суб’єкт міжнародних відносин, з власними історичними, національними та державотворчими традиціями. Україна − не територіальне поняття, а важливий гравець у світовій геополітиці, що випливає з її характеру транзитної держави.\nУкраїнська незалежність була визнана світом досить швидко. На другий день після загальнодержавного референдуму 1 грудня 1991 р., який підтвердив волю українського народу жити в незалежній державі, про визнання України заявили Польща та Канада, 3 та 4 грудня − Угорщина, Литва та Латвія, 5 грудня − Росія. Потім Болгарія, Естонія, Чехословаччина, Швеція, Ізраїль, Таїланд, КНДР, Перу, Китай, Швейцарія, Монголія, Афганістан, США, Іран, Англія та ін. Перед українською владою постала дилема вибору зовнішньополітичного вектору, яких могло бути щонайменше два: оновлювати стосунки з Росією та країнами Співдружності Незалежних Держав (утворена 8 грудня 1991 р. в Біловезькій Пущі в Білорусі) чи орієнтуватися на інтеграцію в євроатлантичні структури (Європейський Союз та НАТО).\n^ Україна, Росія та СНД\n2 лютого 1992 р. Президент України Л.Кравчук, перебуваючи у Давосі, виступав на круглому столі, присвяченому майбутньому СНД. Він трохи здивував присутніх, закликавши не перебільшувати політичне значення цієї структури. Таке ставлення помітно контрастувало з виступами інших учасників, передусім із Західної Європи, які ставилися до Співдружності як до ліберального варіанту СРСР. Ставлення України до СНД завжди відрізнялося від того розуміння, яке вкладала в цю абревіатуру Росія. Із самого початку створення СНД з’ясувалися дві діаметрально протилежні ідеології щодо сенсу та перспектив цієї організації. Перша полягала в тому, що треба продовжити процес унезалежнення колишніх радянських республік (“СНД − спосіб цивілізованого розлучення“); друга − зберегти союзну інтеграцію (СНД − модифікована наддержава). Зрозуміло, що Україну влаштовувало перше розуміння СНД; Росія ж, яка навіть в умовах тяжкої економічної кризи не полишала надій на відродження імперії, наполягала на другому.\nУ перші роки існування СНД її країни-учасниці в основному вирішували питання розподілу власності СРСР та його Збройних Сил. Україна виступила проти надання СНД статусу суб’єкта міжнародного права, не підписала Договір про колективну безпеку учасниць СНД (Ташкентський Договір 1992 р.), а також статут Співдружності. Політика України щодо СНД полягала у трансформуванні її в дієздатний механізм економічного співробітництва шляхом створення зони вільної торгівлі. Україна блокувала пропозиції щодо створення наддержавних структур у межах СНД, які могли б бути інструментами домінування Росії, виступаючи переважно за двосторонні, а не багатосторонні стосунки.\n1994 р. став етапним моментом у російській зовнішній політиці і у взаєминах суб’єктів СНД. Співдружність почала активно критикуватися як малоефективна структура органами Росії, Казахстану та Білорусі. Підґрунтям для цього слугувало зокрема те, що Росія на той час відкрито заявила про свої наміри добиватися політичного лідерства хоча б у просторі СНД. За висловом одного російського парламентарія, «політика в СНД − це внутрішня політика Росії, подобається це комусь чи ні». Оформилася трійка прихильників тісної інтеграції − Росія, Білорусь та Казахстан. Останній висунув ідею створити Євразійський союз як аналог СНД з вищим рівнем інтеґрації. Щоправда інші країни від цієї ідеї були не в захваті, в тому числі Україна, Грузія, Молдова, Туркменістан, які мали власні геополітичні плани. Зокрема, Україна була одним з ініціаторів створення так званої Чорноморсько-Балтійської співдружності, яка мала б виступити в ролі альтернативи СНД. Принаймні, антиросійська спрямованість таких ідей була очевидною. Ця ідея не мала ніяких практичних наслідків, окрім роздратування Росії. Загалом, на думку дослідників, зовнішня політика України на світанку незалежності дуже нагадувала політику Росії, тільки навпаки: «якщо Росія висувала гасло слов’янської єдності, то Україна заперечувала цю єдність; якщо Росія допомагала Сербії, Україна ставала на бік Хорватії; якщо Москва противилася поширенню НАТО на Схід, то Київ вітав цей процес».\nНебажання України глибоко інтегруватися в СНД пояснювалося ще й тим, що «на першому етапі українсько-російських відносин явно відчувалося зневажливе ставлення до України з боку Росії» (А.Зленко). Чимало людей в Росії було переконано, що незалежний статус України − це тимчасовий чинник, який зникне під впливом економічного тиску. «Ні політики, ні громадська думка в Росії протягом перших пострадянських років не були готові серйозно сприймати державну самостійність України. Із висловлювань і дій російського керівництва складалося враження, що воно розглядало державу Україну як історичне непорозуміння, яке сама історія рано чи пізно виправить» (В. Мироненко).\nПолітична риторика росіян зводилася до звинувачень в націоналізмі та зраді історичному братерству; у відповідь Україна підозрювала східного сусіда у великодержавних, імперських амбіціях. Тривалий час Росія психологічно не могла змиритися з втратою України, незважаючи на офіційне визнання української державності в грудні 1991 р. Можна вести мову навіть про “психологічний шок“ від факту незалежності України, оскільки російська національна ідея формувалася в рамках теорії “большой русской нации“, яка включала три східнослов’янські етноси: росіян, українців та білорусів. Відхід українців від союзу з Росією сприймався росіянами як національна трагедія, внутрішньонаціональна катастрофа, криза російської ідентичності, хоча саме Російська Федерація стояла коло витоків незалежності України. Йдеться, власне, про те, що перший президент Росії Борис Єльцин сам підштовхнув малорішуче українське керівництво до активних дій.\nВідносини між Україною та Росією після 1991 року завжди були напруженими. В першій половині 90-х рр. провідні західні аналітики розробляли найпесимістичніші сценарії розвитку відносин між Україною та Росією. Почасти ці сценарії мали фактичне підґрунтя. Російська еліта і громадськість переконана, що Україна, у подяку за її визнання, має робити поступки Росії у ключових питаннях: територіальних (визнання російським парламентом “незаконності“ передачі Криму до складу УРСР в 1954 р., проголошення Севастополя російським містом, претензії на Донбас, “Новоросію“ тощо); гуманітарних (вимоги щодо визнання привілейованого статусу російської мови в Україні); економічних (вимоги фінансової відповідальності України за борги українських підприємств); військово-політичних (обмеження контактів України із Заходом, збереження за Росією Чорноморського флоту і Севастополя, утворення військового блоку із залученням України тощо).\nУсі ці фактори Росія використовує особливо інтенсивно під час виборів. Наприклад, бажання захистити права росіян в Україні, чи навіть просто “російськомовних“ з’являється у багатьох російських політиків саме в час виборів до парламенту. Утім, як показують соціологічні дані, мовно- етно-культурний аспект російсько-українських відносин сприймається самим населенням як найменш актуальний. За результатами опитування, лише 6,4 % громадян України (незалежно від того, російськомовні вони чи ні) вважають гуманітарний аспект стосунків між двома країнами важливим. 78 % віддали перевагу економічній співпраці, 37 % − політичній.\nЦі соціологічні дані можна пояснити тільки тим, що росіяни в Україні не сприймають самі себе як національну меншину, їх не дискримінують за національною ознакою, відтак російська етнічна свідомість не знаходить якихось помітних проявів. Українці теж не сприймають росіян в Україні як представників національної меншини. Тож Східна Україна має проблеми не лише з українською національною свідомістю, а й з російською. Москвоцентричні партії, які апелюють винятково до етнічної проблематики, наприклад, “Русский блок“, є марґінальними силами в партійно-політичному спектрі України. Тим не менш, міф про “переслідування“ російської мови та російськомовних громадян владою України не зникає з текстів передвиборчих промов російських політиків, як і деяких українських.\nНайгострішими питаннями російсько-українських відносин 90-х років ХХ ст. були питання розподілу Чорноморського флоту (зрештою за Україною лишилося 15 % ЧФ), статус Криму та Севастополя, розподіл фінансів та майна колишнього СРСР за кордоном (Україна змушена погодитися на “нульовий варіант“, тобто по суті лишилася ні з чим), статус ядерної зброї, що Україна успадкувала від СРСР, подвійне громадянство, газо- та нафтопостачання, демаркація українсько-російського кордону, в тому числі морського тощо.\nБули випадки, коли відносини між двома країнами були на межі відкритого військового конфлікту. Особливо відносини загострилися після постанов Верховної Ради РФ “О правовой оценке решений высших органов РСФСР об изменении статуса Крыма, принятых в 1954 г.“ та постанови “О статусе г.Севастополя“. Ці постанови ставили під сумнів територіальну цілісність України. Український Уряд був змушений звернутися до Ради Безпеки ООН за захистом. Попри те, що Президент РФ та МЗС засудили постанову Верховної Ради РФ, конкретний дій, спрямованих на скасування цих рішень, зроблено не було.\nТреба зауважити, що чимало експертів, які спостерігали за російсько-українськими стосунками у першій половині 90- х років, “пророкували“ війну між двома країнами. Дійсно, усі причини для цього нібито були: територіальні претензії, проблема ядерної зброї, Чорноморський флот. Крім того, на теренах колишнього СРСР були “живі“ прецеденти: війна у Чечні, вірменсько-азербайджанський конфлікт, конфлікти у прибалтійських республіках, придністровсько-молдавська війна, осетино-грузинські війни та ін. Однак песимістичні прогнози виявилися хибними: воювати дві країни не хотіли. На думку С. Хантінґтона, причиною цього є належність України та Росії до однієї “православно-слов’янської цивілізації“, спільні цінності якої виявилися вагомішими за гострі політичні суперечки між двома країнами.5 «Якщо приналежність до однієї цивілізації щось значить, ймовірність збройного конфлікту між Росією та Україною не дуже велика», − пише західний аналітик. Ці міркування мають рацію, але треба зважити ще й на психологічний момент: владам обох країн складно було б “леґітимізувати“ війну між народами, спорідненими не лише етнокультурно, психологічно, а й розгалуженими сімейними стосунками. Крім того, Москва чудово розуміє: відритий збройний конфлікт з Україною, із жертвами та руйнуваннями, означатиме кінець усіх ілюзій про можливе добровільне повернення України в орбіту російського впливу, різко скоротить кількість проросійськи налаштованих українців.\nПозитивним зрушенням у двосторонніх відносинах став Договір про дружбу, співробітництво та партнерство 1997 р. Він завершує етап становлення нової української та російської державності і відкриває нову сторінку у відносинах двох країн. Угода зменшила протистояння, створила нові можливості для рівноправних відносин. Цей документ фіксує нейтралітет України щодо можливих у майбутньому конфліктних ситуацій за участю Росії. Однак угоди щодо Чорноморського флоту передбачають надання флоту РФ права на оренду бухт у Севастополі протягом 20 років з правом пролонгації, що фактично унеможливлює вступ України в НАТО протягом цього часу.\nПісля 1997 р. стало очевидно, що російська сторона, визнавши Договором територіальну цілісність України, сконцентрувала свою увагу на іншому напрямку − питаннях прав та свобод росіян в Україні та статусу російської мови.\nЕпоха В. Путіна відкриває нову сторінку українсько-російських взаємин. Російська дипломатія в українському напрямку, за зізнанням екс-міністра закордонних справ України А. Зленка, стала більш витонченою, прагматичною. Росія, принаймні на офіційному рівні, не висловлює територіальних претензій до України (епізод з о. Тузла є особливим випадком), визнає її статус незалежної держави, але замість політичного тиску Росія все частіше застосовує тиск економічний, виправдовуючи це переходом від “сімейних“ до ринкових стосунків між двома країнами. Саме в цьому контексті варто розглядати недавні “газові війни“ (суперечки за ціну імпортованого до України газу), коли Росія вирішила, що ціна 45 доларів за 1 тис. кубометрів − це “субсидії для української економіки“. Україна теж має економічні важелі впливу на Росію: це і транзит російського газу та нафти до Європи, і оренда баз у Севастополі, навігаційні споруди та ін. Щоправда, українському керівництву часто бракує рішучості, щоб цими важелями скористатися.\nВ умовах проведення політики Л. Кучми, яку назвали “багатовекторністю“, Україна могла будувати стосунки з ЄС, США, не дратуючи Росію. Кожна геополітично важлива країна називалася “стратегічним партнером“ України. Критики цієї стратегії іронічно називають її “політичною шизофренією“ − одночасним рухом у різних напрямках. Проте, “багатовекторність“ − це не напрямок руху держави в системі міжнародних координат. Це природне бажання розвивати стосунки з усіма партнерами, що є нормальною поведінкою нормальної демократичної держави. Така політика давала свої плоди: аж до 2005 року Україна платила за російський газ найнижчу у світі ціну.\nПісля 2004 року, коли до влади в Україні прийшло нове керівництво на чолі з В. Ющенком, відносини між Україною та Росією набули якісно нового вигляду. Здається, російське керівництво збагнуло: повернути Україну в орбіту політичного впливу вже практично неможливо, оскільки за роки незалежності істотно змінилися електоральні настрої українських виборців. Прихильників реставрації Радянського Союзу або влиття України до складу союзної держави Росія-Білорусь лишається з кожним роком все менше. За 17 років незалежності виросло нове покоління молодих людей, які знають про СРСР лише з підручників. Панславістські чи ностальгійні гасла в нових умовах не спрацьовують. Росія має очевидні проблеми з тим, як привабити українців до реінтеграції, оскільки конкурент Росії у боротьбі за український геополітичний вектор − Європейський Союз пропонує українцям більше принад, правда, в далекій і невизначеній перспективі.\nНа сучасному етапі українсько-російські відносини набули додаткової гостроти. Україна все наполегливіше декларує своє прагнення вступити до НАТО (незважаючи на те, що більша частина населення України цю ідею не підтримує), провокуючи цим роздратування та погрози з боку Росії. У відповідь Росія змінює свою воєнну доктрину, фіксуючи пункт про можливість превентивного ядерного удару в разі відчуття будь-якої зовнішньої загрози, а також підвищує ціну на газ та періодично забороняє імпорт українських продуктів. Індикатором зростання напруженості між країнами є вже звичні міжнародні скандали з приводу персон нон-грата (списку осіб, яким заборонений в’їзд на територію однієї й іншої держави). Ще одним чинником погіршення стосунків є прогрузинська позиція українського керівництва під час неоднозначного російсько-грузинського конфлікту влітку 2008 р., підозрювання (не завжди безпідставні) українців у тому, що ті йдуть в ІІІ тисячоліття у фарватері глобальних стратегій США.\nНе менше проблем у психології стосунків росіян та українців, що проявляється у формуванні різних варіантів етностереотипів. В українських підручниках з 1991 року домінує демонізований образ Росії як “одвічного“ ворога України. «Росіяни на сторінках підручників − це майже завжди військо, яке поводить себе на Україні нахабно і жорстоко (від Андрія Боголюбського до більшовицького командира Муравйова), маючи на меті лише одне − захоплення і знищення місцевих демократичних традицій, синоміном яких є “українські традиції“. Більшість знакових, обов’язкових для запам’ятовування дат з історії України − це дати різних російсько-українських конфліктів» (А. Портнов). Не краща справа з образом українців в російських підручниках: “вічні зрадники“, хитрі і підступні, лицемірні “салоїди“, “мазепинці“, “петлюрівці“, “бандерівці“, які невідомо за яким правом живуть на території, що завжди належала Росії (“Киевская Русь“), та “незаконно“ володіють Києвом − “матерью городов русских“.\nВ аспекті сучасного сприйняття українцями росіян і росіянами українців − теж не все гаразд. За спостереженнями дослідників, «більшість опитаних українців бачать росіян […] п’яницями, лінивими, хамовитими та самовпевненими», а більшість опитаних росіян вважають українців «хитрими, злими, скупими, заздрісними» (Е. Чебанюк). Хоча загалом, такі етностереотипи − цілком нормальне явище у відносинах будь-яких народів, яким історична доля звеліла довіку бути сусідами.\nТим не менш, на новому етапі стосунків з Росією, Україні потрібно відмовитися від “образу ворога“ в особі Москви, оскільки конфронтація є безперспективною. Росія залишиться сусідом України, навіть коли тій якимось дивом таки вдасться опинитися в НАТО. Економічна залежність України від цього не зменшиться, а може й зросте. Та й засобів для протистояння Україна не має, з огляду на постійну політичну кризу, катастрофічне становище війська та якості озброєнь, брак природних та фінансових ресурсів, кволість міжнародної підтримки. Але разом з тим українська держава має гідно відповідати на економічний тиск (зокрема, російських нафтогазових компаній), дипломатичний, втручання у внутрішні справи України.\n^ Україна та США\nВ перші роки після проголошення Україною незалежності, США “придивлялися“ до України, “відкривали“ її для себе. Для багатьох американців Україна була “terra incognita“. За зізнанням відомого американського політика Г. Кісинджера, про існування України знали не більше трьох відсотків пересічних американців, і біля десяти відсотків американських бізнесменів. Тривалий час в очах американців, в тому числі політиків, Україна була “тінню“ Росії, вони не могли збагнути, чим же тінь відрізняється від оригіналу? Що стало підставою для її суверенного статусу? Дипломати іронічно називали таку позицію “курячою сліпотою“. Підозри США щодо нової європейської країни посилювалися ще й через ядерну зброю, якою володіла Україна і за відмову від якої прагнула одержати компенсацію. Варто зважити і на той факт, що американці перебували в полоні радянського міфу про “єдиний радянський народ“ та “націоналістичну загрозу“. Відтак, вони вітали демократизацію в Радянському Союзі, але насторожено ставилися до проявів “сепаратизму“, не розуміючи принципової різниці між штатами, які входять до США, та республіками СРСР. В зв’язку з цим варто згадати виступ Джорджа Буша у Верховній Раді УРСР 1 серпня 1991 р., в якому американський президент застеріг українців щодо відокремлення від Москви.\nПевний час в американському політикуму домінували два протилежних підходи до України. Один представляв З. Бжезинський, який бачив в Україні ключовий фактор європейського розвитку, рішучу перешкоду на шляху відновлення імперії на пострадянському просторі. Другу позицію озвучив американський політолог І. Крістол: “Україна приречена стати залежною державою, напівпротекторатом Росії“. З позиції сьогодення очевидно, що перша позиція виявилася ближчою до істини, оскільки саме Україна послідовно виступала проти перетворення СНД на наддержавну структуру, виразно задекларувала європейську спрямованість своєї зовнішньої політики.\nЗагалом, можна виділити два етапи політики США щодо України. Перший − з 1991 по 1994 р.; другий − з 1994 р. по сьогодні. На першому етапі найбільша увага була прикута до питань ядерного роззброєння, оскільки Україна після розпаду СРСР була третьою найбільшою ядерною державою. Позиція США в цьому напрямку була жорсткою та недвозначною. Загалом перший етап відзначився такими рисами політики США щодо України: 1. Погляд на Україну скоріше як на частину СНД, ніж на незалежну державу. 2. Послаблення “проросійської позиції“ в керівництві США, особливо після парламентських виборів 1993 р. в Росії. 3. Поступове зростання інтересу США до українських справ.\nЗовсім в іншому напрямку розвивалися концептуальні підходи США до відносин з Україною в питанні розширення НАТО на схід. Так, саме на рубежі 1994-1995 р. в американському політичному середовищі поширилися заклики використовувати внутрішню ситуацію в Росії для посилення американських позицій в Європі. Ця теза стала основою стратегії розширення НАТО, досить стриманого ставлення Вашинґтона до інтеґраційних процесів в СНД та диференційованим підходом США до окремих країн Співдружності.\nУкраїна стала четвертою державою світу в переліку одержувачів американської допомоги. 1995 року держсекретар США Уорен Крістофер назвав Україну «каменем європейської безпеки». Уряд США погодився допомагати Україні у проведенні економічних реформ, але за умови, що ці реформи будуть реальними, а не декларативними. США є лідером серед країн-інвесторів в економіку України. Станом на 1999 р. з 2781 млн. доларів інвестицій 509 млн. припадає на частку США (18 %). В Україні за участю американського капіталу працює більше тисячі підприємств. З року в рік зростає товарообіг між двома країнами. В центрі уваги відносин між США та Україною перебувають такі питання як: українсько-російські стосунки, співпраця в рамках ГУАМ, вирішення конфлікту у Придністров’ї, співробітництво між Україною та ЄС, Україною та НАТО, транспортні коридори каспійської нафти, космічне співробітництво та ін. Отже, в другій в другій половині 90-х рр. ХХ ст.- на початку ХХІ ст. у позиції США щодо України відбулися позитивні зміни: 1. Зросла підтримка української позиції у стосунках з Росією. 2.США вже не визнають Україну джерелом нестабільності в Європі. 3. США демонструють бажання наблизити Україну до НАТО та європейських структур. 4. Після “помаранчевої революції“ та помітного поступу в демократизації українського суспільства США вбачає в Україні зразок демократії на тлі становлення та відродження автократичних режимів в багатьох колишніх республіках СРСР.\nУкраїнсько-американські стосунки 90-х років ХХ − початку ХХІ ст. можна підсумувати таким чином: Україна є сферою життєво важливих геополітичних інтересів США, але часто Сполучені Штати недооцінювали позицію України, наприклад, у питанні про гарантії ядерного роззброєння України. Для України США були предметом надії на економічну та політичну допомогу. Так, особливо важливою була американська підтримка територіальної цілісності України в контексті заяв російських політиків щодо ревізії статусу Криму та Севастополя. Однак, Україна за роки незалежності не стала плацдармом американських інтересів у Європі, не перетворилася, за образним висловом А. Зленка, на “замок на клітці, в яку багато хто хотів посадити російського ведмедя“. Як в українсько-російських, так і в українсько-американських стосунках Україна прагнула бути передусім самостійним гравцем, а не м’ячем на полі світової геополітики.\n^ Україна та Європейський Союз\nПровідні політичні сили в Україні на сьогодні не досягли згоди щодо напрямків і шляхів зовнішньополітичного курсу України. Правоцентристи віддають перевагу європейському напрямку інтеграції, кінцевою метою якої має стати членство в Європейському Союзі. Натомість ліві, особливо комуністи, пріорітетним вважають союз з Росією та інтеграцію в рамках СНД. Україна має повноправне членство в Раді Європи, ОБСЄ, Центральноєвропейській ініціативі, Чорноморському економічному співтоваристві, однак членство в ЄС − за найоптимістичнішими сценаріями − в далекій перспективі. Це незважаючи на те, що самі європейці в цілому позитивно сприймають ідею вступу України до ЄС. Так, за даними соціологічних опитувань, 55 % жителів ЄС виступають за членство України в ЄС, 34 % − проти. В Україні за вступ до ЄС висловилися 55 % опитаних, проти 25 %. Отже психологічно і європейці, і українці не проти жити під спільним політичним дахом, однак існує чимало перешкод економічного, законодавчого, геополітичного, цивілізаційного, ментального характеру.\nЗ 1991 р. Києву вдалося домогтися певного поступу у взаєминах з ЄС., зокрема у торгівельних стосунках. В 1994 р. у Люксембурзі підписано “Угоду про партнерство та співпрацю між ЄС та Україною“ на 10 років. Бажання України стати повноправним членом ЄС уперше було проголошено в 1996 р. на засіданні Ради Європи у Страсбурзі.\nЄС є найбільшим (після Росії) торговим партнером України. В 1996 р. торгівельний обіг між ЄС та Україною склав 4 млн. екю. В ЄС в основному експортується продукція чорної металургії, текстиль, сільськогосподарська сировина. З ЄС Україна імпортує товари машинобудування, транспортне обладнання, продукцію хімічної промисловості. В Україні та ЄС існують певні обмеження та економічну та інвестиційну діяльність, які мають бути скасовані при вступі України до Всесвітньої торгівельної організації (СОТ).\nЄС поставив перед Україною низку завдань, виконання яких дозволить Україні поступово наближатися до асоційованого членства в ЄС: це скасування смертної кари (що Україна виконує), проведення адміністративної реформи, реформування економіки, приватизація, узгодження українського законодавства з європейським, забезпечення прав людини та свободи слова, розвиток громадянського суспільства, подолання патерналізму, боротьба з корупцією, узгодження освітніх стандартів та багато інших. Проблема української інтеграції до ЄС полягає значною мірою в тому, що західноєвропейські стандарти соціального життя не завжди узгоджуються з ментальністю українського суспільства. Зокрема у сфері правової свідомості. Це стосується таких питань як захист прав сексуальних менших (дозвіл на реєстрацію шлюбів гомосексуалістів), захист прав тварин, гендерна рівність та ін. Безумовною перешкодою на шляху України до ЄС є те, що православна та греко-католицька церкви в Україні продовжують бути одними з найвпливовіших інституцій, які користуються високим рівнем довіри громадян. Відтак, подальша секуляризація українського суспільства, нівелювання традиційної християнської моралі сприятиме наближенню України до стандартів ЄС.\nІншими чинниками, які стоять на перешкоді вступу України до ЄС є, наприклад, зорієнтованість значної частини українського суспільства на “російський вектор“, небажання Росії бачити Україну членом Європейського Союзу, оскільки в такому випадку вона ризикує назавжди втратити Україну як об’єкт геополітичного впливу; чимало важить і соціально-економічний фактор − відсталість української економіки від європейської та високий відсоток зубожіння українських громадян (більше половини громадян перебувають за межею бідності, низька оплата праці, низький рівень соціального захисту тощо).\nУкраїна на початку ХХІ ст. має вирішити для себе кілька питань: навіщо їй потрібно вступати до Європейського Союзу? Якими будуть соціальні, економічні, культурні, духовні наслідки такого вступу? Що виграє і що втратить Україна? Чи потрібно сліпо копіювати все, що є в Європейському Союзі? Яке змістовне навантаження поняття “європейські цінності“? Чи можна бути європейською країною поза Європейським Союзом? Від відповідей на ці запитання залежить подальша доля України як держави.\n^ Україна і НАТО\nНАТО − це військовий союз, який було створено 1949 р. для колективної оборони в умовах “холодної війни“. Проте за останнє десятиліття відбулася зміна акцентів у діяльності цієї організації. Окрім військово-політичного захисту своїх членів, НАТО займається співпрацею в галузі науки, екології, ліквідації наслідків стихійних лих тощо. НАТО включає не лише європейські країни, а й США, Канаду та Туреччину. Це єдина військова організація, яка має величезний військовий потенціал та право на здійснення військових операцій на європейському континенті. Тому співробітництво України з НАТО є необхідним для входження України у загальноєвропейську систему безпеки. На даному етапі відносини України з НАТО ґрунтуються на цілій низці документів, зокрема: “Хартія про особливе партнерство з НАТО“, “Про стратегію України по відношенню до НАТО“ та ін.\nОднією з головних причин прагнення України до вступу в НАТО є фактор нестабільності, який склався в Східній Європі внаслідок розпаду Радянського Союзу, зокрема, територіальні претензії до України, які час від часу лунають з вуст російських та румунських політиків. Одним з останніх прикладів є конфліктна ситуація навколо о. Тузла, яка продемонструвала небезпеку стану невизначеності морського кордону між Росією та Україною. Інколи спалахують дипломатичні скандали між українськими та румунськими політиками навколо о. Зміїний в Чорному морі, а деякі румунські радикали цим не обмежуються, заявляючи про “незаконний“ характер приєднання до України північної Буковини.\nДодатковим стимулом прагнення України вступити до системи колективної безпеки є її ядерне роззброєння в обмін на гарантії великих держав. Річ у тім, що Україна успадкувала від СРСР третій за величиною ядерний потенціал у світі. Після проголошення незалежності українська влада проголосила всю зброю, яка опинилася станом на 1991 р. на її території власністю України, однак одразу ж вона відчула величезний тиск США та Росії, які вимагали від України стати без’ядерною державою. Позиція США цілком зрозуміла: вони хотіли мати справу з однією, добре знайомою, ядерною державою на теренах колишнього СРСР, ніж з кількома непередбачуваними “незнайомцями“. Саме так Україна сприймалася на світанку свого суверенітету. Українська влада теж добре розуміла, що ядерну зброю потрібно не лише зберігати, а й обслуговувати, випробовувати, а Україна не володіла всією необхідною для цього інфраструктурою. Відтак, було вирішено передати ядерну зброю Росії в обмін на відповідні фінансові компенсації та гарантування безпеки з боку світових держав. Позиція України ускладнювалася тим, що Росія все ніяк не хотіла визнати ядерну зброю власністю України. Та, в свою чергу, мала доводити світові свої права на радянську спадщину. Тривалі переговори нарешті привели до підписання Будапештського Меморандуму (1994 р.), в якому лідери США, Великобританії та Росії зобов’язувалися надати гарантії безпеки Україні. Подібні гарантії Україна отримала також від Франції та Китаю. В 1995 р. відповідні гарантії були надані Радою Безпеки ООН. Україна приєдналася до ДНЯО (Договору про нерозповсюдження ядерної зброї). Нарешті першого червня 1996 р. завершився процес вивезення з території України стратегічної ядерної зброї з метою її подальшої ліквідації на території Росії.\nПозбувшись ядерної зброї, Україна відчула потребу додаткового захисту своєї незалежності. Вважається, що найбільш надійним способом її захисту був би вступ до Північно-Атлантичного альянсу. Однак, попри те, що Україна виконала свої міжнародні зобов’язання щодо ядерної зброї, на шляху нашої країни до НАТО стоять три провідних перешкоди:\n1. Шалений політичний та інформаційний тиск Росії проти на будь-яких спроб України наблизитися до НАТО.\n2. Непопулярність ідеї вступу до НАТО серед більшої частини населення України.\n3. Негативний образ НАТО, сформований як пропаґандою Радянського Союзу, так і сумнівними військовими акціями самого НАТО (такими як, наприклад, бомбардування Югославії).\n4. Неготовність українських Збройних Сил перейти на стандарти НАТО (застарілість озброєнь, наявність системи примусової мобілізації до війська, що є пережитком феодальної доби, недостатнє фінансування ЗС, неспроможність економіки забезпечити повне переозброєння українських ЗС відповідно до стандартів НАТО тощо).\nТак само, як і у випадку з планами вступу до ЄС, Україна має докладно проаналізувати усі ризики свого вступу до НАТО, позитиви і негативи такого кроку. Окрім того, оскільки ідея вступу до НАТО сприймається українськими громадянами неоднозначно, Україна як демократична держава має винести це доленосне питання на загальнонаціональний референдум.\nУкраїнська діаспора займає помітне місце в політичних процесах в нашій державі. Кількість етнічних українців, які перебувають за межами України, за різними підрахунками складає від 7 до 15 млн. Деякі фахівці вважають, що ці дані занижені, оскільки багато людей були змушені змінити свою національність. В сучасних умовах, коли Україна перетворюється на самостійну геополітичну одиницю, центральною ідеєю є прімордіалістичне уявлення про українців як єдиний етнос, в якому українці України є етнічним ядром, а діаспора − частинами етносу. При такому підході велика увага приділяється процесам внутрішньоетнічної консолідації українців всього світу. Демографічна наповненість українського етносу набуває особливого значення, враховуючи катастрофічне падіння народжуваності серед українців.\nІншим важливим моментом є розподіл зарубіжних українців на західну, центральноєвропейську та східну діаспору (Т. Гузенкова):\nЗахідна та центральноєвропейська\nСША − більше 1 млн.\nРосія − 4 млн.370 тис.\nКанада − біля 500 тис.\nКазахстан − біля 900 тис.\nАргентина − 160 тис.\nМолдавія − 600 тис.\nПольша − 250-500 тис.\nБілорусія − 290 тис.\nРумунія − 70-300 тис.\nУзбекистан − 150 тис.\nЧехія та Словаччина − 55-200 тис.\nКиргизія − 100 тис.\nВ Україні склалося різне ставлення до різних діаспор. Образ західної діаспори дещо романтизований. Частина української інтелектуальної еліти пов’язувала з нею надії на етнокультурне відродження України. Західні інтелектуали з-поміж етнічних українців відіграли суттєву роль на перших етапах становлення України як незалежної держави. Формування ідеологічної доктрини нової європейської держави потребувало допомоги історичної, політологічної, соціологічної думки українців з-за кордону. Свою антирадянськість (і антиросійськість), альтернативні схеми історії України сучасна українська еліта почерпувала з книг діаспорних авторів, частина з яких в 90- ті роки були видані в Україні як навчальні посібники (наприклад, О. Субтельний, Н. Полонська-Василенко, В. Косик та ін.) Можливо цим пояснюється радикалізм та швидкість в перегляді ставлення до Росії, російського впливу та радянської історії. Альтернативний погляд на історію України − це багато в чому внесок зарубіжних дослідників, зокрема стосовно таких табуйованих тем як ОУН та УПА, Центральна Рада та українська революція 1917 р., “петлюрівщина“ тощо. Частина діаспорної інтелектуальної еліти входить в український науковий та політичний істеблішмент (Б. Кравченко, О. Пріцак, М. Плав’юк, Я. Стецько, О. Зінкевич та ін.) Доволі значною є фінансова допомога діаспори “материковим“ українцям. Як приклад можна навести стипендіальний фонд видавництва “Смолоскип“, який допомагає українській науковій та мистецькій молоді. Загалом, західна діаспора розглядається як колективна “довірена особа“ при контактах України із західним світом.\nНа противагу західній, центральноєвропейська та східна діаспора сприймаються як складна, болюча проблема, яка дісталася Україні в якості тяжкого радянського спадку. Вже самі шляхи формування східної діаспори є трагічними: розгром Катериною ІІ Запорізької Січі у ХVІІІ ст., депортація українського селянства до Сибіру внаслідок “розкуркулення“ 20-30- х рр. ХХ ст., депортація українців із західної України, що брали участь в антирадянській боротьбі в 40-50- ті роки, масова міграція до Казахстану в хрущовські часи та ін. Українська діаспора на сході перебуває в упослідженому становищі, відтак одним з пріоритетних напрямків взаємодії України зі східною діаспорою є захист прав українських меншин, подолання ґвалтовної русифікації, задоволення етнокультурних потреб українців “близького зарубіжжя“. Якщо західна діаспора допомагає Україні, то східна − сама конче потребує допомоги, оскільки уряди Росії, Казахстану та інших колишніх республік СРСР не фінансують українські школи, культурні заклади. Хоча в одній лише Москві проживає 250-400 тис. українців. Інше питання − чи для самих російських, казахських, киргизьких українців важлива їхня національна та мовна ідентичність?\nУкраїнці колишнього соцтабору нерідко розглядаються як групи з обмеженим етнокультурним потенціалом, до кола головних проблем яких входить боротьба за власне виживання в якості національних меншин. Оскільки проживання в країнах, які сформувалися на основі ідеї “етнічної нації“ (Польща, Чехія, Словаччина), ще й етнічно споріднених з українцями, завжди складніше, ніж у країнах, що плекають концепцію “політичної нації“ (Канада, США, Австралія тощо). В особливо тяжкому становищі перебувають українці колишньої Югославії. Тому центральноєвропейській діаспорі відводиться скромне місце в українському етнокультурному та етнополітичному відродженні.


У чому причина депресії сучасного суспільства? | Блоги на OGO.ua\n…Кожен з нас має своє Призначення у Всесвіті. Людині дана свобода земного вибору, вона несе відповідальність за свої думки та дії. Наприклад, вибирає страждання і отримує від цього задоволення… деколи здається, що всі змовилися проти, хочуть притиснути, розтоптати, а насправді людина сама запрограмувала положення жертви – це легше і простіше, ніж прийняти відповідальність за збереження свого організму.\nЛюбов до себе починається з усвідомлення того, що ти – частинка Космосу, дитина Планети, що ти не просто Фізичне тіло, а планетарно-космічне творіння, пов`язане зі всім Всесвітом, і кожен твій крок впливає на найскладніші процеси в світі. Важливо полюбити в собі таку людину, а не ту, яку ви звикли бачити в дзеркалі вважаючи, що це і є – ви. Людина, яка наповнена любов`ю до навколишнього світу, до людей і до себе, не зробить зла. Колектив людей, наповнений любов`ю не може бути агресивним. Такі емоції, як образа, страх, агресія і т.д. – являються активними руйнівниками людини! Створюється негативне поле і розвивається хронічна хвороба. Треба бути уважним до своїх емоцій. Навіть сильні позитивні емоції можуть нашкодити здоров`ю. Якщо людина живе почуттями в поєднанні з позитивним досвідом, вона творить себе, реалізуючи програму життя. Душа, що породжує почуття, несе чисту Енергію, Вона "одухотворює" тіло, народжується Людина. Ми – діти Творця і тому повинні зберігати в своїй Душі Любов при різних ситуаціях, не потураючи емоціям, знаходити розумний вихід навіть із безвиході.\nПочинати зцілювати ситуацію – це зупинитися в перегонах, дослідити життя та знайти початок виникнення дисгармонії. Дуже постаратися зрозуміти, що з того, що Ви думали, відчували, робили, говорили – загалом як жили, викликало дисонанс, або привело до депресії.


Демократична Україна - Як не переїсти і не перепити на новорічні свята\nВи тут: Головна >> Здоров'я >> Як не переїсти і не перепити на новорічні свята\nУ нас, українців, є залежність від їжі. Ми чомусь думаємо, що їмо востаннє. Тому столи ломляться від різноманітних страв. Одне слово, переконати людей їсти менше дуже важко. Адже кожному з нас доволі складно відмовитися від смачної канапочки з ікрою чи традиційних новорічних страв — салату «Олів’є», «Шуби» тощо.\nСвяткові смаколики є надзвичайно калорійними, і про це варто пам’ятати. Важливою є і культура споживання продуктів, яка врятує від неприємних наслідків переїдання.\n— Приміром, м’ясо та рибу бажано поєднувати з овочами. Фрукти також рекомендовано їсти окремо. Більшість хибно думає, що це — десерт. Фрукти — повноцінна страва. Якщо споживати їх під час основного прийому їжі, то це провокує виникнення метеоризму, здуття шлунка тощо.\nТакож багато хто запиває алкоголь іншими напоями. Робити це не варто. Адже вживання рідини у процесі споживання їжі тільки погіршує процес її травлення. Це може призвести до розпирання шлунка.\nЩоб їжа засвоювалася краще, перед чи під час її вживання можна випити прокінетики (ліки, що стимулюють моторику шлунково-кишкового тракту) або сорбенти (сприяють виведенню токсинів). При цьому варто пам’ятати, що ліки з алкоголем поєднувати небажано.\nПро свій святковий раціон особливо мають подумати ті, хто страждає на хронічні захворювання шлунково-кишкового тракту (гастрити, панкреатити, коліти, виразкові хвороби шлунка тощо). Переїдання, як і надмірне вживання спиртного, для цієї категорії осіб може бути надто небезпечним.\n— Після активних новорічних святкувань дуже багато людей стають пацієнтами гастроентерологічних відділень. Як запобігти такому розвитку подій?\n— Потрібно не тільки пити, але й їсти в міру. Крім того, що переїдання сприяє виникненню запальних процесів шлунково-кишкового тракту, це ще й серйозний удар по фігурі. Зайві кілограми під час свят з’являються непомітно, а от позбутися їх буває досить проблематично. Тож варто робити дні полегшеного харчування, особливо після свят. Це має бути не голодування, а імпровізована дієта.\nЗамість важких майонезних страв протягом дня можна їсти салати, каші на воді, кефір тощо. Таким чином удасться заспокоїти шлунково-кишковий тракт після активної фази накидання всього, що бачиш на столі.\n— А як запобігти швидкому сп’янінню, від якого, на жаль, можна постраждати під час гучного застілля?\n— За годину до застілля випийте 50 г спиртного напою, який ви будете вживати під час вечірки. Почне вироблятись алкогольдегідрогеназа, яка розщеплює етанол, і печінка буде готова переробляти алкоголь.\nЗа 30 хвилин випийте активоване вугілля з розрахунку 1 таблетка на 10 кг ваги людини: це зменшить рівень токсинів, утворених при розщепленні етанолу. Першу чарку закусіть жирним: жир сповільнить всмоктування спиртів.\n— А як варто раціонально вживати алкоголь після підготовки, так би мовити?\n— Як відомо, свята можна проводити досить весело і без вживання алкогольних напоїв, які згубно діють на наш організм. Але, на жаль, для нас це не дуже звична справа. То що ж слід робити для того, аби не перепити?\nПо-перше, вживати якомога менше алкоголю. По-друге, концентрація спирту має бути якомога нижчою. Чим менше градусів, тим краще. По-третє, не треба змішувати шампанське і горілку. По-четверте, можна розводити спиртні напої водичкою або соком, аби уникнути сильного токсичного ефекту.\n— Чи можна послабити посталкогольний синдром, якщо раптом він таки станеться?\n— Зранку, коли самопочуття не найкраще, можна випити чай із лимоном, кефір чи інші кисломолочні продукти або чашку міцного бульйону. І у жодному разі не можна знову похмелятися спиртним.\nА ще прийміть теплу ванну. Після щедрих вживань спиртного судинна система спазмується, тож ванна (37–38°С) з морською сіллю, оліями ментолу, майорану і м’яти (по 2–3 краплі кожної) розширить судини, протонізує їх і зменшить рівень токсинів.\nДопоможуть і зелені смузі. Змішайте у блендері в рівних пропорціях будь-які зелені овочі та фрукти. Хлорофіл у них виконує функції антиоксиданту, а клітковина очищає кишечник і сорбує токсини.\nОсоби, які мають серцево-судинні захворювання, мають узагалі відмовитися від споживання алкоголю. Людям після 40 років варто після застілля протягом хоча б декількох днів приймати кардіопрепарати, які запобігають тромбоутворенню та допоможуть уникнути ризику ішемічного інсульту чи інфаркту.


Сообщений: 533 • Страница 54 из 54 • 1 ... 50, 51, 52, 53, 54\nPavKa » 24 авг 2020, 08:46\nPavKa » 31 авг 2020, 09:34\nPavKa » 27 сен 2020, 10:28\n«Бабушка, скажи, пажалуйста, а што ето за дядя на лошаді?» –\n«Панімаєш, внучєк, здєсь кагда–то жилі украінци, ето бил іх вождь».\nОсь так мені живеться…\nВідомий кіноактор Іван Гаврилюк, про своє життя у Києві написав таке:\n«Найбільший страх у столиці України – російська мова на кожному кроці. Я мав розмови з політв’язнями, які просиділи 20–30 років. Вони казали: «Іване, до концтабору звикаєш». До цього морального концтабору я звикнути не можу…».\nРозказують байки, як утискають у нас росіян.\nЯ ж розповім, як це роблять з українцями.\n31 січня 1967 року.\nЯ на головній пошті столиці посилаю мамі телеграму до Львова. Пишу ж, звісно, рідною мовою. Дівчина за склом кидає мені назад і каже буквально таке: «Ви ваабщє можетє напісать на нармальном язикє?» Це в Україні мені говорить якась шмаркачка!\nМинуло тридцять років. Знову ж Київ. У аптеку на Червоноармійській, де я купував ліки для Батька, зайшов полковник української армії. Російською мовою він задав декілька запитань, на що йому відповіли лагідною українською. Тоді він сказав дослівно те, що й дівчинка на пошті: «А ви ваабщє можетє разгаваривать на нормальном языке?» Я бив цього полковника, як гамана! Розтоптав його мобільний телефон і пішов. Ніхто не наздоганяв...\nОсь так я виживаю.\nЯ мав розмови з політв’язнями, які просиділи 20–30 років.\nВони казали: «Іване, до концтабору звикаєш».\nДо цього морального концтабору я звикнути не можу.\nНемає такого дня, щоб я у Києві з приводу своєї західноукраїнської мови не відчув ворожого чи негативного ставлення.\nНа кіностудії імені Довженка колись мене не затверджували на ролі через моє «антісавєтскоє ліцо».\nЯ себе відчуваю одним із найкращих представників української національної меншості у місті Києві.»\nНа фото - український митець, народний артист України\nІван Гаврилюк, актор з "антісовєцкім ліцом"


2019 Червень | Гощанська районна гімназія\nУ 2019 році на базі Гощанської гімназії з метою зацікавлення учнів до вивчення іноземних мов, підвищення мотивації до їхнього практичного застосування працювали літні мовні табори з англійської, німецької та польської мов. 10 червня завершили роботу німецькомовний та польськомовний табори під керівництвом учителів Пришнівської Людмили Василівни та Єфімчук Оксани Миколаївни. Робота польського літнього мовного табору була спланована за тематичними днями, а саме: «Що ти знаєш про Польщу та її традиції?», «Спорт і здоров’я », «Історія рідного краю». Упродовж роботи мовного табору учні брали участь в спортивних змаганнях, квесті, грали в захоплюючі ігри та ходили на екскурсію до парку, що допомогло вчительці створити відповідне мовне середовище та умови для заохочення учнів до вивчення польської мови. Німецький мовний табір працював над створенням проекту „Filmaufnahme“.\nНайтривалішою була робота англомовного літнього табору “BINGO” – з 10 по 21 червня. 36 учнів під керівництвом учителів Мартофляка Івана Миколайовича, Бойко Наталії Петрівни, Карчевської Віти Василівни та Чорноус Неоніли Миколаївни поєднали навчання із захоплюючим відпочинком, беручи участь у різноманітних цікавих заходах, організованих педагогами.\nКожен ранок розпочинався з лінійки та зарядки. Це створювало позитивний настрій на цілий день. Діти із задоволенням відвідували заняття табору, на яких активно розучували нові фрази, грали в рольові ігри, дивилися та активно обговорювали мультики й співали пісні англійською мовою, брали участь у вікторинах, конкурсах, під час яких вони могли розфарбовувати, вирізати, клеїти, тобто перебувати у природному для них світі гри і творчості і отримувати від цього величезне емоційне задоволення.\nОпубліковано в рубриці Наше життя Коментарі Вимкнено до Літні мовні табори гімназії завершили свою роботу\nУпродовж 4-10 червня 2019 року в нашому закладі працював літній мовний табір з німецької мови. Учні під керівництвом учительки Пришнівської Людмили Василівни поєднали навчання з відпочинком, приправили все це добрячою порцією креативу і створили захоплююче відео, з яким пропонуємо ознайомитись усім охочим. Перші режисерські спроби наших гімназистів вражають!\nОпубліковано в рубриці Наше життя Коментарі Вимкнено до Літній мовний табір з німецької мови презентує свої напрацювання


Користь і шкода макаронів з твердих сортів пшениці | Здоров'я\nКористь і шкода макаронів з твердих сортів пшениці\nВсупереч розхожій думці, макарони не тільки не шкодять фігурі, але і навпаки несуть користь організму людини. Щоправда, стосується це в основному якісних макаронів, виготовлених з твердих сортів пшениці. Завдяки вхідним до складу макаронів складних вуглеводів, які розщеплюються досить повільно і відчуття ситості зберігається надовго, макарони безпечні для фігури і не відкладаються на животі й боках.\nТак у чому ж користь і шкоду макаронів з твердих сортів пшениці?\nМакаронні вироби з твердих сортів пшениці багаті на вітаміни Е, В, містять калій, залізо, фосфор, магній, амінокислоти і таке інше. Крім цього, вони є джерелом клітковини, яка в свою чергу благотворно впливає на шлунково-кишковий тракт.\nМіститься в макаронах триптофан сприяє виробленню серотоніну, званого в народі «гормоном радості», тому вживання даного продукту здатне підняти настрій і позбавити від депресії. Однак це зовсім не означає, що при перших ознаках нудьги необхідно об’їдатися макаронами.\nМакарони з твердих сортів пшениці здатні:\n• підвищити стресостійкість;\n• боротися зі старінням та його ознаками;\n• допомогти при головних болях;\n• підняти рівень цукру в крові;\n• допомогти при гіпертонії;\n• поліпшити сон;\n• впоратися з депресією;\n• позбутися від запору і дисбактеріозу;\n• вивести з організму токсини та інші шкідливі речовини.\nЩоб макаронні вироби приносили організму користь, важливо не переварити їх, вони повинні бути, що називається — «альденте», тобто злегка твердими.\nПереварені макарони не тільки втрачають свої корисні властивості, але і здатні призвести до инсулиновому піку, т. к. різко підвищується їх глікемічний індекс. Крім цього, макарони можна заправляти майонезом, кетчупом і тваринними жирами. У такому варіанті вони тут же з корисної їжі перетворюються в дуже шкідливу, і обов’язково відкладеться у всіх проблемних місцях, а так же перетворяться в холестеринові бляшки на стінках судин.\nДотримуючись цих простих правил, макарони з твердих сортів пшениці ніколи не завдадуть шкоди фігурі. Навпаки налагодять роботу внутрішніх органів, завдяки чому вага знизиться.


Підкресли дієслова. До дієслів першого ... - Школьные Знания.com\nПредыдущий вопрос Следующий вопрос Підкресли дієслова. До дієслів першого і другого рядків усно добери споріднені іменники.Добери синоніми до слова леліє. Всім, хто тче, будує, сіє, вчить, лікує, хліб пече, добре пестить і леліє, а з недобрим бій веде,— тим я дякую усім. «Здрастуйте»,— кажу я їм. 1\nот Chirkinajulia 21.03.2013\nДієслова- тче, будує, сіє. вчить, лікує, пече, пестить, леліє, веде, дякую, кажу.\nСиноніми- тче- швачка\nлеліє-доглядати, піклуватися, пестити, голубити, плекати


На вихідних в Україні очікують похолодання - Телеканал новин 24\n20:00, 18 жовтня 2013 11516 Читать новость на русском\nХолодна погода / dt.ua\nВ Україні очікується похолодання, вночі 20 жовтня, окрім півдня, можливі заморозки.\n19—20 жовтня активний циклон поступово залишить межі України і на зміну йому прийде зона високого атмосферного тиску, антициклон. Він сформувався у Центральній Європі і зумовить в Україні суху погоду.\nУ суботу в більшості областей України передбачаються пориви вітру до 15—20 м/с. У західних областях без опадів, місцями пориви вітру до 15 м/с. Температура повітря у суботу вночі +3…+8, вдень +6…+12 градусів. У неділю — заморозки, температура вночі від 0 до –4 градусів, вдень +9…+15 градусів.\nУ північних областях без опадів, місцями пориви вітру до 15—20 м/с. Температура повітря у суботу вночі +3…+8, вдень +5…+11 градусів, унеділю заморозки 0…–4 градуси, вдень +9…+14 градусів.\nУ центральній частині очікують поступове припинення опадів, лише вночі у суботу місцями дощі. Пориви вітру до 15—20 м/с. Температура повітря вночі +4…+10, у неділю місцями заморозки 0…–4 градуси, вдень +7…+14 градусів.\nНа сході України у суботу дощі, подекуди сильні опади. Пориви вітру до 15—20 м/с. Температура повітря протягом доби у суботу +7…+13 градусів, вночі місцями заморозки 0…–3 градуси, у неділю вночі +3…+8, вдень +8…+13 градусів.\nУ південній частині у суботу — дощ, місцями сильний, пориви вітру до 15—20 м/с, у неділю ж переважно без опадів. Температура повітря у суботу вночі та вдень +7…+13, у неділю вночі +4…+9 градусів, вдень +8…+15 градусів.\nУ Києві без опадів, місцями пориви вітру до 15—20 м/с. Температура повітря вночі у суботу +3…+6, вдень +6…+8 градусів, у неділю заморозки 0…—3 градуси, вдень потепліє до +10…+12 градусів.\nОлег Пономарь 31\nОлена Булан 3807\nОльга Черненко 2570


Веб-сторінка: Петриківська РДА\nГолова РДА: Столбченко Андрій Анатолійович\nЯк адміністративна одиниця Петриківський район утворений на початку 1926 року. За нацистської окупації, у 1942-43 роках, район входив до Петриківського ґебіту. У 1963 році був розділений між Царичанським та Дніпровським районами. Відновлений район у 1991 році.\nРайон перетинає автомобільна дорога Дніпро — Полтава, створюючи зручні транспортні маршрути республіканського та місцевого сполучення.\n25 травня 2014 року відбулися Президентські вибори України. У межах Петриківського району було створено 14 виборчих дільниць. Явка на виборах складала - 48,57% (проголосували 9 785 із 20 148 виборців). Найбільшу кількість голосів отримав Петро Порошенко - 47,47% (4 645 виборців); Анатолій Гриценко - 8,73% (854 виборців), Олег Ляшко - 8,71% (852 виборців), Сергій Тігіпко - 7,77% (760 виборців), Юлія Тимошенко - 7,58% (742 виборців). Решта кандидатів набрали меншу кількість голосів. Кількість недійсних або зіпсованих бюлетенів - 1,97%.\nАдміністративно-територіальний склад району на сайті Верховної Ради\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Петриківський_район&oldid=21402877\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 08:26, 9 листопада 2017.


Кейт Хадсон заздалегідь привітала маленьку дочку з першої «датою» - Вона\nдодому Новости Кейт Хадсон заздалегідь привітала маленьку дочку з першої «датою»\nАктриса Кейт Хадсон тепер багатодітна мама. Нещодавно на світ з’явилася її єдина дочка. У день народження дівчинки Хадсон розповіла про вибір імені для малюка:\nВітайте Ронні Роуз Хадсон Фудзікава! Ми вирішили назвати доньку Rani (вимовляється як «Ронні») на честь її дідуся, Рона Фудзикавы. Рон був особливою людиною, якого нам дуже не вистачає. Це честь носити його ім’я.\nПерший місяць після пологів пролетів дуже швидко, і дівчинка святкує свою першу «дату». До цієї події Кейт Хадсон приготувала тематичне фото. На ньому зображена дівчинка в кокетливою шапочці, поруч з нею аркуш паперу з написом «Один місяць».\nШанувальники актриси поспішили висловити захоплення маленькою панночкою:\nВже ?? Ось як швидко вони ростуть\n«Прекрасна. Вітаю !!»\nКрасивий ангел. Вона схожа на свого тата !!!\n«Яка маленька красива принцеса! 👼🏻💕»\nНічого собі, це її обличчя папи 💖 чудово\nЧитайте також:Перше відео: Кейт Хадсон показала новонароджену дочку\nНагадаємо, що батьком дівчинки є наречений Кейт Хадсон — музикант Денні Фудзікава. Це перша спільна дитина пари. Для Кейт Ронні Роуз — третя дитина. Актриса виховує двох синів: Райдера 14 років (з його батьком, рок-музикантом Крісом Робінсоном, актриса пробула в шлюбі 7 років), та Бингема (7). Другий хлопчик народився від відносин Хадсон з фронтменом групи Muse Меттью Белламі.\nПро те, що актриса знову стане мамою, вона оголосила в квітні, коли у неї завершилися всі «принади» першого триместру. Зірка тоді зізналася, що це були найважчі три місяці з усіх вагітностей. Токсикоз був неприємним супутником, який не хотів іти.\nПроте все, що засмучувало, вже в минулому. І щасливі батьки готуються святкувати перший день народження Ронні Роуз.\nА ви робили тематичні фотосесії на кожен місяць року?\nпопередня статтяВ гостях у Юдашкиных: родина кутюрє поділилася домашніми історіями\nнаступна статтяЛипа Тетерич розсекретила стать дитини\nУ середині серпня 32-річна модель Лілі Олдрідж оголосила в своєму блозі про другу вагітність. Майбутня матуся показала фото в купальнику, де був помітний трохи округлилася животик.


Олександр Данилюк розповів про скандальне минуле Надії Савченко » Новости Украины и Мира. Новости сегодня - 7dniv.info\nОлександр Данилюк розповів про скандальне минуле Надії Савченко\nПолитика 27-фев-2017, 16:242201\nЕкс- чиновник Олександр Данилюк розповів скандальні історії із минулого Надії Савченко.\nКолишній радник міністра оборони України розповів про "суцільну проблему" Надію Савченко у рядах Збройних сил України.\nЗа його словами Надія пиячила та забороняла себе вітати із 8 березня, оскільки вона не жінка, а солдат.\n"Під час місії в Іраку Надія втекла, потім знайшли її в стані алкогольного сп'яніння, яка стверджувала, що була в полоні у арабських солдатів. Цю інформацію можуть підтвердити і в Міноборони!", - наголосив Данилюк.\nНагадаємо, останнім часом нардеп Надія Савченко шокує українців своїми заявами та діями. Воїни АТО кажуть, що Савченко закликала їх покинути позиції на передовій та "йти на Київ".\nТеги: Данилюк, Савченко\nВіра Савченко виступила на захист сестри: "Заклик до держперевороту - це брехня!"\nЧехи підготували для Надії Савченко символічний подарунок\nЗапорожець 2 марта 2017 09:48\nА як Наді вдалося у полоні за час "сухого голодування" наїсти такі цицьки і таку дупу - московські пряники їла?\nНовое название для Второй мировой войны предложил Зеленский3955\nСтатистика COVID-19 в Украине по состоянию на утро 9 мая 20213576\nНационалисты устроили провокацию возле парка Славы1554\nСтатистика COVID-19 в Украине по состоянию на утро 11 мая 20211514\nУкраина празднует День Победы626\nСтатистика COVID-19 в Украине по состоянию на утро 10 мая 2021588\nСБУ заявила о следе Москвы в деле об антивенгерских листовках в Закарпатье. Улика - фото молодого Путина429


Стрілянина в Дніпрі: загинув чоловік - Korrespondent.net\nСтрілянина в Дніпрі: загинув чоловік\nКорреспондент.net, 30 червня 2016, 17:00\nУ Дніпрі під час стрілянини загинув чоловік, ще один поранений\nЧоловіка вбили з мисливської рушниці, ще один був поранений.\nУ Дніпрі під час нічної стрілянини загинув чоловік і ще один був поранений, повідомили в прес-службі обласної Нацполіці.\nІнцидент стався напередодні о 23:40 на вул. Миронова. Тут посварилися четверо чоловіків, зазначили в поліції. Під час з'ясування стосунків один з учасників конфлікту відкрив по опоненту стрілянину з мисливської рушниці Сайга 20С. Чоловік встиг сісти в таксі, але все ж був поранений.\nВодій доставив його в лікарню, повідомили в прес-службі. У 31-річного потерпілого виявили вогнепальне поранення спини, і через дві години він помер. Також повідомляється про те, що в авто залишилася діра від пострілу.\nЩе один учасник конфлікту був поранений в ногу і живіт, зазначили в поліції. На цей момент у нього задовільний стан.\nЯк з'ясувалося, 31-річний стрілець під час сварки зробив чотири постріли. Після цього він намагався втекти на авто разом зі своїм спільником, але його затримали.\nЗа даними поліції, рушниця того, хто стріляв, зареєстрована на його знайомого. Зараз встановлюють обставини конфлікту і проводять досудове розслідування.\nУ той же час журналіст Всеволод Новохатько повідомив у Facebook, що стрілянина сталася в залі ігрових автоматів. За його словами, закладом "опікується" колишній співробітник відділу з боротьби з економічними злочинами.\nЯк повідомляв Корреспондент.net, у Києві біля під'їзду будинку розстріляли чоловіка.\nРозстріляного в Києві чоловіка підозрювали у вбивстві бійця АТО\nТЕГИ: конфликт, Днепропетровск, видео, оружие, фото, Днепр, стрельба, полиция


Порятунок партизанського зв’язкового | Історичний документ | Історія\nПорятунок партизанського зв’язкового | Історичний документ\nМи сидимо на матрацах, розстелених навколо пышащей жаром «буржуйки». За стіною вежі важко крякають німецькі міни, з глухим металевим дзвоном лопаються склянки снарядів. «Інженер по будівництву» Саша Мартинов, людина гігантського статури, сміховинно розповідає, як він бився з німцями і румунами.\n— Був один боєць у нас, але словами не розкажеш.\nМаленький, хлюпкий такий. Ось Моторин пам’ятає його. Всі скаржився — слабкий здоров’ям, але як тільки штикова атака — звідки сила береться? Проріже німця багнетом і тіло через свою голову перекидає. Вже на що я сильний, але не скоро цій науці навчився, заздрив йому. Зглянувся він, навчив мене працювати багнетом — як встромляти так як підкидати, на яку руку упор робити. Пішло діло…\nМи подивилися в бік Моторіна. Він не спускав з Мартинова відданих очей. Григорій Орлов шепнув нам:\n— Моторин Мартинову зобов’язаний життям. Мартинов його, Моторіна, з поля бою, тяжко пораненого, виніс на руках, як дитину. Взагалі, товаришу кореспондент, якщо вам сказати, так про одному Мартинова можна цілу героїчну книгу написати. Вже на що я сам не боягуз і знаю це, але Мартинова визнаю найпершим сміливцем. Заради справи, заради товариша у вогонь і воду, на вірну смерть піде. Попросіть Моторіна, нехай розповість епізод, як Мартинов партизанського розвідника рятував.\nМи звернулися до Motorinu, він підсів до нас, відкрив було рот, але нічого не сказав. Ми простежили за його поглядом і побачили Мартинова. Він похмуро хитав головою і погрожував Motorinu пальцем.\n— Я Саша, тільки про розвідника розповім товаришам, — попросив Моторін.\n— Подумаєш, який роман! Була справа й скінчилося, — відрізав Мартинов.\nВ розмову втрутився воєнком полку Смирнов. Він урезонив Мартинова, пояснив йому, що хороших справ не треба соромитися. Подвиг Мартинова заслуговує широкого розголосу. Саша знехотя погодився. Моторин розповів наступне:\n«Одного разу вранці почався ураганний вогонь по кумполу. Думаємо, що це з німцями? Спостерігаємо. І раптом бачимо — біжить в нашу сторону людина. Німці, снайпери і автоматники, б’ють у нього з кулеметів і мінометів.\nЛюдина впаде, то схоронится за каменем, то знову поповзе або зростання побіжить. По одязі бачимо: начебто наш чоловік, не німець. Потім дізналися, що це був зв’язковий партизанського загону. Ну, ось він уже зовсім близько від нас. Так, видно, погано місце знав — все норовить до краю скелі дістатися. Він думав, що там спуск. А там страшний обрив зі скелі в море.\nІ ось він послизнувся: вранці камінь від паморозі слизький. Бачимо, зірвався хлопець у море. Ну, що ж робити? На війні всяке трапляється. Не було йому, як кажуть, своєї зірки в цій справі. Обстріл німці припинили. Дивлюся, Саша Мартинов з вежі вилазить, повзе до обриву. Потім він сказав нам, що стогони чув, тому й поповз. Заглянув в обрив і бачить: лежить партизанський розвідник на уступі скелі в півметра завширшки, ось-ось зірветься в море. Від Мартинова до партизана метра два.\nМартинов кричить йому: «Приподымись, браток, і руку подай!» І сам по пояс перехилився через обрив, дотягується. Німці, звичайно, помітили цю картину, і як почали жахать! Камені від мін перетворюються в порошок. Пил, біла, кам’яна, хмарою стоїть. Але Мартинов товариша не залишив. Дещо як дотягнувся до його піднятої руки, але не зумів схопити, тільки пальцями про пальці зачепив і мало сам не зірвався в море. Другий раз спробував.\nПартизан зібрав всі свої сили і теж підвівся назустріч рук Мартинова. Вдруге Сашко схопив-таки хлопця за руки і, як пушок, перекинув через себе. Партизан потім години дві без пам’яті був, забився, коли зі скелі впав. Ну, тут ми вискочили з вежі і обох був утягнутий. Ось і весь подвиг. Не довгий, зате героїчний…»


Новини 2020-06-03 17:27\nВіталія Ткаленка арештовано на 60 діб (до 29 липня) з можливістю застави у розмірі 315 тисяч грн.\nДніпровський районний суд Києва арештував Віталія Ткаленка, який 2 червня повідомив про замінування мосту Метро у Києві. Ткаленка арештовано на 60 діб (до 29 липня) з можливістю застави у розмірі 315 тисяч грн. Про це повідомила «Українська правда» в середу, 3 червня.\nЗаначається, що під час засідання чоловіка обурило те, що правоохоронці заявили про його затримання. Насправді, за його словами, він сам здався. Він запевнив, що кричав правоохоронцям, що «вибухівка» - муляж.\nЗа його словами, якщо його відправлять у СІЗО, то він спробує накласти на себе руки.\nНагадаємо, 1 червня поліція перекрила міст Метро, оскільки на службу 102 надійшла інформація про замінування. За годину «мінер» мосту був затриманий. Поліція почала провадження за статтею «неправдиве повідомлення про замінування».\nміст Метро Київ запобіжний захід суд Віталій Ткаленко


Як смачно приготувати відбивні зі свинини\nНе знаєте, що швидко і смачно приготувати на вечерю? Відбивні зі свинини як раз таке блюдо, яке виручить в будь-якій ситуації. У дуеті з улюбленим гарніром, воно настільки універсально, що прекрасно підійде як для сімейної трапези, так і до приходу гостей.\n— свинина (карбонад) — 0,5 кг;\nСвинячий карбонад наріжте порційними шматками товщиною 1,5 см. Ідеальний розмір для відбивних приблизно з долоню.\nДобре відбийте м’ясо з двох сторін. Для цього використовуйте спеціальний молоток або інші підручні інструменти. Щоб відбивні вийшли м’якими, відбивайте до тих пір, поки м’ясні волокна не стануть м’якими.\nОбітріть м’ясо з усіх боків чорним перцем. Солити на цьому етапі не потрібно, щоб зберегти соковитість під час смаження.\nЗлегка збийте яйця, трохи їх присолив. В окремому посуді підготуйте панірувальні сухарі.\nРозжаримо сковороду. Влийте рослинне масло і нагрівайте до тих пір, поки не з’явиться димок. Це потрібно для того, щоб відбивні відразу схопилися і не випустили сік.\nВізьміть першу відбивну, повністю занурте її в збиті яйця, підніміть і почекайте, поки з неї стечуть надлишки яєць. Потім умочіть з обох сторін в панірувальні сухарі і викладіть на сковороду. Те ж саме виконайте з іншими шматками м’яса.\nЯк тільки низ підсмажиться, і утвориться рум’яна кірочка, переверніть відбивні на іншу сторону і смажте до готовності.\nГотові відбивні укладіть в окрему тарілку і посоліть. Їх можна подавати до столу разом з картоплею фрі, гороховим пюре або тушкованими овочами.\nПомідори з морквяної бадиллям на зиму: яскравий смак і терпкий аромат\nЯк приготувати салат на швидку руку: 5 рецептів\nЯк приготувати салат зі шпинатом і полуницею


Українців закликають долучитися до антихутряної акції «Знімай хутро назавжди» - 06267.com.ua\nУкраїнців закликають долучитися до антихутряної акції «Знімай хутро назавжди»\nУкраїнці долучилися до флешмобу #хутроношутак на підтримку всеукраїнської антихутряної акції. Вони фотографуються зі своїми домашніми улюбленцями та завантажують фото в соціальні мережі. На фото вони показують єдиний варіант, як можна носити натуральне хутро, наголошують на тому, що хутро належить їхнім власникам – тваринам.\nЗоозахисники запрошують усіх небайдужих долучитися до Всеукраїнської антихутряної акції, яка розпочнеться 24 лютого о 12:00 за ініціативи UAnimals. Подія одночасно пройде у 12 містах України. Активісти закликають українців відмовитися від кривавого матеріалу, а владу - заборонити хутряні ферми. В Києві зустріч відбудеться на Софійській площі.\nукраїна новини антихутряна акція зніми хутро назавжди флешмоб зоозахисники


Буковинські лучники везуть додому "золото" » ТВА\nБуковинські лучники везуть додому “золото”\nЗ 10 по 15 вересня у Львові проходили 55-і Міжнародні змагання «Золота осінь-2018». Фінал змагань проходив у центрі Львова біля оперного театру. 246 спортсменів з України, Білорусії, Ізраїлю, Польщі та Великої Британії боролися за медалі.\nПерше місце посіла команда “Мікс” з Чернівців, до складу якої входили Лідія Січенікова та Іван Кожокарь. Команда боролася проти лучників з Білорусії. Про це повідомляє Чернівецька обласна федерація стрільби з лука.\nБуковинські лучники посіли друге командне місце серед чоловіків. До команди входили – Кожокарь Іван – МСМК (ШВСМ,Спартак тренери Осипенко О.Г. та Чеботаренко Д.Д.), Косташ Михайло – МС (ШВСМ,Спартак тренери Осипенко О.Г. та Мунтян Т.С.), Омельченко Ігор – МСМК(ШВСМ тренери Єгоров А.І. та Піскоха Н.І.). Спортсмени змагалися з лучниками з Харкова.\nЖіноча команда з Буковини посіла перше місце. Січенікова Лідія, Дорохова Тетяна та Онуфрійчук Олена змагалися з командою збірної Білорусії.\n4-те місце особисто посіла Дорохова Тетяна – ЗМС (ШВСМ тренери Татарин О.В. та Єгоров А.І.)\nУкраїна на 88-у місці в рейтингу ООН за рівнем розвитку\nНа Буковині села змагалися за звання найспортивнішого


Онлайн-марафон “Лінія вогню”: Експерти визнали, що народ поза лінією влади – Репортер\nОнлайн-марафон “Лінія вогню”: Експерти визнали, що народ поза лінією влади\nПід час експертного он-лайн марафону «Лінія вогню» ведучий телеканалу ICTV Андрій Куликов заявив, що журналісти не є четвертою гілкою влади, а політтехнолог Сергій Гайдай відзначив, що прості українці знаходять поза лінією влади.\nПерший online експертний марафон «Лінія вогню» відбувся в прямому ефірі 21 вересня 2011 р. Марафон об’єднав в собі провідних українських політиків, політологів, політтехнологів, журналістів та громадських діячів. Передача виходить на регулярній основі, один раз на тиждень.\nПереглянути попередні випуски програм ви маєте можливість на сайті lom.org.ua. Вчора читачі Репортер Житомира мали нагоду долучитися до онлайн-трансляції цієї експертно-політичної програми. Отож, короткі тези:\nАндрій Куліков: «Четверта влада» – це теза, якою хочуть приписати журналістів до влади, коли не виконують свої функції перші три гілки влади, то до них прирівнюють ще й четверту. Це провокативна фраза, як і те, коли говорять, що журналісти мають бути опозиційними. Насправді єдине, що повинні журналісти – бути професійними. А якщо журналістика буде четвертою гілкою влади, то хто ж тоді зможе казати правду.»\nРазом з тим експерти обговорили лінію влади, від близькості до якої залежить життя кожного українця.\nСергій Гайдай: «Чим ближче ти знаходишся до лінії влади, тим ти більш захищений законами, можеш сісти в «бентлі» прогнатися по Хрещатику, протаранити кілька автомобілів, а тебе з місця пригоди заберуть на вертольоті. В цей час МВС робить заяву, що хто водій автомобіля невідомо, особа встановлюється.\nА коли ти з іншого боку цієї лінії, то все не так. Ти можеш послати сина на навчання, він не сподобається якомусь міліціонерові і його просто заб’ють. Все вирішує лінія влади».\nЕксперти погодилися, що прості українці знаходяться поза лінією влади і закони на них не працюють. Тож та партія, яка зможе переконати людей, що закони працюватимуть на них пройде у Парламент.\nІнформаційний партнер програми – Репортер Житомира\nTagged линия огня линия огня смотреть онлайн шоу линия огня онлайн-трансляция Репортер Житомира политика линия огня\nБлагодаря восстановлению Корнинского сахарного завода в области произведено на 41% больше сахара\nВ Житомирі відбудеться змагання зі швидкісного фігурного водіння


Захисти бакалаврів-біотехнологів розпочато! | НУХТ\nЗахисти бакалаврів-біотехнологів розпочато!\nМинулий тиждень ознаменувався для кафедри біотехнології і мікробіології щорічною, але від того не менш хвилюючою, подією – початком захистів дипломних проектів і робіт за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», зокрема 15 та 16 лютого 2018 р. відбулися захисти студентів заочної форми навчання. Екзаменаційна комісія у складі: д.б.н., професора Тетяни Пирог (голова комісії) та доцентів, к.т.н. Юрія Пенчука, к.т.н. Вікторії Красінько, к.б.н. Оксани Скроцької належно оцінила рівень підготовки бакалаврів.\nЕкзаменаційна комісія помірковано і справедливо оцінювала студентів, враховуючи помічені недоліки і відзначаючи позитивні моменти у захисті. Студенти проявили кмітливість, ерудицію та обізнаність, відповідаючи на запитання членів комісії. Традиційно кожний виступ доповідача супроводжувався демонстрацією з використанням мультимедійної презентації та стислим викладенням результатів дипломного проектування. Варто окремо відзначити студентів Діну Охріменко та Анну Редько, які представили до захисту дипломні експериментальні роботи і захистили їх на «відмінно».\nВітаємо «новоспечених» бакалаврів із успішним захистом і бажаємо вдалих кроків у подальшій професійній діяльності та успішного вступу на навчання за освітнім ступенем «магістр»!\nНауковий підхід при підготовці фахівців спеціальності 181 «Харчові технології» спеціалізації «Виробництво хліба, кондитерських, макаронних виробів і харчових концентратів» у Кам’янець-Подільському коледжі харчової промисловості НУХТ забезпечують викладачі комісії технологічних дисциплін шляхом проведення дослідницьких лабораторних робіт. На занятт...\nНауковий підхід при підготовці фахівців спеціальності «Харчові технології» у Кам’янець-Подільському коледжі харчової промисловості НУХТ 11 березня 2019


НАРОДНА МЕДИЦИНА » Кровообіг » Лікування гіпертонії п'явками\nЛікування п'явками гіпертонії - Досить гідний метод, який випробуваний протягом багатьох століть.\nВідомо п'явка нормалізує властивості крові, збільшує венозний відтік з органів і тканин, знижує в'язкість крові. Ці особливості секрету п'явки дуже сприяють пом'якшенню симптомів гіпертонії.\nЛікуванні п'явками підвищеного тиску сприяє зниженню головних болів, сильного запаморочення і безсоння. Використання п'явок знижує ризик розвитку судинних кризів, енцефалопатій і передінсультному стані.\nЛікування гіпертонії п'явками воістину носить магічний відтінок, оскільки після сеансів хворий відчуває ейфорію постійна важкість у голові і підвищена нездорова збудливість змінюється умиротворенням.\nНайчастіше хворий, який до лікування вже випив свою частку страждань, на другому або третьому сеансі лікування п'явками засинає.\nКурс лікування п'явками при гіпертонії\nПри венозному застої і гіпертонії, зазвичай, застосовують до десяти п'явок на весь курс. При застосуванні більшої кількості маленьких цілителів хворий повинен перебувати під постійним контролем лікаря.\nПри лікуванні цієї хвороби прекрасно показав себе метод постановки п'явок за вушні раковини, на віскі і зону шостого-сьомого шийних хребців. Крім того, фахівці в цій галузі практичної медицини стверджують, що куприк є одним з найефективніших місць для приставки п'явок.\nДо цього схиляється і східна медицина. При передінсультний явищах постановка п'явок на область куприка показана і більш безпечна, ніж за вушні раковини, віскі і шию.\nУ деяких випадках тиск нормалізується прямо в період сеансу, іноді і під час кровоістеченія, але в будь-якому випадку обов'язково відбувається зниження і стабілізація тиску.\nПри постановці тварин за вушні раковини (на сосковидні відростки) пацієнт може сидіти, хоча й лежача поза теж не забороняється. Шкіру за вушними раковинами обробляють водою, або слабким розчином спирту.\nПри гіпертонії курси лікування п'явками слід здійснювати періодично. У складі комплексного лікування і при здоровим способі життя, а також дотриманні позитивні результати безперечні.\nП'явки при гіпертонії проставляють не тільки в точках привушної зони, крижово-куприкового зчленування, закінчення куприка і 6-7 хребцях. Використовуються і зони в серединній частині обох передпліч, на рівні другого і третього грудних хребців, як по середній лінії, так і на два-чотири пальці в обидві сторони, а також в на область проекції печінки і праве предреберье.\nЗазвичай при першій процедурі використовують до чотирьох п'явок за сеанс, а далі число тварин зменшують.\nЛікування п'явками в домашніх умовах\n« Лікування тромбоцитопенії народними засобами\nЛікування варикозу в домашніх умовах »


Бакалов: У нас будуть новачки з УПЛ | Футбольні трансфери Україна\nБакалов: У нас будуть новачки з УПЛ\nУкраїна 16/12/2019, 08:10 Джерело: fcrukh.com\nНовий тренер "Руху" Юрій Бакалов прокоментував свою призначення. Повідомляють Футбольні трансфери\n"Дуже радий повернутися до професійної діяльності. Хочу подякувати президенту клубу Григорію Петровичу Козловському. Більш ніж впевнений, кандидатур для вибору тренера у нього було достатньо. Тому вдячний, що зупинив свій вибір на мені. Радий знову опинитися у Львові, знову працювати в цьому місті. Знаю, що на мені зараз велика відповідальність. Очолити команду всередині турнірної таблиці або в кінці - це одне. А "Рух" крокує великими кроками і знаходиться на першому місці, на вершині, і це додаткова відповідальність. Докладу максимум зусиль, щоб залишити після себе слід. Переможну ходу, яке зараз набрала команда, будемо нарощувати.\nПропозиція стати тренером "Руху" була для мене несподіваною. Подзвонив Григорій Петрович, розповів про варіант, ми домовилися зустрітися. Але я ще тоді для себе вирішив, що згоден на цю пропозицію. Далі все залежало від рішення керівництва. Хоч я і не планував до цього працювати в "Русі", але ще раніше переглядав їхні матчі - 7-8 поєдинків бачив в цьому році. Перша ліга зараз дуже сильна, цікаво було стежити не тільки за "Рухом", а й за іншими командами\nПерш ніж прийняти пропозицію, розмовляв з Леонідом Кучуком. Він побажав мені удачі. Десь у нас погляди з ним дуже схожі на тактичну побудову команди. Але у мене є і власні напрацювання, ідеї, які буду втілювати. Хоча філософія сама по собі дуже схожа з його філософією.\nЗі своїми помічниками визначуся трохи пізніше. Щодо комплектації команди нічого нового не скажу. Кожен тренер хоче бачити на позиції як мінімум два рівноцінних гравця. Оскільки "Рух" високо підняв планку, то це повинні бути сильні виконавці. Процес переговорів тільки починається. Упевнений, будемо запрошувати гравців і з УПЛ, тому що у "Руху" є амбіції. Для кількості ніхто нікого в цю команду гравців набирати не буде. Тільки якість і тільки висока кваліфікація", - сказав Бакалов.\nЕкс-тренер “Шахтаря“: З приходом Луческу в “Динамо“ в УПЛ стане спекотніше\nТаланта “Шахтаря“ прилаштують в оренді\nПерша ліга 28 тур. “Рух“ мінімально здолав “Минай“, Інгулець розбив “Кремінь“\nSQL запитів: 6. Ген.стор: 0.38 с.


Румунські меблі в Україні - Румунські меблі в Харкові\nПропонуємо румунські меблі в Харкові по оптимальним цінам. Наш сервіс по доставці меблів оперативно виконує доставку меблів.\nПро що потрібно памятати якщо Ви вирішили купити румунські меблі в Харкові?\nДоставляємо меблі в Харкові власним транспортом, або знаходимо попутний (для того щоб це було дешевше), або поштовими фірмами НП, Міст та іншими. Доставка прораховується і оплачується окремо. Якщо ми досталяємо- то заносимо і монтуємо меблі, але тоді це теж окремо оплачується.\nПри замовлені меблів в Харкові- предоплата 10-30%. Після доставки і монтажу-повний розрахунок. При доставці поштою повний розрахунок на момент відправки, або при отриманні накладним платежем. При формуванні замовлення, обов‘язково обговорюються та прописуються деталі доставки і оплати.\nПро що потрібно пам’ятати, коли вибираєте румунські меблі в Харкові?


ЧС-2018: прогнози букмекерів раптово змінилися після вильоту Німеччини. Politeka\nЗбірні деяких країн несподівано змінили свої позиції в ставках на перемогу\nГруповий етап чемпіонату світу-2018 закінчився. Половина з 32 команд вже залишила турнір, а серед невдах є й ті, кого називали головним фаворитом на перемогу.\nСвітові букмекери оновили ставки на переможця чемпіонату світу. Як повідомляє Знай.Спорт, фаворитом Мундіалю залишається збірна Бразилії – коефіцієнт 4,75. Другою у списку була Німеччина, але вона вилетіла. Позицію чинних чемпіонів посіла Іспанія, яка перед початком турніру була лише четвертою. Новий коефіцієнт “червоної фурії” – 5,75.\nсборная Бразилии, футболисты Бразилии, футболисты, Бразилия\nБразилія – 4,75\nІспанія – 5,75\nБельгія – 7,5\nАнглія – 8\nХорватія – 11\nАргентина – 15\nПортугалія – 21\nКолумбія – 23\nШвейцарія – 41\nРосія – 67\nШвеція – 67\nДанія – 81\nЯпонія – 151


Бірюзовий боді для хлопчика Модель 6139-632 Каченя розмір 40 (зріст 62 см) 6139-632\nБірюзовий боді для хлопчика на застібці - це саме те, що вам треба. Адже такий виріб відрізняється зручністю й практичністю. Кнопки розташовані згори і до самого низу виробу. Боді виготовлений з бавовняного полотна - інтерлок з начісом. На передній частині виконано красиве та стійке зображення. Краї одяжинки оброблені контрастною бейкою. Виріб легко переносить прання й прасування, при правильній температурі, яка вказана на етикетці. Приємних покупок в нашому інтернет-магазині! І відмінного дня!\nБірюзовий боді для хлопчика Модель 6139-632 Каченя розмір 40 (зріст 62 см)


Добірка дешевих авіаквитків: Європа + Америка | Tripway\n30.09.2019 Денис Comments Немає коментарів\nЗібрали для вас найкращі пропозиції від авіакомпаній за цей тиждень. 6 популярних туристичних напрямків у Європі + Нью-Йорк у Штатах. Варіанти подорожей усього від 606 грн за переліт в обидва боки!\nІрландський лоукостер Ryanair знизив ціни квитків з Одеси до польських міст. Так, квитки до Вроцлава зараз доступні за ціною від 606 грн за переліт в обидва боки. Є різні дати подорожей у листопаді та грудні 2019 року. У вартість квитків входить тільки ручна поклажа. Переліт без пересадок.\nТакож у Ryanair зараз можна знайти квитки за чудовими цінами з Києва до Мадрида. Так, для деяких дат у листопаді та грудні 2019 року квитки доступні за ціною від 1 659 грн за переліт в обидва боки. У вартість квитків входить тільки ручна поклажа. Переліт без пересадок.\nАвіакомпанія SkyUp знизила ціни квитків із Києва до Неаполя. Для подорожей у період із жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року квитки доступні за ціною від 2 482 грн за переліт туди й назад. У вартість квитків входить тільки ручна поклажа. Переліт без пересадок.\nАвіакомпанія Air Serbia ввела промо-тарифи на перельоти з Києва до кількох міст Європи. Так, квитки з Києва до Мілана доступні за ціною від 3 046 грн за переліт туди й назад. У вартість квитків входить тільки ручна поклажа. Переліт здійснюється з пересадкою в Белграді. Квитки за акційними цінами будуть у продажу до 10 жовтня 2019 року. Період подорожей: з 1 жовтня по 30 листопада 2019 року.\nКвитки з Києва до Відня у Air Serbia в рамках акції доступні за ціною від 3 049 грн за переліт туди й назад. У вартість квитків входить тільки ручна поклажа. Переліт здійснюється з пересадкою в Белграді. Квитки за акційними цінами будуть у продажу до 10 жовтня 2019 року. Період подорожей: з 1 жовтня по 30 листопада 2019 року.\nАвіакомпанія Turkish Airlines проводить розпродаж авіаквитків із міст України в Стамбул. Так, квитки з вильотом із Запоріжжя в рамках акції доступні за ціною від 3 510 грн за переліт туди й назад. У вартість квитків входить перевезення багажу вагою до 30 кг і ручної поклажі. Розпродаж триватиме до 14 жовтня 2019 року. Період подорожей: з 21 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року.\nАвіакомпанія Alitalia пропонує недорогі квитки з Києва до Нью-Йорка. Для подорожей у період із листопада 2019 року по червень 2020 року квитки доступні за ціною від 10 452 грн за переліт в обидва боки. У вартість квитків входить перевезення однієї одиниці багажу й ручної поклажі. Переліт здійснюється з пересадкою в Римі.


RELX: купити продукцію РЕЛКС за доступною ціною в Україні\nВиробники компактних електронних сигарет пропонують под-системи, які ще часто називають стартовими наборами. Це оптимальний варіант для початківців вейперів, оскільки нема потреби підбирати комплектацію. У пристрої вже все передбачено. Один з популярних брендів RELX виробляється в Китаї компанією Shenzhen RELX Technology Co., Ltd. У лідери ринку бренд потрапив, завдяки якісним і міцним рідинам та баку на 1,9 мл, що є хорошим показником для мініатюрних пристроїв. Девайси працюють на сольовому нікотині. У лінійці бренду представлено багато смаків, їх перелік постійно поповнюється новинками.\nТехнічні особливості подів RELX\nХоча поди, що дозаправляються мають попит у досвідчених вейперів, але й ті, що не обслуговуються складають їм впевнену конкуренцію. Першим на ринку у китайського бренду з'явився стартовий комплект RELX STARTER KIT. Потім до нього приєднався RELX Classic, в якому вже були передбачені змінні картриджі. Пізніше бренд випустив RELX Infinity, в цьому пристрої картриджі також змінюються, а сам він надійно захищений від протікання. Ще виробник додав в нього розумне нагадування у вигляді вібрації. Вона сигналізує, що користувач зробив 15 затягувань за 15 хвилин і пора зробити перерву. Це зручно для тих, хто намагається не перевищувати певне дозування споживаного нікотину.\nRELX Essential - ще один популярний різновид под-систем від китайського бренду. У ньому передбачено індикатор затяжки. Він просигналізує червоним кольором, якщо заряд акумулятора менше ніж 20%. Цей різновид коштує дешевше, ніж Infinity. Картриджі для обох пристроїв однакові. Варто відзначити зручний мундштук, який за формою оптимально підходить до губ. Релкс неможливо назвати в класичному сенсі одноразовою електронною сигаретою, адже зміна картриджа та підзарядка в них передбачені.\nлітій-іонний акумулятор на 350 мАг у RELX Essential і 380 мАг RELX Infinity;\nможливість підзарядки за допомогою кабелю micro USB;\nповний час для зарядки батареї близько 40 хвилин;\nзаміна картриджа з рідиною;\nобсяг баку 1,9 мл;\nпотужність випарника 8 Вт;\nопір спіралі 1-12 Ом;\nкількість затяжок 200-300;\nкерамічний випарник, що гарантує довгий термін служби\nвідсутність кнопок і необхідності налаштовувати девайс;\nавтоматичне затягування, час для потрапляння пару в легені не більше 0,3 с;\nмінімальний ризик протікання.\nЗміна картриджу та підзарядка — це взагалі все обслуговування, що вимагає под-система RELX від користувача. Основне призначення пристроїв — це заміна звичайних сигарет, тому мініатюрний розмір поєднується з мінімальним функціоналом. Картриджі нерозбірні. Кожного вистачає на 3-5 днів паріння, все залежить від частоти вживання вейпа.\nКорпус батареї POD-system RELX виконаний зі сплаву алюмінію, а картридж з напівпрозорого полімеру, що дозволяє контролювати кількість рідини. Це дуже зручно. Дизайн пристроїв мінімалістичний, але їх можна придбати в різних кольорах: чорний, білий, синій, зелений, червоний, золотий, срібний і т.д. (в залежності від модифікації). Матеріал приємний на дотик, не ковзає в руках, з часом покриття не відшаровується. Вироби міцні та надійні і не покриваються подряпинами при використанні. У девайса трохи плеската форма, тому його зручно носити в нагрудній кишені або утримувати при парінні двома пальцями, як і звичайну сигарету.\nУ лінійці RELX представлений великий вибір смаків найрізноманітніших напрямків для поціновувачів класики або екзотики:\nпрохолодна м'ята Menthol Plus;\nкласичний тютюновий смак Rich Tobacco;\nпопулярні фруктові та ягідні варіанти: соковита малина Raspy Ruby, стиглий виноград Tangy Purple, мікс з різноманітних лісових ягід Forest Gems;\nяскраві тропічні смаки: солодке манго Golden Slice, насичений ананас Hawaiian Sunshine, ніжний банан Golden Bunch;\nпо-справжньому літній кавуновий Fresh Red.\nУ RELX кожен знайде для себе оптимальний варіант для отримання задоволення від паріння. Міць по нікотину становить 5%. Обсяг картриджів 1,9 мл.\nМагазин «VAPE2GO» працює з 2016 року та пропонує широкий асортимент товарів для паріння. Ми надаємо якісну продукцію для тих, хто шукає гідну альтернативу курінню, цінує розмаїття смаків.\nоригінальні електронні сигарети, запчастини та аксесуари для них;\nвеликий вибір рідин для паріння від виробників з різних країн, вітчизняних брендів;\nвиконання гарантійних зобов'язань перед клієнтами.\nКупити RELX ви можете у вейп-шопі в Одесі, Чорноморську, Херсоні, Маріуполі, в Дніпрі та Кривому Розі, Запоріжжі, у Вінниці та в Тернополі. Ми завжди раді відвідувачам. Досвідчені консультанти дадуть відповідь на будь-які питання, допоможуть з вибором відповідної продукції, детально розкажуть про новинки.


Шансон - це пісня (у перекладі з французької). Ті, хто цікавиться тим, що таке шансон, повинні знати, що це слово вживається в двох значеннях.\nЗначення перше: шансон епохи Відродження і пізнього Середньовіччя. В ту пору шансоном називалася пісня, що виконується французькою мовою, пісня світська і неодмінно багатоголоса. Причому в період свого становлення цей жанр розвивався з одноголосий пісень труверів. Відомі шансоньє тієї пори - Гійом де Машо, Жиль Беншау, Окегем, Віллар, Жоскен та інші.\nЗначення друге: естрадна французька пісня в стилі кабаре. Жанр шансону в кінці ХІХ століття почали використовувати співаки французьких кабаре. З кабаре шансон прікочевалі на естраду ХХ століття.\nРозрізняють два жанри шансону. Це класичний шансон, де велика увага приділяється текстам пісень, які виконує, як правило, сам автор. Типові класичні шансоньє - Лео Ферре, Жак Брель, почасти Сальваторе Адамо і Шарль Азнавур.\nІнший жанр шансону - так званий "новий шансон" молодого покоління французьких естрадних артистів, які, зберігши трепетне ставлення до текстів пісень, привнесли в шансон елементи року, електронну музику, різні етнічні ритми.\nЩо таке шансон російську? Це збірна назва для різних жанрів російської музики: міського романсу, бардівської, емігрантської, військової і навіть естрадної пісні.\nБагато людей дивується популярності Стаса Михайлова. Хто такий Стас Михайлов? Чому за ним ходять натовпи фанатів? А все тому, що цей співак опинився в потрібний час у потрібному місці. Він відкрив нову еру шансону.Біографія Стаса МихайловаСтас…\nellHow.ru » Розваги » Що таке шансон?


Паска – один з основних атрибутів християнського свята. Випічка його на Великдень і освітлення в церкві – давній звичай християн. Раніше багато народів пекли хліб напередодні літа, жертвуючи його землі, щоб був багатим урожай. Адже саме хліб служить символом здоров’я, спокійного й щасливого життя в достатку. Паска великодній має форму церкви з куполом, тому прикрасою верхівки часто стає хрест.\nЦе не простий хліб, при випіканні господині вкладають в нього величезне значення, тому він виходить незвичайним і може не черствіти і не покриватися цвіллю дуже довго.\nУ наш час багато хто відчуває дефіцит в часі, але поласувати пасхальною випічкою все ж хочеться, пропоную випробувати нескладні рецепти, які вимагає мінімум вашого часу і уваги. Невтомні господині весь час задаються питаннями: як спекти паску? У чому? Де знайти рецепти смачніше колишніх? Як приготувати найшвидші паски? І при цьому їх весь час турбує калорійність. Як приготувати тісто? Як приготувати смачну страву? А як приготувати низькокалорійне?\nЦе улюблені рецепти моєї мами. Найсмачніший паску печеться в духовці, найшвидший – в хлібопічці, що має найнижчу калорійність – сирний. Ці рецепти вона не проміняє на інші. Смачний паску пасхальний пече щороку. Церковний хлібець виходить вологим, не сухий, і може простояти аж до проводів. Але в нашій родині він так довго не лежить. Аж надто смачний.\nЯк приготувати паску з родзинками?\nцукровий пісок – 700 гр., для тих, хто любить солодша – 800 гр .;\nборошно – скільки візьме тісто (близько 2 кг.);\nмаргарин – 250 гр .;\nродзинки – за бажанням (мама кидає 150 гр.);\n«Живі» дріжджі – 100 гр.\nРозділимо молоко на дві рівні частки. Одну частину необхідно закип’ятити і запарити в ньому манку (не варити!). Другу частину молока злегка підігріти і розвести в ньому наші дріжджі з дрібкою цукру і столовою ложкою борошна.\nЗбиваємо яйця, жовтки, цукор, ванільний цукор в хороший крем, додаємо масло і маргарин і знову збиваємо.\nНа цьому етапі з’єднуємо все компоненти: яєчно-масляну суміш, запарених манку, дріжджі з молоком. Гарненько перемішуємо, тепер можна додавати потроху борошно.\nЗамішуємо тісто. Слід видалити всі грудочки перш, ніж закидати в тісто родзинки. Можна каструлю накрити кришкою або харчовою плівкою. Я накриваю рушником і ставлю в тазик з теплою водичкою у ванній. Дуже важливо, щоб в той момент, коли підходить тісто, ніхто не приходив ні на кухню, ні в будинок, ні в ванну (як в моєму випадку), щоб не було ніякого протягу, і панувала цілковита тиша.\nІ далі за схемою: тісто обминають, ставимо знову підходити. Після другого підйому, насипаємо рукою тісто в підготовлені форми, десь на 2/3 форми. Я використовую бляшані банки від дитячих сумішей, змащую їх смальцем. Даємо можливість ще раз підійти. А духовку вже в цей час необхідно включити на стандартну температуру для випічки, 180 градусів.\nВідправляємо майбутній паску в духовку. Маленькі пасочки витягуємо після 40 хвилин випікання, а великі – не раніше ніж через 50. Але обов’язково перевірте готовність, пронизуючи м’якуш лучиною.\nВикладаємо на стіл і охолоджуємо. Доглядаємо за ними як за немовлятами, періодично повертаючи на різні боки.\nРобимо презентацію страви.\nРецепти білкової глазурі зводяться до одного: збиваємо 2 яєчних білка, після отримання м’яких вершинок додаємо 250 грам цукрової пудри і збиваємо ще. Цей простий рецепт глазурі можна використовувати для всіх здобних хлібів, які б рецепти ви не використали. Сирний церковний хліб теж добре буде поєднуватися з цією глазур’ю.\nЦей хліб простої складності, але має надзвичайно ніжну структуру.\nсир – 0,5 кг .;\nванілін – 3 краплі;\nцукор – 175 гр .;\nцукати – 100 гр. (за бажанням);\nСирний церковний хліб примітний тим, що готується без грама муки. Тобто матусі можуть його взяти собі на замітку, так як ця випічка дуже буде корисна для малюків, які дуже часто не люблять їсти корисний сирок в чистому вигляді. Глазур використовуємо з першого рецепта.\nЩоб сир придбав однорідну консистенцію, протираємо його через сито. Помитий і висушений ізюм обваляти в крохмалі.\nЖовтки збиваємо з 50 грамами цукру за допомогою блендера до отримання пишного крему. Цей крем відправляємо до сиру, туди ж додаємо ванільний цукор, лимонну цедру і родзинки.\nВключаємо духовку на 160 градусів. Готуємо форму, для цього боки і дно змащуємо олією. Форму використовувати краще роз’ємну.\nЗбиваємо в пишну піну 5 білків, всипаємо цукор, що залишився і прагнемо до отримання м’яких піків.\nЗнизу вгору акуратно перемішуємо наше тісто. Викладаємо його в форму, трохи при цьому, струснувши, для рівномірного розподілу маси.\nРозміщуємо глибоке деко з водою в духовку, в нього ставимо форму з паскою. Щоб не згоріла верхівка, накриваємо фольгою.\nПриблизно через 40 хвилин прибираємо фольгу і залишаємо випічку в духовці ще на 20 хвилин.\nЗдійснюємо фінальний штрих, покриваємо білковою глазур’ю і цукатами.\nРецепти приготування здобного хліба в хлібопічці – лідери в найменшому активної участі господині. Тісто – НЕ дріжджове. Отже, як спекти паску в хлібопічці без дріжджів? Відповідь знайдете нижче.\nЯк приготувати простий паску в хлібопічці?\nрозплавлене вершкове масло – 175 гр .;\nсуміш сушених фруктів (родзинки, фініки, чорнослив, курага за бажанням) – 150 гр .;\nмелкокристаллический цукор – 200 гр .;\nпекарський порошок – 2 ч. л .;\nкориця -? ч. л.\nУ машину влити олію, ванілін, яйця, лимонний сік і сухофрукти.\nВ окремій ємності підготувати суміш борошна, пекарський порошок, цукру і прянощів, і всипати до рідких інгредієнтів.\nВключити помічницю, встановивши програму «ТІСТЕЧКО».\nЧерез 2 години 50 хвилин ваш паску буде готовий! Використовуємо глазур з першого рецепта або можна випробувати нові рецепти.\nЯк приготувати паску в мультиварці?\nТак само, як і в хлібопічці, тільки необхідно буде попередньо замісити тісто, дати можливість піднятися, обмять, знову поставити підходити, обмять. Потім тісто покласти в чашу мультиварки, дати знову постояти хвилин 20, а потім включити режим «Випічка».\nНехай вас не турбують питання: як приготувати глазур, як спекти паску. Які рецепти приготування паски ви б не вибрали, ваша сім’я буде вам вдячна, так як ви вкладете в нього свою душу, і він обов’язково вийде найсмачнішим.\nПаска великодній – один з головних символів християнського свята Великодня. Тут ви знайдете рецепти найсмачнішої, швидкого і низькокалорійного паски.\nПаска великодній -: 4 кращих рецепта з фото і відео Ссылка на основную публикацию