Стиль прованс в інтер'єрі міської квартири | Дизайн фото\nСтиль прованс в інтер'єрі міської квартири\nУ дизайнерській практиці одним з найбільш шанованих стилів залишається прованс в інтер'єрі. Він відноситься до числа найбільш природних і затишних, оскільки сформувався на стику етно, ретро і кантрі. Це симбіоз сільської невимушеності і французького шику. Стилістику європейської глибинки воліють відбулися особистості, які ностальгують за сільським дитинством, а також творчі замріяні натури.\nІдея дизайну інтер'єру квартири в стилі прованс\n1 Історія та специфіка стилю\n2 Відмінність стилю прованс від кантрі\n3 Колірна палітра\n4 Характерна обробка\n5 «Правильна» меблі в стилі прованс\n6 Відео: Дизайн інтер'єру в стилі прованс\n7 50 фото ідей дизайну інтер'єру квартири в стилі прованс:\nІсторія і специфіка стилю\nСлово «провінція» походить від назви Прованс – область на півдні Франції з безкрайніми лавандовими полями у Середземноморського узбережжя. Цей стиль класифікують як різновид кантрі (у вільному перекладі «сільський»), але від своїх аналогів він відрізняється особливим французьким шармом.\nСпочатку утвердився стиль прованс в інтер'єрі провінційних будинків, де досить вільного простору для великої родини. Дизайнери адаптували його до міських умов. Особливий романтичний дух глибинки легко відтворити в кухні і ванній, вітальні і спальні будь-який міський квартири, як на фото.\nУвага: Одним з переваг самостійної роботи зі створення власного дизайну в стилі прованс – невеликий бюджет. Він знадобиться, щоб покрити витрати на частковий ремонт і деяку реорганізацію простору кімнат.\nЧастина старих меблів, що дісталася в спадок, легко реставрувати і прилаштувати в інтер'єрі. Доведеться підшукати дерев'яні стільці і столи з точеними ніжками, а також світильники та меблі з ажурною ковкою, яка створює ілюзію невагомості.\nСтиль прованс в інтер'єрі сучасної квартири\nГарний дизайн квартири в стилі прованс\nАле провінційна стилістика пізнавана не тільки по різьблений меблів і речей ручної роботи. Це ще й велика кількість денного світла, особлива палітра і безліч квітів – від текстильного малюнка до сухих композицій з лаванди або польових і садових квітів в порцелянових вазонах.\nТипове для маслинової стилю в інтер'єрі – відсутність різких контрастів і неприродних відтінків. Це приємна оку палітра, яка повторює колорит південних областей Франції. Відтінки деревини і шамотної глини, морської води і безхмарного неба доповнює природні тони вибілених стін, черепичних дахів і кам'яної кладки зовнішніх стін.\nВ архаїчному Провансі навіть яскраві кольорові акценти в текстилі й аксесуарах повторюють природні фарби:\nяскраво-червоного неба під час заходу;\nлітніх польових квітів;\nвідтінки деревини та шамотної глини;\nвиноградників з наливними ягодами;\nстиглих плодів з саду біля сільського будинку.\nУ перевазі вишивка і в'язані речі ручної роботи, які зроблені своїми руками або куплені на блошиних ринках. Вони, до речі, дуже популярні у Франції, де цінується хенд-мейд і речі «з історією». Це широка канва для краю простирадлом, виконана на лляному полотні, в'язані філе сіткою скатертини і вишиті диванні подушки з рюшами.\nПереглядаючи оформлення сучасних квартир з прованської стилізацією, здається, що це «жіночий» стиль, який підходить тільки для спальні або дитячої. Але це не так, в подібній обстановці підростають багато поколінь французів, які пронесли любов до особливого шику Провансу. Він запам'ятовується і багатьом гостям країни – з запахом лаванди і апельсинових гаїв, зі смаком козячого сиру і терпких прянощів.\nВідмінність стилю прованс від кантрі\nКолись характерний уклад життя сформувався в глибинці Європи під впливом городян. Втікачі забезпечені французи і фламандці ховалися від заколотників у віддалених місцях з чудовою природою і розміреним укладом життя.\nВони там швидко освоїлися – засівали поля і розводили худобу, культивували лаванду і пряні спеції, займалися виноробством і будували сироварні. Так забезпечені міщани почали освоювати сільський бізнес. Вони не повернулися в Париж і інші міста, поступово ставши корінним населенням Провансу з високим рівнем культури побуту. Ось чому це не сільський стиль в чистому вигляді, але помітно облагороджений декор, з нальотом витонченості і аристократизму.\nЦе так близько сучасним городянам, які прагнуть змінити галасливу метушню сірих «кам'яних джунглів» на розмірене життя в єдності з природою. Котеджі і заміські будинки, витримані в дизайні Провансу, відмінно вписуються в мальовничий російський ландшафт.\nСтиль вважається спорідненим іншим різновидам кантрі – типове оформлення провінційних будівель в різних куточках планети:\nшвейцарське гірське «шале».\nЦе споруди з екологічно чистих матеріалів, добре вписуються в мальовничий ландшафт. Але в Провансі вони облаштовуються елегантніше, зі смаком, з властивою для Франції тягою до естетики і елегантному шику. Єдине, що видає «сільське» походження стилю прованс – в його інтер'єрі багато анималистических сюжетів і «ситцевих» забарвлень (дрібний квітковий орнамент).\nДекорування міської квартири в наслідування традиціям французьких провінціалів багато в чому зберігає характерну облицювання. Але час і сучасні технології вносять свої корективи. Тому в дизайні інтер'єру в стилі прованс можна бачити чимало прикладів з шпалерами на стінах замість штукатурки і побілки. Однак будь-яка імітація не повинна порушувати загальної дизайнерської концепції.\nУ кухні, замість грубо оброблених поверхонь, панує кахель і керамічна плитка, а вогнище замінила газова плита. Підлоги вже не з грубо оброблених дерев'яних дощок, вони викладені ламінатом або керамогранітом. Але ця імітація не повинна порушувати загальної концепції – типові риси мають бути видимими в обробці новими матеріалами. Замість старих меблів в спеціалізованих каталогах пропонуються гарнітури і двері в стилі Провансу для сучасного інтер'єру.\nВізитка стилю – безліч тканин з натуральних волокон з дрібним квітковим малюнком. На великих французьких вікнах легкі шторки з рюшами і драпіровками. У такій обстановці завжди комфортно і затишно – м'яке підсвічування, натуральні тканини, приємна на дотик гобеленова оббивка диванів і стільців на високих ніжках.\nВ квартирі «під Прованс» все виглядає досить мило, але не «по-простяцкі». Відтворити сільський антураж півдня Франції допоможуть:\nцибульні і часникові «гірлянди»;\nзв'язки пряних трав і гілочок лаванди, що звисають з балок під стелею;\nчисленні коробочки зі спеціями;\nовочі в плетених кошиках;\nсерветки і скатертини ручної роботи;\nполотняні рушники з вишивкою;\nвази з сухими або живими букетами.\nСільські будинки в дусі французького кантрі не відрізняються мінімалізмом, як скандинавський зруб або російська хата. В інтер'єрі багато дрібних предметів і квіткового декору, часто присутні годинник боєм.\nУ будівлях Провансу відчувається прохолода, і це відчуття досягається не тільки способом побудови, але і переважанням «холодних» відтінків в обробці. У літню пору на півдні Франції дуже жарко, тому білий, бузковий і блакитний колір створюють ілюзію прохолоди. Великі вікна завішують легкими шторками, пропускають багато свіжого повітря вранці і ввечері, в спекотні години вони закриті. У цьому ще одна специфічність інтер'єру з елементами Провансу і його відмінність від інших різновидів кантрі.\nХарактерні елементи стилістики систематизовані в таблиці\nКамінь, саманна цегла, глина, деревина, черепиця\nШамотна глина і гіпс для штукатурки, побілка з вапна з крейдою, стругані дошки, шліфований камінь, керамічна плитка, фарбування\nНатуральні матеріали (льон, бавовна, віскоза, шерсть) з малюнком або суворе полотно, надлишок текстилю в обробці\nСвітлі пастельні відтінки для фону, оливковий, синій, лавандовий, гірчичний – додаткові кольори\nПереважно ручної роботи\nКвіти, рослини, плоди, домашні тварини, галльський півень (символ Франції), жанрові сценки та пейзажі\nКольорове скло і кераміка з ручним розписом, порцелянові вази і глечики\nКування в основі, абажури з тканини, плафони конічної форми з матового скла з квітковим малюнком або у вигляді бутонів\nМереживо кованих, натуральне або забарвлене дерево з різьбою\nДизайнерська інтерпретація французького кантрі може бути ніжною пастельній або досить соковитою. Але навіть вибір на користь яскравого кольору повинен компенсуватися розмитими відтінками:\nм'ятний і оливковий;\nжовтий і лимонний;\nкоричневий і бежевий;\nвинно-червоний, теракотовий або відтінок заходу.\nПанівний колір інтер'єру в стилі прованс для різних кімнат – білий, але в чистому вигляді для обробки стін він майже не використовується. Швидше, це світлий беж, відтінок слонової кістки, молочний, кремовий або ніжний персиковий тон. Але кристально чиста білизна цілком можлива на меблевих і порт'єрних тканинах, в фарфоровому посуді і паперовій основі сучасних шпалер.\nДля кожного функціонального приміщення підбирається найбільш відповідний основний тон:\nоливковий колір відмінно вписується в інтер'єр передпокою;\nбіла вітальня з бежевою меблями виглядає елегантно, гостинно і невимушено;\nкрасива ванна кімната в синіх і блакитних тіньових переходах керамічної мозаїки з квітковими вставками;\nспокій і умиротворення спальні в стилі прованс в інтер'єрі квартири підкреслить вибір стін, штор і покривала в відтінках лаванди.\nНезважаючи на те, що кераміка ручної роботи характерна для всіх різновидів кантрі, в південних французьких провінціях матеріал не прижився в якості основи для оформлення інтер'єру. Живописні рибальські села вздовж берега Середземного моря – стрункі ряди білих будинків під червоною керамічною черепицею. Але сьогодні кераміка використовується тільки в якості посуду і плитки для підлоги – в передпокої або на кухні дизайну в стилі прованс.\nДля декору можна запозичити будь-який природний відтінок, який характерний для місцевого пейзажу. Навіть в класичному тріо «білий-червоний-синій» не використовуються насичені тони, а їх природні відтінки в розмитому вигляді. Наприклад, блакитний, кремовий і бордовий. Те ж саме справедливо і щодо зелених, жовтих і фіолетових відтінків.\nСтіни будинку «а-ля Прованс» відрізняються грубою штукатуркою, де не виключаються нерівності невеликі дефекти. Це характерно для кам'яної кладки, коли неможливо домогтися абсолютно вертикалі або ідеально рівній поверхні. У кухні і передпокої таке оштукатурювання допускає «лисини» у вигляді кам'яної кладки, де частина матеріалу виступає, але добре оброблені і вибілені шви.\nУ вітальні, спальні, дитячої та санвузлі такі нерівності неприпустимі – стіни гладкі, добре оштукатурені під побілку або фарбування. У сучасній стилізації широко використовується текстурная штукатурка, штучний камінь, шпалери, вагонка та інші матеріали, які вписуються в дизайнерську концепцію. Кахель і облицювальну цеглу підходять для обробки деяких приміщень.\nПорада. Для оформлення кімнати хлопчика в даній стилістиці використовуйте морські мотиви. У кімнаті дівчинки панують квіти, створюють романтичну атмосферу.\nЯкщо немає можливості купити шпалери з лавандою або малюнком польових квітів, можна поекспериментувати з іншими кольорами, характерними для кантрі. Чудовим доповненням невеликого передпокою стануть фотошпалери з сільським пейзажем або нескінченними лавандовим полями, що йдуть за горизонт.\nУ покритті підлог переважає натуральна деревина, яка була безальтернативним варіантом у всіх кантрі стилях з часу їх формування. Але сучасний бюджетний інтер'єр дерев'яного будинку в стилі прованс допускає застосування екошпон і ламінату – в цілях практичності прибирання та економії на ремонті.\nСтелі білять або красять між дерев'яними балками, але їх може і не бути в інтер'єрі. Білий або світло-блакитний колір в перевазі, оскільки вони підтримують найбільше світловідображення. Глянсове натяжний полотно (обробка з дзеркальним ефектом) в сільських стилях недоречно, тільки матова фактура.\nПорада. Не виключена сучасна стилізація з використанням дерев'яного декору або стельових рамок, але все повинно бути помірно, зі смаком. Їх використання повинно бути виправдано – кріплення звисає зі стелі декору.\nДерево також використовується і для столярки – вікна та двері тільки з природного матеріалу. У Провансі їх фарбують білою емаллю, але можливе покриття безбарвним лаком, якщо фактура деревини красива. В обробці широко використовуються фільонки, різьблення і молдинг, для міжкімнатних варіантів типові скляні вставки.\n«Правильна» меблі в стилі прованс\nЯкщо з вибором палітри і оздоблювальних матеріалів все зрозуміло, то меблювання викликає побоювання. Сьогодні немає жодної проблеми з тим, щоб купити готові зразки по каталогу в прованському стилі. Найчастіше пропонують:\nм'який куточок з кріслом;\nліжко для спальні;\nшафа-вітрину і шафа-купе;\nдитячі комплекти меблів у французькому кантрі (це вказується в технічному описі).\nПоряд з цим моделями легко пристосувати в обстановці ретро-меблі ручної роботи, особливо після реставрації та фарбування. Найбільший інтерес представляє антикваріат і стилізація, де є різьблені вставки і скляні дверцята. Оббивку старого дивана або крісел (канапе, кушетка на витончених ніжках) можна замінити новою меблевою тканиною. Для кантрі підійде гобелен з квітковим орнаментом, смугаста тканина матрацна або жаккард. Широко використовуються чохли для м'яких меблів і стільців.\nСтарі скрині і комоди, буфети і підставки під фікуси, трюмо і дерев'яні тумбочки, і збережені в старих будинках, після поновлення займуть гідне місце в інтер'єрі. У Провансі до сімейних цінностей і традицій завжди ставилися дуже дбайливо. Меблі, посуд, текстиль і декор передавали у спадок.\nПривабливий образ сільського затишку доповнять картини для інтер'єру в стилі прованс (пейзажі, натюрморти), багатошарові фіранки з рюшами і складками, камін і дзеркала в різьблених рамках.\nВідео: Дизайн інтер'єру в стилі прованс\n50 фото ідей дизайну інтер'єру квартири в стилі прованс:


21-річного бійця не здолала війна, та перемогла важка хвороба\n17 липня 2017, 23:18\nЗупинилося серце військовослужбовця АТО Володимира Бабія, який на Волині відомий тим, що сам борючись з раком, допомагав збирати кошти іншим важкохворим\nВолодимир Бабій народився у с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області. Після війни приїхав на Горохівщину, де мешкає його мама.\nУ своїх неповних 20 років він пішов добровольцем в АТО. У липні 2015 року Володимир увійшов до лав третього окремого танкового батальйону “Звіробій”. Служив у розвідці, тож спокійні дні, казав, можна порахувати на пальцях. Був у Троїцькому, Попасній, Артемівську, Слов’янську, побував і в Станиці Луганській.\nТакож молодий чоловік віддав кошти з продажу своїх картин на лікування Данилка, в якого рак крові. А хворій 14-річній дівчинці з Рожищенського району Надійці Зубаль допоміг у придбанні скрипки, про яку вона мріяла.\nПісля дембеля, Володимиру Бабію дігностували пухлину крило-піднебінної та підскроневої ямки носоглотки (плоскоклітинний неороговілий C-R) 4 ступеню. В лікарні хлопець почав малювати картини, переважно ікони. Свої роботи горохівчанин продавав, а кошти віддавав на лікування важкохворих дітей.\nПід час туру Святослава Вакарчука волинські волонтери реалізували мрію бійця – побувати на концерті «Океану Ельзи», а Святослав Вакарчук навіть сфотографувався із Володимиром. Проте Монгол (такий позивний отримав на війні) продав на благодійному аукціоні подарований улюбленим співаком прапор з автографом Вакарчука, а гроші передав на лікування дівчинки з Ковельщини Настусі Абрамчук, яка наразі очікує на операцію в Туреччині.\n«У мене все добре. Кожен мій день – як останній. Я маю використати своє життя на повну», - таким було життєве кредо Володимира Бабія. Волонтери розповідають, що Монгол мріяв одружитися на волиняночці, казав:"От тоді я стану справжнім волинякою!".\n8 серпня йому було б 22 … не дожив…згорів ! Він буде похований завтра, 18.07.2017 на Алеї Слави луцького кладовища (с.Гаразджа) серед Воїнів, що віддали своє життя за свободу та незалежність нашої країни, повідомила волонтер Тетяна Білінські.\nПрощання відбудеться в 11 годині у Кафедральному соборі Луцька.\nТретя поспіль поразка підопічних Альберта Шахова\n20 жовтня 2017, 20:15\nЗа жертвами операції «Захід», яка полягала у виселенні українців до Сибіру\n20 жовтня 2017, 20:00\nПочати пропонує з «лежачого поліцейського» навпроти третьої школи\n20-річну дівчину звинувачують у ДТП зі страхітливими наслідками\n20 жовтня 2017, 19:36\nВстиг зіграти у червоно-чорній футболці лише дев’ять матчів\n20 жовтня 2017, 19:25\nДар’ю Полюдову звинуватили у закликах до сепаратизму та екстремізму\n20 жовтня 2017, 19:12\nСталося це під час фестивалю «Криївка Перця»\n20 жовтня 2017, 18:59\nНа нього припадає шість з дев’яти обстрілів\n20 жовтня 2017, 18:48\nЙдеться про Ломбардію та Венето\n20 жовтня 2017, 18:35


Наставник збірної Ісландії висловився щодо команди України - Радіо Максимум\nНаставник збірної Ісландії висловився щодо команди України\nОдин із наставників ісландської збірної Хеймір Хадльгрімссон вважає українців фаворитами у боротьбі на Євро-2016.\n«У нас дуже і дуже складна група. Всі команди сильні. Кожен може обіграти кожного. Нещодавно до нас додалося Косово. Збірна цієї країни здатна стати сюрпризом. Вони можуть заграти якісних виконавців.У відборі на Євро Фінляндія виступила не дуже вдало, але тепер команда прогресує. У Франції грають чотири збірні з нашої групи (Ісландія, Хорватія, Україна і Туреччина). Рівень команд досить рівний. Втратити очки можна буде у будь-якому матчі». — поділився Хадльгрімссон\nВін також прокоментував гру української збірної.\n«Ми ще детально не вивчали збірну України. Я бачив матчі команди проти Словенії у плей-оф за вихід на Євро. Це фізично сильна і витривала команда. Збірна України має дуже хороший бойовий дух. Серед гравців виділю двох фантастичних вінгерів — Коноплянку та Ярмоленка. Дуже складні імена для ісландців. Україна і Хорватія — це фаворити нашої групи». — пояснив наставник


ФЕДЬКО-ХАЛАМИДНИК - Володимир ВИННИЧЕНКО (1880-1951) - Я І СВІТ\nНе було того дня. щоб хто-небудь не жалівся на Федька: там шибку з рогатки вибив; там синяка підбив своєму «закадишному» другові: там перекинув діжку з дощовою водою, яку збирали з таким клопотом.\nНаприклад, таке. Ліплять хатки з піску. Перед будинком, де жне Федько, була незабрукована вулиця, і там завжди грузли в піску коні. Після дощу цей пісок ставав липким і вогким, — для будування хаток нема краще. Поставиш ногу, обкладеш її піском — і виймай потихеньку. От і хатка. Хто хоче, може навіть димаря приробити. Коло хатки можна тин виліпити, а за тином натикати насінинок — і сад є. А між хатками йде вулиця. Можна в гості ходити одне до одного.\nА як хто розсердиться або заплаче, так і штовхана дасть. Битися з ним і не пробуй, — перший по силі на всю вулицю. Ураз тобі дасть підніжку, зімне, насяде й пита:\nПлац великий — ні будинків, ні магазинів, розбігтися є де. І вітер там раз у раз найкращий.\nХлопці догадуються й прив'язують до хвоста ганчірку. Тоді змій плавно й легко здіймається вгору. Приємно держати його! Вітер чудесний, тільки розсотуй нитки та дивись, щоб на вузликах добре зв'язані були. Змій кокетує й хитає головою то в той бік, то в другий, наче комусь шепче щось на вухо то з одного боку, то з іншого. А як дирчатки ще начеплені, аж дух радіє! Цілий день би стояв, та держав, та дивився вгору. Небо високе-високе, синє та холодне. А змій у ньому білий-білий, хилитається, хвостом злегка водить, наче плава, наче йому душно й він ліниво обмахує себе віялом. І ледве-ледве чутно ллється од нього дирчання дирчаток. Не тільки бачиш, а й чуєш. Так наче Гриць або Стьопка там угорі й тягне за нитку, балується там і дирчить униз.\nНитка ріже руку, але то дурниця. Змій усе далі й далі в'ється в небо. стає менший і менший.\nПускається телеграма. Біленький папірчик начіплюється на нитку й підсовується трошки вгору. Вітер підхоплює — і пішла телеграма. Ось зачепилася за вузлик і пручається, виривається, от трохи не крикне вниз: «Не пускають!» Але тут треба шарпнути нитку. Вітер знову підхоплює, і попливла знову вгору біла вісточка. Ось уже вона недалеко, уже вона в тому місці, де навіть Гаврик не може бачити нитки. Ось-ось змій прочитає телеграму.\nАле тут усі разом чують крик і переводять очі із змія на землю. Іде Федько. Іде й кричить. Він міг би підійти тихенько, так що й не почув би ніхто. — але Федько того не любив. Він ще здалеку кричить:\nБуде віднімати. Федько йде змія віднімати.\nАле тікати й не пробуй, Федько всяку собаку випередить.\nГаврик кривить губи й хмикає. Стьопка зблід,але хутко зсотує нитки, зиркаючи на Федька.\nТа він уже вийма руки з кишені, бо Спірка затуляє собою Стьопку й піднімає руку з каменем. Але сам Федько каменя не шукає, він тільки дивиться за Спірковою рукою.\nА Стьопка зсотує, а Стьопка зсотує! Змій тільки диркає далеко вгору та шарпається й не розуміє нічого, що там сталося внизу, чого його так скоро тягнуть назад.\n— Льонька, Ва-сь-ко! — раптом кричить Спірка. — Сюда-а!.. Федько змія віднімає!\nАле Федько вмить зривається з місця, налітає на Спірку, ловко підставляє ногу й кида його на землю. Тут же підскакує до Стьопки, хапа нитку й рве її до себе. Нитка тріскає, змій диркає. Гаврик плаче, а Федько намотує нитку на руку й помалу задом іде додому. Вигляд у нього гордий. Спірка й Стьопка кидаються на його, очі аж горять, шпурляють каміння, але Федько тільки вгинається й регоче.\nА Федько все йде та йде. Змій уже його.\nАле так не часто буває. Частіше кінчається тим, що хлопці біжать додому, жаліються, а їхні тато чи мама ідуть до Федькової матері й теж жаліються. А Федькові ввечері вже прочуханка. Але й тут Федько не як всі діти поводиться. Він не плаче, не проситься, не обіщає, що більше не буде. Насупиться й сидить. Мати лає, грозиться, а він хоч би слово з уст, сидить і мовчить.\n— Що? Уже знов? — питає він, глянувши на Федька.\nФедько ще більше насуплюється й починає колупати пальцем кінець столу. А мати розповідає.\n— Правда, — тихо відмовляє Федько.\nБатько здіймає із себе ремінь, кладе Федька на стілець і починає бити.\nВибивши «сибіряку», батько виймає з кишені дві або три копійки й дає йому:\nФедько витирає сльози, що виступили з очей, бере гроші й ховає в кишеню. Він за ремінь не сердиться. — він розуміє, що так і треба. Але й три копійки бере, бо справді не брехав. Якби він схотів, то міг би відбрехатися, але Федько брехати не любив.\n— Так-так, потурай йому, давай йому гроші, давай. Він навмисне робитиме бешкет, щоб правду сказати. Розумний батько, учить сина. Замість того, щоб повчити його за те, що покриває других, він хвалить...\n— Де ти так убрався?! Хто тебе так? — жахалася вона.\n— Ти лазив із Толею драть горобців?\nАле тут вмішувалася мати.\n— Та як ти смієш так говорити? То дитина благородна, ніжна, а ти, мужиченя, з ним так, як із Стьопкою. Та через тебе нас із кватири виженуть... Щоб ти не смів підходити до нього, мурло ти репане. Із свинопасами тобі гратись, а не з благородними дітьми. Нещастячко ти моє! І за що мене Бог покарав такою сибірякою... А батько нічого йому не каже, роби, синку, що хочеш, бий дітей, хай нас виженуть із кватири...\nБатько мовчить і хмуро дивиться у вікно. Надворі вечір. З вікон хазяйського дому ледве чутно вибиваються звуки ніжної музики. Тепло й затишно там. Батько Толин десь походжає собі по просторій хаті, задумливо слухаючи музику. Тут же, мабуть. Толя — чистенький, ніжний, з щічками, як проскура. Мати грає. Ні сварок у них, ні бруду, ні клопоту. Пожильці їм знесуть плату за кватири, мужики за землю грошей привезуть. Їх ніхто не вижене з кватири, хоч би Толя як обидив Федька.\n— Зате, що водишся з благородними дітьми. Я тобі, паршивцю, скільки раз казав: не смій з панами водитися. Не кумпанія вони тобі.\n— Жени його під три чорти від себе... яка він тобі кумпанія?.. Лягай!\nА на другий, третій день Федько знову спокушає Толю. І спокушає якраз у такий момент, коли ні одному чоловікові в голову б того не могло прийти.\nСкажемо так. Надворі буря, дощ ллється з неба такими патьоками, наче там тисячі Федьків перекинули тисячу діжок із водою. Хмари аж сині, кошлаті, так і розрізують їх зеленаві блискавки. Грім тріскає з такою силою, що аж посуд дзвенить у шафах.\nТоля, притаївшись біля вікна, дивиться на вулицю. Пусто, нема нікого, усе поховалося. Тільки згори біжить цілий поток брудної води з бульками. Дощ січе воду, камінь, стовпчики. З ринв цілі водоспади спадають у палісадник. Темно, сіро, страшно. Мама в себе в покої лежить з пов'язаною головою, — вона не виносить бурі й завжди хворіє.\nУ, який буйний і брудний потік біжить по вулиці! І де він береться.\nТоля тихенько хреститься й блідніє, але від вікна відійти не може.\nІ раптом він бачить щось надзвичайне. На вулиці, у самому потоці, під дощем, мокрі, без шапок бредуть Федько, Стьопка й Васька. Вони позагачували штанці аж до живота, пацають ногами, сміються, щось, видно, кричать. їм весело й любо! Вода, мабуть, тепла, а дощ, як душ у бані, так й обливає їх. Ось Федько підставляє лице під дощ. ловить краплі ротом. Які в них смішні мокрі голови!..\nТоля стає у весь зріст на вікні й махає руками, щоб його бачили. Але хлопці не дивляться на вікно. Вони пацають ногами, бовтаються, грім тріщить у них над головами, але їм те й за вухом не свербить. Хмари над ними такі страшні, що дивитися моторошно, а їм те якраз і мило, — дощ, значить, ще довго буде.\nАле Толі грім уже не страшний. Толя й сам би побіг на вулицю. Він ще дужче махає руками, але постукати боїться, бо мама почує.\nНарешті Федько помічає Толю й починає махати рукою, закликаючи до себе. Васько й Стьопка теж вимахують, показують підкови, гвіздки, пацають ногами, підскакують. Васько падає й сідає просто у воду. Федько й Стьопка регочуться, а Васько за ними.\nТоля раптом зістрибує з вікна, швидко скидає черевички, закачує штанці й тихенько вибігає в сіни, із сіней на ганок. На ньому бархатові курточка й штанці, — жалко їх. Але хлопці вже коло ганку й кричать:\n— Та йди! От баба, мнеться... Раз-два! Толі холодно й страшно, але він не хоче, щоб його звали бабою. Він сходить з ганку й обережно йде до хлопців. Ніжні, випещені ніжки його спотикаються, брудний потік залива бархатові штанці, дощ ураз вимочує акуратно зачесане волосся й курточку. Спершу від цього холодно, але потім робиться так славно, мило. Толя од приємності аж вищить і паца ногою по воді. Хлопці теж кричать і, схопившись за руки, біжать униз. Толя посередині.\nРаз під вечір Стьопка. Грицик, Спірка та інші хлопці пускали кораблики по вулиці.\nУ цей час вийшов Толя на ганок і дивився на них. Він сам не пускав, бо йому строго заборонено було гратися з вуличними хлопцями, але стояти на ганку можна було.\nРаптом звідкись прийшов Федько. Кожушок його був увесь мокрий, чобітки аж порижіли від води, шапка в болоті. Але він весь сяяв і махав величезною палицею, яка була вдвоє більша за нього.\nУсі кинули кораблики й підбігли до нього:\n— Піди подивись. Сидять тут, кораблики пускають... Я завтра в школу не піду, зранку на річку збираюсь...\n— От штука! Візьму та й не піду. Здоров. Только!\nТоля відвернувся й нічого не сказав, немов не чув Федька. Але так було цікаво послухати, як крига йде на річці, що він зараз же повернувся і сказав:\n— Уся річка йде. Страшенно так суне та тріщить... А наро-о-ду на березі — повно! Один хлопець хотів поїхати на кризі та злякався, а я завтра поїду.\nХлопці теж були вражені. — от скажений цей Федько! Там десь дивитися страшно, а він полізе туди.\n— А то ж куди! От і палиця вже є, — показав Федько на застромлену палицю. — Весело на кригах. Я бачив, як торік їздив Антошка... Та я тоді не дістав палиці... Гайда завтра разом? Га?\n— Е, у школу! Один день пропустимо, от біда велика!\nТолі страшно було слухати такі розмови, але він не мав сили відійти.\n— Іди дивись. — згодився Федько й почав витягати із снігу палицю. Він її сховав туди ще вчора ввечері.\nТо була правда, сам Толя це бачив, але йому все ж таки досадно стало. «Тато»... Зовсім не «тато», а «папа». А потім, що ж тут такого, що в його папи більший живіт, ніж у їхніх тат? Бо його папа багатий, от і все.\nТоля їм нічого все ж таки не сказав, він був хлопчик делікатний, вихований. Федько, той, якби зачепили його тата, зразу б грубості почав говорити, а то й битися поліз би.\nА Толя навіть щось сказав до Спірки. Але Спірка не чув, бо вони в той час підійшли до спуску з гори. Тут уже не до балачок, — стало видно річку. Поводі ще не було, але яка стала чудна річка! Уся сіра, покопирсана, ряба. На березі комашнею стоять і ходять люди. Сонце хитро виглядає з-за парового млина. Галки кудись летять довгими рядами й кричать. А як блищить кінчик хреста на Богоявленській церкві! Ух, гарно!..\nСтьопка та Спірка заверещали й побігли за ним.\nТолі теж хотілось і заверещати, і побігти, і навіть фицнути так само ногою, як зробив Стьопка. Але він того не міг зробити: кричати на вулиці не личить благородним дітям, бігти ж трудно, бо кожушок його такий довгий і тяжкий, а на ногах глибокі калоші. Та ще на спині ранець з книжками.\nТоля тільки дивився, як миготіли ноги Спірки та Стьопки. Ось Стьопка загубив книжки. Зупинився, підхопив, знову фицнув і полетів за передніми.\nТоля нагнав їх аж коло самої річки. Зблизька річка здавалася ще чуднішою. Видно було, як помалу, тяжко йшла крига. Лід тріщав, лускався, крижини лізли одна на одну, чисто було схоже на те, як женуть великий гурт волів. Уся сіра маса худоби сунеться помалу, а деколи один віл вилізе на другого, а тоді в тому місці починається гармидер, воли налізають один на одного, стоять, крутяться, аж поки ті, що почали гармидер, не проштовхнуться наперед.\nПо всьому березі стоїть народ. Хлопці живжиками просуваються поміж дорослими й безперестанку кричать дзвінкими, веселими голосами. Скільки тут школярів, які завтра скажуть учителеві, що їм у цей день «голова боліла», і вони не могли прийти «в клас»!\nА річка все суне й суне вперед. Крижини з мокрим рипом труться одна об одну. Вони такі поважні та старі, аж жовті. Звідки вони припливли сюди? І куди попливуть? От сісти б на одну з них і їхати на ній\nдесь далеко-далеко. Кругом другі крижини, їх треба одпихати, щоб не лізли на цю. а то як налізуть, то потоплять. Добре, як устигнеш перестрибнути на другу, а як шубовснеш у воду? А вода, ух, чорна, глибока та холодна, аж пищить.\nАле знаходяться смільчаки, що стрибають на крижини і їдуть на них якийсь час. Десятки хлопчачих очей із заздрістю слідкують за молодцями. А молодці візьмуть і ще й ногами потопають по льоду, от, мовляв, крига яка, не провалиться. Деякі з них перестрибують на другі лідяки й навмисне зупиняються на самому кінчику над чорно-синьою, густою водою.\n— Ану, ти там! Хочеш раків половить? — кричить хто-небудь із дорослих на молодця. — Злізай на берег!.. Шубовсне у воду, витягай його...\n— Може, і зроблю...\nТолі страшенно хотілося подивитись, як Федько буде стрибати з крижини на крижину. Він пострибає і, розуміється, злякається й почне плакати; його знімуть із криги, а всі потім будуть з нього сміятися. Хай не задається.\n— Ану, спробуй! — знову сказав Толя. — Ти ж хвалився, що будеш їздити на крижинах. Ану!\nА крижини сунули та сунули. Іноді вони розривалися й між ними робилася чорна, страшна латка води. У тій воді плавала солома й трісочки. І солома, і трісочки крутились і десь зникали — так вертіло там воду.\nТолі зовсім не хотілося чижика, — навіщо йому чижик? — але він згодився.\nФедько підперезався, узяв у руку палицю, спробував її й насунув щільніше шапку.\n— А куди ти там? — закричав до Федька якийсь робітник збоку. — Куди понесло тебе? Вертайся назад!\nАле Федько. мов не чуючи, підбіг на край своєї крижини й знову став тикати під нову крижину. Та була зовсім тонка. Спробував надушити її палицею. — угинається. А позаду кричать і махають руками, щоб вертався. Федько вибрав іншу — ця товща. Розбігся і стрибнув. Крижина тільки злегка хитнулась і заспокоїлася.\n— Та що він, сказився, паршивець! — закричали вже інші на березі. — Куди його потягла нечиста сила. Ей ти. вертайся сюди зараз!\nАле бігти було вже пізно. Федька несло вниз, і він був уже на середині. Він часом оглядався, піднімав на палиці шапку, весело крутив нею й кричав щось. Розібрати не можна було, що він саме кричав, але чути, щось веселе й завзяте.\n— Федько, Івана типографчика син. Халамидро звісно.\n— Ну й пробийголова... Ач, яке виробляє! Ах ти ж. Боже наш!\nА Федько, справді, щось надзвичайне виробляв на річці. Він то повз на животі по тонких крижинах, то впирався палицею й перестрибував через водяні латки, то бігав із кінця в кінець криги, не маючи виходу. Здавалось, ось-ось налетить на нього ота кучугура криги, зітре, зімне й сліду не зостанеться од комашинки-хлопчика. Але комашинка, якимсь чудом, ловко видряпувалася на самий гребінь кучугури, скоренько з'їжджала з неї й бігла знову з крижини на крижину.\nНа березі було тихо. Хлопчики завмерли з роззявленими ротами й широкими очима. Старші хвилювались і пильно слідкували за кожним рухом «шибеника». Як той щось замнеться, так усі зараз затурбуються, деякі починають кричати всякі поради:\n— Управо, управо бери, сукин син!\nНа щастя, Федько не може чути ніяких порад і щасливо добирається до берега\nХлопчаки починають од щастя пищати, боротись, кидати каміння в кригу. Дорослі легше зітхають і, хитаючи головами, лають Федька-халамидника. Але в лайках нема ні злості, ні досади. Ловкий хлопчак, що й говорити. Як брався, собака, га?\n— А як же він назад добереться? Невже знову по крижинах?\n— А так і є, він знову на крижинах!\nСправді, Федько стрибнув на крижину, потім на другу, і знову на березі всі притихли, слідкуючи за одчаяним хлопцем. Ніхто вже не кричав порад, ніхто не лаявся, тільки не зводили очей з маленької комашинки, яка дряпалась, бігла серед страшних сірих крижин, стрибала, метушилася. Така маленька комашинка, а як вона ловко, безстрашно обдурювала величезні шматки льоду, що з тріском лізли на неї, немов збиралися розчавити нахабне живе створіння. Як це створіння топтало ту сіру купу криги й ще навіть часом вимахувало своєю малюсінькою паличкою.\n— Ну, і шибеник! — зітхав хтось, як Федько видряпувався із скрутного місця.\nА «шибеник» усе ближче й ближче присувався.\nОсь уже недалеко. Видно вже, як швидко оченята його бігають на всі боки, вишукуючи місце, де перестрибнути. Найшов. Уперся палицею. Палиця спорснула. Ударив дужче в лід і знову вперся. Стоїть добре. Раз! — і вже на другій крижині. Жилаве, чортове хлопча. Стрибає, як кішка.\nТоля аж задихався, дивлячись, як Федько перебирався по крижинах. Оченята йому розгорілися, серце билося міцно й гаряче. Нічого там страшного нема на тих крижинах. А зате як інтересно, як весело! От би взяти та й собі побігти. Тільки скинути калоші, а то б них важко. То зовсім не трудно. Узяти у Федька палицю, устромляти в лід і стрибати. Велика штука!\nА коли Федько вийшов на берег, коли його оточили хлопці й з радістю та захватом дивилися на нього, як на героя. Толя почув, що він теж може перейти. І не тільки може, а от візьме й перейде!\nІ він. нічого нікому не кажучи, хутенько скинув калоші, струсив ранець з плечей на землю й підійшов до Федька.\n— Дай мені свою палицю. — сказав він.\nСпірка й Стьопка так і фиркнули, але Федько не засміявся.\n— Лучче не треба. Только... Ти не вмієш.\nАле Толя, так само, як Федько, побіг далі й стрибнув на другу крижину. У цей час насунула ціла купа льоду й одрізала Толю від берега.\nВін опинився сам серед страшних, холодних крижин, які всі ворушились, лізли одна на одну, тріщали, крутились.\nТолі зробилося страшно. У руках стало якось дуже холодно, ноги ослабли й сковзнули по льоду. Хотілося впасти на лід. притулитися до нього всім тілом і кричати, кликати на поміч.\nА люди на березі хвилювались, кричали, радились, як вирятувати Толю, і не знали, що зробити, бо кожний радив одне, другий друге, третій третє. Усі йшли рядом із крижиною, на якій стояв і плакав Толя, кричали, махали руками, кудись когось посилали. А Толя тим часом плив усе далі. Він уже випустив палицю з рук і хукав на червоні пальці, обливаючи їх сльозами.\nДеякі з дорослих пробували зайти по крижинах до Толі з другого боку, але крига вгиналася, ломилася під ними, й один швець навіть трохи не впав у воду.\nУ цей час звідкись узявся Федько. Він, як тільки Толя розтерявся на льоду й усі побачили, що злякався, десь зразу зник. Його навіть хотіли вилаяти, що призвів панича до такої біди. Але Федько як під кригу пішов.\nІ от, коли всі метушилися, бігали й не знали, як вирятувати Толю, несподівано з'явився Федько. У руках йому була довжелезна палиця, у яку він почав забивати гвіздка, раз по раз заклопотано подивляючись на Толю. Спірка і Стьопка всіма силами старалися помагати йому.\nУсі розступилися на крик. А диви, знову цей шибеник! Але він із палицею. чи не рятувати панича збирається?\nФедько продерся крізь юрбу, вибрав крижину й стрибнув.\n— Держись. Только! Я зараз буду коло тебе. Держись, не бігай, стій на місці!\n— Та стій! От дурне... Я перестрибну й присуну до тебе свою крижину, а ти перейдеш... Бо сам же не перестрибнеш...\nФедько перескочив, підбіг на край своєї крижини й уперся палицею в сусідню купу льоду. Крига зашаруділа й підсунулася до Толі.\nФедько перебіг на другий кінець крижини й тільки хотів упертися палицею в дно річки, як раптом під ним почувся тріск, крихка крижина розламалася надвоє, і Федько зник із льоду.\nУсі так і завмерли.\nАле Федько не потерявся, він ухопився руками за кригу й зо всієї сили пнувся, щоб його не знесло. Але на латку води, яка сталася від цього, уже сунула нова крига. Вона знесе Федька.\nТоля побачив це та з криком забігав по крижині.\nАле крижину в цей час підбило до берега, і Толя, як стріла, вилетів з неї.\nСтьопка. Спірка й інші хлопці кинулися до Федька й протягнули йому палицю. Федько весь посинів уже й хотів узятися за палицю, але рука не слухалася, заклякла.\nА підійти до нього не можна, бо крижина вгинається, заливається водою й може розвалитися знов.\n— Стьопка, ляж на лід і підсунься до мене, — прохрипів Федько.\nЗ берега дорослі щось кричали, але хлопці їх не слухали. Стьопка ліг і став підсуватися до Федька.\n— Зійдіть там із криги, хто лишній, — крикнув Стьопка, озирнувшись.\nІ раптом ухопив зубами за шворку, набрав повен рот, міцно стиснув зуби й мотнув головою, мовляв: «Тягни!»\nФедько був увесь синій од холоду й того, що держався зубами за пояс. Але, як тільки витягнули його на тверде, він став на ноги й почав швидко-швидко топати й махати руками. Вода лилася з нього, зуби йому цокали, але він на те не вважав:\nАле йому не дали побігати. Десь узялися папа й мама Толині, а з ними мати Федька. Толя, побачивши їх, затрусився та з криком і плачем кинувся до них:\nА попереду батьки тягли Толю, який увесь час спотикався, щось кричав і голосно плакав. Батьки йому щось одповідали й шарпали так, що Толі кілька разів спадала з голови шапка.\nФедькові було дуже холодно, зуби йому не переставали стукати, усе тіло боліло од шарпання матері, але він усе-таки встиг помітити, що в батькаТолиного аж слина запеклася на губах, а очі налилися кров'ю. А Толя з жахом задирав голову то до мами, то до папи й жалібно говорив:\n— Мовчи! — крикнув до нього батько й знову повернувся до Федька: — Був він на льоду?\n— Неправда! Неправда! — ще жалібніше й зі страхом забився Толя. — Я не хотів іти, а вони мене потягнули на річку. А потім Федько взяв і пхнув мене на кригу... Спитайте всіх... Я не винен...\nФедько аж труситися перестав і подивився на Толю. А мати Федькова так і спалахнула:\n— Ох, Боже ж мій! Та що ж ти собі думаєш, люципере ти! Та батько ж із тебе три шкури здере, та він же на тобі живого місця не оставить. Чом тебе чортяка не вхопила там, у воді, ти, ідоляко!\nІ вона зо всієї сили вдарила Федька по голові. Федько аж упав на одне коліно й закрив руками голову. Мати знову хотіла вдарити його.\n— Підождіть, Іванихо! — зупинив її батько Толин і підняв Федька. — Устань... Чекайте, Іванихо... Я хочу спитати його... Федьку, я вірю тобі, я знаю, що ти ніколи не брешеш, не бреши й тепер: говори, ти потягнув Толю на річку?\nФедько трусився, коліна йому зігнулись і хилиталися на всі боки. Він мовчав.\n— Ну говори ж. Федьку, — нетерпляче сказав Толин батько.\nФедько відвів очі від Толі, похилився й тихо сказав:\n— Паршивець же ти! — крикнув Толин батько й сильно хляснув Федька по лиці. А потім повернувся до Федькової матері й сказав: — Надіюся, що на цей раз чоловік ваш покарає його як слід... Інакше лучче очистіть мені кватиру.\nА ввечері, коли мав прийти батько Федьків з роботи, Федько кашляв й облизував гарячі губи. Йому було страшенно жарко.\nКоли батько прийшов і мати стала йому розказувати, Федькові в очах уже було зовсім жовто, і голова була страшно тяжка й гаряча; така була тяжка, що не можна було держати її на плечах і хотілося покласти чи на стіл, чи на землю, чи хоч у піч — аби покласти.\n— Устава-ай!!! — ревнув батько й шарпнув сина за руку; але рука була така гаряча, а лице сина було таке дивно спокійне, що батько кинув ремінь і нахилився до Федька. Федько вже нічого не чув і не бачив.\nА через три дні він лежав мертвий. Разів зо два він приходив до пам'яті, питав, чи били Толю, щось бурмотів і знову падав непритомний. А в непритомності когось просив, комусь грозився й усе чогось допитувався в Толі.\nБатько й мати не відходили від його постелі, трусились і мовчки боролись із смертю. Але смерть поборола.\nКоли Федькова труна сховалася за рогом вулиці й не було вже нікого видно, Толя відійшов од вікна, перекрутився на одній нозі й побіг гратися з чижиком.\n1. У дитинстві В. Винниченко своєю вдачею був схожий на\n2. Слова Ну? Наживсь на світі? Говори! належать\n3. Толю описано словами\nА спокій був його ворогом, з яким він боровся на кожному місці\nБ чуб йому стирчком виліз з-під картуза, очі хутко бігають\nВ дитина ніжна, делікатна, смирна... виходив надвір трошки боязко\nГ жилаве, чортове хлопча... стрибає, як кішка\n4. З яких деталей видно, що події в оповіданні В. Винниченка «Федько-халамидник» відбуваються в невеликому місті?\n5. Згадайте епізод із повітряним змієм. Чи вважали Федька своїм другом Стьопка, Спірка й інші хлопчаки?\n6. Як характеризує Федька той факт, що він повернув відібраного змія, ще й ниток своїх дав хлопчикам?\n7. Прокоментуйте слова Федькової мами: «То дитина благородна, ніжна, а ти, мужиченя, з ним так, як із Стьопкою. Та через тебе нас із кватири виженуть... Щоб ти не смів підходити до нього...» Розтлумачте значення слова мужиченя.\nВ. За яку рису вдачі батько особливо поважав Федька?\n9. Доведіть, що оповідання «Федько-халамидник» належить до епічних творів.\n10. Через що, на вашу думку, помер Федько: через застуду чи недбайливе ставлення батьків? Чи можна було зарадити смерті хлопчика?\n11. Опис природи називають пейзажем. Знайдіть в оповіданні пейзажі й прочитайте їх. Висловіть свою думку про те, як вони підсилюють психологічний стан літературного героя або впливають на сприйняття читача.\n12. Виразно прочитайте за ролями уривок, що починається словами: «Толя часто подивлявся на Федька: ну, що ж він не йде на кригу...» і закінчується реченням: «...Але не лають і не сердяться, — що говорити такому зайдиголові!»\n1. Текст оповідання В. Винниченка «Федько-халамидник» поділено на частини. Дібрати до кожної з них заголовок, записати в робочий зошит.\n2. Виписати з тлумачного словника всі значення слів пан і панський. У якому значенні їх ужито на позначення членів родини Толі? Підкріпити свій вибір конкретними прикладами з тексту (за бажанням).\nЧитаючи художні твори, ви часто мимоволі ставите себе на місце якогось героя, здебільшого того, що вам найсимпатичніший. В основному це — яскраві особистості, адже кожному хочеться бути непересічним, цікавим, сильним. Читаючи оповідання В. Винниченка «Федько-халамидник», ми чомусь найбільше симпатизуємо бешкетнику. Чому? Напевно, через те, що він має багато хороших рис: Федько чесний, у складній ситуації завжди готовий підтримати чи захистити того, хто потребує його допомоги. Кожен мріє про такого друга. Яскраві особистості (байдуже — позитивні вони чи негативні) в основному виконують головну роль у художньому творі, решта перебувають ніби в тіні або ж з'являються в полі зору читача лише іноді. З огляду на це героїв літературного твору поділяють на головних і другорядних.\nГоловного героя літературного твору описують досить детально (згадайте: опис зовнішності героя називають портретом), автор приділяє йому найбільше уваги. Головний герой, як правило, з'являється на початку твору й діє аж до самого кінця. Його вчинки виписані ретельно, адже саме з них ми, читачі, найбільше дізнаємося про вдачу героя. В епічних творах буває різна кількість головних героїв: в оповіданні — один, рідше два; у повісті чи романі — кілька головних героїв. Ім'ям головного героя часто називають художній твір («Федько-халамидник»), саме навколо цього бешкетника розгортається сюжет.\nДругорядні герої художнього твору діють поруч із головним, вони доповнюють своїми діями розвиток сюжету. Другорядні герої також можуть мати яскраві характери, проте вони поступаються своєю значущістю перед головною дійовою особою. Другорядними героями в оповіданні «Федько-халамидник» виступають Толя, Спірка, Стьопка, Васька, Грицик, батьки Федька й Толі.\nВолодимир Винниченко мав не тільки талант письменника, він був відомим політичним діячем, а ще — художником. Створив майже сто картин. Акварельні й олійні пейзажі, портрети, натюрморти та графічні композиції не раз експонувались у Франції і за її межами. Їх художню досконалість ,визнавали видатні художники, зокрема Поль Сіньяк і Пабло Пікассо.\nВ. Винниченко. Хутір Велика Бастида. 1929-1939pp.\nВ. Винниченко. Український пейзаж. 1939р.\n1. Найглибше в оповіданні «Федько-халамидник» розкрито характер другорядного героя\nВ тата Федька\nГ тата Толі\n2. Федько за вдачею протиставляється\n3. Словами ...він раптом повертається й віддає змія. Навіть принесе ще своїх ниток і дасть... охарактеризовано\n4. Якого героя називають головним? Скільки головних героїв в оповіданні В. Винниченка «Федько-халамидник»?\n5. Чим другорядні герої відрізняються від головних?\n7. З якого вчинку Толі видно, що він такі не зробив висновків із трагічної ситуації в кінці твору?\n8. Чи винний, на вашу думку, Федько в тому, що Толя поліз на кригу?\n10. Чого навчило вас оповідання «Федько-халамидник»?\n12. Поміркуйте, чому читач найбільше симпатизує бешкетникові, зірвиголові й халамидникові Федьку.\n1. Виписати з оповідання В. Винниченка «Федько-халамидник» по 2-3 приклади епітетів, порівнянь і персоніфікацій.\n2. Прочитати поезії С. Чернілевського.


Ерогенні зони – що таке ерогенні точки, основні зони у чоловіків і жінок | iskysstvoetiketa\nHome Ерогенні зони – що таке ерогенні точки, основні зони у чоловіків і жінок\n1 Що таке ерогенні точки?\n2 Основні ерогенні зони\n2.1 Жіночі ерогенні зони\n2.2 Чоловічі ерогенні зони\n3 Сама ерогенна зона в людини\n4 Незвичайні ерогенні зони\n5 Як знайти ерогенні зони?\n6 Стимуляція ерогенних зон\n6.1 Масаж ерогенних зон\n7 Ерогенні зони знаків зодіаку\nЗнання чутливих місць на тілі людини – вірний спосіб доставити своєму партнеру неймовірні відчуття. Прелюдія займає важливе місце в сексі, і для досягнення найвищого збудження потрібно знати всі ерогенні зони і вміти правильно впливати на них.\nЩо таке ерогенні точки?\nУ кожної людини на тілі є місця, дотики до яких викликають приємні відчуття. Молодих людей, які не мають досвіду в сексуальному плані, цікавить, що означає, ерогенна зона і як її знайти. З наукової точки зору під цим терміном розуміють ділянки шкіри або слизової оболонки, які мають підвищену чутливість і при впливі на них викликають сексуальне збудження. Розрізняють основні і додаткові види ерогенних зон. Перші є у всіх, а другі – індивідуальні, їх можна знайти в результаті пошукової операції».\nСюди відносяться місця на тілі, дотику до яким подобаються практично всім. Полегшенням ситуації є те, що ерогенні зони чоловіка і жінки збігаються на 80%, значить, щоб принести задоволення своєму партнерові або партнерці потрібно зробити те, що подобається особисто. Це складне завдання для тих, хто в силу своєї сором’язливості, сам мало що знає про своє тіло. Цікаво буде дізнатися, які збуджують точки є у людей, і як вони поділяються в залежності від статевої приналежності.\nБагато чоловіків допускають величезну помилку в інтимній близькості, приділяючи увагу лише статевим органам партнерки. Через деякий час це може набриднути і перетворити прелюдію в буденність. Щоб здивувати свою кохану, варто знати, вплив на які чутливі місця на тілі подарують їй приємні відчуття. Ерогенні зони у жінок розташовані на таких ділянках тіла:\nМіж лопатками (котяче місце). Легкий масаж у цій області мало кого залишить байдужим.\nНавколо пупка. У цій області часто розташовуються ерогенні зони на тілі жінки. Для збудження можна водити по колу пером, а потім пальцями. Доповнити гаму відчуттів можна злизуючи з цього місця, наприклад, збиті вершки.\nТочка U. Знаходиться на вході в сечостатевої канал. Ця зона дуже чутлива, стимулювати її можна легкими погладжуваннями або натисканнями.\nПіхву. Найбільш чутлива зона жіночого організму, на яку можна впливати різними способами, наприклад, пальцями або секс-іграшками.\nБагато вважають, що сильна половина людства має лише один орган, здатний призвести до порушення, – статевий член. Однак це неправильно, у чоловіків є й інші ерогенні зони. Серед усіх виділяють:\nГолову та потилицю. Дотик до волосся на потилиці викликає у багатьох чоловіків сексуальне збудження.\nШия і вуха. Помилково вважати, що подібні частини тіла є ерогенними тільки у жінок. Спробуйте поцілувати свого чоловіка в цій зоні і подивіться на його реакцію.\nДолоні і пальці рук. Ласки і дотики до цих частин тіла збуджують.\nГруди. Чоловічі соски не настільки чутливі, але тим не менше ласки цих зон приносять задоволення.\nСпина. Особливою чутливістю відрізняється зона між лопатками. Масаж тут не тільки розслабить, але і призведе до порушення.\nАнус і промежину. У чоловіків це дуже сильна ерогенна зона. Багато проводять аналогію між ділянкою від мошонки до ануса з точкою G у жінок.\nСама ерогенна зона в людини\nУ багатьох не виникає сумнівів, що сюди відносяться статеві органи. Проте якщо з чоловіком все зрозуміло, то жіночий організм трохи складніше. У прекрасної половини людства самі ерогенні області можуть злегка відрізнятися. Згідно з опитуваннями, багато жінок не відчувають особливого задоволення при впливі на піхву. У більшості випадків оптимальний результат можна отримати від маніпуляцій з клітором, адже це найбільша ерогенна зона у більшості жінок.\nНезвичайні ерогенні зони\nТривалі відносини вимагають від партнерів прояви фантазії в ліжку. Експериментом може стати пошук нових ерогенних точок на тілі один одного. Серед незвичайних чутливих зон на тілі можна виділити наступні:\nділянка під коліном;\nДля пошуку використовують різні види пестощів і спостерігають за реакцією. Можна зробити партнеру масаж або поводити по його тілу пером або іншим м’яким предметом. Вірні ознаки отримання бажаного результату: мурашки на шкірі, звуки та відповідні реакції тіла. Крім цього можна використовувати особливу хитрість – спостереження за людиною в момент збудження. Багато в цей час проводять мимовільні погладжування або інші види контакту з однією і тією ж частиною тіла – це називається неусвідомлений ерогенний код, що вказує на одну з чутливих точок.\nДля отримання максимального задоволення від сексу важлива прелюдія. Всі ерогенні точки по-різному реагують на ті чи інші дотики. Варто знати, яке стимулювання підходить кожної частини тіла:\nВіки і віскі – ніжні поцілунки.\nВважається одним з видів прелюдії, який допоможе краще пізнати свого партнера. Під час масажу потрібно приділити увагу кожній частині тіла, але не варто перетворювати гру в супермарафон швидкості. Для еротичного масажу важливо знати, які є ерогенні зони, як можна порушити людини торканнями до них, так, можна використовувати такі прийоми:\nНіжні дотики кінчиками пальців, ковзаючі рухи долонь.\nПогладжування шкіри вздовж хребта з мінімальним натиском, ніби зігріваючи її.\nАкуратні натискання декількома пальцями в деяких місцях для посилення припливу крові.\nЩипки можна використовувати тільки при бажанні партнера. Така методика пробудження ерогенних зон може сподобатися не всім. Ідеальні місця для таких маніпуляцій: стегна, сідниці, передпліччя.\nДля грудей і статевих органів допустимі легкі дотики або поступальні рухи.\nУ завершенні можна використовувати предмети для контактного дотику, наприклад, шматочок льоду, пухнасте пір’я або ніжну тканину.\nЗгідно з однією з теорій, дізнатися місця на тілі, дотику до яким подобаються другій половинці, можна за гороскопом. Вплив планет відбивається навіть на тактильних відчуттях. Розглянемо, які ерогенні зони за гороскопом є у різних знаків зодіаку:\nРак губи і соски;\nВодолій – гомілки та щиколотки;\nЩо таке вірт, переваги та недоліки, особливості різних видів віртуального спілкуванняБоязнь літати на літаку – як називається, чому виникає страх, наявні симптоми і проблеми\n4 months ago Побутові поради6


В цьому віці не гріх і прокотитися - 24zp.org.ua\nдодому Історії діти В цьому віці не гріх і прокотитися\nКінець важкого трудового тижня, п’ятниця. Збираємося з друзями зустрітися, випити-закусити та погомоніти. Облюбували заклад на 5 поверсі одного з торгових центрів. Ліфта там не дочекаєшся (ще три рівня підземної парковки), і в базарний день у нього, як водиться, набивається натовп народу.\nНарешті дочекалися і завалюємо, їдемо на 5 поверх. На 4 поверсі заїжджає візок зі сплячим немовлям, за неї входять батьки і впевнено тиснуть на 1 поверх. І тут хтось просительным таким, перепрошуючи, дивлячись на батьків з коляскою, каже:\n— А може, все-таки спочатку заїдемо на п’ятий?\nЯ тут же гаркнула, що ліфт їде спочатку на п’ятий, а всі бажаючі відправитися вниз поїдуть тільки після цього. Удостоїлася оберемки ненавидяще-здивованих поглядів і фрази, що стала інтернет-мемом. Ну, ви зрозуміли, так?\nЗадовбав абсурдний дитиноцентризм.\nпопередня статтяСоларграфия (46 фото)\nнаступна статтяПрактика розбитих вікон\nУ Санкт-Петербурзі вивели з цеху бойовий корабель, зроблений зі склопластику\nКорабель покинув завод. Новітній російський корабель «Володимир Ємельянов» був виведений з цеху в Північній столиці країни. Судно було побудовано на Середньо-Невському суднобудівному заводі. Відразу після...\nРеклами багато не буває\nВітрогенератор-жалюзі виробляє енергію навіть від легкого пориву вітру\nДивний працівник в офісі (4 фото)


Понеділок, 20 вересня, 04:22:59\n27.06.2020 10:45 — Агенцiя\n25 червня розпочалося зовнішнє незалежне оцінювання. Перше тестування провели з математики, – одного з найпопулярніших предметів зовнішнього незалежного оцінювання.\nЗНО провели у 18 пунктах, що розташовані на базі закладів освіти міст Чернігова, Ніжина, Новгорода-Сіверського, Прилук та Мени.\nДо участі у тестуванні зареєструвалися 4 549 випускників закладів загальної середньої освіти, учнів і студентів закладів професійної (професійно-технічної) й фахової передвищої освіти, випускників закладів освіти минулих років.\nУчасть у ЗНО з математики взяли участь 3 949 осіб (86,8% від кількості зареєстрованих).\nПеред тестуванням у приміщеннях провели дезінфекцію, кожному учаснику вимірювали температуру при вході. Усі присутні на оцінюванні дотримувались протиепідемічних заходів: були в масках та зберігали соціальну дистанцію.\nНаступне тестування відбудеться з української мови та літератури 30 червня. До участі зареєстровано найбільшу кількість учасників – 8 838 осіб.\nЗНО буде проведено на базі 34 пунктів, які організують у закладах освіти міст Чернігова, Ніжина, Новгорода-Сіверського, Прилук, Бахмача, Мени та Сновська.\nБажаємо учасникам випробування отримати високі результати з математики та подальших успіхів під час складання ЗНО.\nА також наголошуємо на важливості дотримання санітарних норм та соціальної дистанції.


В Тайвані суд уперше дозволив одностатевій парі усиновити дитину | ZMINA\nПодружжя Ван Чен-вей і Чен Чун-джу у Тайвані стали першою одностатевою парою, яка легально усиновила дитину.\nУ 2019 році Тайвань став першою азійською країною, де узаконили одностатеві шлюби, хоча певні обмеження на усиновлення там досі існують. Скажімо, будь-яка особа може подати заявку на усиновлення дитини, але для одружених одностатевих пар єдиним варіантом є спочатку розлучення, після чого один із партнерів має подати заявку на усиновлення. Пізніше вони можуть знову одружитися, але інший партнер не отримає рівних прав на батьківство.\nВан і Чен відклали свій шлюб, щоб завершити усиновлення дівчинки Чжоджо. Потім пара звернулася до суду, щоб Чен визнали батьком дитини.\nСуд виніс рішення про те, що дитина не повинна бути дискримінована через статус її батьків і що закон не забороняє усиновлення дітей, яких уже всиновили.\nРішення дозволило Чену вдочерити Чжоджо й бути зареєстрованим як батько разом з Ван.\n“Зараз у мене є все. Я одружений, і, як і гетеросексуальні пари, ми можемо мати власних дітей. Але ми народжені, щоб мати й насолоджуватися всім цим, це не історія благодійності. Нам не треба було боротися за це“, – поділився Ван.\nНагадаємо, у листопаді 202 року угорський уряд хотів дозволити всиновлення тільки для сімейних пар, що складаються з чоловіка та жінки.\nКрім того, раніше в Польщі президент Анджей Дуда збирався закріпити в Конституції заборону на всиновлення й удочеріння дітей з боку ЛГБТ-пар. Під час своїх виступів, згадуючи про сексуальну просвіту та ЛГБТ, очільник країни також назвав “ідеологію, яка під кліше поваги й терпимості приховує глибоку нетерпимість”, руйнівнішою за комуністичну.\nТеги: ЛГБТ, одностатеві шлюби, Тайвань, усиновлення


Полювання на кримських активістів: за що затримали Алімдара Білялова\n21 Листопад 2017, 16:30\n19 листопада російські силовики затримали в Сімферополі кримськотатарського активіста, учасника об'єднання «Кримська солідарність» Алімдара Білялова. Юрист Ліля Гемеджі вважає, що затримання активіста пов'язане з його громадянською позицією.\nДо цього, 8 листопада 2017 року, силовики провели обшук у будинку активіста. Після цього він повідомив про зникнення трьох тисяч доларів.\nУ «Кримській солідарності» вважають, що затримання й обшуки у членів об'єднання ‒ це тиск на активних мусульман Криму.\nЗа словами Алімдара Білялова, саме його дії могли не сподобатися російським силовикам.\n‒ Десь два роки тому я почав активно висвітлювати події, пов'язані з кримськими татарами та політв'язнями. Розповідав про тих, хто потрапив під цю репресивну машину, транслював відео з обшуків, щоб показати всьому світу, що відбувається на півострові. Провідні ЗМІ в Криму не працюють, а якщо свобода слова і є, то немає ніяких гарантій, що за це слово ти не сядеш до в'язниці. У «Кримській солідарності» ми допомагаємо сім'ям політв'язнів, збираємо для них гроші, зустрічаємося з ними. Дві такі зустрічі відбулися в моєму місті ‒ Старому Криму. Багатьох цікавить, як відбуваються судові процеси над активістами, люди висловлюють обурення. При цьому за нами постійно стежать.\nАлімдар Білялов вважає увагу до його машини підозрілою.\n‒ 8 листопада російські силовики прийшли до мене з обшуком, не надавши ніяких документів, нібито шукали зброю, наркотики. Діти та дружина злякалися. Зрозуміло, що в підсумку вони нічого не знайшли, але викрали мої заощадження й чітко дали зрозуміти: припиняй цим займатися або будеш позбавлений всього. Звичайно ж, я подав заяву до поліції.\nВикрали мої заощадження й дали зрозуміти: припиняй цим займатися або будеш позбавлений всього\n19 листопада я їхав до Сімферополя до юриста Лілі Гемеджі, щоб проконсультуватися з приводу штрафу в 10 тисяч рублів, який на мені виписали за висвітлення обшуків у Бахчисараї. І тут з цілого потоку машин виділяють саме мене. Офіційна причина зупинки ‒ тонування. А потім поліцейські говорять, що автомобіль викрадений! Раніше мене зупиняли й пробивали по базах уже чотири рази. І відразу ж мене стали пресувати, переконувати, що я маю поїхати з ними, але я відмовився що-небудь робити до приїзду адвоката.\nКримський юрист Ліля Гемеджі зазначає, що Алімдар Білялов повівся грамотно, що не пішов на поводу в російських поліцейських.\n‒ Співробітники ДАІ не можуть зупиняти автомобілі просто так, без ознак явних порушень. Оцінити ступінь тонування бічного скла на машині, що рухається, навряд чи можливо. Тобто обґрунтування зупинки Алімдара Білялова видається сумнівним, з точки зору законодавства. Інша справа, що тонування в нього й справді темніше, ніж належить за правилами. Штраф за таке правопорушення ‒ близько 500 рублів. Але це зовсім не скасовує стеження, яке на той час вже довго вели за Алімдаром. Він зробив все правильно, відмовившись їхати з поліцейськими для пояснень. Він дав їх на місці, у моїй присутності, й виявилося, що ніхто нікуди його не забирає.\nЗа словами Лілі Гемеджі, автомобіль все ж вилучили, з приводу викрадення триває слідство.\nЮрист припускає, що цей процес затягнеться на такий час, що Білялову буде простіше купити нову машину.\n‒ Співробітники російських правоохоронних органів не дотримуються законів на території Криму. Доводити щось, посилаючись на закон, марно ‒ в цьому ми вже переконалися. Так що головне для тих, хто потрапив у такі ситуації, ‒ максимальний розголос і зв'язок з юристами. Якби Алімдар не зателефонував мені, ця зупинка могла б закінчитися кримінальним переслідуванням за непокору співробітникам поліції. Цією статтею російські силовики часто зловживають, як показує досвід одноосібних пікетів. Навіть якщо поліцейський діє незаконно, він наполягатиме на підпорядкуванні.\nНавіть якщо поліцейський діє незаконно, він наполягатиме на підпорядкуванні\nАктивіст «Кримської солідарності» Сервер Мустафаєв вважає, що випадок з Біляловим доводить правоту кримських громадських об'єднань.\n‒ Ми відчуваємо посилення тиску на наш рух, але не думаю, що це нас зупинить. «Кримська солідарність» з'явилася як відповідь на репресії, на несправедливість і припинить працювати тільки з усуненням цих зловживань. Проблема не може зникнути, поки вона не вирішена. А через дії російських силовиків, зокрема й проти цивільного журналіста Алімдара Білялова, кількість наших прихильників тільки зростає. У нас працює безліч цивільних правозахисників ‒ нехай без посвідчень адвокатів, але фактично надають допомогу. Головне в такій ситуації ‒ не залишатися на самоті проти цієї системи.


Для того щоб виглядати завжди стильно і модно, необхідно не просто підбирати модний одяг і аксесуари, але і вміти правильно складати комплекти. Існують певні правила комбінування різних фасонів, а також особливе поєднання кольорів в одязі.Загальні…\nБірюзовим кольором називають всі відтінки блакитно-зеленої палітри. Для багатьох цей колір асоціюється з літом, свіжістю і ласкавим блакитним морем. Колір бірюзи для деяких - це символ віри, співчуття, творче начало, цілеспрямованості, надії і…\nЯскравий м'ятний колір\nМ`ятний колір шалено популярний ось вже протягом декількох сезонів і не втрачає своєї актуальності донині. Колір, на перший погляд, здається холодним, однак він дуже ніжний і жіночний. М`ятний колір використовують для створення кофт, блузок,…\nukroporadi.ru » Краса і стиль » Смарагдовий колір - один з найбільш позитивних


Парламентських жандармів не буде\nСпікер Володимир Литвин більше не хоче, аби в парламенті запроваджували інститут парламентських приставів, завдання яких було не допускати блокування парламентської трибуни. Натомість він переконався, що важливіше значення має знаходження компромісу.\nПопри те, що ідея приставів у Верховній Раді є витвором Литвина, тепер він вважає, що можна навіть "викопати рів у парламенті, населити алігаторами, щоб депутати не могли перестрибнути, але це не буде вирішенням питання". Спікер переконаний, що треба і можна знайти порозуміння між депутатами.\nОкрім того, пан Литвин висловив жаль, що за минулу сесію парламентська більшість практично жодного рішення самостійно не ухвалила. Що ж стосується кандидата в президенти, якого підтримує Народна аграрна партія України, то за словами спікера, це Віктор Янукович. Проте Литвин додав, що підтримка реалізується тоді, коли прем'єр поділятиме ту програму, яку визначає для кандидата в президенти НАПУ.\nЮщенка та Мороза використовують\nНа території Харківської, Сумської, Полтавської областей були поширені листівки під гучним заголовком "Не допустити зрадника до влади". "Зрадником" у листівках називали лідера "Нашої України" Віктора Ющенка, таврував же його лідер соцпартії Олександр Мороз. Ці листівки можуть бути свідченням того, що без брудних технологій на цих виборах обійтися таки не вдасться. Україна знову зможе ними прославитися на весь світ.\nПоширена від імені Мороза листівка зовні дуже схожа на справжню агітку соціалістів, яку ті випустили місяць тому. Навіть фото Олександра Мороза й гасла "За чесну владу!", "За краще життя!", "Разом до кращої долі!" дуже схожі на оригінал. Натомість зміст поширеної листівки радше нагадує заяви СДПУ(о), "Регіонів України", КПУ або ще когось вельми не прихильного до "Нашої України".\nСімферопольські "реґіонали" за Ющенка\nМіський осередок Демократичної партії України в Сімферополі має намір підтримати кандидатуру Віктора Ющенка на президентських виборах. Таке рішення на терміновій конференції осередку прозвучало попри те, що ДемПУ очолює народний депутат Ганна Антоньєва, котра входить у фракцію "Реґіони України".\nПродали дитину за 500 у. о.\nПрацівники міської лікарні №2 Макіївки, що в Донецькій області, продали новонароджену дитину за 500 доларів США. Ймовірні винуватці злочину -- заступник головного лікаря і завідувач пологового відділення -- зараз перебувають у слідчому ізоляторі, а ще один лікар -- дав підписку про невиїзд.\nАдвокати підозрюваних стверджують, що мати дитини відмовилась від неї, і лікарі мають її письмове підтвердження цього. Тоді до медиків, прізвища яких не називають в інтересах слідства, звернулась подружня пара з Дніпропетровської області, яка через те, що не може мати власних дітей, погодились купити чужу.\nУкраїна наздогнала Гондурас\nСередня тривалість життя в Україні становить 67,5 року, у чоловіків -- 61,7, а в жінок -- 73,3 року. За цим показником Україна є на рівні таких країн, як Таджикистан, Йорданія, Алжир, Перу та Гондурас. Про це повідомила в п'ятницю на прес-конференції в Києві спеціаліст Інституту економіки Національної академії наук України, професор Валентина Стешенко. Вона наголосила, що середня тривалість життя українських чоловіків на 16, а у жінок на 12 років менша, ніж в Японії, яка є лідером за рівнем тривалості життя. Крім цього, вона зазначила, що зменшення середньої тривалості життя супроводжується в Україні двома епідеміями: туберкульозу та ВІЛ/СНІДу.\nЗа словами пані Стешенко, на 1 квітня 2003 року в Україні було виявлено 97 тисяч ВІЛ-інфікованих, а 54,7 тисячі громадян України, з них 4,8 тисячі дітей, були офіційно зареєстровані як ВІЛ-позитивні. Справжня ж кількість ВІЛ-інфікованих, за оцінками експертів, складає понад 500 тисяч осіб.\nПінчук заснував свій Давос\nПроблеми наближення України до Європейського союзу відтепер обговорюватимуть у Ялті. Навмисне для цього зять Леоніда Кучми Віктор Пінчук заснував у курортному місті форум західних політиків і експертів під назвою "Ялтинський діалог". Про це в інтерв'ю радіо "Свобода" розповів політолог Німецького товариства зовнішньої політики Олександр Рар.\nМетою заснування форуму, засідання якого завершилось у неділю, було не лише обговорення стосунків Україна--ЄС. За словами Рара, з допомогою форуму Пінчук також турбується і за власні бізнесові інтереси після виборів президента. "...Гадаю, що ідея німецького підприємця Шваба, який започаткував Давоський форум у Швейцарії, не дуже відрізнялася від тої ж ідеї Пінчука", -- сказав він.\nПустовойтенко -- єдиний кандидат?\n10 липня з'ясується, чи стане лідер Народно-демократичної партії Валерій Пустовойтенко кандидатом у президенти України. Цього дня з'їзд партії визначатиметься, чи підтримувати пропозицію політради, яка, власне, рекомендує ендепівцям висунути власного кандидата.\nВодночас політрада доручила Пустовойтенку запропонувати коаліції центристських демократичних сил розглянути питання про спільного кандидата. При цьому вона одразу зазначила, що партія має власного кандидата, а саме Пустовойтенка, який "може гідно представляти інтереси передвиборчої коаліції демократичних сил". Окрім того, Пустовойтенка та його заступників все ж зобов'язали продовжити переговори про платформу політичного і соціально-економічного розвитку, а також про особу спільного кандидата в президенти з партіями -- потенційними учасницями виборчої коаліції.


Погода на тиждень: захід заллє дощами, а у вихідні в Україну повернеться спека (карта) - новини погоди | УНІАН\nПогода на тиждень: захід заллє дощами, а у вихідні в Україну повернеться спека (карта)\n12:00, 4 вересня 2017\nЗгідно з даними Погода УНІАН, в західних областях майже весь тиждень будуть йти дощі.\nЗгідно з прогнозом Погода УНІАН, у понеділок на сході України буде ясна погода, без опадів. Температура підніметься до +27°. На захід України обрушаться сильні дощі та похолодання. Температура вдень не підніметься вище +18°. У центрі стовпчик термометра підніметься до +25°, на півночі до +27°. На півдні – до +32°.\nУ вівторок, 5 вересня, в Україні буде переважно без опадів. Дощі пройдуть тільки в північних областях. Температура опуститься до 21°. На півдні і сході збережеться тепла погода до +28°, в західних регіонах України +13°...+21°.\nВ середу, 6 вересня, температура в Україні продовжить знижуватися. Найтепліше буде на півдні та сході України. Там температура повітря прогріється до +23°...+25°. Найхолодніше - на заході. Тут температура вдень знизиться до +15°.\nУ четвер в північних, західних і центральних областях України пройдуть дощі. Найхолодніше буде у західних і північних областях, де температура вдень не підніметься вище +17°. Найтепліше буде на сході та півдні України. Удень +24° - +26°.\nУ п'ятницю, 8 вересня, в Україні трохи потеплішає. На півдні України возздух прогріється до +29°, в інших регіонах +18°...+26°.\n9 і 10 вересня в Україні збережеться тепла погода, практично без опадів. У суботу вдень тепліше буде на півдні та сході України - до +28°, на решті території +22°...+27°. У неділю вдень в Україні від +23° до +30°.\nПрогноз на 9 вересня / УНІАН\n4 вересня - Зенона, мученика. Повинні з'явитися перші осінні приморозки, котрі сприяють початку паутинолету. Якщо павутиння прилипає до рослин - до тепла.\n5 вересня - Луппа, мученика. Якщо листя лягає горілиць - на холодну зиму, а долілиць - зима буде теплою. Якщо цього дня журавлі на південь полетіли - зима буде ранньою. Якщо нема приморозків, то не буде і весь місяць. Летять журавлі низько на теплу зиму, високо - на холодну. Пізній падолист - на суху осінь.\nЧитайте також Синоптик розповіла, коли у Київ прийде чергове похолодання\n7 вересня - Ап. Варфоломія і Тита. Суша на Варфоломія - гострої зими є надія. За народними прикметами, якщо протягом літа грибів було багато, то зима буде довга.\n8 вересня - Адріана і Наталії, мучеників. Ранок в цей день холодна - до ранньої і холодної зими. В цей день потрібно збирати горобину і калину. Хороший врожай горобини - до морозу. 8 вересня не опало листя берези і дуба - чекай суворої зими.\n10 вересня - преподобного Мойсея, Мусія. Починається дубовий падолист. Якщо ж листя ще міцно тримається, то зима буде люта.\nТеги: #погода в Україні#погода на тиждень#грози в Україні#дощі в Україні


«Если не мы, то кто поможет», – служитель ХСП, корінна мешканка Авдіївки Олена про мотивацію допомагати – ХРИСТИЯНСЬКА СЛУЖБА ПОРЯТУНКУ\n«Внутренний был долг, по принципу: «если не мы, то кто поможет», – розповіла в інтерв’ю «5каналу» служитель Християнської Служби Порятунку, корінна мешканка Авдіївки Олена про мотивацію допомагати мешканцям міста виживати під час війни.\nСаме сестрички Вікторія та Дарина – це діти, які врятувалися після потрапляння у квартиру снаряду 125-го калібру.\nВони були серед тих, кого гостинно прийняли у Домі святого Мартіна де Поррес у Фастов в рамках спільної реабілітаційної програми ХСП та команди отця Михайла.\nСлужителі ХСП привезли літнім людям на вул. Чернишевського в Авдіївці хліб.\nЗ ними була й знімальна група «5 каналу».\nОсь так, сім’я Віктора та Людмили Куделів стали героями сюжету.\nПотім, виявилось, що у господаря проблема з інвалідним візком. Тимчасово її вдалось вирішити, накачавши колесо.\nПотім Віктору привезли спеціальні латки для велосипедних коліс. «Дедушка на инвалидной коляске, и это необходимая вещь. Мелочь, а людям очень приятно, внимание – самое дорогое, что ценно в жизни», – говорить рятувальник ХСП Олена.\nУ мешканців Авдіївки є велика потреба у медикаментах. Саме набір найнеобхідніших ліків через ХСП для міста передала львівська Католицька спільнота Віднови у Святому Дусі «Живий Вогонь» з парафії святого Антонія (РКЦ).\nЛіки роздавали служителі ХСП відповідно до списку місцевої соціальної служби.\nАле це один з багатьох напрямків, де ХСП співпрацює з військово-цивільною адміністрацією Авдіївки.\nУ центрі міста рятувальники ХСП прибрали зрізане дерево.\nРобота тривала до пізнього вечора.\nДрова відвезли у стару частину міста людині, яка їх потребувала.\nТакож служителі ХСП допомогли заготовити дрова родині у старій частині міста.\nКерівництво військово-цивільної адміністрації Авдіївки відзначило капелана ХСП грамотою та медаллю «Патріот України»\nBe the first to comment on "«Если не мы, то кто поможет», – служитель ХСП, корінна мешканка Авдіївки Олена про мотивацію допомагати"


Ціннісні взаємодії у педагогічній системі "вчитель - учень", "вчитель - керівник" можуть мати різні модифікації, але в основному вони здійснюються в рамках двох парадигм виховання: авторитарної та індивідуально-розвиваючої (гуманістичної). В авторитарній системі взаємодій домінує мета (результат) діяльності, а не особистість учня. Тому стосунки між вчителем і учнями є чітко субординаційними (односпрямованими): у їх основі - примус. Зміст поведінки вчителя в такому випадку пов'язаний з діями наказу, підпорядкування, примусу, що реалізуються через такі неконструктивні засоби впливу, як заборона та покарання. Звичайно, така взаємодія призводить до конфронтації учасників педагогічного процесу, у результаті чого в учня зникає бажання навчатися, з'являється ворожість до вчителя і відраза до школи.\nВ особистісно орієнтованій педагогіці пріоритетом є особистість учня, яка виступає реальною цінністю професійного кредо вчителя. Практичне втілення цієї цінності визначає гуманно-моральну організацію педагогічної діяльності, що породжує атмосферу щирості, співчуття, підтримки. Причому подібні відносини мають двосторонній характер, поширюючись на особистість як учня, так і вчителя, оскільки ці учасники певною мірою рівноправні як суб'єкти динамічної взаємодії, за допомогою якої вчитель не тільки мотивує і програмує процес розвитку учня, але і, відчуваючи вплив на свою особистість з боку учнів, змінюється сам. Тому цілком природно, що за умов особистісно-орієнтованої системи стосунків найважливішими атрибутами є творчість, самостійність, ініціатива, співробітництво, уміння переборювати труднощі. Але вирішальну роль у становленні і розвитку педагогічних відносин відіграють все-таки особистість і професіоналізм учителя, а також традиції та особлива атмосфера освітньої установи, "дух школи".\nОсобливе місце в діяльності педагога займає невербальна система спілкування і самовизначення як комплекс умінь і навичок, які забезпечують педагогові свободу професійного самовираження і гарантують досягнення високих результатів. Ці уміння відображають подвійний характер професійної поведінки педагога, який полягає в управлінні собою і управлінні іншими, тобто учнями. Тому система невербальних засобів спрямована, з одного боку, на самого вчителя, а саме на фізіологічну (поза, міміка, жести) і психологічну (психічні процеси, емоції) сторони його поведінки, з іншого боку - на учнів у всьому різноманітті їх психологічних проявів. Причому регуляція учителем власної поведінки для педагогічної діяльності є не ціллю, а в широкому смислі засобом, який викликає в учнів заздалегідь передбачені або ситуативно виправдані реакції у вигляді станів і дій, що додає ціннісного характеру освітньому середовищу.\nНайважливішою серед систем невербальної поведінки людини є оптична система, яка пов'язана із зоровим сприйняттям фізичних даних людини і рухами особи, рук і ніг, усього тіла.\nДо неї включають три групи явищ: фізіогноміку (конституція особи, тулуба, кінцівок і т.д.); рух очей, обличчя, кінцівок (погляд, міміка, жести); рух, розміщення тіла в просторі (проксеміка: поза, хода, пластика).\nОскільки соматичні особливості людини задаються природою, то вони сприймаються як належні, тому що ні сама людина, ні навколишні не в змозі змінити конституцію співрозмовника або подовжити його кінцівки. Сприйняття та оцінка фізичних даних відбувається з позицій суб'єктивного смаку, який інтуїтивно фіксує природні риси людини за такими орієнтирами, як "гарний-негарний", "досконалий-недосконалий", "привабливий-відразливий"… Одна і та сама людина для різних людей може бути уособленням і досконалості, і втіленням потворності. Тому учителеві треба бути готовим до різних оцінок учнями його фізичного статусу і не відчувати "комплексу неповноцінності". Окремі недоліки свого зовнішнього вигляду можна замаскувати вміло підібраною косметикою, фасоном одягу і т.д.\nІнші аспекти фізичного прояву людини значною мірою визначаються її фенотипом, тобто реальним станом її індивідуального розвитку. Психофізіологічна і культурна основа людської поведінки в оптичній системі представлена поглядом, мімікою і пантомімікою. Погляд виконує винятково цінну комунікативну роль насамперед тому, що зір є найбільш продуктивним сенсорним каналом. Так, за підрахунками І.М. Сєченова, зір забезпечує людині до тисячі відчуттів на хвилину. Тому завдяки зору людина отримує понад третину всілякої інформації про навколишній світ. За спрямованістю погляду, його виразністю можна із значною вірогідністю судити про щирість намірів співрозмовника, які можуть приховуватися за пристойними словами і шанобливим розшаркуванням. Погляд є основним знаком кінесики. Тому цілком природно, що для вчителя доброзичливе спілкування з учнем у режимі "віч-на-віч" є оптимальним способом спілкування в рамках оптичної системи. При цьому треба пам'ятати про те, що сильний і владний погляд, спрямований в очі співрозмовника, пригнічує психіку останнього, особливо якщо це дитина.\nЗначну роль у спілкуванні виконує міміка, тобто вирази обличчя, викликані психоемоційним станом людини. Існує спеціальна наука фізіогноміка, яка досліджує відображення внутрішнього світу людини в рисах її обличчя і формах тіла.\nВелике значення в оптичній системі поведінки людини належить жестам, тобто будь-яким рухам тіла, а не тільки рухам рук, як це нерідко розуміють. Жести можна робити руками, пальцями, головою, плечима, ногами, всім тілом. Кожен жест, виступаючи органічним


Погода в Україні - Україну накриє циклон: з дощами і грозою | Коментарі Україна\nГоловна Новини Суспільство події Синоптики зробили попередження: Україну накриють дощі і грози (карта)\nСьогодні західна частина України опиниться під куполом циклону, який незабаром переміститься на інші регіони\n16 липня 2020, 07:00 1706\nСьогодні, 16 липня, в Україні переважатиме тепла і сонячна погода. Однак західна частина опиниться під куполом циклону: з дощами та грозами. Про це повідомили в Українському гідрометцентрі.\nЗгідно з прогнозом погоди на цей день, найтепліше буде на півдні: у Херсоні повітря прогріється до +29 градусів, в Одесі, Миколаєві, Сімферополі та Запоріжжі очікується до 28 тепла. У Києві прогнозують +26 градусів, у центральній частині температура коливатиметься від 23 до 26 тепла. У Харкові очікується до +25-ти, у Донецьку і Луганську - 25...27 тепла. Тим часом на заході буде дощити, проте стовпчики термометрів покажуть +22... +25 градусів.\nЗазначимо, що прогноз, подібний до сьогоднішнього, буде протягом всього тижня. На півдні повітря прогріється до 32 тепла. Проте в неділю циклон із заходу переміститься: дощі та грози пройдуть практично скрізь, за винятком східної частини країни, а також частини центру і півдня.\nНагадаємо, прийдешня осінь буде теплішою за звичайну, а літній сезон триватиме, як мінімум, до кінця вересня.


Україна очолила антирейтинг європейських країн з найнижчою зарплатою (інфорграфіка) » Украина Online | Последние украинские новости и происшествия в Украине\nУкраїна очолила антирейтинг європейських країн з найнижчою зарплатою (інфорграфіка)\n08 січня 2015 01:06Переглядів: 2662Надрукувати\nСередньомісячна зарплата українців у 2014 році виявилася найнижчою серед жителів Європи.\nПро це свідчать дані інфографіки, опублікованій на сторінці англомовної версії Wikipedia.\nЗгідно інфографіці, середня зарплата в Україні склала 178 євро. Більше всіх в Європі заробляють жителі Ліхтенштейну - майже 5 000 євро в місяць.\nВ Wikipedia наводиться карта і список країн, в якому в місцевих валютах, євро та доларах США вказані середні місячні зарплати "брутто" і "нетто" (після сплати податків). На карті зображені середні зарплати "нетто" на підставі різних джерел.\nВідзначається, що в менш розвинених економіках реальні доходи населення можуть перевищувати офіційні зважаючи істотної частки сірої економіки.\nБузковим кольором вказані зарплати, що перевищують 3000 €, синім - в діапазоні 2000€-3000€, зеленим - в діапазоні 1000€-2000€, жовтим - в діапазоні 500€-1000€, помаранчевим - менше 500€.\nНагадаємо, через рік після Революції гідності Україна залишається найкорумпованішою країною Європи. Про це свідчать результати нового глобального Індексу сприйняття корупції 2014 (Corruption Perceptions Index) від Transparency International Україна.


Іван Вербицький: Кличко і гроші: чи стане розподіл бюджету прозорим? | КиевВласть\nВартість реалізації першочергових заходів Генплану Києва (на найближчі 5 років) становить більш ніж 180 млрд грн, тоді як доступними є лише 10-15 млрд. Такі дані озвучив Андрій Вавриш, однин із заступників головного архітектора столиці.\nПотрібно врешті позбутися ілюзій і мрій про десятки транспортних розв’язок, кілька тунелів під Дніпром та інші мегапроекти. Достатньо подивитися на Подільський мостовий перехід. Його будують уже понад 10 років і при збереженні теперішніх темпів фінансування повного завершення об’єкта доведеться чекати ще стільки ж.\nМаємо справу з класичною проблемою. Як розподілити дефіцитний ресурс? На що витратити гроші, яких дуже мало?\nКапітальні вкладення, тобто розвиток міської інфраструктури в якнайширшому значенні, фінансуються з бюджету відповідно до Програми економічного та соціального розвитку (ЕСР) Києва. Цей документ є частиною системи держпрогнозування розвитку, яка прийшла на заміну централізованому плануванню часів СРСР.\nПрограми ЕСР розробляє департамент економіки та інвестицій КМДА за поданням головних розпорядників бюджетних коштів, тобто інших підрозділів міської влади, які будуть адмініструвати виділені гроші.\nПри цьому не існує правила, яке визначало би, за яким принципом головні розпорядники вирішують, які проекти подавати на розгляд, а які ні. Є, звичайно, згадка про відповідність Стратегії розвитку міста Києва, цільовим проектам чи Генплану. Але ці документи передбачають реалізацію в 15 разів більшої кількості проектів, ніж можна здійснити насправді. Тому все залежить від суб’єктивного вибору чиновників: який проект подати, а який - ні. Яку школу відремонтувати, а яку залишити "на потім".\nВиходячи з цієї суми, депекономіки розподіляє гроші між проектами, які запропонували головні розпорядники. Як? Чому? Виходячи з чого? Відповідей на ці запитання нам не дають.\nУтім, проаналізувавши цей розподіл коштів, можна виокремити певні тенденції.\nПерш за все більші шанси отримати фінансування має той проект, який можна найближчим часом закінчити й урочисто відкрити. Критерієм прийняття рішень стає не користь для міста і мешканців, а швидкість і потреба піару. Саме тому Черновецький свого часу відкрив серед лісу станцію метро "Червоний хутір", але не виділяв достатньо грошей для добудови підземки на Теремки.\nВажливу роль відіграє також суб’єктивний чинник: кожен мер і його команда мають особисті симпатії до тих чи інших проектів, які вони роблять своїми візитівками. Таким і "світить" фінансування.\nПаралельно існують лобісти. Президент, якому захотілося збудувати той чи інший пам’ятник. Депутат Верховної Ради, який придумав "інноваційний парк". Або, наприклад, будівельна компанія, якій потрібні замовлення. В цьому сенсі не варто забувати про корупційні можливості освоєння бюджетних коштів.\nДесь на маргінесах цього процесу існує і громада. Перш за все вона обирає міського голову і депутатів. Вони можуть давати КМДА доручення і все ж таки наприкінці цього тривалого процесу затверджують Програму економічного і соціального розвитку та бюджет. Однак було б наївно думати, що під час розподілу грошей більшість депутатів приймає рішення винятково в інтересах мешканців міста. Хіба що мажоритарники іноді, здебільшого перед виборами, можуть лобіювати інтереси свого округу.\nУ більшості випадків, якщо адміністрація має лояльну більшість у Київраді (а так останнім часом було завжди), вся лобістська діяльність депутатів проходить не в сесійній залі, а на підготовчих етапах, коли рішення є предметом політичних торгів і адміністративних домовленостей у департаменті економіки та інвестицій КМДА.\nЗвичайним киянам залишається писати звернення, просити, виходити на мітинги і влаштовувати акції протесту. Такий шлях справді часом працює. Але його системна ефективність доволі низька. З одного боку, всі ці речі є точковими. З іншого - рішення все одно залишається за чиновниками департаменту економіки та міською радою.\nУ світі, натомість, існує багато методів участі мешканців у прийнятті рішень про розвиток міста. Від класичних референдумів щодо ключових і дорогих проектів (типу метро на Троєщину) до безпосередньої участі делегатів чи фокус-груп у формуванні переліку проектів міського розвитку, які отримають гроші. Як не дивно, такі речі відбуваються в недемократичному Китаї або країнах Латинської Америки.\nВ українських умовах подібні механізми наразі залишаються фантастикою. Вочевидь, нам потрібно починати з простіших речей. Для прикладу, зробити процес розподілу бюджетних грошей на капітальні видатки прозорим. Про це багато говорить адміністрація Кличка. Однак поки що суттєвих зрушень не відбулося.\nСеред основних досягнень - нерепрезентативне і некоректне опитування на сайті, де киянам пропонують визначити, що є пріоритетнішим: "Освіта" чи "Охорона здоров’я", "Транспорт" чи "ЖКГ".\nНе уявляю, як можна зробити вибір із-поміж таких альтернатив. До того ж, абсолютно незрозуміло, що мається на увазі під цими широкими поняттями. Цілком очікувано, що попередні результати показали приблизно однакову кількість голосів за кожен із варіантів відповіді.\nІнше зрушення - проведення 4 листопада розширеного засідання Бюджетної комісії Київради. На нього прийшла вся міська верхівка, було запрошено експертів і представників громадських організацій. Вийшов гарний PR-привід для міського голови.\nОднак на засіданні було презентовано лише декілька ключових цифр. Натомість ані члени Бюджетної комісії, ні гості так і не зрозуміли, звідки ці цифри взялися. Не кажучи вже про можливість уплинути на їх формування.\nРозподілу бюджетних коштів потрібна справжня, а не удавана прозорість. Процес потрібно контролювати на всіх етапах.\nДепартамент фінансів повинен оприлюднювати інформацію про те, скільки коштів є.\nДепартамент економіки має публікувати не лише остаточний варіант їх розподілу у вигляді Програми економічного і соціального розвитку, але також усі пропозиції головних розпорядників, які до нього надходять.\nТоді можна буде побачити, з яких альтернатив обирають ті чи інші проекти. А далі вже залучати спільноту до прийняття бюджетних рішень.\nЯк розподілити гроші між будівництвом школи, реконструкцією парку і придбанням нових трамваїв? Такі питання надаються до обговорення, тут є про що дискутувати. Виходять зрозумілі висновки, які можна безпосередньо втілювати в життя. Чого не скажеш про абстрактний вибір між освітою та медициною, наприклад.\n4 листопада на вже згаданому відкритому засіданні Бюджетна комісія Київради доручила КМДА розглянути відповідний проект розпорядження, який може зробити розподіл грошей на капітальні вкладення публічним. Він також передбачає публікацію щомісячних звітів про використання цих коштів, які головні розпорядники надають у департамент економіки та інвестицій.\nЦі всі документи передаються як у друкованому, так і в електронному вигляді, тому зміни стосуються однієї простої дії. Документи потрібно буде не лише отримувати, але й публікувати в інтернеті для громадського обговорення.\nНаразі прийняття цього рішення залежить від КМДА - її голови Віталія Кличка, а також підлеглих мерові чиновників. Чи справді вони хочуть зробити процес формування бюджету прозорим? Маленький крок може розпочати великі зміни.\nТеги: кгга, кличко, опрос, бюджетная комиссия, инвестиция, эффективность


Видатки на освіту зведеного бюджету 2022 році передбачені на понад 7% ВВП | Шкільне життя\nВидатки на освіту зведеного бюджету 2022 році передбачені на понад 7% ВВП\nУ проекті Державного бюджеті України на 2022 рік уперше видатки на освіту зведеного бюджету 2022 році передбачені на понад 7% ВВП та становлять 392,2 млрд гривень. Загальний обсяг видатків державного бюджету (із трансфертами) на освіту запланований – 185,6 млрд грн, що більше на 16,7 млрд грн, ніж у 2021 році.\n«Держава продовжує виконувати взяті на себе зобов’язання щодо утримання педагогічного персоналу закладів загальної середньої освіти для надання якісної загальної середньої освіти. З цією метою у проекті держбюджету на 2022 рік враховано освітню субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам в обсязі 108 млрд грн, що на 8,4 млрд грн більше, ніж у 2021 році. За рахунок цих коштів заробітною платою будуть забезпечені 420 тис. учителів», ‒ повідомив заступник Міністра фінансів Роман Єрмоличев у своїй колонці для «24 каналу».\nТакож він зауважив, що на реалізацію реформи «Нова українська школа» буде виділено 1 млрд гривень.\n«Для забезпечення якісної освітньої складової освітнього процесу у проекті держбюджету вперше передбачено дві субвенції в загальному обсязі 3 млрд гривень. Ці кошти будуть спрямовані для придбання обладнання для їдалень закладів загальної середньої освіти, а також на заходи, пов’язані із забезпеченням пожежної безпеки у закладах освіти», ‒ наголосив заступник Міністра фінансів.\nОкрім того, він додав, що у проекті держбюджету 2022 року вперше з 2017 року враховані кошти на суттєве підвищення стипендії студентам, щоб надати рівні можливості для кожної дитини отримати якісну освіту.\n«Уряд для більш суттєвої матеріальної підтримки кращих здобувачів освіти підвищив розміри академічних стипендій: у закладах фахової передвищої та вищої освіти ‒ у 1,5 раза, у закладах професійної освіти ‒ у 2,5 раза. Отже, можу з впевненістю сказати, що держава робить усе можливе для необхідного фінансування системи освіти. Так буде і надалі», ‒ запевнив Роман Єрмоличев.\nЧитайте також: Уповноважений ВРУ з прав людини: обмеження у правах нещеплених осіб порушує Конституцію