«Ми не змогли записатися ні до ЗСУ, ні в ТрО. Так потрапили на АТЕК до «Азова». Історія співробітника GetProspect, що боронить Україну | dev.ua\nВідділ новин Війна 12 травня 2022, 11:59 2022-05-12\nСustomer-support у компанії GetProspect (український інструмент лідогенерації, що дозволяє знаходити тисячі мейлів у LinkedIn за декілька кліків) Святослав (прізвище не афішуємо задля безпеки героя) нині служить старшим сержантом ССО ЗСУ.\nЗ війною він зустрівся вдома, в Києві, та вже за кілька діб Святослав вирішив, що не може лишатися осторонь. Ось його історія.\nВійна застала мене зненацька вдома, в Києві. Я мав нічну зміну до третьої ранку, та за дві години після того, як ліг спати, почув вибухи. До служби я доєднався лише на декілька днів, адже в перший день у мене помер дідусь. Можливо, саме новини про повномасштабну війну в Україні стали однією з причин його відходу. Тому поховавши дідуся я відразу почав шукати, куди саме піти. Тим більше, що до своєї роботи в IT я мав семирічну військову кар’єру.\nЗапитання треба чи не треба йти до ЗСУ навіть не стояло. Питання було лише — куди та як потрапити.\nУ військкоматі був безлад, і за день очікування ми з товаришем так і не змогли туди записатися, як і до ТРО, де закінчилася зброя. Так ми потрапили на АТЕК до «Азова».\nАйтішник у війську\nПерший час я виконував завдання в напрямку Ірпінь/Буча, де ми потрапляли під російські обстріли. Коли це закінчилося, то я дізнався про вакансії у Силах Спецоперації, там де потрібні були люди з військовим досвідом і знанням англійської.\nІ з того часу я став частиною ССО ЗСУ. Тепер я багато переїжджаю з місця на місце.\nМоєю власною мотивацією воювати, як в інших людей, яких я знаю, є просто внутрішнє розуміння, що так правильно.\nДивлячись на себе у дзеркало, я хотів бачити ту ж людину. Я не можу не захищати найцінніше у житті: свою сім’ю, своє місто, свою країну.\nТа навіть якби я не був військовослужбовцем у минулому, я скоріше б за все, подався б кудись. І це не тому що я класний чи «героїчний», а тому що, як і більшість людей, я так вихований.\nЯ вважаю, що фаза активних бойових дій буде закінчуватися у червні-липні, можливо й раніше. Проте ти ніколи не вгадаєш, що буде далі. В цьому і суть війни. А ось стосовно її повного закінчення — це складне запитання, яке охоплює купу факторів. Триватиме це протистояння з росією ще дуже довго.\nКерівництво країни-ворога — це люди з минулого сторіччя, діти СРСР. Їх бачення світу, розв’язання політичних питань не зможе співіснувати з державою, де є молодий амбітний Президент та зовсім інша ідеологія, європейський курс розвитку.\nСаме тому я думаю, що війна в Україні триватиме до повної зміни влади в Росії та відмирання їх старого порядку.\nВоїни та волонтери — на рівних\nТі, хто воюють на військовому фронті, та хто зараз продовжує працювати — роблять рівнозначно важливі речі. Адже для того, аби підтримувати одного бійця армії, потрібно не менше 12 цивільних працюючих людей. Тому зараз питання не в мобілізації, людей вистачає. А питання в тому, аби продовжувати працювати. Ті компанії, які зараз показують всьому світу, що ми надійні (адже якщо під час війни ми надійний партнер, то після — тим паче) несуть надважливу місію.\nІ дуже приємно отримувати моральну та фінансову підтримку від своєї компанії, будучи на фронті. Адже ці гроші дуже допомагають, вони досі йдуть не лише на персональне, а й загальне забезпечення.\nБуває, що десь потрібно долити бензин своїм коштом, допомогти вивезти сім'ї знайомих та закривати інші важливі потреби у їжі, медикаментах, одязі.\nМаючи таку підтримку від компанії, я маю відчуття, що мене не покинули, а це дуже допомагає та мотивує. Тим паче, що бізнеси можуть розірвати контракти й не платити в цей період. Саме тому я можу повністю фокусуватися на війні та не думати, що завтра в мене не буде грошей на пальне, чи на нагальну допомогу побратимам. Це конкретний внесок, який виручає кожного дня!\nДеколи я маю змогу зайти в робочі чати й залишаюся в приємному шоці, як багато всього вони встигають зробити та запустити. Це, як на мене, окремий вид хоробрості, продовжувати працювати під обстрілами. Та і підтримання економіки через працю — це зараз найголовніше!\nТому якщо хтось шкодує, що не потрапив до тероборони чи військкомату, я хотів би звернутися до вас! Знайте, що ви вже робите гігантський внесок тим, що працюєте!\nЗараз надважливо забезпечити державу потоком грошей і підтримкою економіки.\nЯ сподіваюсь, що повернуся у компанію, як тільки закінчиться війна в Україні. Я хочу лише покращувати свої навички та працюючи, допомагати розвивати економіку України. Дуже хочу всіх побачити. Зараз спогади про те, як ми збиралися командою, гріють мою душу.\nПісля війни мрію зустрітися з усіма в мирному Києві та особисто подякувати за таку потужну підтримку!\nХотілося б звернутися до інших компаній в яких є мобілізовані працівники. Будь ласка, підтримуйте їх! Це для них зараз так важливо. Кожен з нас зараз на своєму місці: вони виконують свій обов’язок і захищають свою землю, а ви підтримуєте їх завдяки своїй роботі.\nТероборона+Onlyfans. В мережі зібрали більше 5 млн грн для ЗСУ за допомогою оголених фото\nУкраїнські айтішники на війні: 3% — в ЗСУ, 9% — кібервійська


Співвідношення понять людина, індивід, особистість та індивідуальність\nСпіввідношення понять людина, індивід, особистість та індивідуальність\nПсихологічна структура людини як індивіда, особистості та субєкта діяльності виділена Б.Г.Ананьєвим (6-60 р. 20 ст.).\n1. Людина –духовно-душевно означ, природ-соц істота\nЛ-особлив чином тілесно організ істота\nЛ-діяльна істота (пізнає і перетвор світ)\n2. Індивід - людська біологічна основа розвитку особистості у певних умовах(виокремлена з сусп. людина)\nХарактеристики людини як індивіда: виділяються два основні класи індивідуальних властивостей: 1) віково-статеві (вікові властивості та половий диморфізм); 2) індивідуально-типові (конституціональні особливості, нейродинамічні особливості мозку, особливості функціональної геометрії великих півкуль).\n3. Особистість – це індивід із соціально зумовленою системою вищих психічних якостей, що визначаються замученістю людини до конкретних суспільно-історичних та культурних відносин.(погляд на люд з боку сусп., тобто соціалізов люд, індивід. Є творцем взаємозв між собою подібним)\nХарактеристики людини як особистості: 1) статус в суспільстві (економічне, політичне, правове, ідеологічне положення в суспільств); 2) статус спільності( в рамках якої формується особистість). На основі статусу та постійної взаємодії з ним формується системи: а) суспільні функції-ролі; б) цілі та ціннісні орієнтації.\nКласи особистісних рис:\n- Статус, ролі і ціннісні орієнтації створюють первинний клас особистісних рис;\n- Вони визначають особливості мотивації поведінки, структуру суспільної поведінки вторинний клас особистісних рис;\n- Вищим інтегрованим ефектом взаємодії рис 1 та 2 класу є характер та здібності. – третій рівень.\nОсновний засіб розвитку особистісних рис людини - життєвий шлях людини в суспільстві,його соціальна біографія.\n4. Індивідуальність – вищий прояв існув людини, тому що воно вказує як на прояв індив якостей люд, так і особистих яостей. Індивідуальність вже має соц. характер\nОсновні форми діяльності людини.\nДо основних видів діяльності відносяться: гра, навчання, праця. Вони являються основними видами активності людини, за допомогою яких людина пізнає та перетворює світ і себе. Основні характеристики таких видів діяльності:\n1. Гра – це вид дільності, який: а) тренує дитину в оволодінні значеннями речей і явищ, які закріплені за допомогою мови, та в оперуванні цими значеннями; б) розширює самосвідомість дитини - від сприйняття себе як суб»єкта предметних дій до сприйняття себе як носія соціальної ролі, суб»єкта людських стосунків. До основних видів ігор відносяться: функціональні; конструктивні; сюжетно-рольові; ігри за правилами;\n2. Навчання – це специфічний вид діяльності людини, спрямований на оволодіння людиною знаннями, уміннями та навичками. Роль учіння: а) підготовка людини до майбутньої трудової діяльності; б) розвиток людини.\n3. Праця- це цілеспрямована діяльність людини на перетворення і освоєння природних і соціальних сил з метою задоволення потреб людини, в результаті якої створюються матеріальні і духовні цінності, формується сама людина. Метою трудовоїдіяльності є створення: а) матеріальних речей, які споживаються людьми (продукти харчування, одежа); б) речей, які необхідні для виготовлення речей, які споживаються люди (енергія., верстати, книги); в) ідеологічних продуктиів (наука, мистецтво); г) дій, які організовують поведінку і працю людей (управління, контроль, виховання, навчання та ін).\nВ сучасну епоху проблема сенсу життя набуває особливої гостроти. В умовах, коли відбувається глобальна переоцінка усіх цінностей та ломка традицій, дедалі більш виразніше виявляється хиткість, нестійкість людського буття, втрата, відсутність сенсу народжує у людини стан екзистенційного вакууму і призводить до важких наслідків, аж до психічного розладу та самогубства. Людину дедалі більш поглинає потік масової культури, масового споживання, масових стандартів. І щоб не захлинутися у ньому, не втратити ідентичності, людина потребує вироблення певної життєвої позиції, яка б Грунтувалася на особистих уявленнях про сенс життя. Хоча сенс життя окремої людини є унікальний та неповторний, кожний власноруч вирішує питання про сенс життя, але й тут виявляється певна «єдність всупереч багатоманітності», якісь загальні основи, передумови ставлення та вирішення питання. Адже від того, що життя переживається людиною суб'єктивно, все ж життя не втрачає власних об'єктивних характеристик. Слід розрізняти і питання про те, «що робити», тобто про конкретну мету дій певного періоду життя та питання про те, «навіщо робити», тобто про сенс життя, про те, яку мету, цінності зробити вихідними, життєво визначальними. Адже людина може чинити досить цілеспрямовано, вірно діяти відповідно до визначеної мети, але в цілому її життя буде безглуздим, якщо ця мета ніяк не співвідноситься між собою, не має загальної основи, тобто не просвітлені уявленням про сенс життя. Отже, перша передумова вірного вирішення питання про сенс життя - розуміння того, що мета і сенс життя не співпадають, що повинна існувати ієрархія мети та цінностей, що ґрунтується на уявленні про сенс життя. Але яку опору можна знайти при вирішенні питання про сенс життя, які цінності мають смисложиттєве значення? Тут знов може допомогти звернення до історії філософської думки, що акумулює духовний досвід людства.\nЦентральна ідея, що спрямовує всі пошуки сенсу життя в історії філософії - це розуміння того, що задоволення лише віртуальних потреб не може надати осмислення людського буття. Ще Сократ зазначав, що людина живе не для того, щоб їсти, пити, одягатися, а навпаки - вона їсть, п'є тощо для того, щоб жити. У буддизмі ця ідея висловлена з особливою силою. Тут є навіть протиставлення життя та справжнього буття. Життя є страждання, які народжуються пристрастями, потягом до чуттєвих насолод. Тільки відмовившись від них, можна досягти повного спокою (нірвани) та злиття з абсолютом, цим ряд страждань розірветься, зруйнується, а буття набуде справжності та сенсу. У християнській традиції, яка знайшла розвиток у Григорія Сковороди, Людвіга Фейербаха, Еріха Фромма та ін., сенс життя вбачався у любові, сердечному почутті, яке має універсальний характер, у любовному ставленні до світу. Розкриваючи смисложиттєву значущість любові, Семен Франк підкреслював, що любов - це не холодна та пуста жадоба насолоди, але й не рабське служіння, знищення себе заради іншого. Любов – таке подолання людського корисного особистого життя, яке саме і дарує блаженну повноту справжнього життя і тим осмислює його. Благо любові є благом життя через подолання суперечності між моїм та чужим, суб'єктивним та об'єктивним.\nЩе один лейтмотив вирішення питання про сенс життя, який утвердився в епоху Просвітництва і аж до XX ст. став визначальним, - це ідея реалізації сенсу життя шляхом служіння загальному благу, внесення особистого внеску в історію, культуру, прогрес суспільства. Але цю ідею не слід розуміти як заклик розчинити себе у загальному благі. Швидше її можна розглядати як вказівку на необхідність знайти ту міру особистого та загального, що дозволила б подолати дві крайні' життєві настанови: самозаперечення особи перед історичними формами життя, які прийняті як зовнішній автопортрет, та самоутвердження її всупереч усіх історичних форм та авторитетів. Цю ідею розвивало багато філософів, які належали навіть до протилежних напрямків (наприклад, матеріаліст Карл Маркс та релігійний філософ Володимир Соловйов).. Отже, ідея загального блага трансформувалася у принцип самоцінності та самоцільності життя як основи вирішення питання про її сенс.


Шойбле: розбіжностей у переговорах по Греції більше, ніж зближення |\nШойбле: розбіжностей у переговорах по Греції більше, ніж зближення\nПропозиції Греції в переговорах з європейськими кредиторами нічого нового не містять, проте переговори тривають і сторони не втрачають надії, заявив голова мінфіну ФРН Вольфганг Шойбле.\nБЕРЛІН, 25 червня — РІА Новини, Тетяна Фірсова. Розбіжностей у переговорах по кредитним боргом Греції Афін з європейськими кредиторами набагато більше, ніж точок зіткнення, заявив глава мінфіну ФРН Вольфганг Шойбле.\nДжерело: Греція залишилася на своїх позиціях і представить їх ЕврогруппеОн заявив, що пропозиції Афін нічого особливо нового не містять, при цьому дав зрозуміти, що переговори продовжаться, і сторони не втрачають надії.\n«Нічого нового немає. Є, скоріше, більшу розбіжність, ніж зближення, але ми подивимося», — заявив Шойбле журналістам у Брюсселі, пряму трансляцію веде сайт Єврокомісії.\nРаніше ЗМІ повідомляли, що Греція запропонувала кредиторам нові пропозиції по досягненню угоди, але вони містять дуже багато колишніх позицій.\nГреція веде переговори з ЄС і МВФ про врегулювання боргу більш ніж на 240 мільярдів євро, який утворився після порятунку грецької бюджету від дефолту в 2010 та 2012 роках. Прогнози кредиторів про те, що жорсткі заходи економії дозволять Греції виплачувати борги, не виправдалися.\nНазад Предыдущая запись: Прем’єр: Польща готова приймати мігрантів добровільно\nДалее Следующая запись: Патрушев: глобальна система ПРО спрямована проти Росії і Китаю


Голова ТОДА: Політика держави в питаннях підсилення обороноздатності –для нас визначальна! (прес-служба) : 06:12:2018 - te.20minut.ua\nЦього року 6 грудня українські військові відзначають 27-му річницю з часу\nутворення Збройних сил України.\nНапередодні цього свята традиційно голова Тернопільської облдержадміністрації Степан Барна спільно з головою облради Віктором Овчаруком та секретарем Тернопільської міськради Віктором Шумадою відвідали військовослужбовців 44-ої окремої артилерійської бригади у зоні проведення операції об’єднаних сил.\n«Політика держави в питаннях підсилення обороноздатності для нас й надалі\nзалишається визначальною. Сьогодні ми маємо розраховувати на власні зусилля та\nна українську армію», – сказав голова ТОДА, звертаючись до військовослужбовців\n«Я дякую кожному з вас, хто несе службу та оберігає кордони нашої держави, хто\nповертає нашу землю. Дякую хлопцям та дівчатам із 44-ої бригади, яка є символом\nнашої гордості, впевненості і віри в майбутнє України. Допоки тут знаходиться\nукраїнський солдат, доти буде мир, – переконаний Степан Барна. – Вірю, що\nспільними зусиллями ми подолаємо російського окупанта і зробимо все для того,\nщоб на всій території Ураїни запанував мир».


Абромавичус обіцяє менеджерам держпідприємств до $600 тис. на рік - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 23 жовтня 2015, 12:40\nБонуси будуть сягати 75% винагороди за роботу.\nМіністр економічного розвитку і торгівлі України Айварас Абромавичус хоче залучати ефективний менеджмент на держпідприємства зарплатами і бонусами до 600 тисяч доларів на рік.\nАбромавичус вважає важливим залучення професійних управлінців на державні підприємства, які, за його словами, зараз туди не хочуть іти через корупцію, політичний тиск і низьку зарплату.\nЩоб виправити цю ситуацію, за словами міністра, вже "багато зроблено", зокрема держпідприємства тепер повинні проводити аудит за міжнародними стандартами і публікувати звітність, запроваджено нові правила обрання їхніх керівників.\nТакож чиновник зазначив, що в секретаріаті Кабміну вже лежить постанова про новий рівень винагороди керівників державних підприємств, згідно з якою вони будуть отримувати "значно більше грошей".\n"З них 25% становитиме заробітна плата, а 75% - бонус", - сказав він. На думку міністра, це спонукатиме керівника до ефективнішого управління підприємством.\n"Приблизно на найбільших багатомільярдних підприємствах річна заробітна плата разом із бонусом може сягнути 600 тис. доларів на рік", - сказав Абромавичус. За його словами, ідея полягає в тому, щоб винагороду керівників державних підприємств прирівняти до зарплат керівників приватних компаній такого самого рівня.\nНагадаємо, у квітні заступник голови Адміністрації президента Дмитро Шимків заявив, що в Україні до кінця року буде створено фонд фінансування державної служби. Він повинен наповнюватися за рахунок Євросоюзу, а гроші підуть на підвищення рівня оплати праці держслужбовців.\nТемы: держпідприємства, держслужбовці, зарплатня , Айварас Абромавічус


ЗА ІНФОРМАЦІЄЮ ПОЛІЦІЇ | Шполяночка - Районний інформаційний щотижневик\nЗА ІНФОРМАЦІЄЮ ПОЛІЦІЇ\n22 лютого 2016, 18:42\nПобутовий конфлікт призвів до смерті\nВ січні в с. Станіславчик між двома сусідами стався прикрий інцидент, який закінчився трагедією. Після значної кількості вжитого спиртного на ґрунті старих образ між ними виникла сварка, яка згодом переросла в бійку. Гість, який прийшов до сусіда, схопив дерев’яну палицю та почав бити хазяїна, доки той не перестав чинити опір.\nКоли до чергової частини Шполянського відділення поліції надійшло повідомлення про конфлікт, на місце події виїхали медики, які госпіталізували потерпілого. Від отриманих тілесних ушкоджень чоловік помер у відділенні лікарні.\nЗа цим фактом відкрито кримінальне провадження за ознаками частини 2 статті 121 (умисне тяжке тілесне ушкодження) Кримінального кодексу України. Санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.\nВикрадений мобільний телефон повернуто господарці\nНа початку лютого жителька вул. Мар’янівської поверталась після роботи додому. По дорозі розмовляла по мобільному. Як раптом поруч з’явився якийсь молодик, різко вирвав з її рук телефон і втік.\nЖінка звернулась до Шполянського відділення поліції, і за два дні грабіжника було знайдено, а телефон господарці повернуто.\nЯк повідомив «Шполяночці+» начальник Шполянського відділу поліції Смілянського відділення поліції Головного управління поліції в Черкаській області Вадим Кутовий, ним виявився чоловік 1986 року народження, житель одного із сіл району, який у скоєному зізнався.\n15 вересня 2020, 17:01\nЯкщо учень помре від коронавірусу, директора школи можуть посадити за грати, ...\n04 квітня 2016, 18:40\nУ Товмачі п’яні дебошири побили правоохоронця\n12 березня 2015, 18:49\nВідкрий, рідна мово, свої скарбниці золоті…\n13 березня 2021, 11:22\nІндекс Масляної: скільки млинців можна було приготувати на одні й ті самі гро...


В Одесі поклали квіти до пам'ятника жертвам Голокосту\n27 січня у всьому світі згадують жертв геноциду євреїв\n27 січня в Прохорівському сквері представники влади, єврейських організацій поклали квіти до пам'ятника жертвам Голокосту і вшанували їх пам'ять хвилиною мовчання.\nПро це повідомили в пресслужбі Одеської ОДА.\nЧитайте також: 80-та річниця Бабиного Яру: як знищували євреїв Києва, і хто винен у трагедії\n27 січня 1945 року військами 1 Українського фронту неподалік від польського Освенціма був звільнений найвідоміший гітлерівський концентраційний табір Аушвіц-Біркенау. Міжнародний день пам'яті жертв Голокосту проголошено резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 1 листопада 2005 року, співавторами якої виступили 100 держав, в пам'ять про жертви нацистського терору під час Другої світової війни.\nЗа офіційними даними, під час геноциду було вбито 6 мільйонів євреїв, з яких близько 1,5 мільйона в Україні. В Одеській області від рук нацистів загинули понад 300 тисяч євреїв.\nПам'ятний знак у Прохорівському сквері Одеси встановлено на місці початку "Дороги смерті". По ній євреїв відправляли в концентраційний табір в Новобогданівці Миколаївської області. Там знайшли свою смерть десятки тисяч людей.\nЧерез кілька днів після початку окупації Одеси, в жовтні 1941 року, більше як 25 тисяч євреїв нацисти зігнали в порохові склади, які знаходилися в районі нинішньої площі Толбухіна. Будівлі підпалили. Врятуватися вдалося одиницям.\nНова резолюція ООН\nДодамо, що 27 січня Генеральна Асамблея ООН підтримала внесену Німеччиною та Ізраїлем резолюцію, яка відкидає і беззастережно засуджує будь-яке повне або часткове заперечення Голокосту.\nВ Одесі двоє бездомних до смерті забили пенсіонера на Куликовому полі.\nУвечері 26 січня на трасі Одеса – Рені в районі села Мирне зіткнулися мікроавтобус Mercedes і легковий автомобіль Mitsubishi.\nНа місці майбутнього меморіалу в Одесі вшанували пам’ять жертв Голокосту\nГоловна Одеса В Одесі поклали квіти до пам'ятника жертвам Голокосту. Фото


Як Порошенко підігрує Медведчуку: конкретні факти - 24 Канал\nЯк Порошенко підігрує Медведчуку: конкретні факти\nПопри заборону Служби безпеки України, державні регулятори дозволили Віктору Медведчуку переоформити свій головний український актив на підставну особу. За роки правління чинного президента кум Путіна отримав контроль над золотою жилою, яка дозволяє йому збагачуватися, фінансувати з цих грошей свої телеканали, політичні проекти та ідеологію просування "русского міра".\nЦя "дойна корова" – це дизельна труба, яка потрапила в руки пов'язаної з Медведчуком швейцарської фірми-прокладки, що контролює 40% ринку дизеля всередині країни.\nЧитайте также: Образи та недоречні порівняння: як оточення Порошенка відреагувало на результати виборів\nНаразі медведчуківський клан, страхуючись на випадок зміни влади, аби не втратити актив, оформлює трубу на білоруську компанію "Нафтобітумний завод". Антимонопольний комітет, який контролює президент Порошенко, дав необхідні дозволи.\nА тепер найцікавіше. Днями я отримав офіційні документи, які підтверджують, що ця компанія, за якою Медведчук хоче сховати свою трубу, контролюється з Росії. Також є лист СБУ, датований 7 грудня 2018 року.\nКомпанія контролюється з Росії\nУ листі йдеться, що безпосереднім власником "Нафтобітумного заводу" є ТОВ "Інтерсерві", а кінцевим бенефіціарним власником є Воробей Микола Миколайович, громадянин Республіки Білорусь.\nТакож відомо, що Микола Миколайович також є засновником та контролером компанії "Червоний Бір", яка, у свою чергу, на території Росії володіє ТОВ "Ресурс Танкер". Крім того, СБУ встановила, що співзасновник білоруського заводу є "постійним контрагентом нафтової компанії "Роснєфть", стосовної якої указом президента України застосовано санкції на три роки".\nВідомо, що цей лист 2018 року був направлений СБУ на адресу Фонду державного майна. У свою чергу, Фонд на його підставі заборонив цій білоруської компанії брати участь в приватизації "Центренерго". Пояснивши це тим, що білоруси надали неправдиві відомості про себе.\nАле минуло кілька місяців, і вже в березні 2019 наш український Антимонопольний комітет прийняв протилежне рішення. Він дозволив тій же білоруської компанії з російським корінням купити дизельну трубу. Тобто підіграти Медведчуку.\nЗа таке рішення проголосували люди Порошенка. А саме члени Антимонопольного комітету, які раніше працювали у корпорації "Укрпромінвест", до складу якої входить "Рошен", і юридичному бізнесі Олексія Філатова, який є заступником глави Адміністрації президента.\nДнями на слуханні Антикорупційного комітету заступниця голови АМКУ Марія Ніжнік сказала, що СБУ нічого їм не повідомило про російські коріння білорусів. Мовляв, чекали від спецслужби відповідь та не дочекалися, а тому дозволили білорусам, тобто росіянам, стати власником труби.\nТакий от цинізм, коли викриваєш змову чинного президента та Медведчука. І все це відбувається у той час, як Банкова розкручує рамку на другий тур виборів: "або той самий президент на другий термін, або Путін візьме реванш".\nСвою стратегію вони будують на страху, який повинен паралізувати виборця. Історія з трубою – це далеко не перший приклад допомоги Адміністрації президента росіянам. У березні, за кілька днів до виборів, Банкова виключила зі списку санкцій України Молдовський металургійний завод, який перебував у місті Рибниця, на території підконтрольного Москві Придністров'я.\nМолдовський металургійний завод\nСанкції на це підприємство наклали у 2018 році, але перед зміною влади владній верхівці України закортіло зняти обмеження з заводу, який фактично контролює російський олігарх Алішер Усманов. Зроблено це для того, аби перенаправити туди український металобрухт. Іншими словами, на шкоду українським заводам, навіть олігархічним, зате тепер з українського металобрухту буде виготовлятися метал на підприємстві на ніким не визнаних територіях.\nЩе один показовий випадок. Абсолютно "випадково" минулого року Порошенко забув накласти санкції на спаринг-партнера Путіна по дзюдо Аркадія Ротенберга, його брата Бориса і племінника Романа. Тих самих, які були включені в американський список санкцій, але були відсутні в українському.\nЧитайте также: В Україні розгорівся скандал через ізраїльського політтехнолога: відома суть\nЗ другої спроби, рятуючись від ганьби, чинна Адміністрація президента включила їх таки до списку, але якимось дивом під санкції не потрапило російське підприємство "Міндобрива" з міста Росош Воронезької області, яке належить Аркадію Ротенбергу. Ну і саме підприємства Порошенка – Свинарчука "Богдан" в обхід тендерів стало ексклюзивним постачальником армійської автомобільної техніки, вигризаючи чергові півмільярда на початку поточного року.\nПри тому, що своїх вантажних автомобілів заводи Порошенка – Свинарчука не виробляють, а завозять і перебрендовують білоруські "МАЗи". Ці машини лише на 17% білоруські, а решта беруть у Росії.\nУсі ці історії – лише верхівка процесів, про які ви не почуєте на великих телеканалах, або бравурних брифінгах Банкової. Але факт залишається фактом і за риторикою "Геть від Москви" ховається співробітництво чинної української влади з оточенням Путіна.\nНовости России Новости УкраиныВладимир ПутинУкраина – РоссияВидеоблогиСБУСкандалПетр ПорошенкоСанкцииЧестная политикаБизнесВиктор МедведчукРошен


Студентський спорт у всьому світі відіграє надзвичайно важливу роль: на основі студентських збірних таких розвинених країн, як США, Японія, країн Західної Європи, як правило, базується робота зі спортсменами-членами національних збірних команд. У нас же існує проблема студентського спорту. І замість того, щоб приділити увагу студентам-спортсменам, цю проблему щороку дедалі більше заганяють у глухий кут.\nТі ж американці не дуже добре ставляться до відомчих змагань, тому що в них студентський спорт -- це вершина всього спорту в державі. А у нас же виходить так, що спортсмена готує якесь товариство -- "Динамо" чи "Україна" тощо, а він є ще й студентом якогось навчального закладу. І, як правило, цей навчальний заклад не піклується про спортивні досягнення своїх студентів, не створює їм умов для тренувань. Тому говорити про студентський спорт як явище, що набуло великого розвитку, у нас, мабуть, ще зарано. Хоча ми пишаємось успіхами наших студентів на Універсіаді, радіємо великій кількості медалей.\nФахівці за підручниками?\nА що ж у нас в Україні? У нас є п'ять вищих навчальних закладів фізкультурного профілю: у Києві, Харкові, Дніпропетровську, Донецьку та Львові. Парадоксально, але у штатному розписі нашого інституту немає жодного тренера. Ми декларуємо, що інститут готує не спортсменів, а фахівців у галузі фізичного виховання та спорту. Так, ми готуємо тренерів, викладачів, реабілітологів. Але з іншого боку, в провідних у спорті країнах, зокрема в Китаї, США, якраз на базі таких навчальних закладів відбувається одночасно і підготовка спортсменів. Такий підхід є виправданим із кількох причин. По-перше, спортсмени можуть одночасно одержувати наукові консультації, тренуватися за новими та найбільш ефективними методиками, постійно бути під контролем фахівців. По-друге, такий підхід, коли в одному центрі концентрується вся інтелектуальна думка спортивного тренування, медико-біологічного забезпечення, психічної підготовки, дає результати у підготовці фахівців, які, можливо, і не є спортсменами високого класу, але варяться у цьому казані, бачать комплексний процес підготовки на власні очі.\nТой рівень студентського спорту, який на сьогодні є в Україні, не може нас влаштовувати. А щоб рухатися зазначеним напрямом, перший крок, який необхідно зробити, -- це створення необхідної інфраструктури, матеріальної бази. Так, усі найкращі спортсмени Китаю базуються довкола провідних університетських центрів, які готують фахівців зі спорту, -- Пекінського, Уханського університетів фізичного виховання.\nА ще гірший стан студентського спорту у нас на Львівщині. Можу навести такий приклад. За підсумками Універсіади Львівська область посіла п'яте місце, набравши 10 181 очко. І ось левову частку -- 7 181 очко -- дав Інститут фізичної культури. Також доволі велику кількість очок -- 2 538 -- набрав Університет "Львівська політехніка". Практично на цих двох навчальних закладах і тримається результативність львівського спорту, тому що очки, які здобули всі інші разом узяті заклади, майже не впливають на підсумки Універсіади. А ось у загальному заліку Дніпропетровський інститут фізичної культури і спорту посідає 12-те місце, а Дніпропетровська область -- на третій позиції. Тому, якщо Львівська область хоче розвивати спорт, то слід зауважити, що один маленький Інститут фізичної культури просто фізично не може потягнути все на своїх плечах. У нас же в області люблять тільки футбол. На Універсіаді з будь-якого виду спорту Інститут фізкультури виграє в одні ворота. А коли справа доходить до футболу, то тут є велика конкуренція. Лише Універсіада з футболу перетворилася на справді цікаві змагання, де грають 3-4 однакові за силами команди.\nЗдоровим бути престижно\nІншою проблемою є розмови про непотрібність фізичного виховання у вищих навчальних закладах. Водночас згадують і Болонський процес з модною кредитно-модульною системою. Такий підхід призводить до того, що після другого курсу різко починає знижуватися рівень і фізичної працездатності, і здоров'я студентів. Що буде далі, коли більшість закладів мають фізичне виховання лише на першому курсі, важко уявити. Якщо висловлюватися цинічно, то держава, яка вкладає гроші у підготовку фахівця (і хотілося б, щоб цей фахівець довго працював на цю державу), зовсім не піклується про те, щоб збільшити його довголіття.


Провідний інженер електрозв'язку\nКваліфікаційні вимоги - Провідний інженер електрозв'язку\nІнструкція для посади "Провідний інженер електрозв'язку", представлена на сайті www.borovik.com, відповідає вимогам документу - "ДОВІДНИК кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 70. Зв'язок", що затверджен наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України 04.10.2000 N 144, погоджений Міністерство праці та соціальної політики України.\nПовна вища освіта відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст). Стаж роботи за професією інженера електрозв'язку I категорії - не менше 2 років.\nЗнає та застосовує у діяльності: постанови, розпорядження, накази органів управління; методичні, нормативні та інші керівні документи з питань технічного обслуговування та ремонту закріплених за ним засобів електрозв'язку; перспективи технічного розвитку філіалу; організацію технічного обслуговування; порядок та методи проведення ремонтних робіт; порядок усунення пошкоджень технічних засобів; основні технічні дані закріпленої за ним апаратури, обладнання, каналів; конструктивні особливості, функціональні схеми закріпленої за ним апаратури та обладнання; призначення, принцип дії та режими роботи технічних засобів; правила, інструкції з технічної експлуатації обладнання, апаратури, каналів; технологічні процеси технічного обслуговування напрямків зв'язку, апаратури, обладнання, споруд електрозв'язку; організацію виробничих зв'язків між підрозділами, організацію взаємодії з суміжними підрозділами; основні та обхідні схеми й траси напрямків зв'язку, схеми переключення і заміни обладнання на резерв.; графіки обходів та замін; методи пошуку пошкоджень та методи виконання робіт з ремонту, настройки, відновлення ліній, трактів та каналів; методи вимірювання параметрів і способи налагодження обладнання; призначення, принцип дії контрольно-вимірювальних приладів, порядок їх періодичної перевірки та ремонту; схеми розподілу напруги електроживлення, схеми захисту, сигналізації, автоматики, телесигналізації та телекерування; джерела енергопостачання, принципи роботи джерел електрозабезпечення; правила приймання до експлуатації обладнання після капітального ремонту та монтажу; норми технологічного проектування та правила й інструкції з обліку й паспортизації обладнання, споруд, апаратури, каналів, порядок оформлення і ведення виробничої документації; експлуатаційно-технічні норми на обслуговування закріпленої за ним апаратури та обладнання; передовий вітчизняний та світовий досвід з технічної експлуатації закріпленого за ним обладнання, основи трудового законодавства.\nЗабезпечує надійну та якісну роботу технічних засобів електрозв'язку. Здійснює технічне обслуговування та ремонт апаратури, комутаційного та каналоутворюючого обладнання електрозв'язку, кінцевого телеграфного обладнання тощо відповідно до правил та інструкцій з технічної експлуатації та інших нормативних документів. Розробляє перспективні та річні плани й графіки технічного обслуговування та ремонту закріплених за ним технічних засобів. Бере участь у складанні графіків обходів і замін для пошкоджених лінійних і групових трактів. Забезпечує доведення до виконавців планових завдань і контролює їх виконання. Здійснює технічний огляд та виконує необхідні вимірювання електричних параметрів апаратури та обладнання. Забезпечує відповідність технічних параметрів апаратури, обладнання та каналів до установлених норм. Розглядає скарги та претензії на роботу закріплених за ним технічних засобів, впроваджує заходи для усунення виявлених недоліків та причин виникнення скарг. Веде облік та аналіз показників якості роботи апаратури та обладнання. Веде облік пошкоджень напрямків зв'язку та аналізує причини виникнення пошкоджень. Усуває пошкодження та аварії на обладнанні, розслідує причини їх виникнення, розробляє та впроваджує заходи щодо їх запобігання. Здійснює контроль за виконанням правил технічної експлуатації апаратури та обладнання телеграфного, міжміського, місцевого телефонного зв'язку та проводового мовлення. Контролює якість проведення ремонтних робіт та правильність заповнення технічних паспортів на апаратуру, обладнання та споруди електрозв'язку. Бере участь у прийманні дослідних зразків нової техніки, здійснює її випробування, готує висновки щодо результатів випробувань та розробляє рекомендації щодо її експлуатації. Контролює роботу вимірювальної техніки. Бере участь у прийманні до експлуатації нової та після капітального ремонту апаратури та обладнання телеграфного, міжміського, місцевого телефонного зв'язку та проводового мовлення. Освоює нову техніку, упроваджує передові методи праці. Аналізує якість роботи каналів та технічних засобів електрозв'язку, вивчає на місці причини пошкоджень та простоїв обладнання, бере участь у розробленні заходів з їх усунення. Здійснює необхідні розрахунки, складає схеми, креслення та іншу документацію. Бере участь у роботах з виявлення та усунення найбільш складних пошкоджень в апаратурі, обладнанні та спорудах, відновлює роботу напрямків зв'язку. Настроює та доводить до встановлених норм роботу апаратури та обладнання. Розробляє пропозиції щодо вдосконалення виробничих та технологічних процесів і методів технічної експлуатації. Бере участь у розгляді раціоналізаторських пропозицій і робить висновки щодо доцільності їх упровадження. Надає раціоналізаторам практичну допомогу та організовує впровадження ухвалених пропозицій. Бере участь у розгляді технічних проектів. Розробляє технічні завдання на проектування нових та реконструкцію діючих споруд електрозв'язку. Здійснює контроль за веденням виробничої документації, забезпечує своєчасність та достовірність первинного обліку та звітних даних. Стежить за станом аварійного запасу запасних частин та матеріалів, забезпечує його своєчасне поповнення. Здійснює облік кількості, тривалості та причин пошкоджень окремих видів обладнання електрозв'язку та тривалості простоїв зв'язку. Організовує обхідні шляхи напрямків зв'язку в разі пошкоджень. Складає замовлення на апаратуру, обладнання, вимірювальні прилади, запасні частини, інструмент, експлуатаційно-технічні матеріали тощо. Здійснює контроль за витратами матеріалів. Організовує збирання та здавання на склад лому цінних металів. Провадить планові інструктажі та технічні навчання персоналу. Керує підлеглими працівниками. Організовує взаємодію з іншими підрозділами філіалу та суміжними підприємствами електрозв'язку в межах виконуваної роботи.\n⇑ Провідний інженер дільниці приймально-здавальної\n⇓ Провідний інженер з аварійно-рятувальних робіт (авіаційний транспорт)


Обробка, якість і розміри аватарки у "ВК": поради та підказки\n4 0 Новини високих технологій\nМожливо, ви досвідчений користувач інтернету або ж зовсім недавно зареєструвалися в одній з найпопулярніших соціальних мереж серед населення країн СНД? Тоді ви напевно хоч раз та замислювалися про зовнішньому вигляді вашого профілю "ВКонтакте", а також про якість і розмірах аватарки у "ВК". Ми розповімо про найбільш важливих моментах ведення сторінки в соціальних мережах і підкажемо, як правильно підібрати і відредагувати фотографію.\nВ першу чергу, створивши нову сторінку, повністю заповніть інформацію про себе: персональні дані, ваші інтереси та уподобання, освіта та кар'єра і т. д. Намагайтеся не залишати порожні графи. Нехай ваша сторінка буде цікавою, тоді за інформацією на ній навіть у незнайомих людей вже буде складатися про вас враження як про різнобічному людині.\nГоловна родзинка сторінки\nЗаповнення анкети на сторінці в соціальній мережі - важливий критерій, але для створення по-справжньому цікавого і привабливого профілю необхідно пам'ятати і про головну фотографії на сторінці - аватарці. Намагайтеся регулярно робити нові фото і оновлювати аватарки для ВКонтакте". Самий оптимальний часовий проміжок - раз на три-чотири тижні. За цей час вашу нову фотографію побачить велика частина користувачів, що знаходяться у вас в друзях, і в той же час аватарка не встигне набриднути ні вам, ні гостям сторінки. В якості головної фотографії сторінки вибирайте тільки чіткі кадри, щоб на передньому плані не було розмазаних об'єктів. Краще публікувати фотографії з розмитим фоном або робити це вже в фоторедакторі, щоб ви виділялися на аватарі.\nЯк зробити аватарку для "ВК"? Для того щоб завантажити нову фотографію на свою сторінку, наведіть курсор на стару аватарку і виберіть пункт "Оновити фотографію". Далі натискаєте "Вибрати файл", знаходите потрібну вам фотографію, і вона завантажується в якості головної сторінки. Після завантаження вам пропонується обрізати фото. Зазвичай розміри аватарки у "ВК" не мають великого значення: в будь-якому випадку кінцевий варіант завантаженої фотографії буде або квадратної або прямокутної форми, тільки так її можна обрізати. Крім цього, до фотографії можна застосувати один із запропонованих фільтрів для корекції. Але є і більш розширені програми для обробки вибраних фотографій.\nСпособи редагування фотографій\nОдин з кращих фоторедакторів всіх часів - всім відомий Adobe Photoshop. В інтернеті можна знайти безліч якісних фільтрів і екшенів, які змінюють кольорову гаму фотографій. Також тут є кілька найбільш доступних функцій, якими можуть скористатися навіть недосвідчені користувачі, це регулювання яскравості, контрастності, колірних рівнів, збільшення чіткості або розмиття заднього фону та багато, багато іншого. Розміри аватарки у "ВК" редагувати не обов'язково. Якщо ви не хочете вникати в особливості роботи даного фоторедактора або у вас просто немає зайвого часу, тоді для вас є інший варіант. На сьогоднішній день в Глобальній мережі існує безліч сайтів з вбудованими фоторедакторами. За допомогою них ви за п'ять-сім хвилин зможете непогано обробити фотографію і додати які-небудь стікери або ефекти.\nДуже акуратно і красиво завжди виглядають чорно-білі фотографії. Майте на увазі, що такий ефект на аватарці робить людину візуально стрункішою, а сам кадр виглядає загадковіше. Обов'язково усуває ефект червоних очей, якщо такий є на фотографії. При бажанні можна і прибрати різні нерівності на шкірі обличчя за допомогою інструмента "Латка", який є в арсеналі практично кожного сучасного фоторедактора.\nФантазуйте, адже сторінка в соціальній мережі і якісна фотографія - це ваші візитні картки. За сторінці людини можна багато що про нього сказати і зрозуміти. Тому робіть оригінальні фотографії і якісно обробляйте їх, а які розміри аватарки для "ВК" - це не так і важливо.\nЯк красиво оформити "Instagram": рекомендації та інструкції\nЯк зробити аватарку для "Ютуба": оформлення як спосіб просування каналу


Бювет і капличку збудували у Гідропарку до Водохреща | Хрещатик - новини та життя української столиці.\nБювет і капличку збудували у Гідропарку до Водохреща\nПозавчора над новою капличкою у Гідропарку встановили купол і хрест. Це не просто релігійна культова споруда. У неї — спеціальне призначення. Всередині її приміщення — бювет. Той самий, з артезіанською водою, за якою кияни шикуються у черги. Приурочене відкриття каплички і бювету до великого християнського свята — Водохреща.\nДва місяці працювали без вихідних і свят у морози та снігопади працівники державного комунального підприємства “Плесо” та будівельники спільного українсько-шведського підприємства, що спеціалізується на спорудженні бюветів.\nКапличку поставили біля дитячого пляжу на березі Венеціанської протоки. Це місце з “секретом”. Колись тут була Передмістна слобідка, багате й мальовниче сільце. Воно відоме з кінця XVIII століття. Жили тут здебільшого робітники київського “Арсеналу”. У 1853 році Передмістна слобідка була сполучена з правим берегом Ланцюговим (Миколаївським) мостом. Винищили селище гітлерівці, які спалили його навесні 1943 року.\nУ роки пізньої перебудови кияни, котрі поверталися до православної християнської віри, почали збиратися тут на свято Водохреща. Може, це й справедливо, що місце винищеного села стало культовим. Як тут не звести каплицю?\n— Київський міський голова Олександр Омельченко,— розповідає Олег Кузнєцов, гідролог “Плеса”,— підписав розпорядження про будівництво бювету 2 листопада 2001 року. А вже шостого числа цього ж місяця наші працівники розпочали роботу, не чекаючи фінансових надходжень із міського бюджету. Довелося, як кажуть, мобілізувати всі внутрішні резерви. До того ж хотіли не просто бювет спорудити, а щось незвичне. От і придумав Станіслав Снєжкін, архітектор нашої творчої майстерні, як об’єднати в єдине ціле капличку і бювет.\nНа спеціальному подіумі височіє дерев’яна будівля із куполом, стилізованим під давньоруський шолом. Увінчує вкриту позолотою баню позолочений хрест. Всередині приміщення розміщені спеціальні краники, які автоматично подаватимуть воду. Кожен краник з фотоелементом. Не треба нічого крутити, ні до чого торкатися. Варто лише піднести під кран свій посуд для води.\nЄ тут і ванна. Її зроблено у вигляді хреста. Вона призначається для святого обряду хрещення. Священики проводитимуть його згідно з церковним календарем. І навіть у холодну пору року в цьому окремому приміщенні буде тепло. Обігріватиме його спеціальна тепла підлога.\nНа стінах каплички на сухій штукатурці зображені лики святих.\nА довкола споруди впорядкована територія і підготовлені газони. Зеленбудівці Дніпровського району завезли грунт для майбутніх насаджень і вже навіть встигли висадити ялини.\nОтож до свята все готове. Із самого ранку на Водохреща, 19 січня, тут буде багатолюдно й урочисто. Як і щороку...\nпрочитало 8145 человек


COVID-19 на Хмельниччині: яким буде життя після локдауну | Поділля News\n» Здоров’я » COVID-19 на Хмельниччині: яким буде життя після локдауну\nCOVID-19 на Хмельниччині: яким буде життя після локдауну\nУчні знову повернуться до школи, у Хмельницькому відновить свою роботу Різдвяний ярмарок, а на території області, як і всієї країни, продовжать діяти карантинні обмеження “помаранчевої” зони. За інформацією Хмельницької ОДА, кількість лабораторно підтверджених випадків захворювання на коронавірусну інфекцію за весь час пандемії сягнула понад 43 тисяч, подолали хворобу більше 90% подолян. Померли внаслідок ускладнень через COVID-19 понад 700 мешканців краю.\nПро результати локдауну\nЗа словами очільника Міністерства охорони здоров’я України Максима Степанова, січневий локдаун себе виправдав – захворюваність і кількість госпіталізованих знизилася.\nЗменшення рівня захворюваності ми вже побачили. Більше того – ми маємо зменшення кількості госпіталізованих людей. Найбільша кількість хворих, які перебувають в лікарнях, – це 38% зайнятих ліжок у Миколаївській області. У цілому по Україні цей показник становить 28%, – зазначив міністр під час вчорашнього брифінгу.\nВін також нагадав, що з 25 січня Україна повернеться до адаптивного карантину. Також Степанов вважає, що пандемія може значно ослабнути до кінця року.\nШколярі повернуться за парти\nВід понеділка, 25 січня, учні Хмельниччини знову підуть до шкіл у містах та селах області та продовжать навчання у звичному режимі. Нагадаємо, під час локдауну навчальний процес відбувався дистанційно на всій території області, крім двох шкіл в обласному центрі, в яких навчаються діти з особливими освітніми потребами.\n«Маємо пам’ятати, що завершення локдауну не означає завершення карантинних обмежень. Тому в школах залишаються обов’язковими протиепідемічні заходи, затверджені розпорядженнями головного санітарного лікаря країни», – наголосив під час брифінгу заступник Хмельницького міського голови Роман Примуш.\nРіздвяний ярмарок знову запрацює\nТакож з понеділка відновить свою роботу Різдвяний ярмарок у центрі Хмельницького, який також на час локдауну був змушений призупинити свою роботу. Проте, як прокоментували в управлінні торгівлі міської ради, відкриються для торгівлі не всі будиночки, розташовані навколо головної ялинки міста.\nЧастина підприємців, які торгують сувенірами, не відкриватимуть ятки. Їхня продукція суто новорічної тематики, тож наразі не актуальна, – зазначила начальниця управління торгівлі Руслана Сідлецька.\nОрієнтовно, працюватиме святковий ярмарок до Дня закоханих, тобто до середини лютого.\nСтатистика COVID-19 на Хмельниччині\nПротягом тижня у Хмельницькій області захворювання на коронавірус лабораторно підтверджено у 646 мешканців краю. Станом на ранок 23 січня від початку пандемії COVID-19 підтверджено у 43040 подолян, повідомили у Хмельницькій ОДА.\nНа лікуванні перебуває 3099 осіб: 584 лікується стаціонарно, 2515 – амбулаторно.\nЗавантаженість ліжкомісць у закладах, що надають допомогу хворим з COVID-19, по області складає 32,69% (584 хворих, 212 підозр).\nОдужало 39182 особи (91,0% від підтверджених випадків), з них 1417 – діти, 3167 – медпрацівники.\nКількість летальних випадків внаслідок ускладнень через COVID-19 в області – 759, в тому числі протягом тижня померли 22 мешканці Хмельницької області.


- Артист – вокаліст І категорії – 3 вакансії.\nКваліфікаційні вимоги: Повна або базова вища освіта відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст або бакалавр); для магістра, спеціаліста - без вимог до стажу роботи, для бакалавра - підвищення кваліфікації та стаж роботи за професією акомпаніатора, концертмейстера не менше 3 років.\n- Звукорежисер І категорії – 1 вакансія. Кваліфікаційні вимоги: повна або базова вища освіта відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст або бакалавр) та підвищення кваліфікації; для магістра - без вимог до стажу роботи, для спеціаліста - стаж роботи за професією звукорежисера театрально-видовищного підприємства II категорії не менше 2 років, бакалавра - не менше 3 років.\nПрацівники, які знаходяться в трудових відносинах з ОКЗ ХАТМК та беруть учать у конкурсі, подають до конкурсної комісії тільки заяву про участь у конкурсі. Відповідальність за достовірність поданих документів несе претендент. Оформлені неналежним чином документи до розгляду не приймаються.\nДата і місце проведення конкурсу: "05" _грудня_ 2017 року з 16:00 годин; Обласний комунальний заклад Харківський академічний театр музичної комедії м. Харків, вул. Благовіщенська, 32.


Сучасний кліп «Гуцулки Ксені» у виконанні маленьких іванофранківців зірвав майже 2 мільйони переглядів - frankivski.info\nВідома і знана в широких колах легендарна українська пісня «Гуцулка Ксеня» прозвучала по-новому, в сучасному аранжуванні. Вона просто підкорила серця меломанів та любителів української пісні.\nЗа один день відео-кліп, режисером якого є відомий Андрій Снімщиков, набирає більше 150 тисяч переглядів та 7 тисяч перепостів, інформує Frankivski.info з посиланням на WestNews.\nСаме в такому стилі і варіанті звучання однієї з найвідоміших українських пісень ХХ століття побачили знаний композитор та засновниця Продюсерського центру «Star Team» Ірина Батюк спільно з саунд-продюсером Романом Калином, аранжувальником та хітмейкером Євгеном Чичановським.\nА виконавцями пісні виступають маленькі артисти ПЦ «Star Team» Василь та Ольга Сіреджук. Хлопчика багато українців уже знають як учасника дуету «Гламурчик» з Івано-Франківська, а також учасника популярних телевізійних проектів – «Голос. Діти», «Україна має талант», «Дитяче Євробачення».\nІ тут треба сказати, що це далеко не перший експеримент згаданої іванофранківської команди. Адже народні українські пісні звучали вже в межах проекту «Ukrainian national songs», засновник та ідейний натхненник якого є Євген Чичановський.\nДодамо, що за рахунком – це 3 популярна українська пісня в сучасній обробці. Зокрема, пісню «Галю», записали разом з фіналістом «Голосу країни» Арсеном Вітрецьким (нагадаємо, він потрапив до команди Джамали) і вийшла на загал вкінці минулого року. Це – римейк на українську народну пісню «Ой, ти Галю», що здобула популярність та позитивну оцінку серед критиків і слухачів.\nСлід сказати, що за чотири дні цей сучасний кліп на легеднарну пісеньку «Гуцулка Ксеня» уже переглянули 1 мільйонів 809 разів.\nPrevious articleВідомий франківець написав зворушливу пісню-сповідь своїй дружині\nNext articleВ Івано-Франківську відкрили Підземний Перехід – Ваґабундо


Головна → Теорія держави і права → Конституційні права і свободи людини і громадянина - Курсова робота\nЗа своїм змістом культурні права і свободи — це суб'єктивні права людини в культурній (духовній, ідеологічній) сфері, це — певні можливості доступу до духовних здобутків свого народу і всього людства, їх засвоєння, використання й участі у подальшому їх розвитку. За чинною Конституцією України до культурних прав і свобод належать:\nТак, право на освіту охоплює практично всі основні види освіти. Зокрема, в Конституції зазначається, що держава забезпечує доступність і безкоштовність дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти різних форм навчання. Гарантіями права на освіту є, зокрема, обов'язковість загальної середньої освіти: надання державних стипендій та пільг учням і студентам; право громадян безкоштовно здобувати вищу освіту в державних та комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.\nСвобода літературної, художньої наукової і технічної творчості (от. 54) має загальний характер, тобто цією свободою володіють усі громадяни, а не тільки особи творчих професій. Хоча творчі починання властиві всім видам праці, але найширше вони втілюються у сфері інтелектуальної, духовної діяльності, тому у ст. 47 Конституції України говориться, зокрема, що свобода творчості гарантується захистом інтелектуальної власності громадян, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв'язку з різними видами інтелектуальної діяльності: право на результати інтелектуальної, творчої діяльності гарантується, зокрема, забороною використовувати або поширювати без згоди авторів результати їх інтелектуальної, творчої діяльності, за винятками, встановленими законом. Крім того, держава сприяє розвиткові науки, встановленню наукових зв'язків України зі світовим співтовариством. Культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам'яток та інших об'єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які опинилися за її межами (ст. 54).\nПраво на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ст. 54) реалізується за допомогою низки законодавчих актів, якими забезпечується право на вибір і зайняття інтелектуальною, творчою діяльністю, а також забезпечуються права інтелектуальної власності, авторські права і зв'язані з ними майнові права та моральні інтереси. Об'єктами права інтелектуальної власності є твори науки, літератури й мистецтва, винаходи, моделі. промислові зразки, раціоналізаторські пропозиції, знаки для товарів і послуг, результати науково-дослідних робіт та інші здобутки інтелектуальної праці. Ці права гарантуються тим, що без згоди автора (власника) ніхто не може використовувати їх, крім винятків, визначених законом.\nЗ метою захисту своїх прав особа, яка має авторське право, або будь-яку правомочність на твір, для посвідчення авторства на обнародуваний чи необнародува-ний протягом терміну охорони авторського права твір, може його зареєструвати в офіційних державних реєстрах. Про реєстрацію прав автора видається свідоцтво.\nЗахист своєї Вітчизни є не тільки правовою, а передусім моральною вимогою до кожного громадянина, моральним та загальним обов'язком. Неухильне виконання цього обов'язку передбачає захист країни, її населення, матеріальних та духовних цінностей, територіальної цілісності і суверенітету країни. Захист Вітчизни виражається у забезпеченні оборони й безпеки держави.\nОборона країни досягається за допомогою політичних, економічних, військових, соціальних, правових та інших заходів. Для оборони країни із застосуванням засобів збройної боротьби утворюються Збройні Сили та встановлюється військовий обов'язок громадян. Він є конкретним виявленням загального військового обов'язку захищати Вітчизну, але адресований конкретним, визначеним законом категоріям громадян. Основною формою виконання військового обов'язку є проходження військової служби. Громадяни відбувають військову службу відповідно до Закону України від 25 березня 1992 р. "Про загальний військовий обов'язок і військову службу". На військову службу призиваються громадяни чоловічої статі у визначеному законом віці, які не мають права на звільнення або відстрочку від призову. Передбачається можливість вступу чоловіків та жінок на військову службу за контрактом. За ухилення від призову на військову службу встановлена кримінальна відповідальність.\nПраво на альтернативну (невійськову) службу як вид виконання загального військового обов'язку мають громадяни України, які належать до діючих, згідно із законодавством релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю та службу в армії.\nОбов'язок не заподіювати шкоди природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані збитки покладається Конституцією на своїх громадян Статтею 66, виходячи з необхідності духовного відродження України, надійного збереження та розумного використання її духовних цінностей і природних ресурсів.\nЦей конституційний обов'язок конкретизований у низці законодавчих актів. Так, Закон України від 25 червня 1991 р. "Про охорону навколишнього природного середовища" зобов'язує громадян раціонально використовувати природні ресурси, здійснювати заходи щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливові на стан навколишнього природного середовища. Якщо об'єктам природи заподіяна шкода, то розмір її визначається за сучасними таксами відносно об'єктів тваринного світу, лісів; за спеціальними методиками визначення збитків, заподіяних рибному господарству, водним ресурсам, а також внаслідок забруднення атмосферного повітря. В інших випадках розмір збитків визначається за фактичними витратами, необхідними для відновлення порушеного стану природних ресурсів.


Втікачку із Мирненського центру реабілітації розшукали у Бердянську - Телеканал Z\nГоловна / Uncategorized / Втікачку із Мирненського центру реабілітації розшукали у Бердянську\nСпівробітники ювенальної превенції Мелітопольського відділу поліції протягом доби розшукали дівчину, яка пішла зі школи. Її знайшли в сусідньому місті. Відносно неповнолітньої злочинів чи правопорушень скоєно не було, повідомляє Відділ комунікації поліції Запорізької області.\n18 лютого близько 16:00 до Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області звернулась юристконсульт Мирненського обласного центру соціально-психологічної реабілітації неповнолітніх, із заявою про зникнення неповнолітньої дівчини.\nСпівробітниками поліції встановлено, що 18 лютого о 07:30 дівчина 2003 року народження пішла з центру реабілітації до школи. Близько 10 ранку того ж дня неповнолітня пішла зі школи, але до центру не повернулась. Мобільного телефону дівчина при собі не мала.\nПоліцейські ювенальної превенції Мелітопольського відділу поліції протягом доби розшукували дівчину, спілкувались з її знайомими та друзями, відпрацьовували вокзали та прилеглі до них території, розмістили оголошення з прикметами розшукуваної в місцевих та обласних засобах масової інформації.\nЗнайшли дівчину ввечері 19 лютого біля автовокзалу у місті Бердянськ. Співробітникам ювенальної превенції неповнолітня розповіла, що дуже хотіла зустрітися зі своїм знайомим хлопцем, але місця його мешкання не знала. Спочатку дівчина на маршрутці доїхала до Мелітополя, а потім автобусом – до Бердянська. Вона гуляла вулицями Бердянська неподалік від вокзалу, коли її розшукали поліцейські. Правоохоронці привезли дівчину до Мелітополя та передали вихователям Мирненського обласного центру соціально-психологічної реабілітації. Відносно неповнолітньої злочинів або правопорушень скоєно не було.


ТИГР | Dozen\nАлмати зварив азійський лагер на сучасний лад і назвав його «Туранський тигр». Туранський, тому що це підвид тигра-велетня, який панував на території Казахстану ще задовго до появи там першої людини і аж до минулого століття. Тигр, тому що це найкращий місцевий комплімент.\nговорять чоловікові, коли хочуть підкреслити, який він крутий красунчик. Тому у дизайні ми заміксували класичну азійську символіку з цінностями сучасних молодих людей, які люблять бути у центрі уваги.\nта ілюстрацію, ми надихалися стилістикою татуювань і азійськими трендами. Золоті акценти, наявні у дизайні, притаманні водночас і образу тигра, і естетиці Сходу. Акцидентний шрифт слова «тигр» із заточеним частоколом основних штрихів ніби видряпаний кігтями, а слово «туранський» виконано у сміливому стилі рукописних урбан-тегів.\nдля підкорювачів міських джунглів — молодих людей, сміливих і рішучих, які щодня загартовуються викликами великих міст: в офісах чи подорожах, у залах чи на танцполах. Тигр — це найкращий вибір для індивідуалістів, адже в одному лісі двох тигрів не буває.\nIllustrator: Анастасія Чурбанова


Україна просить Європу не «викидати» гроші на Південний потік - dt.ua\nУкраїна просить Європу не «викидати» гроші на Південний потік\n26 березня 2012 в 10:13\nКерівництво НАК «Нафтогаз України» просить Європу підтвердити недоцільність будівництва Південного потоку. Українська сторона запевнила, що наша ГТС найнадійніша і найбільш перспективна у постачанні енергоносіїв.\nНАК «Нафтогаз України» наполягає на тому, щоб Європа підтвердила недоцільність будівництва «Південного потоку». Про це заявив заступник голови правління НАК «Нафтогаз» Вадим Чупрун.\n«Вартість «Південного потоку» коливається від 22 до 27 мільярдів доларів. Це багато при такому положенні економік, і на це потрібні гроші не тільки Росії, але і Євросоюзу. Ми хочемо отримати гарантію від Європи, що українська ГТС залишиться найнадійнішою і найбільш\nперспективною у поставках енергоносіїв. Нам не вистачає чіткої відповіді, що робити тепер з «Південним потоком», - зазначив Чупрун.\nЗа його словами, після того, як ЄС заявив про готовність участі у модернізації української ГТС, «ми б хотіли почути, що немає необхідності будівництва «Південного потоку». ГТС України відповідає всім необхідним вимогам, тому немає ніякої необхідності будівництва обхідних газопроводів».\nНагадаємо, 22 березня єврокомісар з питань енергетики Гюнтер Оттінгер зазначив, що питання виділення міжнародними фінансовими інституціями позики на модернізацію ГТС Україні і, в першу чергу, реалізацію проекту реконструкції газопроводу «Уренгой-Помари-Ужгород», має бути вирішено до червня-липня 2012 .\n26 грудня глава російського «Газпрому» Олексій Міллер заявив, що реалізація будівництва Росією газопроводу «Південний потік» буде залежати від переговорів з Україною.\nПри цьому, як відомо, Україна виступає проти будівництва «Південного потоку», оскільки він є прямим конкурентом української газотранспортної системи (ГТС). Київ заявляє, що вартість реалізації цього проекту в рази перевищує можливі інвестиції в українську ГТС, які можна вкласти і тим самим збільшити пропускну здатність українського маршруту постачань газу в Європу.\nЯк писало раніше ZN.UA, за оцінками експерта Центру Разумкова Володимира Омельченка, ісля будівництва першої і другої черг «Північного потоку» обсяги транзиту газу по території України можуть скоротитися з сьогоднішніх 100 млрд до 70-80 млрд кубометрів на рік. Проте в свої оцінки експерт не закладає фактор запуску «Південного потоку», оскільки вважає малоймовірним його будівництво (на думку В.Омельченко, шанси запуску «Південного потоку» складають лише 40%). ! Zn\nПутін впевнений - Україна зрадіє, що Туреччина дозволила будівництво у себе «Південного потоку»


Україна - Молдова. Що болить і як лікувати? - Главком\nУкраїна – Молдова. Що болить і як лікувати?\n28 Жовтня, 2016, 12:00 glavcom.ua\nКремль застосовує подібну тактику щодо врегулювання конфлікту на Донбасі та в Придністров’ї. Київ має брати це до уваги\nФрагменти аналітичної записки Інституту світової політики «Аудит зовнішньої політики: Україна – Молдова»\nПетро Могила — символічна й об’єднавча постать для українсько-молдовських відносин. Насамперед тому, що нагадує про спільний європейський простір нашого регіону, в якому представник родини молдавських господарів, шляхетний і добре освічений воєводич став київським митрополитом. По-друге, тому, що відсилає нас до часів, сповнених не менших викликів, аніж сьогодення, з яких Могила зумів вивести паству. Сучасники ж Могили назвали його оборонцем руських прав, тим, хто приніс спокій Русі, бо «усе добре справить, добре направить».\nОбравши «європейську інтеграцію як стратегічну мету обох держав», Україна та Молдова знову розбудовують двосторонні відносини в спільному європейському просторі. Зміцнення їхньої державності також залежить від успішного реформування та відновленої політичної ідентичності. Окрім того, рух до ЄС можна розглядати стимулом для зміцнення двосторонньої співпраці завдяки спільно реалізовуваним проектам та спільному досвіду європеїзації.\nЄвропейський вибір України та Молдови підкреслюється й символічними політичними жестами керівництва обох країн. У складний для України період, у час російської агресії в Криму, 17 березня 2014 року прем’єр-міністр Молдови Юріє Лянке здійснив робочий візит до Києва і зустрівся з новообраним прем’єром Арсенієм Яценюком. Цей візит став проявом проукраїнської політики Кишинева, який у такий спосіб наголосив, що потребує демократичної європейської сусідки. Сприйнятим як жест підтримки проєвропейських сил у Молдові був візит президента Петра Порошенка разом із президентом Польщі Броніславом Коморовським до Кишинева 20 листопада 2014 року напередодні проведення парламентських виборів у Молдові. «Альтернативи європейському шляху розвитку Молдови не буде», — такими сподіваннями поділився під час візиту Порошенко. Важливість подальшої взаємної підтримки проєвропейських сил та європейських прагнень одна одної підкреслювалася й надалі. Сповненими політичного символізму були й взаємна присутність міністрів оборони України та Молдови на парадах до 25-річчя незалежності України та Молдови у Києві та Кишиневі відповідно. Налагодженою є і міжпарламентська співпраця.\nПопередня відсутність посла України у Молдові (листопад 2014-го — вересень 2015-го) вплинула на те, що вирішення деяких питань загальмувалося. Окрім того, певний «застій» у стосунках був також пов’язаний із російською агресією. Однак 2016 рік можемо вважати проривним, що відзначилося у пожвавленні діалогу на найвищому рівні та в підготовці низки двосторонніх заходів. Є привід до попереднього оптимізму, що визначені раніше експертами чотири блоки проблем у відносинах – демаркація кордонів, взаємні претензії на майно, умови функціонування Новодністровської гідроелектростанції та питання навколишнього середовища — перейдуть у категорію розв’язаних питань.\nВідтак окрім ефективного та швидкого виконання пакетних домовленостей та успішної імплементації Угоди про асоціацію (УА) і поглибленої та всеохоплюючої зони вільної торгівлі (ПВЗВТ) з ЄС, що є взаємним інтересом обох держав, серед інших інтересів можемо виокремити такі:\nУкраїни щодо Молдови:\nконтроль державного кордону між Україною та Молдовою, особливо придністровської ділянки, від чого залежить безпека України;\nпротистояння російській пропаганді та збільшення впливу «м’якої сили» України в Молдові;\nрозгортання економічного співробітництва та доброзичлива економічна політика Кишинева, що унеможливить використання інструменту «торговельних воєн» у майбутньому;\nбагатостороння співпраця з українською діаспорою у Молдові;\nврегулювання конфлікту у Придністров’ї.\nМолдови щодо України:\nміжнародна безпека та встановлення територіальної цілісності України;\nрозвиток інфраструктурних проектів як платформи для глибшого співробітництва та туризму;\nоблаштування міждержавного кордону;\nрозвиток економічних відносин;\nспівпраця з регіонами України;\nпідтримка молдовської меншини в Україні;\nІсторія діяльності міжурядової українсько-молдовської комісії є хорошим прикладом складних дипломатичних компромісів та пошуку конструктивного діалогу щодо вирішення питань, залишених колишнім спільним радянським минулим — зокрема, узгодження прав власності на об’єкти, побудовані в радянський період (так, йдеться про об’єкти рекреаційної сфери, які мають визнатися власністю Молдови на території України, та частина греблі Дністровської ГЕС-2, у якій зацікавлена Україна і яка розташована на території Молдови) та демаркація кордону. На жаль, швидким погодженням спірних питань міжурядова змішана комісія не відзначилася. Перерва між засіданнями комісії сягала багатьох років. Так, 12-те засідання відбулося у 2006 році, 13-те засідання лише 2011 року, 14-те передбачалося 2012 року у Києві, але не відбулося досі. Однак є попередній оптимістичний прогноз, що наступна зустріч комісії все ж відбудеться невдовзі. Тим часом у рамках контактів між відомствами готуються протоколи, у яких закриються питання демаркації кордонів, врегулювання прав власності, угода щодо Новодністровської ГЕС.\nПакет питань, від вирішення яких залежить перехід України та Молдови до нової двосторонньої аґенди, стосується підготовки до підписання під час 14-го засідання змішаної комісії наступних документів: протокол про правовий статус (право власності) об’єктів Республіки Молдова, що знаходяться на території України; протокол про правовий статус (право власності) буферного гідровузла Дністровського гідроенергетичного комплексу; угода між кабінетом міністрів України та урядом Республіки Молдова про забезпечення функціонування Дністровського комплексного гідровузла; рішення спільної українсько-молдовської демаркаційної комісії про демаркацію лінії державного кордону в районі буферного гідровузла Дністровського гідроенергетичного комплексу; рішення спільної українсько-молдовської демаркаційної комісії про демаркацію лінії державного кордону в районі н.п. Джурджулешти. Як нам відомо, робочі групи експертів (секторальні комісії) уже опрацювали деталі документів, тепер за сторонами їхнє остаточне погодження.\nПопри те, що принцип просування співпраці полягає у прийнятті одразу всього пакета, в деяких випадках доходило до винесення окремих питань за його дужки. Так, проривним було довгоочікуване рішення Молдови передати Україні права власності на 7,7-кілометрову ділянку автомобільної дороги Одеса – Рені та землі під нею в районі населеного пункту Паланка у 2011 році. У зимовий період, однак, постає проблема придорожніх ділянок землі, що пов'язано з питанням очищення дороги від снігу. Таким чином, у цьому конкретному прикладі вирішення питання тривало близько 10 років, оскільки де-юре ця ділянка була передана у власність України відповідно до Угоди про державний кордон та додатковий протокол до зазначеної угоди, ратифікованих парламентами обох держав у 2001 році.\nОднак ще більше часу вимагає вирішення питання приналежності 430 м берегової лінії річки Дунай у районі порту Джурджулешти, що відповідно до згаданої угоди про держкордон визнано за Молдовою. У цьому випадку йдеться про встановлення двох прикордонних знаків. Однак зробити це зможуть, коли вирішать питання демаркації кордону в районі Дністровської ГЕС-2, що залежить від визнання права власності України на частину буферного гідровузла. Йдеться про ділянку, що займає водосховище в 17 га, яке знаходиться на правому березі Дністра. Вона була відведена УРСР 1981 року для будівництва ГАЕС згідно з відповідною постановою Ради міністрів Молдавської РСР (№372). З огляду на те, що ця радянська постанова втратила чинність, територія розміщення буферного гідровузла ГЕС-2 та факт завершення його будівництва без участі молдовської сторони призвели до розбрату між сторонами. Відповідно, не обійшлося без надмірної політизації питання та гострої дискусії в публічному просторі Молдови. Бажання України отримати в довгострокову оренду територію ГЕС-2 розглядалося як важіль впливу Кишинева на Київ для того, щоб посадити українців за стіл переговорів. Водночас, інтенсивність двостороннього міжвідомчого діалогу та підготовка до засідань міжурядової комісії на даному етапі дозволяють сподіватися на остаточне позитивне для обох сторін розв'язання питання уже в недалекому майбутньому.\nВирішення спірних питань відбувається одночасно з розвитком інших сфер співробітництва. Зокрема, під час переговорів українсько-молдовської робочої групи з питань транспорту у Кишиневі 28-29 липня 2016 року сторони досягли принципових рішень, які, однак, все ще потребують реалізації. По-перше, йдеться про лібералізацію автомобільних перевезень та скасування дозволів на транзит вантажного автотранспорту між Україною та Молдовою. Вважається, що це рішення, насамперед, вигідне молдовській стороні. По-друге, передбачається лібералізація авіасполучення, від якої виграють уже українські авіаперевізники, для яких передбачається збільшення частот. Водночас, чиновники домовилися про будівництво мосту через Дністер між містечками Ямпіль (Україна) та Сорока (Молдова). Донорами цього проекту мають стати Європейський банк реконструкції та розвитку та ЄС. Відповідні угоди мають бути підписані під час наступної зустрічі прем’єр-міністрів України та Молдови.\nОзвучені проекти є ще одним прикладом взаємовигідних поступок з боку Києва та Кишинева. Окрім того, слід враховувати, що Молдова, економічний розвиток якої залежить від виходу на міжнародні ринки, особливо зацікавлена в розвитку інфраструктурних проектів. З її ініціативи у 2015 році сторони повернулися до питання поновлення залізничного сполучення на ділянці Березино (Україна) — Басарабяска (Молдова). ЗМІ одразу популяризували це рішення як «будівництво залізничного сполучення в обхід Придністров’я». На практиці ж його реалізація, до якої поки що не дійшло, означає можливість транспортувати молдовський вантаж у порти Одещини. Молдовська сторона також зацікавлена в розбудові транспортної магістралі і визначає співробітництво в галузі інфраструктури як об’єднавчий фактор, який допомагає Україні та Молдові поєднати зусилля з реалізації спільних проектів. Зокрема, Кишинів уважно стежить за побудовою траси з Польщі до Румунії через територію України (ремонт доріг, який уже відбувається, на ділянках Львів-Івано-Франківськ та Івано-Франківськ-Чернівці) та Молдови. Отримана завдяки побудові цієї траси мобільність сприятиме економічному розвитку регіону, а також підвищить його туристичну привабливість.\nДністер — це водна пуповина Молдови (забезпечує 70% водних ресурсів та Кишинів, зокрема). Якість питної води, рівень води та безпека екосистеми річки загалом — це порядок денний, який Україна та Молдова мають вирішувати спільно. Натомість часто доводиться чути нарікання молдовської сторони на небажання українських колег сідати за стіл переговорів, щоб, зокрема, обговорити питання Новодністровської гідроелектростанції. Вважається, що саме її діяльність є причиною нестачі води та обміління молдовського русла Дністра. Окрім того, відчуваються наслідки глобальної зміни клімату. Рівень річки не внормовується за зимово-весняний період.\nДля української сторони Дністер та його притоки, зокрема, Збруч — це, насамперед, каскад гідроелектростанцій. Згідно зі зненацька ухваленою у липні 2016 року урядовою Програмою розвитку гідроенергетики України, на період до 2026 року Дністер буде перегороджений дамбами у шести додаткових місцях. Внаслідок цього під затоплення при створенні нових водосховищ потраплять терени національних природніх парків у Дністровському каньйоні. Програма була розроблена Міністерством енергетики та вугільної промисловості України. Очікуваний результат, за повідомленням прем'єр-міністра Володимира Гройсмана, — це «збільшення частки гідроенергетики в загальній структурі виробництва електроенергії до 15,5%». Чи стане реалізація цієї програми кроком до зміцнення енергоефективності України, як на це сподіваються ініціатори ухвалення її урядом, невідомо, але в тому, що вона поставила під загрозу екосистему Дністра, сумніватися не доводиться. Зрештою, Дністер може повторити долю Збруча, рівень води в якому влітку падає настільки, що його уже не вистачає для нічного запуску електростанції. Ухвалена без участі належних обговорень та експертиз, урядова програма уже наразилася на критику не тільки екологів, а й міністерства екології та природніх ресурсів України.\nТак, на думку чиновників міністерства, «у разі здійснення зазначеного будівництва буде знищено всі прируслові та руслові природні комплекси національного природного парку «Дністровський каньйон», частину природних комплексів національного природного парку «Хотинський» та Галицького національного природного парку, низку об'єктів природно-заповідного фонду інших категорій». Окрім того, міністр Остап Семерак слушно звертав увагу колег з Міненерговугілля на політичні наслідки від ухваленої програми. По-перше, йдеться про порушення Договору між кабміном України та урядом Молдови про співробітництво у сфері охорони і сталого розвитку басейну річки Дністер (підписаний 2012 року у Римі, ратифікований Молдовою і підготовлений до ратифікації Україною). Ним передбачена координація спільних дій обох держав щодо розвитку усього басейну Дністра. По-друге, одноосібне ухвалення рішень щодо транскордонних водотоків є також порушенням вимог Конвенції Еспо, які передбачають проведення міжнародних консультацій заздалегідь. Однак аргументи Мінприроди не були враховані ані щодо проведення належної державної екологічної експертизи проекту програми, ані щодо оцінювання впливу на довкілля в зоні майбутніх об'єктів гідроенергетики, ані щодо дотримання міжнародних зобов'язань України.\nБезпосереднім проблемним питанням, породженим роботою Новодністровської ГЕС, для молдовської сторони є встановлення фіксованого обсягу спуску води Дністровського водосховища. Для збереження санітарного стану Дністра на молдовській ділянці потрібний обсяг води становить 120 кубометрів у секунду (реальна ситуація — 105–107 кубометрів у секунду), бажаний обсяг натомість складає 180–200 кубометрів у секунду. У серпні 2016 року рівень води в Нижньому Дністрі впав до критичної межі, внаслідок чого забезпечення водою Кишинева опинилося під загрозою.\nЕкологічні відомства двох держав також мають низку питань, які накопичилися через перерви у міжвідомчих консультаціях. Йдеться про забруднення Дністра через несправні очисні споруди. Гостро стоїть питання скидання нечистот із Сорок та інших молдовських міст, що ставлять під загрозу нижню течію Дністра в Одеській області та водозабезпечення Одеси. Для української сторони було б прийнятним проведення інспекції підприємств вздовж усього русла нижнього Дністра. Проблему забруднення річки нечистотами уже визнає і глава управління Гідрометеослужби Молдови Валеріу Казак після відвідування різних ділянок річки і ділянки Сорок, зокрема.\nОкрім проблеми забруднення Дністра, українська сторона впродовж років наголошує на необхідності вирішення проблеми забруднення річки Киргиж-Китай (в басейні Дунаю) в Одеській області стічними водами з території Молдови. Попередньо було з’ясовано, що забруднення річки викликані зливними водами молдовських винзаводів та стоками міської каналізації м. Твардиця.\nУкраїнська політика щодо Придністров’я може бути поділена на два періоди — до і після 2014 року. Російська агресія проти України у 2014 році врешті змусила Київ ужити заходів, до яких не доходило у попередній період, і які схвально оцінили в Кишиневі. Це дозволяє говорити про зміну політики українського керівництва щодо питань врегулювання конфлікту у Придністров’ї. Українська влада ухвалила рішення, внаслідок яких з подачі Києва посилився контроль Кишинева над Тирасполем. Окрім згаданих вище змін в митних процедурах, найважливішим стало рішення про денонсацію «Угоди між урядом України та урядом РФ про організацію військових міждержавних перевезень та розрахунки за них» та «Угоди між урядом України та урядом РФ про транзит через територію України військових формувань РФ, які тимчасово знаходяться на території Республіки Молдова». Таким чином російський миротворчий контингент у Придністров’ї виявився відрізаним від Росії без можливості подальшої ротації. Зовнішньополітична діяльність Тирасполя також була обмежена діями Києва, зокрема завдяки закриттю неба над державою для приватних бортів російських політиків, включно з спецпредставником президента РФ щодо Придністров’я Дмитром Рогозіним.\nТакож була визначена пріоритетність інтересів Києва: демілітаризація Придністровського регіону шляхом виведення нелегального російського контингенту. Це питання обговорювалося президентом України Петром Порошенком з новоприбулим послом Республіки Молдова в Україні Русланом Болбочаном під час зустрічі з нагоди прийняття вірчих грамот. Президент Порошенко, який навчався у школі в Бендерах і добре обізнаний із життям обох берегів Дністра, повністю володіє контекстом конфлікту в Придністров’ї та розвитку українсько-молдовських відносин. Він був секретарем РНБОУ і, як прийнято вважати, був автором плану Ющенка стосовно врегулювання придністровського конфлікту у 2005 році та міністром закордонних справ України, коли дійшло до чергового витка пожвавлення відносин із Кишиневом, також, як вважається, він має бізнес-інтереси в Молдові. Однак тепер, ставши президентом, Порошенко зіткнувся з потрійним викликом: як вивести нелегальний російський контингент із Придністров’я, із тимчасово окупованого Росією Криму та з Донецької і Луганської областей. Інший виклик — подвійність ролей у форматі «5+2» та в нормандському форматі. У кожному з них, але в різних іпостасях, потрібно вести переговори з Росією, ОБСЄ та ЄС. Водночас помітно, що Кремль застосовує подібну тактику щодо врегулювання конфлікту на Донбасі та в Придністров’ї. Київ має брати це до уваги і не допускати сценаріїв вирішення придністровського питання за російським планом, що згодом може бути екстрапольований на Донбас. Таким чином, на сьогодні «червоні лінії» врегулювання конфлікту в Придністров’ї мають бути співвіднесені з «червоними лініями» із врегулювання конфлікту на Донбасі. Адже політика Росії щодо обох неконтрольованих центральними владами теренів є ідентичною: фінансова та військова підтримка, зміцнення псевдодержавних інститутів влади, соціальна підтримка пенсіонерів.\nЗ огляду на подібність конфліктів та російських сценаріїв з їх вирішення, Києву доцільно розробити окрему комплексну концепцію з врегулювання конфліктів на Донбасі та Придністров’ї. Для цього вимагається введення окремої посади — спеціального представника президента з врегулювання конфліктів на пострадянському просторі. Зосередження аґенди з реінтеграції Придністров’я в Молдову та ОРЛДО і Криму в Україну в одному кабінеті сприятиме кращій координації роботи, глибшій міжнародній співпраці і виробленню політичної стратегії для ефективної імплементації потрібних рішень. Про те, що є вакуум такої стратегії говорить брак власного політичного порядку денного для обох конфліктних регіонів. На попередніх президентських виборах у Придністров'ї Київ робив ставку на Євгена Шевчука, який навчався у Києві і який розігрував українську приналежність лівого берега у своїй виборчій кампанії, але обпікся. Однак це не означає, що не варто спільно з Кишиневом «працювати» з придністровськими політичними елітами. При чому тут можна йти тим самим шляхом, яким тепер вибудовується економічно-соціальна аґенда: «говорити доти, доки не з’явиться придністровська еліта, готова політично реінтегруватися». Але тут теж слід зважати на час — уже виросло покоління тих, хто не жив в єдиній Молдавській РСР; з іншого боку, практично вичерпався закладений ще в радянські часи індустріальний ресурс, що дозволяв розвиватися економічно, і законсервувалося радянське світосприйняття. Внаслідок цього невдовзі може настати той момент, коли statusquo уже не задовольнятиме жодну зі сторін.\nВажливість врегулювання придністровського конфлікту вимагає тісної координації дій між Києвом та Кишиневом. Слів про те, що питання Придністров’я має бути вирішене на умовах, які задовольнятимуть Кишинів, замало. Мають бути спільні дії. Це зміцнить рівень довіри між обома столицями і допоможе Києву відокремити свою позицію як гаранта (а не посередника) мирного врегулювання у Придністров’ї. Також важливо не давати приводів для підозри Києва в підтримці російської позиції, а такі підозри сягають корінням ще 1990-х років. Координація позиції української сторони з Німеччиною, як про це свідчать цьогорічні перемовини групи «5+2», ціною поступок молдовської сторони, також має бути переглянута, оскільки бумерангом б’є по врегулюванню конфлікту на Донбасі. Україні важливо зрозуміти, що Молдова, будучи в змозі самостійно дати відсіч російським планам, потребує її підтримки в питаннях врегулювання придністровського конфлікту. Крім того, не хоче ж Київ опинитися сам на сам із Росією в перемовинах про Донбас. Тому співпраця в цьому питанні — це стратегічна необхідність для обох держав. Водночас, Києву слід домогтися виконання потрібних йому інспекцій у Придністров'ї — перевірки складу боєприпасів у Колбасному та аеропорту в Тирасполі, а також здійснення спостереження за військовими навчаннями (що останнім часом стали надмірно регулярними). Оскільки «економічна блокада» не найкращий формат тиску на Тирасполь, тож ОБСЄ та Берлін могли б поставити зазначені безпекові питання в перелік «малих справ» задля будування довіри між усіма сторонами.\nЩе одне питання, яке визначило порядок денний придністровських дебатів другої половини 2016 року, — особливий статус Придністров’я, над чим має попрацювати Кишинів. Свою роль в активізації пошуку рішень щодо придністровського регіону відіграла Німеччина як країна, котра головує у 2016 році в ОБСЄ. Берліну не потрібна нова ескалація ще в одній точці по сусідству з ЄС. Однак, попри те, що дії ФРН уже привели до поновлення переговорів і оживили формат «5+2» новими зустрічами, від перебігу переговорів навряд чи доведеться очікувати суттєвих результатів. Насамперед тому, що вони збіглися в часі з двома президентськими кампаніями — одна в Республіці Молдова (30 жовтня), інша в Придністров'ї (11 грудня). Тирасполь уже показав, що йому політично вигідно в контексті виборчої кампанії усіляко зміцнювати відносини з Росією. Указ Шевчука про приведення придністровського законодавства у відповідність з законами РФ з метою подальшого приєднання Придністров'я до Росії на виконання результатів референдуму 2006 року — це його вже відкрита карта в боротьбі за продовження президентської кар’єри. Не відстає від Шевчука фаворит гонки спікер Вадим Красносельський. Під час візиту до Москви наприкінці вересня інтерв’ю з ним вийшло на «Первом канале». Тема розмови — важливість перебування російської миротворчої місії в Придністров’ї та російської економічної і гуманітарної допомоги.\nВересневі опитування громадської думки в Молдові показують, що в контексті розмов про визначення особливого статусу для Придністров’я ставлення громадян до можливих сценаріїв вирішення конфлікту змінилося. Зокрема, знову зріс відсоток тих, хто вважає, що Придністров’я має бути звичайним регіоном Молдови без статусу автономії (автономний статус Гагаузії поширений на лівий берег остаточне виведе з-під контролю Кишинева два регіони). Також зменшився відсоток тих, хто вважає можливим його приєднання до Росії або ж визнання його незалежного статусу. Вперше за 8 років проведення опитувань не зафіксовано прихильників ідеї про приєднання Придністров’я до України — раніше показник коливався між 1-2%.\nТема «приєднання Придністров’я до України» тліє в публічному дискурсі Молдови від часу завершення війни. Сама ж ідея має різну генезу — від позиції українців лівого берега в першій половині 1990-х до молдовських уніоністів. Останніми воно розглядається частиною формули: правий берег приєднується до Румунії, а лівий — до України. Також використовувався український чинник Ігорем Смірновим та Євгеном Шевчуком, зокрема, у кампанії 2011 року. Все ж український виборець становить третину населення в невизнаній республіці. Таким чином, дискусії про українське майбутнє Придністров’я слід розглядати як частину внутрішньомолдовського дискурсу. У контексті ж нової президентської кампанії говорити про появу цієї теми узагалі немає підстав. Російська пропаганда свого досягла — ставлення до України в місцевих етнічних українців значно погіршилося.\nВодночас, проблему врегулювання конфлікту у Придністров’ї слід розвивати в форматі тристоронньої співпраці між Україною, Молдовою та Румунією. Як країна-член ЄС і НАТО Румунія може сприяти розробці регіональної безпекової стратегії, а також виступити гарантом безпеки Молдови. Київ і Бухарест водночас можуть погодити спільні заходи, наприклад, продовжити практику закритого неба для будь-яких літаків, які прямують в Тирасполь. Також слід посилювати спільну боротьбу з дезінформацією на території Молдови (проект StopFals!). Інший формат — це використання «м’якої сили» тристоронньої економічної співпраці. Наскільки привабливою вона стане, безпосередньо залежить від України, яка впродовж 2016 року уже декілька разів перенесла дату проведення українсько-молдовсько-румунського бізнес-форуму в Чернівцях. З розвитком цього формату співпраці доречним буде залучати до співпраці бізнесменів, що походять із Придністров’я, таким чином посилюючи горизонтальну співпрацю. Подібні тристоронні проекти слід розвивати і в інших горизонтальних форматах — насамперед між неурядовими організаціями і молоддю. Корисним також буде досвід існуючих єврорегіональних проектів.\nТаким чином, політика України стосовно Придністров’я, що сьогодні відповідає формулі «переговори між сторонами повинні тривати» і підтримці позиції ОБСЄ, має бути більше спрямована на тіснішу співпрацю з Кишиневом. Це має привести до вироблення спільної стратегії стосовно реінтеграції тимчасово неконтрольованих територій з урахуванням усієї повноти геополітичного та геоекономічного контексту в регіоні.\n«Аудит зовнішньої політики: Україна – Молдова»\nТеги: Молдова Україна\nІнтерпретація австралійців щодо сурковських паперів: це помста американців Путіну за злам сервера Клінтон\nПутіну огидна сама думка про успішність України – американський експерт\nУкраїна - Молдова. Що болить і як лікувати?


жорстко, але правдиво\nСкопіював - http://bbc2.co.cc/index.php/suspilstvo/item/44-%D1%81%D0%B8%D0%BC%D0%B1%D1%96%D0%BE%D0%BD%D1%82%D0%B8\nХорошо сформулировано. Однако это диагноз, а вот каково лекарство?\n526.05.12, 00:18Ответ на 3 от Amiran\nМоральне оздоровлення як суспільства так і еліт. Навіть одна складова - низи чи верхи - морально вилікувавшись від притаманних постовку дефектів, неодмінно змусить до змін іншу. Прикладів пострадянських країн предостньо. А успіх держави визначається ментальністю нації. Причому цей процес, в разі його запуску, буде досить швидким.\nЦе як провести аналогію зі сміттям на вулицях. Ви не можете сказати, що ось я буду кидати на тротуар спочатку 20 "бичків" в тиждень, потім 18, через місяць - 14 і т.д. Ви або продовжуєте смітити й надалі, або перестаєте це робити взагалі.\n626.05.12, 00:19Ответ на 2 от дТОЛЯізХорола\n726.05.12, 00:32Ответ на 5 от Ker Laeda\nНа жаль, з постсовка бiльш-менш успiшно вибралася лише Грузiя (ВВП в два рази бiльше, нiж в Украiнi на душу). Прибалтику я не називаю, бо там радянська влада завжди була чужою. Без допомоги ззовнi навряд чи в осяжному майбутньому Украiнi вдасться стати незалежною, кiлькiсть не переростає в якiсть...\n826.05.12, 01:31Ответ на 7 от Amiran\nБільшість завжди неправа, а влада завжди буде в руках меншості, яка до того ж буває різною. І саме від того, чи зможе креативна і налаштована на реформи меншість відібрати владу у меншості автортитарної і популістської, напевне, залежатиме подальша доля держави.\nДопомога ззовні буде ефективною лише за наявності попиту на неї. Наразі голоси тих, хто заявляють про свій європейський вибір, тонуть у багатоголосому завиванні натовпу з червоними прапорами.\nПроте, незважаючи на певний цинізм у судженнях, я не хочу бути песимістом. Аж ніяк\n926.05.12, 01:36Ответ на 8 от Ker Laeda\n...Проте, незважаючи на певний цинізм у судженнях, я не хочу бути песимістом. Аж ніяк На жаль, життєвий досвiд не лишає шансiв для мого оптимiзму\n1026.05.12, 01:36Ответ на 7 от Amiran\nУ наших людей важка і задавнена хвороба - на жаль, ми хронічно не вміємо діяти спільно, довіряти одне одному і знаходити консенсус. А обєднуватись за 5 хвилин до розстрілу - занадто пізно.


Подорож Дейзі. Дональд Біссет\nПотім розкрила парасольку і стала м'яко приземлятися.\n– Подумаєш, – сказали ластівки. – У нас теж! – І вони сховали голови під свої пухнасті пір'їнки і заснули.


На Запоріжжі кортеж Зеленського зіткнувся з автобусами - ЗМІ (ФОТО, ВІДЕО) | Голос Карпат\nНа Запоріжжі кортеж Зеленського зіткнувся з автобусами - ЗМІ (ФОТО, ВІДЕО)\n(not set) 20svitla16 14.07.2019 22:21 Кримінал\nЗа попередньою інформацією запорізької поліції, пасажири автобусів, в тому числі діти, не постраждали.\nУ Запорізькій області колона автобусів, яка везла відпочивальників із курортів, потрапила в ДТП. Як повідомляє 14 липня видання Страна з посиланням на Управління держохорони, з автобусами зіткнулися три автомобілі з кортежу президента Володимира Зеленського.\nЯк видно на фото, легковики сильно побиті, а один з автобусів з'їхав у кювет. Пасажири автобусів, в тому числі діти, за попередньою інформацією запорізької поліції, не постраждали.\n"В УДО через постійні люстрації зараз плутанина і бардак: із 30 водіїв у штаті зараз працює половина. Через брак кадрів і щільний графік водії не сплять цілодобово. Звідси і ДТП", - розповіло джерело.\nВідзначається, що Зеленського в кортежі не було - до Києва він повернувся літаком.\nЧитайте на ГК:У Криму шестирічна дівчинка прострелила собі голову\nЧитайте на ГК:"Повиздихуємо": як в Україні протестують проти евакуації з Китаю, - ВВС\nЧитайте на ГК:Українку не евакуювали з Китаю через собаку


Мілана Маханець - Instagram заблокував акаунт 8-річної блогерки, але з'явився новий\nInstagram заблокував акаунт 8-річної блогерки Мілани Маханець, однак у соцмережі з'явився новий\n28 березня 2021 | 14:00\nСоцмережа Instagram заблокувала акаунт 8-річної української блогерки Мілани Маханець, яка відома тим, що закрутила роман з 13-річним хлопцем та публікувала неоднозначні фото в мережі.\nІ на сторінці Мілани, і на сторінці блогера Павла з'явилися повідомлення про те, що зазначені акаунти не доступні або були видалені. Дівчинка мала понад 500 тисяч підписників, а на сторінку хлопця встигли підписатися трохи більше 50 тисяч користувачів.\nЦікаво, що вже у суботу, 27 березня в Instagram з'явилася нова сторінка Мілани, на яку дівчина закликала підписуватися своїх шанувальників. Окрім цього, в інстаграмі створені декілька фан-спільнот з численною аудиторією.\nНа новій сторінці блогерки вже з'явилися два дописи та активна сторіз. Її підписники закликають друзів підписувати на новий акаунт.\nНагадаємо, у березні Україну сколихнув скандал довкола дитячого роману між 8-річною моделлю Міланою Маханець та 13-річним блогером Павлом Паєм. Раніше ми повідомляли, що мати дівчинки прокоментувала скандальний момент про те, нібито її 8-річна донька начебто проживає спільно зі своїм 13-річним другом. Жінка зазначила, що інформація сильно перекручена.\nскандал Інстаграм Мілана Маханець


Ватикан підтримав податок Тобіна :: КАТОЛИЦЬКИЙ ОГЛЯДАЧ - Інформаційний сайт порталу MCI\nВатикан підтримав податок Тобіна\nСвятий Престіл підтримав так званий податок Тобіна, тобто фіскальне навантаження на фінансові транзакції, – повідомив єпископ Маріо Toсо, секретар Папської Ради «Iustitia et Pax». Минулого тижня прийняли рішення про введення такого податку в 10 країнах Європейського Союзу, включаючи Німеччину, Францію та Італію. З цим не згодилася Великобританія, яка стверджує, що такий податок матиме сенс тільки тоді, коли охопить всі фінансові центри світу, бо в іншому випадку Європа на цьому втрачає.\nСвятий Престіл не вникає в цю дискусію, однак, нагадує, що світова фінансова система потребує реформи, щоби приборкати спекуляцію і краще пов’язати фінансовий світ з реальною економікою. Ось чому Ватикан підтримує податок Тобіна – каже єпископ Маріо Toсо.\n«Я не можу зрозуміти, як це можливо, що на реальну економіку накладаються значні оподаткування, тоді як основні сфери фінансового ринку, особливо ті, що мають справу з дикими спекуляціями, є вільними від усіх податків і не роблять внеску в загальне благо? Таким чином, Папська Рада «Iustitia et Pax» пропонує оподаткування окремих фінансових транзакцій заради соціальної справедливості», – сказав єпископ Toсо.