За медичною статистикою, в літній період число отруєнь збільшується на 40%! Причини банальні: хтось їв немиті ягоди, хтось пригощався грибками або не встояв перед порцією суші або шашлику в придорожній кафешці. Як грамотно діяти при різних отруєннях, розберемося разом з лікарем-інфекціоністом Сергієм Гарусовым.\nИтак, в отруєнні підозрюються:\nКавун, немиті або зіпсовані овочі-фрукти з ринку\nЧерез 4 - 5 годин після трапези починаються переймоподібні болі в животі, сильний пронос, блювота (частіше без попередньої нудоти). Отруєння кавуном, який посилено оброблений хімікатами, часто супроводжується алергічною шкірною реакцією. В цьому випадку треба терміново викликати лікаря.\nПромийте шлунок підсоленою водою або слабким розчином марганцівки, дайте проносне, зробіть клізму. Коли блювота припиниться, дайте хворому 6 - 10 пігулок активованого вугілля (замінити можна іншими сорбентами, наприклад, кефіром). Обкладіть хворого грілками, давайте багато теплої рідини. Доба після цього краще поголодувати, а потім поступово переходити на легкі супчики, відвари і сухарі.\nЗіпсовані м'ясні продукти\nЧерез 7 - 8 годин починаються тяжка нудота, відчуття тяжкість, що давить болі в животі, піднімається температура до 38 градусів, може бути головний біль.\nПісля промивання шлунку в якості екстреного засобу для зняття спазмів можна дати 2 пігулки но-шпи або 1 пігулка баралгіну. Аспірин і анальгетики не можна! Також не варто класти на живіт грілку. Давайте багато теплого питва.\nРиба "другої свіжості"\nСуші, що полежали в теплі, - ще одне часте джерело літніх отруєнь. Рибні отруєння можуть протікати важко. Через 4 - 5 годин після нещасливої трапези з'являються нудота, блювота, бурчання і біль в животі, пронос, можливо ускладнене дихання.\nНасамперед промийте шлунок підсоленою водою або слабеньким розчином марганцівки.Дайте хворому проносне, по можливості зробіть клізму. Коли блювота припиниться, дайте активоване вугілля. Обкладіть потерпілого грілками (тільки не кладіть на живіт), давайте багато теплої рідини. І швидше звернетеся в лікарню.\nРіч у тому, що в м'ясі риб і морепродуктах можуть утворюватися сильні токсини. Тоді будуть потрібні крапельниці і інша "важка артилерія".\nЯйця, тістечка з кремом\nЦе може бути сальмонельоз. Починається гостро, підвищується температура (іноді до 39°З і вище), з'являються загальна слабкість, головний біль, озноб, нудота, блювота, болі в животі, пізніше починається діарея.\nВідразу викликати "Швидку".\nНіяких ліків самостійно не давати.\nАктивно промивати шлунок теплою кип'яченою водою з додаванням марганцівки, можна зробити клізму.\nГрибні, м'ясні або змішані консерви\nЄ велика частка вірогідності, що ви стали жертвою ботулізму. Погіршення зору (частіше - роздвоєння в очах, туман), розширення зіниць, відчуття сухості і дряпання в горлі. Мова стає гугнявою, бувають спазми м'язів мови. При спробі пити рідину виливається через ніс. Ознак харчового отруєння (блювота, біль в животі, температура, пронос) при захворюванні ботулізмом немає! Хвороба проявляється годинника через 12 (іноді через сутки-двое).\nВідразу ж викликайте "Швидку"! Якщо не доставити потерпілого в лікарню, може настати смерть від паралічу дихання.\nДо приїзду медиків промийте шлунок теплим 2%-ным розчином соди, дайте хворому проносне.\nРозтирайте хворому руки і ноги. Якщо людина втрачає свідомість, з силою натисніть йому на подушечок мізинців рук.\nОтруєння їстівними грибами проявляється через 5 - 7 годин. Поганками - швидше: блідою поганкою - через 3 - 4 години, мухомором - через 20 - 30 хвилин. Перші ознаки: гострий біль в животі, нудота, блювота, пронос, запаморочення, тупий головний біль, рідкісний пульс, холодний піт, можливі судоми.\nНасамперед викликати "Швидку". До її приїзду - промивання шлунку, клізма із слабким ясно-рожевим розчином марганцівки або соди. Після цього дайте будь-яке проносне, змусьте випити міцної кави або чаю, розтирайте руки і ноги. На голову покладете холодний компрес, на живіт - грілку. Щоб уникнути обезводнення і добитися швидкого виведення токсинів, давайте хворому більше пити: холодну, злегка підсолену воду, молоко, холодний чай.\nПри отруєнні грибами протипоказане все те, що посилює кровообіг. Не можна "відпаювати" того, що отруївся коньяком або горілкою. Алкоголь швидко розширить судини і тільки посилить всмоктування грибних отрут.\nПотерпілому не можна самому йти в лікарню, тим більше - їхати на велосипеді. Физнагрузки посилюють сердечну діяльність, що також приведе до посиленого всмоктування токсинівЯкі ліки треба завжди мати в домашній аптечці на випадок отруєння:\n- марганцівку, проносне (наприклад, англійську сіль)\n- протидіарейні засоби на основі лоперамида, смекту\n- но-шпу, баралгін.\nА раптом це дизентерія?\nЦя інфекція вражає стінки кишечника, в першу чергу стінки товстої кишки. Інкубаційний період - 1 - 7 днів. Симптоми зовні схожі на звичайне отруєння: болі в животі (постійні, а потім переймоподібні), діарея, озноб, головний біль, зниження апетиту і артеріального тиску. У будь-якому разі ці ознаки повинні послужити сигналом для виклику лікаря : відрізнити дизентерію від діареї на очко іноді не під силу навіть інфекціоністові. Характерна ознака дизентерії : дуже рідке випорожнення з домішкою крові, слизу.\nЯкщо намагатися "пересидіти" дизентерію будинку, все може закінчитися інфекційно-токсичним шоком з летальним исходом.


Новини / Статті / «Погляд у часі». Олег Єржиковський - Музей сучасного мистецтва України\n«Погляд у часі». Олег Єржиковський\nВзгляд во времени.\n«Взгляд во времени». Нина Котек\n«Погляд у часі». Сергій Єржиковський\nУ сучасних музиці й образотворчому мистецтві, здавалося б, традиція себе вичерпала. Художній процес став невловимим і непередбачуваним. Нинішнє мистецтво, й світ природи здебільшого існують самі по собі, практично не перетинаючись. Всі ми втомилися від “ноу-хау” в мистецтві, і тому шукаємо заспокоєння в роботах художників, які працюють як в традиційній, так і в неоромантичній манері письма: віднаходять свої стежки-доріжки, на яких, виявляється, можна сказати дуже виразно своє слово і бути почутим.\nДо таких неординарних живописців слід віднести Олега Сергійовича Єржиковського. Його виховали не тільки батьки-художники (професор Київського Художнього інституту Сергій Миколайович Єржиковський і Ніна В’ячеславівна Котек), а й їхнє середовище. Йдеться про коло справжніх інтелігентів, високоморальних і високоосвічених людей з дуже і розвинутим художнім смаком, які не вписувалися в радянську систему, хоч і змушені були в ній жити й творити. Родина мала свою власну шкалу цінностей, у ній і виріс Олег. Звідси – його вимогливість до себе як художника, глибока переконаність в обраному ним творчому шляху.\nМистецтво О. Єржиковського інтимне й камерне, спрямоване на споглядання – це результат роздумів, відчуттів і рефлексій. Творам майстра властива радість спілкування з природою та людиною, яку він проникливо передає у своїх портретах – “Хлопчик в червоній сорочці”, “Ганок”(обидві –1962), “Весна 43-го”(80-ті рр.), “Зелене світло”(1987), “Наташі Лисенко” (2001). Почерк художника можна впізнати, і водночас він багатовимірний. Він часто знаходить ні на кого не схожу стилістику, імпульсом завжди стають реальні враження. Більшість його робіт полонить тією дивною недомовленістю, якою тільки й можливо передати почуття. Неповторно гарні його дитячі (“Настуся”1971; “Поліна Снісаренко” 2008) та жіночі образи, особливо матері, Ніни В’ячеславівни Котек, і дружини Марини, створені у 60–80х роках минулого століття. Завдяки істинному дару художника, вдивляючись в написані за життя Марини її портрети (“Марина. Портрет дружини”,1966; “Марина в шапці”1965, “Портрет Марини”1968, “Марина на фоні моря”1970, “Портрет дружини”1981), ловиш себе на думці, що вона повертається до нас, майже в образі іконної Мадонни, і ніби присутня в сьогоденні. В одному з “Автопортретів” (1973) себе майстер наглухо замкнув від сторонніх поглядів. Його зображення у дзеркалі в полоні тільки йому самому відомих думок, так не схоже на того м’якого і соромливого Лесика, з яким ми звикли спілкуватися.\nУ кожному з жанрів, в яких працює художник, віднаходиш амплітуду пошуків, тому його твори дуже різноманітні. Чи то київський дворик, сповнений буденної метушні, чи то, навпаки, – пишнота вогненних осінніх схилів Карпат (“Осінь в Поляні” 2003), чи то – чарівний етюд скелі, яку омиває море (“Скеля”1970). У натюрмортах Олег Сергійович постійно ставить перед собою нові завдання: квіти, які полюбляє писати, не цураючись і найскромніших (“Квіти з Осокорків”1982; “Катині квіти”2006; “Авокадо і колеус”2007), він віднаходить особливу принадність у невибагливості їхніх форм, у пастельному звучанні барв. Та інколи його приваблює мереживна витонченість звичайних колючок (“Кримські колючки”1993), контраст фантастичних форм природи і рукотворних виробів людини (“Мушлі і риби”1978). Художник здатен відтворити і морозяне повітря, і літню спеку (“Ранок в Карпатах”, “Полудень в Карпатах. Спека”, “Захід сонця в Карпатах”2002), тому що світло в його роботах виграє барвами.\nЯ торкнулася лише загального враження від заповітних творів художника Олега Єржиковського, свідомо обійшовши мовчанням його діяльність як монументаліста, автора діафільмів, ескізів ювелірних виробів тощо – всього того, що поглинуло багато часу і душевних сил. Та станковий живопис завжди був його притулком, який рятував у важкі часи і, навпаки, сповнював радістю буття у щасливі хвилини. Саме в ньому розкривається душа художника, людини, позбавленої всього показного, зосередженого на творчості і винятково порядного інтелігента, що й робить його картини такими щирими та сповідальними.\nмистецтвознавець, проф. кафедри\nтеорії та історії мистецтва Національної\nакадемії образотворчого мистецтва і архітектури\nХУДОЖНІЙ ВСЕСВІТ ОЛЕГА ЄРЖИКОВСЬКОГО\nОлег Єржиковський належить до тих обранців, котрих Господь обдарував не лише талантом художника, а й щасливим середовищем, у якому той талант формувався, зростав, мужнів. Його батьки – Ніна Кóтек та Сергій Єржиковський – відомі художники-живописці – мали чи не найбільший вплив на вироблення естетичних смаків та малярських пріоритетів свого сина. Викладачами Київської художньої школи та живописного факультету Київського художнього інституту, де він навчався були П. В. Жаров, В. С. Смирнов, В. М. Костецький, К. Д. Трохименко, І. Н. Штільман Але, безперечно, сама багатюща сфера художнього мистецтва (неминучий предмет його професійних студій), через силове поле якого прослалася доля Олега Єржиковського, – від античних витоків, духовних прозрінь Середньовіччя, естетичного вибуху Ренесансу, через стилістику Бароко (активно цікавився у 80-ті рр. ХХ ст.) й поліфонічну різностильовість ХІХ століття ( серед якої, зокрема і улюблені імпресіоністи), як, врешті, й авангард ХХ віку, – протягом тривалих років формували й огранювали його малярський хист. Серед тих художників, особливо улюблених і шанованих Олегом Єржиковським – могутні й експресивні Дюрер, Гойя та Пікассо, неповторні й завжди осібні Модельяні, Ренуар, Сезан, колористично світлі й естетично віртуозні Сєров та Кончаловський, – заглиблений у філософію буття Філонов. Звичайно, що цей ряд естетичних пристрастей і стимулів, певно, повноціло виявити дуже важко, а чи й можливо. Однак безперечно одне – Олег Єржиковський таки справді господар вибудуваного ним світу, котрий складають картини улюблених майстрів і власні полотна, друзі й родина, пам’ять про батьків і дружину, які відійшли. Також і про родинне коло, культурний вимір якого включає й оповіді про дружні взаємини Йосипа Йосиповича Кóтека, скрипаля і композитора, одного із перших і найкращих вихованців Київського музичного училища і Московської консерваторії (клас скрипки професора Лауба), з відомим композитором Петром Іллічем Чайковським. Одним словом, Олег Єржиковський як і належить справжньому художнику, живе і дихає мистецтвом і прагне його творити попри всі буттєві негаразди й труднощі.\nСвого часу Анна Ахматова якось аж ніби шокуючи зізналася, що її вірші “ростуть” ледь не зі сміття, себто з речей і вражень, м’яко кажучи, зовні вельми ординарних. Мені довелося спостерігати за як Олег Єржиковський малював новорічну ялинку далеко по закінченні свят, коли маленьке деревце почало вже потроху осипатися. Художник своєрідно відтворював її образ, віддзеркалений у віконній шибі. Як наслідок, на полотні з’явилося її м’яке, ледь розмите зображення, що буквально пливло над осяяним засніженим містом. Картина справляла враження символу втіленої надії на тепло, мир і злагоду поміж людьми, що живуть у величезному місті, окрилені й прихищені сяєвом тендітних голочок цього беззахисного тотема новорічного свята.\nПолотна Олега Єржиковського, що переважно зберігаються у його майстерні та вдома, а ще у численних приватних колекціях та які, на жаль, не так часто можна побачити в музейних експозиціях, позірно досить легко піддаються жанровій класифікації. Він – митець-романтик, який, керувався у виборі тем для картин та у виборі громадянської позиції логікою власного серця. Характерні в цьому сенсі його відвідини Клубу творчої молоді в знакові для нашої культури шістдесяті роки ХХ століття, втім, як і денні та нічні чергування в наметах Помаранчевого майдану, де також малював. У його доробку портрети як “великих і славних” (серія портретів українських оперних співаків), так і людей знайомих і близьких – дружини, внучки, доньки (портрети Марини, Насті, Поліни, Наталі – зворушливо-теплі й філігранно майстерні), кола рідних і друзів (“Ігор Чамата”, “Фізик Юрій Мельник-Куцин”). Серед останніх особливо вирізняється портрет відомого художника і реставратора Валентина Реунова. Портретний жанр, так би мовити, “від Олега Єржиківського” насамперед позначений напрочуд теплою емоційною палітрою, відчуттям особистої почуттєвої причетності до кожного свого героя, умінням передати складність його долі й глибину духовного світу. Як, власне, так само глибокі і справжні його пейзажі й натюрморти – ці інваріанти “портретних” фрагментів довкілля та окремих речей, плодів чи квітів, що оточують людину в її щоденному побутуванні. Певно, не є дивиною, що художник у всьому бачить предмет мистецтва. Відомо, кожен митець наділяє об’єкти своїх зображень прикметами власної душі. Тому практично завжди художні полотна це ще й дуже своєрідні автопортрети їх автора. На Олегових пейзажах багато м’якого, ніби розсіяного світла чи навіть сяйва, яке ефективно й ефектно конструюється через його улюблену авторську техніку. Саме це справляє враження рухомої ба й динамічної фактури. У такі стилістиці написаний, здається, “Закарпатський цикл”. Шляхетна колористика, м’яка настроєвість та філософічна споглядальність характерна для цих полотен: “Ранок в Карпатах”, “Полудень в Карпатах”, “Вечір в Карпатах”, “Забута дорога”, “Дощі в Карпатах”, “Осінь в Поляні”. Втім київські пейзажі Олега Єржиковського, створені ним у різночассі, так само позначені магією мистецтва талановитого, глибокого й справжнього (“Осінній день”, “Київ влітку”, “Військовий шпиталь”, “Зелене світло”). До речі, в роботі “Київ влітку” (1976) мистецтвознавці зауважили “новий принцип зображення міського пейзажу” (А. Макаров) і вирізнили її серед інших учасників виставки, присвяченої “Києву – столиці України”.\nОсобливою красою “ненадивляного світу” (В. Свідзінський), впійманої в швидкоплинному процесі її проминальності, заворожують натюрморти художника. Такий ледь не найінтимніший жанр живопису дозволяє не лише відтворювати, а й помножувати прекрасне. У Олега Єржиковського натюрморти – це насамперед тріумфуюча, попри неминучу її короткотривалість, вітальність зображень квітів (“Іриси”, “Айстри”, “Гладіолуси”, “Півонії”, “Бузок”), вишуканий екзотизм композицій ( “Риба та мушлі”, “Авокадо і коліус”), або ж, скажімо, витончене диво, що може прорости, а головне – має шанси бути побаченим на підвіконні власної кухні (“За вікном зима”).\nПолотна Олега Єржиковського треба споглядати, насолоджуватися їхньою справжністю, насичуватися притаманною їм світлою енергією, радіти ними й тим самим ушляхетнювати власну душу та знаходити в них утіху серед нашого дуже непростого сьогодення.\nЖАНРОВЕ РОЗМАЇТТЯ ОЛЕГА ЄРЖИКОВСЬКОГО\nКартини Олега Єржиковського відомі не тільки серед інтелектуалів, але й серед людей, далеких від творчої праці. І це не дивно, бо його твори однаково близькі й зрозумілі кожному. Жанрове розмаїття: натюрморт, портрет, пейзаж дозволяють глядачеві знайти для себе суголосне.\nВихований у родині художників Ніни Котéк і Сергія Єржиковського, він увібрав у себе творчу манеру письма батьків, відобразив характерні риси київської школи малярства, особливостями якої є глибоко реалістичне бачення, чіткість малюнка, стриманість і виваженість композиції. По-своєму сприймаючи життя у всіх його проявах, навіть у найяскравіших начерках буденності майстер осмислює все ретельно і тонко.\nЯк урбаністична людина О. Єржиковський сприймає місто очима постійного мешканця, захоплюючись його архітектурою, буденною красою: “Київський військовий шпиталь” (1970), “Червоний балкон” (1988), “Київське подвір’я” (1971). До речі, остання робота – це двір і будинок, в якому довгий час мешкала родина Єржиківських на вулиці Пушкінській 10, кв. 19. Повсякденність життя відчутна в його “Ракетці” (1964), архітектурним сюжетом для полотна також послужив т. зв. між будинковий коридор подвір’я на Пушкінській. Ця робота стала знаковою після однієї з молодіжних виставок середини 60-х рр. минулого століття.\nХудожник тонко вміє опоетизувати, здавалося б, звичайні, прозаїчні речі “Новорічна ніч. Віддзеркалення. 2005” (2005). Типові будови з шатровими дахами на передньому плані та більш пізніший витвір домобудівельної архітектури – “коробки” на задньому. Але завдяки новорічному настрою, з’являється ялинка, яка світиться вогнями – і картина наповнюється чарами ночі, романтикою і музикальністю. Однак не все так просто як нам здається на перший погляд. На гілочках зеленого дерева не бачимо іграшкових прикрас, а натомість різнобарвні кольори – свідчать про події “оранжевої революції”, та вказують на символіку політичних партій і блоків. В метафоричності картини прочитуються пережите нашою країною в минулоріччі, тобто в другій половині 2004-го року. Також в ній є запитальні інтонації, звернені до майбутнього рідної країни.\nПленарні пейзажі О. Єржиковського, написані з любов’ю, вирізняються досконалістю і чистотою. Окремий цикл становлять закарпатські краєвиди: “Ранок в Карпатах”, “Захід сонця в Карпатах” (2002), “Осінь в Поляні” (2003), “Забутий шлях” (2004), та інші, вони манять повітрям і свіжістю.\nПортрети майстра пластичні: гладка поверхня, відсутність хаотичного мазка: “Жінка з рудим волоссям” (1957), “Марина. Портрет дружини” (1966), “Автопортрет” (1973), “Клавдія Миколаївна і Олексій Матвійович Лисенки” (2003), “Поліна. Портрет онуки” (2005). Не зважаючи на те, що вони виконані в різній живописній манері та відображають еволюцію пошуків художника, проте їх єднає спільний колористичний простір, в якому не порушено пропорцій доброго смаку.\nУ традиційних рамках натюрморту О. Єржиковський поєднує матеріальність та вишуканість декоративності предметного світу: “Кримські колючки” (1993), “Півники”, “Катіни квіти” (2005). До серії Карпатських робіт належить і “Букет квітів” (2008). Палітра автора зберігає свіжість лісних галявин та їхню чарівність. На передньому плані – розкішний букет. Зображені в притаманній його живописному письму і композиційній манері, вони повертають нам теплий спогад про літо. Це – зосередження поля зору глядача на вазі з різнобарвними квітами – ромашками, конюшиною, гвоздикою трав’янкою і гвоздикою садовою, горецвітом, золототисячником, дзвіночками і нагідками тощо. Фоном і метафорою виступає синій колір – колір неба, колір гір, величі яких нічим не поступається краса квітів. Адже, образно кажучи, вони діти неба і діти гір. Темпераментність і гармонія живопису майстра проглядається у великому полотні “Бузок” (1998). Як на мене, то це один із найкращих натюрмортів художника, позначених своєрідністю його стилю.\nВарто згадати малюнки О. Єржиківського, серед яких портрети українських і польських поетів Ярослава Івашкевича, Юзефа Чеховича, Олега Ольжича, Євгена Маланюка, Михайля Семенка та рідних – Наталі Лисенко, Полінки Снісаренко. Приваблює і його графічний “Автопортрет”, виконаний в кубі стичній манері. Неймовірно симпатична робота “Собака Ізаура”.\nСпосіб побудови просторової та кольорової композиції в картинах О. Єржиковського є основою образного мислення художника. Спокійне чергування планів, поряд із колористикою картин, допомагають зрозуміти ставлення до світу, прослідкувати еволюції його творчості.\nканд. філологічних наук,\nДивишся на живописні роботи Олега Сергійовича Єржиковського – і мимоволі проймаєшся їхнім настроєм – то меланхолійно-задумливим, то тривожним, ба навіть бентежним. Оповиті тугою останнього – перед зимовим згасанням – осіннього барвистого спалаху карпатські пейзажі. Запитливо зорять просто в очі зірвані й поставлені у вазу з водою квіти. Або войовничо наїжачені, а насправді такі беззахисні колючки рослини, яку й квіткою назвати важко. Вони, здається, не менш промовисті й живі, ніж обличчя тих, кого художник портретує, – Полінки, Наталі. Діалог прикрашеної, але сумовитої – бо новорічні свята давно проминули – ялинки у кімнаті з вогняними краплями ліхтарів і вікон великого вечірнього міста за вікном.\nЦі полотна, позбавлені будь-якої помпезності, вони беруть за серце своєю метафоричністю, підкуповують саме своїм настроєм та майстерним його втіленням, промовляючи стиха, але дуже виразно, так, що кожне їхнє “слово” можна розчути і, бодай мимоволі, відповісти на нього душею.\nЯ завжди із вдячністю дивлюся на ці витвори пензля людини небайдужої, спостережливої, талановитої, наділеної розумною чутливістю та чуйним розумом. Їм затишно в охайній кімнаті і у виставковому залі. І з ними якось тепліше стає, ніби простягається невидима ниточка довіри між художником і глядачем. Таке мистецтво підносить і надихає.\nперекладачка, член НСПУ


Головна сторінка/Бренди/Dr. Ceuracle/Тонер з пробіотиками Dr. Ceuracle Pro Balance Biotics Toner\nТонер з пробіотиками Dr. Ceuracle Pro Balance Biotics Toner\nТонер з пробіотиками Dr. Ceuracle Pro Balance Biotics Toner кількість\nАртикул: 61317 Категорії: Dr. Ceuracle, Тонізація, Догляд\nТонік з комплексом пробіотиків для чутливої шкіри Dr.Ceuracle Pro Balance Biotics Toner в короткі терміни усуває сухість і стягнутість шкіри, активно насичує клітини вологою, відновлює природний гідроліпідний баланс. Заспокоює роздратовану шкіру, усуває почервоніння і запалення, вирівнює тон.\nТонік зміцнює імунітет шкіри, робить її менш реактивної, підвищує захисні функції. Утворює невидимий бар’єр, який не допускає випаровування вологи і оберігає шкіру від згубного впливу ультрафіолету, вільних радикалів та інших факторів навколишнього середовища. Підтримує м’якість і пружність шкіри, покращує колір обличчя.\nЗасіб має легку консистенцію водички. Тонік відновлює оптимальний баланс шкіри і готує її до далі відходить, підвищуючи ефективність інших Догляду коштів.\nСпосіб застосування: використовувати після етапу очищення. Нанесіть невелику кількість тонера на ватний диск, дбайливо нанесіть на обличчя.\n2 відгуки для Тонер з пробіотиками Dr. Ceuracle Pro Balance Biotics Toner


Україні слід повчитися у Туреччини. Сім уроків |\nНовое Время: Україні слід повчитися у Туреччини. Сім уроків\nby turkrayna · 09/04/2018\nУ Туреччині співвідношення інвестицій до ВВП – 30%, в той час як в Україні – 21%\nУ 1989 році Україна і Туреччина мали приблизно однаковий показник ВВП на душу населення за паритетом купівельної спроможності. Сьогодні показник Туреччини майже втричі більший. Починаючи з 2010 року, турецька економіка зростала на 7% на рік, натомість українська торік зросла лише на 2,5%. Україні слід повчитися у Туреччини.\nНа околицях Стамбула — безліч нових заводів і складів. Багато з них належать іноземцям, що свідчить про динаміку економіки. У Туреччині співвідношення інвестицій до ВВП — 30%, а в Україні — 21%. Турки скаржаться, що іноземні інвестиції становлять лише 4% ВВП, а в Україні цей показник ще менший.\nЩо відбувається у Туреччині сьогодні? Президентський контроль над судовою системою зростає, але права власності захищені набагато краще, ніж в Україні. Це головна відмінність. Але в України є й причина для оптимізму: її населення набагато краще освічене, ніж Туреччини.\nЯким урокам варто повчитися Україні?\nЗупиніть рейдерство силовиків, насамперед — Генеральної прокуратури та Служби безпеки. Ці органи не повинні мати відділів із розслідування економічних злочинів.\nНіхто всерйоз не сприймає українські суди. Призначення низки суддів, які не пройшли тест на добропорядність, до Верховного Суду дискредитували судову реформу. Це треба змінити.\nНеобхідно створити чесний і міцний антикорупційний суд, який працював би разом із Національним антикорупційним бюро.\nАграрний сектор довго був двигуном економічного зростання України. Щоб підсилити його розвиток, треба обов’язково запустити ринок сільськогосподарської землі.\nУкраїнська держава досі володіє 3.500 компаній, на яких наживаються корупціонери і які гальмують розвиток вільного ринку. Держкомпанії, що не становлять особливої цінності, повинні бути продані якнайшвидше.\nЯк і в Туреччині, в українській фінансовій системі домінують банки, але цілих 56% банківських активів належать українській державі, а більше 10% — російській. Держбанки необхідно приватизувати, щоб залучити новий приватний капітал у систему.\nЖиттєво важливо залучити іноземні інвестиції. Лідером у цьому процесі повинні стати міжнародні фінансові інститути. Вони могли б закласти основи нового середовища для залучення капіталу, надаючи щорічне фінансування на рівні 4-5% ВВП.\nТекст опублікований в журналі Новое Время за 29 березня 2018 року в рамках проекту “Як черепасі стати тигром”.\nEtcetera: Заморожені на півстоліття: як живе невизнаний турецький Північний Кіпр\nРадіо Свобода: Гнів президента Туреччини на своїх супротивників сягає і України\nZN.UA: Країни-антоніми: як і чому Туреччина обігнала Україну\nTags: аналітикаекспертиукраїнські ЗМІ про Туреччину\nNext story Украинские дзюдоистки завоевали две медали на Гран-при в Анталии\nPrevious story Українські журналісти пройшли тренінг з економіки та фінансів у Туреччині\n16 Січ, 2014\nПрезидентський симфонічний оркестр Туреччини виступив з українською диригенткою


вандали - Теги ВГОЛОС\nВночі 19 червня вандали спаплюжили мечеть в окупованому кримському місті Білогірську.\nУ Харкові двоє підлітків розважались, руйнуючи надгробки на кладовищі Харківські підлітки зруйнували 7 надгробків на кладовищі.\n«Ікони Революції» у Києві знову понищили (фото) 25 травня 2018 12:40 Графіті «Ікони Революції», які було намальовано під час Революції Гідності у Києві на вулиці Грушевського, знову понищили вандали.\nНевідомі спаплюжили пам'ятники жертвам нацизму у Полтаві 23 квітня 2018 09:10 Вандали осквернили монумент Скорботної Матері та пам'ятний знак євреям-жертвам нацизму.\nНа Волині вандали на замовлення Росії потрощили хрести братської могили польських прикордонників (ФОТО) 22 березня 2018 12:35 У селі Мельники Шацького району Волині вандали обмалювали і розтрощили хрести братської могили польських прикордонників на замовлення Росії.\nУ Києві з музею вкрали Лесю Українку (ФОТО) 05 березня 2018 00:10 Невідомі вандали віддерли бюст поетеси Лесі Українки та пам'ятну дошку із меморіального будинку на вулиці Саксаганського, 97, у Києві (Музей видатних діячів української культури).\nУ Польщі вандали за три роки осквернили 15 українських місць пам'яті, - В’ятрович 20 лютого 2018 10:37 Виконавцями були спочатку невідомі особи, потім відповідальність за руйнування взяли на себе деякі громадські об‘єднання.\nЧоловіку, який на Львівщині знищив пам'ятник Шевченку, загрожує п'ять років тюрми 14 лютого 2018 18:02 Чоловікові, що викрав та продав голову пам’ятника Тарасу Шевченку у Стрию, що на Львівщині, повідомили про підозру\nПам'ятник воїнам УПА в Харкові розфарбували в кольори польського прапора (ФОТО) 14 лютого 2018 12:13 Невідомі розфарбували пам'ятник загиблим воїнам УПА у центрі Харкова в кольори прапора Польщі.\nВ Одесі вандали розмалювали стіну пам'яті Кузьмі «Скрябіну» 04 лютого 2018 19:34 В Одесі вандали розмалювали стіну пам'яті Кузьмі «Скрябіну», її вже оперативно відмили.\nУ Луцьку вандали пошкодили новорічну кулю у центрі міста 03 січня 2018 10:46 Невідомі зіпсували святкові ілюмінації, встановлені на Театральному майдані та вулиці Лесі Українки.\nУ Мінську понівечили пам’ятник Адамові Міцкевичу На пам’ятнику Адамові Міцкевичу, який стоїть у Мінську, намальовано сльози.\nУ Луцьку вандали понищили таблички про заборону вигулу собак 16 листопада 2017 10:41 На луцькому меморіалі «Вічна слава» понищили таблички щодо заборони вигулу собак.\nВандали підпалили меморіал військовим та героям Небесної Сотні На Одещині в місті Ананьєві у ніч середи спалили стенд меморіалу загиблим українським військовим та героям Небесної Сотні.\nНа Донбасі вандали зруйнували пам’ятник бійцям АТО (ФОТО) 27 серпня 2017 16:45 Під Бахмутом, в ніч на 25 серпня невідомі зруйнували пам’ятну плиту бійцям батальйону ім. генерала Кульчицького, які загинули в ДТП на трасі між Бахмутом і Слов’янськом у січні 2015 року.\nВандали в центрі Дніпра позривали фото перших героїв АТО На Алеї героїв у Дніпрі невідомі зірвали зі стендів світлини загиблих українських бійців, які простояли недоторканими з перших подій 2014 року.\nНа Луганщині вандали зруйнували пам’ятний знак «Воїнам АТО» (ФОТО) 16 червня 2017 21:14 У центрі міста Попасна Луганської області невідомі зруйнували пам’ятний знак, встановлений Героям АТО.\nВ Ірпені дотла згоріли могили бійців АТО 28 травня 2017 19:47 На алеї героїв АТО в Ірпені виявили декілька обгорілих могил\nНа Київщині вандали знищили пам'ятну дошку лідеру ОУН Коновальцю У місті Боярка Київської області невідомі облили червоною фарбою пам'ятну дошку лідеру ОУН Коновальцю.\nВандали понищили алею пам’яті героїв АТО у Чернівцях Нелюди повиривали із землі саджанці дерев, які родичі садовили на згадку про загиблих.\nРуйнування українських пам'ятників стало державною політикою Польщі, – депутат 27 квітня 2017 18:06 Те, що раніше могло прийти в голову лише провокаторам, тепер стало офіційною державною політикою Польщі, яка несе повну відповідальність за руйнування українських пам'ятників.\nУ Львові у «чистий четвер» невідомі вандали зруйнували капличку (ФОТО) 13 квітня 2017 16:55 У Львові на вул. Голубовича, 5 невідомі зруйнували капличку.\nВандали зіпсували об'єкт всесвітньої спадщини ЮНЕСКО Невідомі вандали спаплюжили стародавні наскельні малюнки на плато Еннеді (пустеля Сахара), обмалювавши їх графіті.\nУ Харкові вандали знищили банер із фотографіями загиблих героїв АТО (ФОТО) 20 березня 2017 15:02 На площі Свободи в Харкові невідомі пошкодили банер з фотографіями загиблих в зоні АТО бійців.\nНа Одещині невідомі зруйнували меморіал жертвам Голокосту 08 березня 2017 16:27 У місті Саврань Одеської області невідомі зруйнували меморіал жертвам Голокосту.\nПам’ятник героям АТО у Києві облили фарбою (ФОТО) 01 березня 2017 12:16 У київському парку ім. Рильського невідомі облили фарбою пам'ятник героям АТО.\nПоліція розслідує нищення вандалами «Биківнянських могил» 25 січня 2017 17:15 Нацполіція розпочала розслідування за фактом нищення українського та польського меморіалів жертвам НКВД у Биківні на Київщині.\nУ Кривому Розі вандали підпалили прапор України 16 січня 2017 06:45 15 січня, криворіжці виявили, що невідомі поглумилися над Державним прапором України, закріпленим над пам’ятною дошкою загиблим Героям на 95 кварталі у Кривому Розі.


Валентина Рубан: ЛІТНІ НОЧІ - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Валентина Рубан: ЛІТНІ НОЧІ - ВІРШ\nНапуває росами серпень літні ночі, Теплі і омріяні, ніби із казок. З неба видивляються, ніби Твої очі, Зорі, мов намистечка синього разок. Тиша обіймає все легкою наміткою, Цвіркуна, десь випурхне, пісенька проста. Я прилину в сни Твої білою лебідкою, Поцілую лагідно в стомлені вуста. З тиші вечорової колискову витчу я, Щоб Тобі тихесенько, любий, заспівать. Поцілунком пристрасним, спілою малиною, Хочу на губах Твоїх солодко розтать. Я прийду тоді навіть, коли міцно спатимеш, І рукою ніжною до Тебе торкнусь. Чи мене чекатимеш, а чи виглядатимеш, Як колись, до Тебе я в обійми вернусь. 26.08.2019 р\nдата надходження: 27.08.2019 22:16:06\n© дата внесення змiн: 27.08.2019 22:16:06\nВ Обране додали: геометрія, Ніна Незламна, Катерина Собова\nСветлана Борщ, Зелений Гай, Катерина Собова, яся, Ніна Незламна, Чайківчанка, Valentyna_S, Володимир Кепич, Тетяна Горобець (MERSEDES), Master-capt, Надія Позняк, Хуго Иванов, геометрія, геометрія, Ольга Калина, Валерія19, Капелька, Калинонька, Кирилл Падухевич\nКирилл Падухевич, 05.09.2019 - 21:49\nВалентина Рубан відповів на коментар Кирилл Падухевич, 05.09.2019 - 23:08\nКалинонька, 05.09.2019 - 17:12\nВалентина Рубан відповів на коментар Калинонька, 05.09.2019 - 17:23\nДякую широ. Рада що заітали\nКапелька, 30.08.2019 - 21:03\nЧарівно про кохання!\nВалентина Рубан відповів на коментар Капелька, 04.09.2019 - 21:22\nЯ Вам дуже вдячна за високу оцінку\nОльга Калина, 28.08.2019 - 13:47\nВалентина Рубан відповів на коментар Ольга Калина, 28.08.2019 - 16:21\nгеометрія, 28.08.2019 - 12:05\nК Р А С И В О,Валю! З а б и р а ю...\nВалентина Рубан відповів на коментар геометрія, 28.08.2019 - 16:20\nРада, що сподобалось. ДЯКУЮ\nХуго Иванов, 28.08.2019 - 11:54\nВалентина Рубан відповів на коментар Хуго Иванов, 28.08.2019 - 16:20\nДякую. Приємно, що завітали\nТетяна Горобець (MERSEDES), 28.08.2019 - 09:27\nЗакохано і ніжно Валюшо!!!\nВалентина Рубан відповів на коментар Тетяна Горобець (MERSEDES), 28.08.2019 - 10:16\nСпасибі щире Вам.\nВолодимир Кепич, 27.08.2019 - 23:39\nВалентина Рубан відповів на коментар Володимир Кепич, 28.08.2019 - 10:15\nValentyna_S, 27.08.2019 - 23:36\nЧудова майбутня пісня\nВалентина Рубан відповів на коментар Valentyna_S, 28.08.2019 - 10:15\nХотілось би. Дякую Вам щиро. Зі святом\nНіна Незламна, 27.08.2019 - 22:23\nВалентина Рубан відповів на коментар Ніна Незламна, 27.08.2019 - 22:26\nКатерина Собова, 27.08.2019 - 22:20\nСкільки ніжності і любові Ви вкладаєте, Валечко, в кожне слово! Вірш - супер!\nВалентина Рубан відповів на коментар Катерина Собова, 27.08.2019 - 22:25\nДякую Вам за чудовий відгук. Мені надзвичайно приємно


Підлеглі Садового хочуть забрати землю у психлікарні: подробиці свавілля. Politeka\nПідлеглі Садового хочуть забрати землю у психлікарні: подробиці свавілля\n16 липня, 10:42\nЛМР хоче відібрати у Львівської психіатричної лікарні, що на вул. Кульпарківській, право власності на 20,83 га землі\nНа ділянці розміром 0,562 га планують зробити сквер.\nПро це йдеться у проекті ухвали “Про затвердження переліку та меж скверів Франківського району м. Львова”, який був опублікований на сайті ЛМР, повідомляє Вголос.\nВтім, Львівська міська рада стверджує, що як тільки землю вилучать, то лікарня може звернутися по кадастровий номер для затвердження меж. Щодо такої пропозиції Богдан Чечотка висловив своє занепокоєння. За його словами таку велику територію не можна залишати вільною.\n“Важко уявити краще місце під забудову. Тільки люди не враховують, що тут є відділення, де перебувають хворі з відкритою формою туберкульозу. Можливо, хтось не проти такого сусідства. Але, якщо ця лікарня вже 150 років є тут, то, можливо, варто лишити це все нащадкам,” – додав він.\nНаразі, адміністрація лікарні планує реєструвати петицію на сайті офісу президента й Львівської міської ради, а також писати звернення в правоохоронні органи, для експертизи цієї ухвали і слідкувати за діями міської ради.\nНагадаємо, у Львові незаконно збудують багатоповерхівку.\nВиконком Львівської міськради сьогодні, 14 червня, затвердив містобудівні умови та обмеження на будівництво ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на вул. М. Пимоненка – вул. Пасічній. Це нове будівництво на ділянці площею 0,3798 га не вище межі в 27,1 метра. В проектованому будинку передбачено 85 квартир, з них однокімнатних – 33. Ну нульовому поверсі буде паркінг.\nТеги: Земля , Львов


Чистий драйв в Дзизі – Son Of Dave у Львові\nВосени треба їсти багато вітамінів. Можна в піґулках, а ліпше з фруктів і овочів сезонних виїдати. А ше варіант — прийти зарядитись позитивом і кльовим драйвом в прекрасного музиканта. :)\nSon Of Dave (або Бенджамін Дарвелл) — колишній учасник легендарного гурту Crash Test Dummies, котрий заполонив ефіри MTV і всіх існуючих на той час радіостанцій у 90-х з хітом Mmm Mmm Mmm Mmm. То було тоді. А нині Бенджамін знову на сценах світу, але вже як драйвовий і шальоний блюзмен!\nЩо чекає на концерті, можна підглянути в ютубі ;) Але таке треба відчути наживо. Шось абсолютно нове, космічне, і водночас справжнє. Ця людина-оркестр і автор пісень здатний за допомогою губної гармоніки, голосового біт-боксу, різноманітних перкусій, вокалу і нехитрого електронного семплера занурити в атмосферу, що межує з театральністю і танцювальними ритмами. Містично-гумористичне шоу і абсолютно божевільний «діджей», але наживо і по-чесному, без технічних примочок — саме це і є єдиний і неповторний SON OF DAVE!\nПро свою музику Son Of Dave каже так: "Це ритм-н-блюз як я його бачу та відчуваю. Не буде ніяких гітарних соло або підспівів з цифровими ефектами. Тільки гармоніка, натуральний бітбокс, пісні, воплі та речі, які гримлять та бухають - усе заради вашого задоволення!"\nSon Of Dave у Львові\n8 листопада / 20:00


13 грудня 2019, 15:35 | Суспільство-дайджест | | 0 | | Код для блогу | |\nУНІАН, 12 грудня 2019\nАмериканські консерватори, які асоціюють себе з режимом Путіна, відмовляються побачити російську державу такою, якою вона насправді є.\nПоказова православність Путіна така ж цинічна брехня, як і любов Сталіна до трудового класу / mil.ru\nШервуд Едді був видатним американським місіонером і християнським соціалістом. Останнє зараз вкрай не часто можна зустріти. В 20-30-х роках минулого століття він здійснив більше десятка поїздок в СРСР. Він не закривав очі на проблеми в радянській імперії, але й знайшов багато цікавого для себе.\nВ одній зі своїх книг про країну він писав, що замість конфліктних, корумпованих демократичних політиків «Сталін править за допомогою своєї кмітливості, чесності, сміливості, незламної волі й титанічної енергії». Замість американської жадоби місіонеру здавалося, що росіяни працювали заради задоволення. Але понад усе Едді вважав, що знайшов у СРСР те, чого бракувало індивідуалістському суспільству в США: єдиної «філософії життя».\n«В Росії все життя зосереджене на центральній меті. Воно скероване на єдиний результат й заряджене такою потужною й блискучою мотивацією, що життя, здається, має надзвичайну важливість», - писав американський місіонер.\nЕдді помилявся щодо багатьох речей, які він бачив, - пише на сторінках The Atlantic американська публіцистка й лауреат Пулітцерівської премії Енн Еплбаум.\n«Сталін був брехуном і масовим вбивцею. Росіяни працювали, тому що були голодні й налякані. Так звана «єдина філософія життя» була химерою, а в реальності працювала тоталітарна держава, яка використовувала терор і пропаганду, щоб підтримувати єдність. Але Едді, як й інші в його часи, мав схильність захоплюватися Радянським Союзом суто тому, що був дуже критично налаштований проти економіки й політики власної країни – Америки в часи депресії. І він був не один такий», - пише вона.\nУ книзі «Політичні пілігрими: подорожі західних інтелектуалів у СРСР, Китай і на Кубу», виданій в 1981 році, Пол Холландер писав про гостинність, в якій купали лояльних західних відвідувачів в комуністичному світі. У Москві влаштовували вишукані банкети для Джорджа Бернарда Шоу, в у Північному В’єтнамі – для Меррі МакКарті й С’юзан Сонтаг. Але автор робив висновок, що ці вистави не були ключовим поясненням, чому західні інтелектуали закохувалися в комунізм. Значно важливішим було їхнє власне відречення й відсторонення від рідних культур.\n«Інтелектуали, критично налаштовані проти власного суспільства, були надзвичайно сприятливим до заяв лідерів і представників суспільств, які вони перевіряли в ході цих поїздок», - писав Холландер.\nВін писав так про лівих інтелектуалів 20-го століття. Але й зараз досить багато людей, які хвалять диктаторів у Венесуелі чи Болівії, вороже налаштованих проти Америки. Є в американському суспільстві й ті, кому платять за допомогу ворогам США або за поширення їхньої пропаганди. Такі ділки завжди були.\nАле у 21-му столітті доводиться мати справу з новим феноменом: з правими інтелектуалами, які критикують власні суспільства й проявляють прихильність до правих диктаторів, ворожих до Америки. І їхні мотиви напрочуд знайомі. Навколо себе вони бачать виродження, змішання рас, демографічні зміни, «політкоректність», одностатеві шлюби й занепад релігії. США, в яких вони живуть, більше не схожа на ту англо-саксонську, білу, протестантську Америку, яку вони пам’ятають або думають, що пам’ятають. Тож вони почали шукати за кордоном об’єднані, етнічно чисті нації, які в їхній уяві морально сильніші, ніж рідне суспільство. Нації, наприклад, такі як Росія.\nПіонером таких пошуків був Патрік Б’юкенен, хрещений батько сучасних правих радикалів, чия думка про іноземних диктаторів сильно змінилася якраз в часи, коли він почав писати книги із заголовками на зразок «Смерть Заходу» і «Самогубство супердержави». Його колонки переповнені презирством до сучасних США, місце, яке він з огидою описав як «багатокультурну, багатоетнічну, багаторасову й багатомовну «універсальну державу», аватором якої став Барак Обама».\nВ його уявленнях Америка переживає демографічний занепад. Вона втратила свою «гідність». Він писав, що Захід піддався «сексуальній революції легкого розлучення, розгульної розбещеності, порнографії, гомосексуальності, фемінізму, абортів, одностатевих шлюбів, евтаназії й самогубству за сприяння. Християнські цінності замінили голлівудські».\nЦя молитва про американські жахи не дуже відрізняється від того, що можна почути щовечора в ефірі Fox News. Для прикладу, ось що говорить Такер Карлсон: «Американська мрія помирає». Це він проголосив під час одного з нещодавніх вечорів під час монологу, в якому він часто говорив про «темні часи, які ми зараз переживаємо». Карлсон присвятив велику кількість ефірного часу наріканням про те, що США колись «були кращою країною, ніж зараз з багатьох причин». І тоді вони були «більш згуртовані». І не дивно, адже іммігранти «розграбували» Америку завдяки «декадентським і нарцистичним» політикам, які відмовляються «захищати націю».\n«Яке жахливе місце описують всі ці люди. Хто захоче жити в такій країні? Або краще запитати по-іншому: хто буде симпатизувати ворогам такої країни? Як виявилося, багато хто. Однозначно Б’юкенен це робить. Російські кібервійська щоденно зосереджено працюють над підривом американської єдності й електромереж. Російські інформаційні бойовики намагаються деформувати американські політичні дебати. Російські наймані вбивці вбивають людей на вулицях західних країн. Російська ядерна зброя націлена на нас і наших союзників. Та попри це, Б’юкенен захоплюється президентом Росії, тому що він «захищає традиційні цінності від західних культурних еліт. Знову ж таки, він відчуває це ілюзорне відчуття «єдності» й мети, якого бракує складній, різноманітній, сварливій Америці», - пише Епплбаум.\nВражений тим, як Володимир Путін використовує православну церкву в публічних заходах, Б’юкенен переконаний, що російський президент «намагається відновити православ’я в ролі морального компасу, яким воно було тисячу років до того, як Росія стала заручницею атеїстичної й язичницької ідеології Марксизму». Він не один такий. Переконання під гаслом «Росія на нашому боці» у війні проти світськості й «сексуального занепаду» поширене серед багатьох американських християнських лідерів, а також їхніх правих колег у Європі.\nНаприклад, серед таких симпатиків Москви організація під назвою «Світовий конгрес сімей» (WCF). Це американська євангелістська організація, яка виступає проти прав сексуальних меншин. Один з її колишній лідерів Ларрі Джекобс якось проголосив Росію «християнським спасителем світу». WCF має навіть російську гілку, яку очолює Олексій Комов. Він, у свою чергу, пов’язаний з російським олігархом Костянтином Малофеєвим, який організовує зустрічі правих радикалів по всій Європі. На останній такій зустрічі у Вероні російські священики змішалися з лідерами італійських й австрійських правих радикалів, а також їхніх американських колег.\nПідтримка Росії з боку Карлсона виражається у формі їдкого сарказму, а не у відвертого захоплення. Як у свій час Джейн Фонда позувала біля в’єтнамського протиповітряного кулемета заради провокації, Карлон теж спробував випробувати своїх глядачів й критиків, умисне висловлюючи протилежні погляди на Росію.\n«Чому я не повинен вболівати за Росію?» - сказав він в ефірі нещодавно.\nЧерез кілька днів після того він знову заговорив з тим же тоном: «Я думаю, що, вірогідно, нам варто було б стати на бік Росії, якби ми обирали між Росією й Україною». За іронією, в часи адміністрації Рональда Рейгана батько Карлсона керував «Голосом Америки», радіостанцією, яка транслювала американські цінності в СРСР. Втім, це може бути й поясненням. Американський ведучий використовує Росію як кийок, щоб побити власне суспільство й традиції.\nНа щастя для всіх таких критиків, вони не проводять багато часу в країні, якою вони так захоплюються. Тому що важко вигадати більшу фантастичну дурницю, ніж те, що Росія – країна християнських цінностей. В реальності Росія – країна з найвищим рівнем абортів у світі, який у двічі вищий, ніж у США. Надзвичайно мало росіян справді ходять в церкву. Хоча точні цифри важко підрахувати. Адже будь-яка християнська конфесія окрім підконтрольної уряду православної церкви ризикує бути проголошеною «культом». Опитування за 2012 рік показало, що релігія грає важливу роль у житті лише 15% росіян. Лише 5% читали Біблію.\nЯкщо американські християни не знайшли б нічого хорошого у путінській Росії, американські націоналісти теж були б розчаровані. Такер Карлсон якось розмірковував у ефірі про змішання рас у Америці, задаючи питання: «Наскільки правда те, що різноманіття – це наша сила?». У Росії це питання не було б риторичним. Майже 20% громадян Росії навіть не вважають себе «росіянами», відповідаючи під час опитувань, що вони належать до різних народів: від татар до азербайджанців, українців й молдован. Більше 6% громадян Росії – мусульмани. В цей час у США ця категорія мешканців не перевищує 1,1%. При цьому, озвучена цифра щодо російських мусульман може бути дуже не точною.\n«Пам’ятаєте ці сумнівні історії про райони у Швеції й Британії з законом шаріату, в які не можна ходити? В Росії є ціла республіка – Чечня, де офіційно діє шаріат. Місцевий режим толерує полігамію, вимагає від жінок носити паранджу в громадських місцях й катує геїв. Це зона посеред Росії, в яку не можна заходити», - йдеться в статті.\nСтосовно самого Путіна, то немає жодного доказу, що колишній агент КДБ прийняв християнство. Натомість багато доказів свідчать про те, що його показова православність така ж цинічна, як і любов Сталіна до трудового класу. Але така поведінка особливо цінна, тому що вона дурить наївних іноземців. Але не треба слухати західних авторів, які критикують Росію. Краще послухати молодого росіянина Єгора Жукова, який нещодавно постав перед судом за публікацію відео з критикою режиму. В промові у залі суду він вказав на контраст між показовими «сімейними цінностями» Путіна й реальністю.\n«Непереборний бар’єр ділить наше суспільство на два. Всі гроші сконцентровані на верхівці й ніхто там не готовий відпустити їх. Все, що лишається для тих, хто на дні – відчай. Знаючи, що надії на побудову щастя для себе і своїх сімей немає не залежно від того, наскільки великі старання, російські чоловіки висловлюють агресію в своїх поглядах, або п’ють до смерті, або вішаються. Росія – друга у світі за рівнем самогубств серед чоловіків. В результаті, третина російських сімей – це матері-одиночки з дітьми. Я хотів би знати: це так ми захищаємо наш інститут сім’ї?», - говорив Жуков.\nРепресії у Росії посилюються на тлі невпевненості у майбутньому країни Реальність у Росії не важлива, так само як була не важлива реальність сталінізму для Шервуда Едді й Джорджа Бернарда Шоу. Американські інтелектуали, які зараз відсторонилися від рідної країни, не цікавляться реальністю. Їм потрібна фантастична нація, інше й далеке місце від їхньої рідної ненависної країни. Америка зі своїм складним соціальним, політичним й етнічним різноманіттям, з Конституцією, яка гарантує, що США ніколи не будуть почуватися так, ніби все життя «зосереджене на центральній меті» - це Америка, яка більше їх не захоплює. Більшість з них знають, що фантастична іноземна нація, якою вони захоплюються, хоче покласти всьому цьому край. Вона хоче підірвати американську демократію, зламати хребет американському впливу й покінчити з американською силою. Але кому не подобається американська демократія, вплив і сила? І це насправді важливо.\nтеги до статті:Володимир Путін,Православ'я,Релігія і політика


Рейтинг публічності комунальних підприємств Івано-Франківська - СТИК\nОпубліковано: 09/08/2016 - 10:04 9/08/2016 - 10:14\n9 серпня в Івано-Франківську презентували рейтинг публічносту комунальнх підприємств міста. Однією з цілей цього дослідження було нагадати КП, що вони не приватні, а саме комунальні.\nУпродовж червня-липня 2016 року у восьми обласних центрах Західної України громадські активісти та експерти, на основі 20 індикаторів, провели дослідження публічності комунальних підприємств. Шляхом запитів на інформацію та пошуку відомостей у мережі інтернет учасники проекту збирали інформацію про діяльність комунальних підприємств восьми обласних центрів та склали рейтинг від найбільш закритих до найбільш публічних комунальних підприємств.\nЗа результатами дослідження у Івано-Франківську найбільшу кількість балів набрали такі КП:\n"Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" – 23 бали\n"Івано-Франківськводоекотехпром" – 20 балів\nНайменше балів отримали:\n"Електроавтотранс" – 8 балів\n"Муніципальна дорожня компанія" – 6 балів\n"Центр розвитку міста та рекреації" – 5 балів\n«Маю надію, що міський голова Руслан Марцінків нагадає керівникам комунальних підприємств про існування Закону України «Про доступ до публічної інформації» та про те що це комунальні, а не приватні підприємства. Від його політичного впливу залежить наскільки наші комунальні підприємства буду публічними. Зокрема, існує проблема у тому, що більшість керівників франківських КП не виконують рішення міської ради про публікацію обов’язкового переліку інформації на офіційному веб-сайті виконкому міської ради » – підсумувала Христина Зелінська.\nTagged Комунальне підприємство, публічність, Соціум, чесно\nПопередняНетверезий водій, який побив франківського патрульного, постане перед судом\nНаступнаНа Рогатинщині на згарищі виявили тіло пенсіонерки


Від початку вересня 844 родини на Волині вже отримали по 5 тисяч гривень на соціальну «картку малюка».\nЇх можна витратити виключно на дитячі товари у магазинах, які визначило міністерство соцполітики, – розповіла Суспільному начальниця відділу департаменту соцзахисту Волинської ОДА Олена Маркусик.\nАби придбати більшість з необхідних товарів батьки із сіл мусять їхати до Луцька чи в районні центри. На Волині є 22 магазини де можна розрахуватися соціальною карткою за дитячі товари. Частина з них поки не працюють.\nЩоб отримати виплати, потрібно подати документи в органи соціального захисту чи центр надання адміністративних послуг, розповіла начальниця відділу обласного департаменту соціального захисту населення Олена Маркусик. З її слів, станом на 28 вересня майже півтори тисячі волинян подали до органів соціального захисту населення заяви на грошову допомогу для новонароджених замість пакунків малюка.


Бібліографічна діяльність Н.А. Рубакина і його праця "Серед книг"\nБібліографічна діяльність Н.А. Рубакина і його праця «Серед книг»\nН.А. Рубакин увійшов в історію російської бібліографії насамперед як автор фундаментальної праці «Серед книг».\n«Серед книг»! Важко уявити, що можна якось інакше назвати цю книгу. Більш виразне, більш символічну назву для цієї книги навряд чи можна придумати. Воно як би зливається з самою особистістю Н.А. Рубакина, з усією його життям. Вся його життя проходила серед книг, присвячена книзі, її створення, її пропаганді, просуванню в маси трудящих. Книги для Рубакина були тим же, чим для музиканта є звуки, для художника - фарби, для поета - слово, рими.\nПереконаність у великій силі книги змусила Н.А. Рубакина використовувати всі засоби для її пропаганди. Бібліографія представляла для цієї мети виключно широкі можливості. Бібліографією не тільки в широкому, але і у вузькому сенсі слова, Н.А. Рубакин займався все своє життя, хоча не вважав себе бібліографом - професіоналом.\nДіяльність Рубакина в області бібліографії почалася в ранній юності. Перші його практичні кроки виражалися в складанні рекомендаційних списків літератури, каталогів бібліотеки.\nУ 1888 р В Москві, під назвою «Бібліотека для народного училища. Досвід описового каталогу книг по шкільній справі », вийшла перша бібліографічна робота Н.А. Рубакина, видана під ініціалами Н. Г. Багато бібліографічного матеріалу містили його замітки і статті про літературу для народу, що друкувалися в «Русском багатство» в кінці 80-х - початку 90-х рр. в 1892 р Щомісячний журнал «Мир божий» публікує анотований «Бібліографічний листок». У 90-х рр. в різних журналах поміщаються невеликі бібліографічні покажчики на природно - наукові, історичні та педагогічні теми. У 1892 р В журналі «Мир божий», в якому Н.А. Рубакін вів відділ бібліографії, був опублікований «Список керівництв і посібників для спостереження природи (астрономія, метеорологія, мінералогія, ботаніка, фізіологія і інші анотації)», а в 1893 р Журнал «Дитяче читання» випустив окремим виданням «Критичний покажчик дитячої та педагогічної літератури », складений Н.А. Рубакіним.\nПізніше, коли Н.А. Рубакин почав видавати в різних видавництвах наукові та науково - популярні книги, він ввів в практику російського видавничої справи рекомендаційну внутрикнижной бібліографію, використовуючи цей метод як для своїх книг, так і для книг інших авторів.\nУ 1895 - 1905 рр. Н.А. Рубакин бере участь в складанні і перевиданні програм для самоосвіти, що випускаються Відділом допомоги самоосвіти Педагогічного музею військово-навчальних закладів в Петербурзі.\nУ 1895 р В співавторстві з М.А. Антоновичем Н.А. Рубакин склав «Енциклопедичний програму для самоосвіти» по розділах: астрономія, історія землі (геологія), ботаніка і зоологія, загальна фізіологія і фізична антропологія. Ця програма увійшла в 1-е видання «Програм читання для самоосвіти», випущене в Петербурзі в 1895 р Для 2-го видання цієї програми, що вийшов в 1897 р, Н. А. Рубакін в співавторстві з М.А. Антоновичем і І.В. Мушкетовим склав такого ж роду «Енциклопедичний програму» по розділу історії землі (фізична географія і геологія). Ці програми знову перероблялися і доповнювалися авторами для 3-го (1891 г.), 4-го (1904 г.) і 5-го (1905 р) видань.\nУ практиці бібліографічної діяльності Н.А. Рубакин велике місце займає створення каталогу загальноосвітньої бібліотеки, над яким він працював багато років.\nУ додатках до 1-го видання «Серед книг» Рубакин дає бібліографію бібліотекознавства - «Список посібників для бібліотекарів», який починається з викладу програми підготовки кадрів бібліотечних працівників, поряд з цим він дає і ряд рад по організації бібліотеки.\nСписок посібників для бібліотекарів - яскраве свідчення того, що Н.А. Рубакин надавав бібліографічною підготовці бібліотекаря першорядне значення. Він вважав надзвичайно важливим, щоб бібліотекар добре розбирався в галузевій бібліографії, і вона широко представлена в списку.\nЗначним є за обсягом в списку розділ бібліографії журнальних статей. Автор називає в ньому покажчики статей, поміщених в журналах «Вісник Європи», «Русское багатство», «Думка», «Вітчизняні записки», «Современник», «Історичний вісник» та інші. Н.А. Рубакин рекомендує також в кожній бібліотеці мати друковані каталоги різних бібліотек, а також покажчики книг, вилучених цензурою з обігу, списки книг, обіг яких заборонено в бібліотеках, і списки книг, допущених в публічні, народні і шкільні бібліотеки.\nУ 1896 р Були надруковані бібліографічні примітки до книги Д.В. Мармеру «Прогрес науки, його походження, розвиток, причини та результати», складені Рубакіним.\nРеволюційні події в країні підштовхнули Рубакина прискорити випуск покажчика. Прагнення допомогти трудящим оволодіти книжковими багатствами, а з їх допомогою - знаннями, необхідними для революційної боротьби, керувало Н.А. Рубакіним. Покажчик «Серед книг» він розглядав як «введення у вивчення мінімуму» знань про книгах. Перше видання покажчика вийшло в 1906 р в одному томі. Робота над покажчиком проводилася в складних умовах, коли Н.А. Рубакин жив за кордоном, далеко від великих російських книгосховищ. Покажчик складався з трьох частин: перша частина - теоретична, де викладалися погляди автора на роль книги і бібліотеки, значення загальноосвітнього каталогу в справі вироблення наукового світогляду читачів, принципи побудови каталогу.\nУ другій, бібліографічною, частини вказувалася література з усіх галузей знання, відібрана згідно з принципами, викладеними в теоретичній частині.\nТретя частина озаглавлена автором так: «Додатковий відділ. Суміш. Дитячі книги. Періодичні видання". Цінність цього відділу полягає в тому, що в ньому зазначені видання, що вийшли друком під час друкування покажчика (по 15 червня 1905 г.), т. Е. В перші місяці революції 1905-1907 рр. Тому тут багато суспільно - політичної літератури.\nУ цьому відділі вказані і періодичні видання, що виходили в 1905 р, а також журнали, які припинили своє існування. У 1-му виданні «Серед книг» є алфавітний покажчик імен авторів, введених в покажчик. Програми також список книг, які вийшли «без позначення на них імен авторів», і збірники. Ці додатки значно підвищують цінність покажчика.\nОднак перше видання «Серед книг» не задовольняло Н.А. Рубакина, і він незабаром задумує друге видання цієї книги, значно розширене і багато в чому відрізняється від першого.\nВ теоретичній частині покажчика «Серед книг» Н.А. Рубакин викладає систему своїх поглядів з питань теорії бібліотечного ядра і організації його в публічній бібліотеці, з питань класифікації наук і книг, використання книжкових багатств бібліотеки читачами, що займаються самоосвітою, створення загальноосвітнього каталогу з метою раціонального використання книг. Н.А. Рубакин тут, як і в інших своїх роботах, розглядає бібліотечна справа не ізольовано, а як складову частину розвитку суспільства. Він стверджує, що одним із законів розвитку сучасного суспільства є закон безперервного наростання книжкових багатств, з одного боку, і їх споживачів-читачів - з іншого.\nПокажчик «Серед книг» був справою майже всього життя Н.А. Рубакина. Їм він займався і після виходу покажчика в світло, прагнучи перетворити його в бібліографічну енциклопедію. Покажчиком цікавилася вся читаюча і друкарська Росія.\nУ підготовці другого видання «Серед книг» неоціненну допомогу Н.А. Рубакін надав Г.В. Плеханов, дав посторінкові зауваження на деякі розділи I і II томів. Зауваження Плеханова стосувалися як істоти питань, так і бібліографії. Г.В. Плеханов вказує Н.А. Рубакін на неприпустимість пропуску ряду робіт В.І. Леніна, на неправильну характеристику анархізму, на переоцінку ролі Л.Н. Толстого в розвитку громадської думки в Росії, на деякі неточності і помилки фактичного і бібліографічного характеру. Зауваження Г.В. Плеханова багато в чому допомогли Н.А. Рубакін поліпшити свою працю, підвищити його наукову цінність. Але далеко не всі зауваження Г.В. Плеханова були враховані Н.А. Рубакіним - заважала позиція «надпартийности». Важливою відмінною рисою другого видання покажчика стало наявність в ньому великих «попередніх зауважень», мета яких - керувати читанням, в першу чергу займаються самоосвітою.\nКоли Рубакин готував другий том «Серед книг», він попросив Леніна написати для покажчика статтю з викладом суті більшовизму.\nУ 1914 р в квітневій книжці легального більшовицького журналу «Просвещение» була надрукована рецензія В.І. Леніна на II том 2-го видання «Серед книг». Особливу цінність покажчика Ленін бачив у тому, що автор не виключав «ні зарубіжних, ні зазнали переслідувань видань». Рецензія Леніна, загострюючи і яка підкреслила значення II томи покажчика Рубакина, як би вводила бібліографію в саму гущу політичної боротьби, кваліфікувала її як гостра зброя цієї боротьби.\nУ 1-ій частині III томи Рубакин робить спробу дати можливість представникам різних течій суспільної думки говорити за себе. У передмові до цього тому Рубакин пише, що оскільки національне питання, яке висвітлюється в цій книзі дуже важкий і складний, він не береться давати свої визначення, а прагне за допомогою іноземних цитат викласти суть течій словами лідерів цих течій. Однак те, що Рубакин цитував різних авторів, ще не означає, що він залучав їх до участі. Цитував він їх на свій розсуд, намагаючись висувати на перший план «все те, що переконує, а не те, що дратує». До друку 1-ша частина III томи не знайшла такого широкого відгуку, як перші два томи. Це пояснюється перш за все тим, що книга вийшла в період першої світової війни. Друга частина III томи, що містила допоміжні покажчики за всіма трьома томами 2-го видання, в зв'язку з війною так і не вийшла з друку, тому перше видання, забезпечене довідковим апаратом, читачі можуть використовувати з більшою користю, ніж друге видання «Серед книг» .\nВідразу ж після виходу 1-го і, особливо, 2-го видання «Серед книг» з'являються в газетах і журналах відгуки. Вони друкувалися у виданнях офіційних, таких, як «Журнал Міністерства народної освіти», «Урядовий вісник»; в журналах ліберального напряму - «Русское слово», «Вісник Європи»; народницьких-кадетського - «Русское багатство»; есерівсько-меншовицького - «Современник».\nДрукувалися рецензії в журналах бібліотечно-бібліографічних - «Бібліотекар» і «Русский бібліофіл», в педагогічних журналах - «Російська школа», «Народна освіта».\nВідгукнулися на вихід покажчика і видання наукових товариств і організацій - «Науково-історичний журнал», «Історичний вісник» та інші.\nХоча ці відгуки дуже суперечливі, їх можна розділити на дві основні групи: 1) відгуки позитивні, автори яких зазначають велике суспільно - політичне значення покажчика; 2) відгуки негативні, автори яких закреслюють суспільно - політичне значення покажчика, бачать в ньому лише недоліки.\nУніверсальні рекомендаційні покажчики рубакінского типу потрібні і в наші дні. Питання про це неодноразово піднімалося не тільки в спеціальній, але і в загальній друку РФ. Але створенням такого роду покажчиків повинен займатися не одна людина, а колектив бібліографів-фахівців, що і здійснюється в наші дні в практиці бібліографічної роботи.\nШироко використовуючи бібліографію в своїй практичній діяльності з пропаганди книг, Н.А. Рубакін, природно, не міг обійти і теорію бібліографії. У теоретичній, вступній главі до 2-го виданню «Серед книг» Н.А. Рубакин говорить про психологічну бібліографії, яка, на його думку, повинна розглядати і вивчати психологію книги, книжкового впливу в залежності від психологічного типу автора книги і читача. Психологічна бібліографія класифікує книги по їх психічним типам. Н.А. Рубакин прекрасно розумів, що такий бібліографії немає, але він вважав, що потрібно її створити. Психологічна бібліографія, на його думку, повинна включати відомості про зміст книги та про ступінь її труднощі. Повноту опису він розглядав як кращий засіб пропаганди і поширення книги.\nН.А. Рубакін вважає за необхідне включати в каталог списки найбільш «пекучих» питань, із зазначенням проти кожного з них назв книг, номерів глав і сторінок, де читач може знайти відповіді на ці питання або матеріал для їх вирішення.\nОдним з найважливіших принципів психологічної бібліографії Н.А. Рубакин вважає класифікацію книг за ступенем їх складності. Це здійснюється в покажчику «Серед книг». Читачів він ділить по рівню підготовки на 4 категорії. Відповідно до цього робляться відмітки проти книг.\nСамим же головним вимогою психологічної бібліографії Н.А. Рубакин вважає вивчення читача, індивідуальних особливостей його психіки, його особистості в цілому. На основі вивчення читачів можуть бути виведені і формули, що характеризує психіку читачів.\nДумки Рубакина про психологічну бібліографії цікаві. Певною мірою вони враховані в сучасній практиці рекомендаційної бібліографії. Можливо, що і в майбутньому вони знайдуть якесь практичне застосування.\nПідводячи підсумок, слід сказати, що самий факт появи у пресі покажчика Н.А. Рубакина «Серед книг» підняв російську бібліографію і її теорію на нову, більш високу ступінь. Особливо важливо те, що покажчик цей спонукав В.І. Леніна написати рецензію, яка, викривала тенденцію «надпартийности» в бібліографії, вказувала їй нові шляхи.\n1. Маврічева К.Г. Діячі книги. Н.А. Рубакін (1862-1946). М., 1972 - 175 с.\n2. Світ бібліографії: наук.-практ. і культ.-просвіт. журн.-М., 2004 - 103 с.\n3. Світ бібліографії: наук.-практ. і культ.-просвіт. журн.-М., 2002 - 115 с.


Огляд місця події є найбільше складним і трудомістким із усіх видів слідчого огляду. Це одне з найперших слідчих дій, котрим часто починається розслідування. У процесі його проведення огляду, слідчий безпосередньо сам досліджує місце, де виявлені сліди й інші докази, що дозволяють судити як про подію, щовиникла, так і осіб, до нього причетних. Осягаючи сутність події, слідчий зобов’язаний так зафіксувати і засвідчити усе виявлене, щоб наступні інші учасники процесу і суд могли переконатися в об’єктивності і повноті добутих у ході огляду фактичних даних.\nМісцем події признається ділянка місцевості або помешкання, у межах якого виявлені сліди й об’єкти, що відносяться до досліджуваної події. Злочинний вплив тягне за собою зміни в навколишньому середовищі. Злочинний результат і інші наслідки злочину можуть бути виявлені тільки там, де зроблений злочин, але й в інших місцях. Місце події тому необов’язково повинно збігатися з місцем злочину, тобто тим місцем, де було безпосередньо зроблено злочинне зазіхання. При розслідуванні злочини може бути виявлено не одне, а декілька місць події.\nОгляд місця події – це невідкладне слідча дія, що полягає в безпосередньому сприйнятті і проходженні і фіксації слідчим обстановки місця події, що відносяться до справи слідів і об’єктів, їхніх індивідуальних особливостей і взаємозв’язків із метою з’ясування сутності події, що виникла, механізму злочину й окремих обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.\nЗагальною задачею огляду є одержання процесуально-закріпленої інформації (фактичних даних) про обставини події, що виникла, об’єктах і особах, що мають до нього відношення, їхніх зв’язках і взаємодіях. Для ефективного рішення цієї задачі слідчому потрібно: а) усвідомити для себе і зафіксувати в протоколі матеріальну обстановку, у якій відбулася досліджувана подія; б) виявити, зафіксувати і вилучити матеріальні сліди злочину (сліди рук, ніг, знарядь злому, транспортних засобів, плям крові, а також знаряддя злочину й інші предмети, кинуті або загублені злочинцем, і т.п.; в) спробувати з’ясувати зв’язок слідів і інших об’єктів із особою, що зробила злочин, що потерпів і іншими особами й об’єктами; г) одержати вихідні зведення для встановлення і розшуку винного, організації і проведення оперативно-пошукових заходів і слідчих дій.


Дон Лафонтейн - Біографія, фото, новини, інформація, вік | Актори\nДень народження: 26.08.1940 року\nМісце народження: Дулат штат Міннесота, США\nАмериканський актор, майстер закадрового озвучення та коментарів в трейлерах, продюсер і режисер.\nДональд Лерой Лафонтейн народився 26-го серпня 1940-го року в місті Дулат штату Міннесота, США, в родині Альфреда і Рабі Лафонтейн. У тринадцятирічному віці, після мутації голосових зв’язок, його голос придбав характерний басовий тон. Це і вплинуло на всю його подальше творче життя. Після закінчення школи Дон Лафонтейн (Don LaFontaine) вступив в ряди американської армії і працював записуючим інженерів. Ця практика допомогла йому влаштуватися на радіо в Нью-Йорку — після служби, в 1962-му році. Він працював з продюсером Флойдом Петрсоном, до\nякий порадив Дону спробувати свої сили в кіноіндустрії. Вперше його голос пролунав у 1964-му році у вестерні «Gunfighters of Casa Grande». Після цього компанія «MGM» уклала з ним контракт і Дон почав свою кар’єру закадрового артиста.\nДон Лафонтейн (Don LaFontaine) став главою компанії «Kaleidoscope Films Ltd», яка займалася виробництвом трейлерів. Пізніше, в 1976-му році він створив власну студію «Don LaFontaine Associates». За ним по праву закріпилися прізвиська «Голос Божий» або «Грім горла», також його називали «Король Голос\nЗ ним працювали практично всі великі кіностудії Голлівуду, сплачуючи Дону шалені гонорари. Він був автором знаменитої фрази всіх трейлерів і стверджував, що з неї можна почати і коротко розповісти сюжет будь-якого фільму. Ця фраза була: «У світі, де….». Її можна почути майже в кожному трейлері до фільму, а у Дона Лафонтейна (Don LaFontaine) їх було тисячі. На піку своєї кар’єри він записував до шістдесяти робіт в тиждень, а одного разу записав за один день тридцять п’ять трейлерів.\nЙому також належить голос за кадром в таких фільмах, як «Термінатор», «Термінатор 2: Судний день», «Шрек», «П’ятниця 13-е», «Бетмен повертається», «Пісочна людина» та інших.\nДон Лафонтейн (Don LaFontaine) був двічі одружений. З першою дружиною, Джоан Стадва, вони прожили з 1967-го по 1988-ий рік. Із другою дружиною, актрисою Нитой Уайтейкер, Дон був разом з 1989-го року і до його смерті в 2008-му. У них народилися троє дітей, Крістін, Скай і Еліс.\nДон Лафонтейн (Don LaFontaine) помер 1-го серпня 2008-го року в клініці Лос-Анджелеса від тромбоемболії легеневої артерії і, як її наслідки, пневмотораксу.


Маніпуляції дерматолога в центрі Києва | Інноваційна клініка для всієї сім'ї «Верде»\nЯкщо у вас чи у вашої дитини грибкове захворювання, папіломи, контагіозний молюск або підозрілі плями на шкірі, в клініці VERDE ви можете записатися на відповідну маніпуляцію. Швидко і безболісно ми допоможемо вам бути здоровим!\nвiд 800 до 850 грн.\nМале хірургічне амбулаторне втручання (видалення папілом, контагіозного молюска) до 10 елементів без вартості анестезії\nЗабір матеріалу для дослідження на патогенні гриби\nЯкщо у вас чи у вашої дитини виявили грибкове захворювання, для вибору ефективного лікування потрібно визначити, який саме патогенний гриб став його збудником. З цією метою призначають лабораторне дослідження і роблять забір біологічного матеріалу - волосся, лусочок шкіри або фрагментів нігтьових пластинок - в залежності від осередків ураження. Також дослідження проводиться для контролю лікування.\nЗа кілька діб до забору біоматеріалу потрібно скасувати прийом протигрибкових засобів, щоб результат аналізу був достовірним. Це стосується препаратів і зовнішнього, і внутрішнього застосування.\nЗа добу до дослідження небажано застосовувати будь-які гігієнічні засоби. Митися потрібно тільки чистою водою.\nМале амбулаторне хірургічне втручання (видалення папілом, контагіозного молюска) методом електрокоагуляції\nМетод електрокоагуляції є хірургічне видалення новоутворень шкіри за допомогою високочастотного електричного струму. У нашій клініці таким методом видаляють пацієнтам папіломи і контагіозного молюска.\nЛікар відокремлює змінену тканину і одночасно зупиняє кровотечу. Ускладнення відсутні, відновний період короткий.\nЯкщо на шкірі ви виявили папіломи (у вигляді невеликих округлих утворень на ніжках) або контагіозного молюска (у вигляді твердого гладкого горбка кольору шкіри або світліше), зверніться в клініку VERDE! Досвідчений дерматолог проведе огляд з використанням дерматоскопії, а в разі необхідності безболісно видалить новоутворення методом електрокоагуляції.\nМаніпуляція проводиться під місцевою анестезією. Контагіозний молюск видаляється кюреткою, голкою або за допомогою електрокоагуляції. Папіломи зрізуються тільки за допомогою методу електрокоагуляції. На місце зрізу накладається пов'язка, що давить. Тривалість маніпуляції - від 15 до 30 хвилин. Після процедури на шкірі залишаться ніжні скоринки, вони відторгнуться вже через 5-8 днів.\nЦифрова дерматоскопія на апараті VIDIX VIDEODIGITAL DERMOSCOPY SYSTEM (до 3 новоутворень)\nЗа допомогою дерматоскопії, або діагностики новоутворень на шкірі, лікар вивчає підозрілі плями і інші шкірні новоутворення. Це дозволяє виявити меланому на ранній стадії. Завдяки використанню апарату обстеження проводиться візуально зі збільшенням від 10 до 200 разів без будь-якого пошкодження новоутворень.\nЕфективність цифрової дерматоскопії дуже висока, так як вона дає можливість фіксувати зміни на самих ранніх стадіях переродження утворень шкіри. Це дозволяє вчасно їх видаляти.\nПроцедура не має протипоказань. Для її проведення не потрібна анестезія і будь-яка серйозна підготовка до обстеження.


7 СТУДЕНТІВ ВНТУ ПОЧАЛИ НАВЧАТИСЯ В POLITECHNIKA LUBELSKA - Вінницький Національний Технічний Університет\nГоловна Новини університету 7 СТУДЕНТІВ ВНТУ ПОЧАЛИ НАВЧАТИСЯ В POLITECHNIKA LUBELSKA\n7 СТУДЕНТІВ ВНТУ ПОЧАЛИ НАВЧАТИСЯ В POLITECHNIKA LUBELSKA\nПрес-центр ВНТУ 03.04.2014, 17:08\nЦе уже друга група студентів Вінницького національного технічного університету, яка поїхала до Польщі за програмою академічної мобільності «Подвійний диплом»\nПерші 13 студентів нашого вишу, які дебютували у Люблінській Політехніці торік у лютому, нині уже проходять там дипломне проектування. І уже в квітні захищатимуть магістерську кваліфікаційну роботу. Потому отримають одночасно два дипломи про здобутий освітньо-кваліфікаційний рівень — вітчизняний та закордонний.\nНа жаль, цьогоріч до Любліна поїхало вдвічі менше студентів, аніж торік — причиною тому складна політична ситуація в Україні. Хоча популярність такого навчання дедалі зростає — Люблінська політехніка дуже рейтинговий державний виш як Польщі, так і Європи.\nУсі 13 спільних студентів двох технічних вишів Вінниці і Любліна радо повертаються в Україну, аби свою фахову підготовку реалізувати на Батьківщині. Дехто уже має не просто ідеї, а реальні, хоча й попередні домовленості щодо створення спільних україно-польських IT-підприємств.\n«Така прагматична і діловита направленість юних фахівців зумовлена тим, що Люблінська політехніка саме так орієнтує своїх вихованців. У магістратурі студенти вивчають лише спеціальні фахові дисципліни. До того ж за їхнім власним вибором — з огляду на потреби майбутнього працевлаштування», — пояснює координатор програм академічної мобільності у ВНТУ, начальник навчального відділу вишу, професор кафедри комп'ютерних наук Тамара САВЧУК.\n«Зауважте, заняття нашим студентам у Politechnika Lubelska проводять лише габілітовані доктори, професори і тільки польською чи англійською мовами. Втім у Люблінській політехніці студенти ВНТУ вчаться успішно — середній бал 4,5. І водночас дивують польських викладачів своїм прагненням до знань і високим рівнем теоретичної підготовки, а також творчим ставленням до завдань», — продовжує професор Савчук.\nСпівпрацю за програмами академічної мобільності ВНТУ має і з іншими університетами європейських держав. Тож, ідея євроінтеграції освіти у виші активно реалізовується.\nЄ підстави сподіватися, що згодом вона помітно пожвавиться. Зокрема з вишами ПНР, оскільки днями у ВНТУ запрацюють курси польської мови. Для студентів і викладачів вишу вестиме їх Ян Глінчевський — голова Конфедерації поляків Поділля, заслужений діяч Польщі, почесний громадянин міста Кельце, яке є побратимом Вінниці.\nПерший ліворуч Вадим Гончаренко (Інститут інформаційних технологій і комп’ютерної інженерії), далі Людмила Орищук (Інститут менеджменту), Андрій Щекало (ІнІТКІ), Павло Новаленко (ІнІТКІ), Марія Обідник (ІнМ), Ірина Крисько (ІнМ) та Дмитро Бабій (ІнІТКІ) на території Люблінського замку, головна вежу якого, ймовірно, збудував Данило Галицький


У Києві запоріжці висловили свою позицію щодо недоцільності концесії аеропорту - Телеканал Z\nГоловна / Головне / У Києві запоріжці висловили свою позицію щодо недоцільності концесії аеропорту\nБоротьба за аеропорт Запоріжжя триває. 13 лютого у Києві відбулось засідання підкомітету Верховної Ради з питань авіаційного транспорту. Там вкотре порушили питання щодо передачі місцевого летовища в концесію.\nЗапорізький аеропорт належить громаді, яка і має вирішувати його подальшу долю. Таку позицію керівництво летовища висловило у столиці на засіданні підкомітету Верховної Ради з питань авіаційного транспорту. Представників трьох аеропортів, в тому числі і Запорізького, запросили до Києва, щоб обговорити питання концесії. Як наголосив в. о. директора КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» Олексій Дубревський, аеропорт Запоріжжя на сьогодні – комунальне підприємство, воно належить громаді і вирішувати питання щодо концесійних процесів має громада міста. Одностайно усі члени комітету та підкомітету підтримали позицію щодо недоцільності передачі запорізького летовища до концесії. Отже, аеропорт наш, і його керівництво вдячне усім депутатам міськради за підтримку, за консолідовану позицію. Певне, це ще одна невеличка перемога.\nПідсумки засідання підкомітету на своїй офіційній сторінці у Фейсбук прокоментував міський голова Володимир Буряк. Вкотре наголосив на тому, що аеропорт належить місту і саме воно має ним опікуватись: «Приємно, що наші доводи та спільна позиція міської влади та запоріжців переконали й підкомітет. Нагадаю, роботи на новому пасажирському терміналі виконуються цілодобово, щоб надолужити втрачений через виїмку документів час і відкрити його до запуску нових рейсів».\nНагадаємо, 17-го січня СБУ здійснила обшуки в аеропорту та вилучила документи щодо будівництва нового терміналу. Однак вони не стосуються справи, з якої відбулась перевірка. Це майже на місяць зупинило роботи в аеропорту. Вчасне відкриття терміналу та запуск нових рейсів опинилися під загрозою. Таку ситуацію політологи та юристи пов’язали із намаганнями центральної влади передати аеропорт в концесію. Свою позицію з цього приводу одразу висловив міський голова Володимир Буряк. Зазначив, летовище місто у концесію не віддасть і тому захищатиме його. У цьому питанні мера підтримали депутати та самі запоріжці.


Мило своїми руками – як правильно зробити\nHome / Дозвілля / Мило своїми руками – як правильно зробити\nMelnichuk Nataliya 1,860 Views\nВиготовлення мила самостійно – це не тільки дуже захоплююче, але ще й корисно, ви отримуєте 100% натуральний, екологічний і якісний продукт. Домашнє мило своїми руками – відмінний подарунок до будь-якого свята для сім’ї та друзів. Цікавим буде той факт, що на початку 20 століття звичним було виготовлення цього засобу вдома, з використанням, як правило, тваринних жирів. Як добавки застосовували лікувальні рослини, трави і сухоцвіти. У сучасному світі використовують в якості додатків основи, олії і всілякий декор. Незважаючи на популярність цього виду хенд-мейду багатьох цікавить питання – «Як в домашніх умовах варити мило і що для цього потрібно?».\nМило своїми руками. Девайс для миловаріння\nЩоб зварити мило своїми руками в домашніх умовах вам будуть потрібні наступні інструменти:\nкаструлі або миски різного розміру;\nложечки для змішування;\nміксер для збивання;\nпаперові рушнички або серветки;\nПриготування мила вдома дуже цікаво тим, що всі процеси ви самі контролюєте. Один з найпопулярніших методів приготування відбувається по техніці холодного змішування.\nМило своїми руками – які інгредієнти підходять для різних типів шкіри\nНе секрет що важливо підібрати цей засіб гігієни індивідуально. Щоб приготувати мило своїми руками рецепт можна придумати в залежності від особистих уподобань, головне, щоб компоненти поєднувалися.\nМило своїми руками – корисні поради щодо підбору компонентів\nДля шкіри нормального типу замість водички рекомендується додавати молочко. Базовою олією може бути лаванда, герань, жасмин і ромашка. Ще в якості добавки можна включити вівсяні пластівці, макову крихту, суницю, апельсинову і евкаліптову олії;\nДобавте глиняні добавки, чистотіл, польовий хвощ, якщо ви є власником проблемної шкіри. З ефірних олій вибирайте ялицеве, сандалове або масло чайного дерева;\nДля жирної шкіри рекомендується додавати камфорний спирт. З його допомогою ви звузите пори. Протибактерійних якостей вашому милу додадуть календула, ромашка і настоянка прополісу. Подрібнені трави і фруктові кісточки в складі домашнього мила додадуть ефект скрабування. Приготоване в домашніх умовах мило своїми руками точно не заподіє ніякої шкоди шкірі;\nПри сухій шкірі не рекомендується обполіскувати обличчя з милом понад десять разів на місяць, так як засіб може сушити шкіру. В якості основної олії виберіть касторову, вона буде пом’якшувати обличчя. Трояндова і жасминова теж ідеальна для шкіри сухого типу.\nМило своїми руками – рецепти виготовлення на осові «дитячого» мила\nДля цього рецепта можна застосовувати навіть мильну основу (безбарвну і обов’язково рослинного походження).\nмило «дитяче» – 230 г;\nрідина (водичка) – 170 г;\nКосметична олія – 50 г;\nОлія ефірна – 7-12 крапельок.\nНатріть основний інгредієнт. Поставте 2 ємності на плиту, організувавши парову баню.\nМильну стружку залийте склянкою водички і починайте плавити до повної однорідності.\nЗменшити час плавлення мила на вогні допоможе добавляння меду. Трохи остудіть напівфабрикат і влийте масляну основу. Міксером ретельно збийте. В однорідну масу накапати аромоолії, і відібраний вами декор. Розподіліть продукт по ємностях. Остудіть на холоді до твердого стану.\nМило своїми руками на мильній основі\nЯкщо не знаєте, як в домашніх умовах робити мило швидко, тоді скористайтеся цим рецептом. Для тих, хто не любить довго чекати, це ідеальний спосіб миловаріння. В результаті продукт виходить натуральний, колір оригінальний, а індивідуальний запах буде саме таким, як ви захочете. На мильній основі засіб гігієни можна використовувати відразу після завершення етапу готування, що має велику перевагу в порівнянні з іншими способами виготовлення.\nшматок мильної основи – 375 г;\nефірна олія – 12 крапельок;\nБілу мильну стружку розтоплюємо на пару. Охолоджуємо і, перемішуючи, вливаємо ефірні складові і вибрані добавки. Розподіляємо масу по формах і залишаємо остигати на холоді. Ваш домашній засіб гігієни за ексклюзивним рецептом готовий, він буде ніжного бежевого кольору. Вирівняти прозорість можна за допомогою діоксиду титану, а можна купити спеціалізовану основу білого кольору. Різноманітні домішки додадуть засобу бажаний відтінок, текстуру і аромат.\nОб’ємне мило своїми руками\nТакий засіб гігієни власного приготування може бути різної форми і фактури. Об’єм виходить за допомогою використання спеціальних пластмасових форм або при з’єднанні ємностей одну з одною. Інгредієнти:\nмильна основа безбарвна – 250 г;\n«Синька (рідка)» – 3-4 крапельки;\nАбрикосова олія – 0,5 ложечки столової;\nімбирна або грейпфрутова олія – по 5 крапельок.\nДля того щоб зробити мило своїми руками, вам потрібно заготовити форми, які при з’єднанні утворюють об’єм. У заготовлені формочки залийте мильний напівфабрикат і нехай остигає. Укріплятись мило буде повільніше, так як поміщене в закриті формочки.\nМило своїми руками – перераховані кульки\nДля любителів після важкого робочого дня поніжитися у ванній варто приготувати такі кульки. Вони роблять водичку менш жорсткою, і ваша шкіра стає ніжною і шовковистою.\nсода харчова – 460 г;\nкрохмаль кукурудзяний – 275 г;\nолія ефірна – 3,8 мл;\nрідина на вибір – 10 г;\nчервоний перчик – 8г.\nСоду, крохмаль і лимонку пропустіть через сито. Перемішуючи, влийте ефірні компоненти. Побризкайте суміш водичкою до злипання маси. Розділіть отриманий об’єм на рівні частини, в одну з яких додайте пекучий перчик. Щільно розкладіть складу в форми. Варити нічого не потрібно. Заготовки залиште на добу на холоді. Після повного охолодження залиште перцеві кульки висихати на 3,5 години. В якості прикраси можна додавати бутони і пелюстки квітів.\nДля виробництва вам необхідно взяти залишки від минулих експериментів, обмилки мила з магазину або ж гідроксид калію.\nВаш засіб буде мати більше пом’якшувальних властивостей, якщо в основний склад ви додасте по 10 мл спирту і гліцеринової речовини.\nЗалишок, попередньо подрібнений на комбайні, розтопіть на паровій бані і додайте рідини. Починаючи збивати масу, потроху добавте ефірну олію.\nПеремішуйте свій напівфабрикат і добавляйте декор і добавки, потім залиште остигати. Щільність мила буде залежати від об’єму введеної рідини. Перелийте ваш готовий продукт в зручну для вас посудину. Рідке мило своїми руками готове, насолоджуйтеся.\nМило своїми руками – корисні поради\nВи можете додавати яловичий жир в приготуванні домашнього мила своїми руками;\nВ якості експерименту замість водички додавати молочко, чай, трав’яні відвари і навіть пиво;\nВиберіть для себе найзручніший «базовий» рецепт, додавайте всілякі нюанси: колір, запах, грайте з формою;\nОлії ефірної основи обов’язково поєднуйте в комплексі з олією оливи, яка буде нейтралізувати подразнюючий ефект;\nНе викидайте не зовсім вдалу заготовку, поріжте на середні шматки і переробіть, додавши нові компоненти. У підсумку ви станете власником нового мильного шедевра;\nОсобливо важливе дотримання пропорції і ваги обраних продуктів. З особливою ретельністю зважте і відміряйте всі компоненти. Тут робити «на око» не можна.\nНа початкових етапах миловаріння після всіх ваших старань результат виявиться не зовсім таким, як планувалося. Однак поступово ви зможете зробити ідеальне домашнє мило. Мило, зроблене своїми руками, це на 100% ексклюзивний продукт, відмінний подарунок собі і близьким.\nВам, напевно, дуже цікаво, дізнатись про те, що целюліту можна оголосити війну за допомогою антицелюлітного мила приготованого в домашніх умовах. Адже лікувальний впливати на шкіру потрібно надавати не тільки зсередини, але і на її поверхні. За допомогою такого мила ваша шкіра очищається і готується до подальших процедур, спрямованих в боротьбі від целюліту. Таке мило своїми руками можна використовувати в цілях попередження появи целюліту. Його легко можна приготувати на своїй кухні, для цього вам знадобиться:\nПару каструль (велика і маленька),\nДві чашки і дві піали,\nРукавички, марлева пов’язка і захисні окуляри.\nМило своїми руками. Склад антицелюлітного мила\nІнгредієнти, які потрібні для приготування антицелюлітного мила:\nДва шматочка дитячого мила,\n40-45 грам свіжої оливкової олії,\n4 столових ложечки натуральної кавової гущі,\n30 грам морської солі (йодовану або з екстрактами морських водоростей, тільки щоб вона була без барвників).\nПроцес швидкого приготування мила від целюліту:\nПідготуйте місце: приберіть харчові продукти з місця, де буде готуватися мило, переконайтеся, що в приміщенні відсутні діти і тварини.\nНатріть дитяче мило на крупну тертку.\nПоставте каструлю з водичкою на вогонь, а меншу вставте в середину (зробіть ефект парової бані). Коли водичка почне закипати, помістіть в маленьку каструлю терте мило і оливкову олію, помішуйте ложечкою при цьому, додаючи гарячу водичку маленькими порціями. Доводимо таку суміш до однорідної пластичної маси.\nДодаємо додаткові інгредієнти (кавову гущу грубого помелу і морську сіль без барвників), гарненько перемішуємо.\nОтриману суміш розливаємо у, попередньо змазані оливковою олією, формочки. Таке мило застигає близько трьох днів.\nЯк застосовувати мило своїми руками від целюліту\nАнтицелюлітне мило використовуйте 4 рази протягом тижня (якщо ваша шкіра суха і гіпер чутлива, то рідше). Нанесіть мило на розпарені проблемні ділянки шкіри, добре помасажуйте. Змийте тепленькою проточною водичкою. Нанесіть антицелюлітний крем. Таке мило очистить вашу шкіру, додасть їй гладкість і пружність.\nPrevious Хімічна завивка для волосся – правила виконання\nNext Лікування алергії – ефективність в домашніх умовах


Повнолітні споживачі все частіше вибирають пристрої для нагрівання тютюн | Новини\nКожен повнолітній курець розуміє, що дим від спаленого тютюну може бути неприємним людям навколо. Саме тому багато хто цікавиться різними технологіями нагрівання тютюну, щоб зробити процес споживання тютюну більш персоналізованим. Одна з популярних систем — розробка “Бритіш Американ Тобакко” (British American Tobacco), впроваджена в бренді пристроїв glo™.\nglo™ — це пристрої для нагрівання тютюну до температури у діапазоні з 245°C до 280°C, залежно від обраної моделі та режиму використання. Девайс працює таким чином, що при підвищенні температури не утворюється дим*. Замість нього з отвору glo™ виходить аерозоль, що має менш виражений запах**. У складі аерозолю міститься на 90% менше токсинів***.\nВідзначимо, всі моделі glo™ працюють тільки в комплекті зі спеціальними стіками****. В їхньому складі міститься спеціальний тютюн для нагрівання, але не для горіння. Тому процес споживання цього нікотиновмісного продукту не впливає на людей, що оточують курця. Одночасно з цим він відчуває справжній тютюн або інший смак — відчуття залежать від обраного стіка.\nОсновна перевага glo™ — простота експлуатації. Досить вставити стік у спеціальний відсік і натиснути одну кнопку на корпусі. Повного заряду вистачить до 20 сесій*****. Зовнішній вигляд пристроїв привертає увагу — велика кількість стильних кольорів, зручна форма. Також можна вибрати glo™ з різними технічними характеристиками. Наприклад, поширені пристрої pro та hyper.\nЗарядка будь-якого пристрою здійснюється за допомогою USB-кабелю та блоку живлення, які вже входять у комплектацію стартового набору. Можна підібрати додаткові аксесуари******, які захищають девайс від пошкоджень і полегшують його експлуатацію:\nчохли — виробляються у різних кольорах зі шкіри, силікону, тканини;\nтримачі на магніті для розміщення glo™ в автомобілі;\nспеціальні щітки для чищення;\nконтейнери для зберігання та утилізації стіків;\nпалички для чистки нагрівальних елементів, які реалізуються комплектами по 20 штук.\nПід час застосування пристрою виділення тепла відсутнє, оскільки не відбувається процесу горіння, а значить його експлуатація безпечна в різних умовах.\nЩоб гарантувати якість glo™, замовляти його потрібно на офіційному сайті бренду myglo.com.ua. Замовлення оформляється повністю в онлайн режимі, організовується доставка. Крім того, девайси продаються в авторизованих точках продажу glo Studio. Подібними способами можна придбати будь-яку продукцію даного бренду— аксесуари, стіки тощо.\n*** Порівняння диму від спалюваного тютюну в стандартних сигаретах 3R4F (приблизно 9 мг смол) і аерозолю від нагрітого тютюну в пристрої glo™. Порівнюється 9 шкідливих компонентів, рекомендованих Всесвітньою Організацією Охорони здоров'я до зменшення. Це не обов'язково означає, що даний продукт є менш шкідливим, ніж інші тютюнові продукти.\n***** При використанні в режимі Буст. При повністю зарядженому акумуляторі і може відрізнятися в залежності від поведінки споживача.


Особливість акцептного кредиту полягає в тім, що банк дає підприємству не гроші, а гарантію оплатити вексель у визначений термін. При цьому банк стає першим боржником і з економічного поглядувиконує умовне зобов'язання, тобто здійснює оплату векселя лише тоді, коли підприємство не виконує своїх зобов'язань.\n1. Місцезнаходження суб'єктів факторингових операцій\t1.1. Внутрішній факторинг\n2. Ступінь охоплення факторингом продукції, що реалізується\t2.1. Оплата всієї


Чим відрізняється МДФ від ЛДСП 2019\nРинок будівельних матеріалів пропонує споживачеві дуже великий асортимент продукції, розібратися в якій, не маючи певних навичок, досить складно. Однак незамінними при виробництві ремонтно-будівельних робіт є матеріали, виготовлені на основі натурального дерева - МДФ і його ламінований варіант ЛДСП. При деякій схожості матеріали мають істотні відмінності.\nМДФ - мелкодисперсная фракція дерева, а якщо бути точніше, то це плита, виготовлена з деревного волокна методом сушки, з подальшим гарячим пресуванням. При цьому варто відзначити, що волокна деревини обробляються перед пресуванням спеціальними сполучними речовинами. Для цього використовуються натуральні продукти лігнін і парафін, що не виділяють шкідливі речовини.\nЛДСП - це представник серії деревно-стружкових плит ДСП, точніше це і є шліфована ДСП. Основна відмінність ЛДСП від ДСП - наявність спеціальної облицювальної плівки, виготовленої на основі паперу і смоли меламіну. Захисна плівка впрессовивается в структуру ДСП, роблячи її більш міцною і вологостійкої.\nПанель ЛДСП до змісту ↑\nРозглядаючи в порівнянні такі популярні будівельні матеріали, можна відзначити той факт, що вони мають широке застосування, однак кожен з них займає певну нішу.Основні відмінності представлені в таблиці:\nЩільність м'який матеріал твердий матеріал < Вартість\nдорогий матеріал більш доступна ціна Дизайн\nобмежений великий вибір колірних рішень Розглядаючи МДФ і ЛДСП, необхідно звернути на їх основні технічні характеристики і сферу їх застосування в цій зв'язку. З огляду на той факт, що обидва матеріали виготовляються з натуральної деревини, варто відзначити основну сферу їх застосування - меблеве виробництво. Причому, МДФ являє собою дуже м'який матеріал, який легко обробляється. Це дуже цінується при виготовленні елітних меблів, яка вимагає витонченості і тонкощі ліній. Різьблені шафи і спинки ліжок - все це виготовлено з МДФ.\nЩодо ЛДСП можна відзначити високу ступінь захисту від шкідливих впливів, таких як підвищена вологість і висока температура. Це зробило матеріал незамінним при виробництві меблів для кухні та ванної кімнати. Зараз велика частина корпусних меблів економ-класу виготовляється саме з ДСП. Особливо цінний той факт, що завдяки плівці ЛДСП має багато варіантів колірних рішень.\nПриродно, не менше затребуваними є МДФ і ЛДСП в будівництві. У зв'язку з цим можна відзначити той факт, що ЛДСП за рахунок своєї структури прекрасно тримає саморізи і цвяхи. Матеріал дуже ефективний при виготовленні перегородок, окремих елементів покрівлі, різних деталей інтер'єру. Що стосується МДФ, то легкість його обробки зробила матеріал незамінним при влаштуванні вентильованих фасадів.Перегородки і елементи даху також виготовляються з МДФ.\nМДФ дуже м'який матеріал, що робить його незамінним в меблевому виробництві.\nМДФ, в порівнянні з ЛДСП, є більш дорогим матеріалом, що пов'язано з невеликими обсягами вітчизняного виробництва.


Помер екс-президент Ізраїлю Іцхак Навон - ZAXID.NET\nСуспільство — Андрій Стець, 20:09, 7 листопада 2015 0 0\nП'ятий президент Ізраїлю Іцхак Навон\nУ суботу, 7 листопада, на 95-му році життя помер колишній президент Ізраїлю Іцхак Навон.\nІцхак Навон був президентом Ізраїлю з 1978 по 1983 рік. Він народився в Єрусалимі 9 квітня 1921. Перед початком політичної кар'єри Навон працював дипломатом в Уругваї та Аргентині. Після повернення до Ізраїлю в 1951 році він став секретарем з політичних питань міністра закордонних справ Моше Шаретта. У 1950-х і на початку 1960-х він очолював канцелярію прем'єр-міністра Давида Бен-Гуріона, а потім і Шаретта, коли той очолив уряд.\nНавон продовжив політичну кар'єру і після закінчення президентського терміну. У 1984 році він був обраний у Кнесет (парламент Ізраїлю) і став міністром освіти. Навон займав цей пост до 1990 року.\nКар'єру політика Іцхак Навон завершив у 1992 році, після чого працював на «різних керівних посадах в установах культури»\nНавон вільно володів арабською мовою, був першим ізраїльським президентом, який відвідав Єгипет. Навон був активним прихильником судової комісії з розслідування ролі Ізраїлю в трагедії що сталася в ліванських таборах біженців Сабра і Шатіла в 1982 році.


Погорелов Reporter UA\nМіська сесія проголосувала за новий генплан міста Ужгород\nСкандальний генплан Ужгорода, котрий дозволяє виділення нових земельних ділянок під будівництво там, де до сьогодні були зелені зони, таки прийняли на черговому засіданні Ужгородської міськради.\nЧутки про Погорєлова і ляльку-вуду породили у Інтернеті хвилю жартів\nНагадаємо, вчора міський голова Ужгорода Віктор Погорєлов під час розмови зі своїм підлеглим Сергієм Горбанем згадав про ляльку-вуду.\nКлуніджорджаклуні дослідили, яка ще магія оповила Закарпаття.\nКолишній в.о.мера збирає підписи за відставку діючого Ужгородського міського голови\n"Звинувачення від людини, котра сім років сиділа у в’язниці, видаються трохи дивними!" (ВІДЕО)\nПісля сьогоднішнього засідання сесії Ужгородської міськради, її голова Віктор Погорєлов звинуватив свого першого заступника Івана Волошина та його прихильників у зриві сесії. Начебто вони порізали колеса автомобілів кількох депутатів. А напередодні погрожували депутатам.\nУжгородський міський голова провів перший прийом громадян у Новому році\nУ понеділок, 5 січня, відбувся перший у новому році прийом громадян міським головою Віктором Погорєловим. У розгляді певних звернень взяв участь і секретар міської ради Богдан Андріїв.\nНа "Зеленому ринку" — новий директор\nСьогодні в управлінні майнової політики Ужгородської міської ради відбувся конкурс-екзамен з обрання нового директора КП «Ринок-1».