Громадяни не полишають надії потрапити на тимчасово окуповану територію Донбасу - спостереження, новини, інтерв’ю, постаті\nГромадяни не полишають надії потрапити на тимчасово окуповану територію Донбасу\n11.06.2020, Четвер | 10:43\nНагадаємо, що відучора за наказом командувача ООС відновлено пропуск через лінію розмежування в КПВВ «Мар’їнка» та «Станиця Луганська».\nПропускні операції у цих КПВВ здійснюються щоденно з 11.00 до 14.00.\nСьогодні, станом 09.30, біля «Станиці Луганської» перебуває десять осіб, а біля «Мар’їнки» – 6 транспортних засобів та десять громадян, яким через соціально-гуманітарні питання необхідно потрапити на тимчасово окуповану територію України.\nСлід зазначити, що відновлення роботи гуманітарних коридорів фактично було заблоковано російсько-окупаційними військами. Громадяни, які прямували до ТОТУ змушені були тривалий час перебувати перед блокпостами бойовиків, які ті облаштували протитанковими загородженнями та, зрештою, повертатися на контрольовану територію без пояснення причин відмови з боку окупантів. Так, бойовики не пропустили шість чоловік, які перетнули КПВВ «Станиця Луганська» та одну особу, що їхала через «Мар’їнку».\nУчора чотири жінки були пропущені до тимчасово окупованого Донецька та тривалий час перебували перед блокпостом терористів, але назад так і не повернулись. Цим жінкам через проблеми соціально-гуманітарного характеру було вкрай важливо потрапити на тимчасово окуповану територію. Вони були налаштовані рішуче та навіть готові були ночувати перед позиціями окупантів, аби тільки потрапити на тимчасово окуповану територію. Враховуючи заяви окупаційної влади, що останні пропускати людей на тимчасово окуповану територію України не будуть, прикордонники зі складу Об’єднаних сил за необхідності готові забезпечити повернення цих жінок назад на контрольовану територію України.


Через плагіат в дисертації Пал Шмітт змушений був піти з посади глави держави\nУ січні цього року один з угорських журналів проаналізував дисертацію президента й виявив плагіат. Пізніше спеціальна комісія підтвердила те, що в науковій праці міститься понад двісті сторінок інформації з робіт закордонних вчених.\nДослідження на тему «Аналіз сучасних Олімпійських ігор» президент захистив в Інституті фізкультури 10 років тому. Проте цьогоріч журнал HGV заявив, що його дисертація містить незмінені уривки з роботи болгарського спортивного діяча Ніколи Георгієва.\nДля перевірки цього факту було створено спеціальну комісію, що підтвердила наявність у роботі політика дослівних запозичень з двох наукових праць інших вчених. Тому комісія визнала роботу президента такою, що не відповідає професійним та етичним критеріям, а Університет медицини та спорту в Будапешті позбавив Пала Шмітта ступеня доктора наук.\nНа плагіат у дисертації президента одразу відреагувала опозиція, яка почала вимагати його відставки, заявляючи, що після цього П.Шмітт не гідний представляти країну. За відставку проголосували 338 депутатів, лише 5 депутатів виступили проти, а 6 — утрималось. Тимчасово обов’язки глави держави виконуватиме голова Державних зборів Ласло Кевер.\nЗважаючи на те, що П.Шмітт спочатку заперечив свою провину, пізніше у своїй заяві він зауважив, що президент має бути символом нації, і через скандал він уважає своїм обов’язком піти з посади глави держави.\nП.Шмітт є олімпійським чемпіоном з фехтування, в 1995—1999 рр. він був віце-президентом Міжнародного олімпійського комітету. У червні 2010-го його було обрано президентом Угорщини. І хоча, за конституцією, це представницька посада, у європейській державі особа після таких обвинувачень не може представляти інтереси країни.


Надано їм начебто літера - Колизей приколів\nдодому Історії діти Надано їм начебто літера\nБісить дивна установка в суспільстві, яка говорить, що людині, у якої «життя важка», можна грубіянити і робити гидоти, а інші зобов’язані ставитися до цього з розумінням.\nРоків п’ять тому мені довелося переводити дитину в інший садок з-за двох, гм, дуже специфічних жінок. Одна з них працювала нянькою і явно самостверджувалась за рахунок дітей. Наприклад, мою дочку Ніну вперто називала Тонею, тому що Ніна — це, на її думку, зменшувальне від Антоніни, і пофіг, що там у свідоцтві про народження записано. А дитині за спробу її поправляти прилітало, бо «що вона там у п’ять років про себе думає — дорослим вказувати».\nКоли я прийшла до завідуючої поцікавитися, чи вважає вона, що відбувається нормальним, з’ясувалося, що «Н.Н., звичайно, неправа, але, розумієте, у неї така важка життя і маленька зарплата, увійдіть в положення!». Не буду переповідати біографію, самі розумієте, якщо людина працює нянькою за копійки і будує дошкільнят в садочку заради самоствердження, то це не від надлишку внутрішньої гармонії. На питання, чи Н. Н. стане щасливішою від того, що буде називати мою доньку чужим ім’ям, завідуюча образилася і натякнула, що я зла і товстошкіра.\nКолега. Знайомі ми з нею зі студентства, і можу сказати, що характер у неї був не цукор. Тільки якщо раніше її осаджували, то з недавніх пір з розмов в колективі з’ясувалося, що вислуховувати гидоти від неї — мало не святий обов’язок кожного, тому що вона нещасна самотня сорокарічна жінка. Називаєш навскидку десять варіантів проведення дозвілля, крім виносу мозку оточуючим (від вишивки хрестиком до співу в хорі і походів в гори) — звинувачують в черствості.\nРодич пару років тому пішов від дружини після 15 років шлюбу, з новою любов’ю не склалося, а в колишню сім’ю назад не прийняли. Тепер я намагаюся уникати великих сімейних зборищ, тому що спілкуватися з ним довше десяти хвилин неможливо, все зводиться до «всі жінки такі-сякі, мене не цінують». Тема досить нудна, так і у товариша рильце в пушку, однак заткнути цей фонтан красномовства не виходить: у сім’ї прийнято вислуховувати і скорботно мовчати з поваги до горя. А хто не хоче і сміє мати гарний настрій, коли в А. не перший рік таке горе, ті сволочі бездушні.\nпопередня статтяВідмінно зберігся бункер (42 фото)\nнаступна статтяПрикольні фотографії з бритвеним верстатом (14 фото)\nМи знайшли кількох російських і західних знаменитостей, у яких є брати і сестри-близнючки, про існування яких ви, можливо, не знали. Наталія та Юліана Подільські У співачки...


Категорія - Медицина для дорослих і дітей\nЕлектростимуляція при гострій невропатії Vll пари черепних нервів\nЛицевий нерв виходить із черепа через foramen facialіs попереду вушної раковини, розгалужується на три гілочки та іннервує мімічні м’язи обличчя. Причини виникнення невриту лицевого нерва: отит, забої та переломи скроневої кістки, пухлини в ділянці проходження нерва в черепі, механічна компресія, набряк нерва і його ішемія, переохолодження.\nВолодимир Клімчук 27 November 2019\nВолодимир Клімчук 29 October 2019\nБіль в шиї. Цервікальні болі\nШийний радикуліт — це друге по частоті захворювання після поперекового радикуліту. Основні причини: ураження корінців спинного мозку внаслідок остеохондрозу, після травм, тривалого і статичного напруження, нейроінфекції, інтоксикації. Завдання фізіотерапії направлене на ліквідацію запалення, подолання болі, усунення набряку.\nВолодимир Клімчук 28 August 2019\nПеріартрит - це захворювання суглобової капсули і навколишніх тканин суглоба, поширене у віці після 50 років. Найчастіше уражається плечовий суглоб, що зумовлено його анатомічними і функціональними особливостями. Лікування періартритів довготривале, наполегливе і комплексне.\nІнсульт – гостре порушення кровообігу мозку. Причинами є церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, ревматизм, цукровий діабет, вроджені аномалії судин головного мозку, інфаркт міокарду, ожиріння. Найчастіше розвивається тромбоз мозкових і магістральних судин головного мозку. Тромбоз і тривалий ангіоспазм судин приводить до ішемічного відмирання клітин мозку в зоні ураженої судини, що супроводжується парезами і паралічами.\nБіль в грудній клітці — торакалгія\nТоракалгія – це біль на рівні грудної клітини гострого або тупого характеру. Для діагностики використовують електрокардіографію, рентгенографію, комп’ютерну рентгенографію, МРТ, ультразвукову діагностику. Для уточнення діагнозу проводять огляд спеціалістів: кардіолога, хірурга, травматолога.\nНеврити та невралгії, фізіотерапевтичні методи лікування\nНеврит – ізольоване ураження окремих нервових стовбурів. Ураження основного стовбура нерва приводить до втрати всіх його функцій. Проксимальні ураження нерва супроводжуються частковою втратою функції. Для досягнення успіху потрібно проводити комплексне лікування: медикаментозне (судиннорозширюючі і протинабрякові засоби, вітаміни групи В), масаж, лікувальна фізкультура, фізіотерапевтичні методи.\nРадикуліт – захворювання периферичної нервової системи, в основі якого лежить ураження нервових корінців. Ця хвороба виникає частіше при остеохондрозі, рідше, як наслідок нейроінфекції, грипу, бруцельозу, запальних процесів навколишніх тканин. Остеохондроз – дистрофічний процес, який виникає в результаті порушення нейрофізіологічних, нейроендокринних процесів старіння, внаслідок зношування хребта під впливом травм. Частіше уражається поперековий відділ хребта.


У Рівному на 11 гектарах зведуть універсальний спорткомплекс – Голосно\nBy Лущан Руслана\t On 07.08.2018 16:46\n«В таких умовах, в яких перебуває наш спорт дуже важко готувати спортсменів. Але наші тренери роблять неможливе. Тому спорткомплекс суттєво покращить можливості для тренувань з багатьох видів спорту. Окрім того, споруда дасть можливість збільшити кількість наших вихованців до 1,5 тисячі. Це стане значним поштовхом для популяризації здорового способу життя на Рівненщині», – прокоментував директор ОСДЮСШОР Сергій Шимосюк.


Літклуб | ПОГАНІ СЛОВА, Олена Макарчук ( olenka38 )\nОлена Макарчук, 21.12.2017 року\n– Мамо, а хто такі «ватники»? – несподівано запитав Сергійко, коли мати увійшла та поставила сумки на підлогу. Вона зняла куртку й поцілувала сина. Він поморщився. (Йому вже дванадцять, врешті-решт, чоловік!.. Сергійкові тепер не так подобалися лагідні мамині поцілунки, як раніше.)\nА матері не сподобалося запитання, й вона насупила брови.\n– Це лайливе слово, синку. Ніколи не кажи так на людей.\n– А я і не казав… То на мене так кажуть.\nМама знову засмутилася.\n– Послухай… ми з батьком віддали тебе з братом до престижної школи. Українська мова, у вчителів вища освіта, а то й по дві. Всілякі гранти та конкурси… Брат твій відмінник, – мати важко зітхнула, засапалася, напевне, через те, що три поверхи вгору йшла. – Ви маєте спілкуватися, як цивілізовані люди. Тим більше, ми переселилися з Луганщини… – додала мама. – Треба показати, що ми цілком нормальні люди… хоч і звідти.\n– Може, я віднесу сумки до кухні? – він схопився за важкі пакети, які принесла мати.\n– Дякую, рідний мій… Віднеси.\n– І розкласти тут? Все?\n– Добре. Там, на столі, я потім все покладу, куди слід.\n– Мамо! – скрикнув Сергійко. – Тут у тебе цукерки є! Можна взяти дві?.. Або хоча б одну! Будь ласочка!\n– Після вечері, синку. Гаразд?\n– Гаразд… – невдоволено крикнув він із кухні, доки мама знімала чоботи.\n«Ватником» його почали дражнити деякі з класу після того, як дізналися, звідки Сергій приїхав, а особливо, коли хлопець сказав, що не любить сучасні журнали. «А от у Радянському Союзі писали про вчених. шахтарів, робітників, майстрів своєї справи.» З нього тут же почали сміятися і казати, що він сумує за «совком». Хоча як можна сумувати за тим, чого жодного разу не бачив? Адже коли він народився, Союзу давно не було… Не сказати, що Сергію надто подобалися ці стоси «Огоньков», що залишилися після дідуся. В чомусь і там був перекіс: статті були про безкінечні покоси та надої, плани п’ятирічки та боротьбу з Дядьком Семом. Але все ж таки там часто зображувалася саме людина праці. Хай і була в неї смішна зарплата, а то і взагалі не було. Одні медальки та трудодні. Та людина могла пишатися тим, що ВМІЄ робити! А зараз… Хто кого побив, хто за скільки купив машину, ще про співаків щось можуть написати… Але що пишуть про них? Знову ж таки: хто кого побив… Жодної згадки про роки наполегливої праці, щоб досягти успіху. Враження, що потрібне лише везіння – і ти на вершині. От чому б не написати про Сергійкового татка? Він міг майже безнадійну машину, просто таки купу металу, повернути до життя. Присідав біля понівеченого «залізного коня», проводив рукою, розмовляв. Якщо порівняння з хворою людиною дещо недоречне, то з хворим домашнім улюбленцем – цілком. Здавалося, татко вірить в існування душі в машини. І…за кілька днів автівки знову літали міськими дорогами. Або дядько Андрій… Хто ще міг викувати … квітку? Справжню квітку! Як живу! Пелюсточки, листочки. Здавалося, якась зла чаклунка перетворила живу троянду на сталеву.\nСергійко хотів це все розказати, та ніхто не слухав, а лише дражнили: «ватник, ватник»…\nВчителька довго розповідала, що Україна – молода держава, яка не так давно здобула свою незалежність та й зараз за неї бореться, що в Україні проводяться складні реформи.\n– Що таке реформи, Настю? – вказала вчителька указкою на свою улюбленицю.\nТа миттю підхопилася.\n– Реформи це зміни чогось! – бадьоро відрапортувала Настя. – Зміни докорінні! Фун-да-мен-таль-ні, – додала вона «улюблене словечко» свого тата-архітектора.\nСергійко замилувався нею: які в неї рожеві щічки, яке гарне волосся й очі такі…\n– Молодець! – посміхнулася вчителька. – Хто може навести приклад реформ у нашій школі?\nУ Сергійка промайнула думка. Але він дуже боявся, що його висміють, тим паче після Насті, і він промовчав.\n– Актовий зал відремонтували! – раптом вигукнув з місця Вовка, й самовдоволено засміявся.\n– Не дуже влучно, Володю… Але… підходить, як приклад, – винесла вирок учителька.\nСергійко зрадів. Він хотів сказати, що в школі запровадили учнівську раду, яка тепер надає пропозиції педагогам і адміністрації школи щодо навчального процесу. Він не раз чув, що клас, де навчався його старший брат, вирішив якісь конфлікти з учителями завдяки цій раді. Тепер Сергійко шкодував, що не відповів на запитання вчительки раніше за Вовку. Але й тепер промовчав.\nТого ж дня до класу прийшов новий учень, якого вчителька представила як Григорія.\nПотім цей Григорій, котрий, звісно, почувався самотнім, дуже горнувся до Сергійка, бо відчував, що у того теж немає близьких, душевних друзів. Тим більше, виявилося, що Гриша теж з Луганщини, з самого Луганська. Але Сергійко неохоче спілкувався з ним, новий хлопчик здавався дуже дивним. Незабаром Григорій теж потрапив у розряд «ватників» …\nВони перейшли до восьмого класу. Сергійку виповнилося 13. На день народження він запросив лише Антона та Вовку. Але вони, як він і побоювався, поводили себе так як і раніше, не зважали на нього, попри те, що він був іменинником, говорили переважно між собою. І всіляко підкреслювали, що вони більш дорослі, зрілі та розумні, ніж він.\nСаме в цей час Настя несподівана почала дарувати йому надмірну увагу. Він трохи соромився цього, бо не знав, як себе поводити.\nЯкось після уроків вона підійшла до нього й сказала:\n– Сергійко… Слухай… Не хочу зараз іти додому сама, – вона грайливо гойдала, свій рюкзак біля колін і дивилася чомусь убік. – Проведеш мене? Тут же недалечко…\nХлопці одразу почали глузувати. Сергійко злякався й хотів відмовитися. Але йому вже набридло боятися насмішок… Він все ж таки набрався рішучості й погодився проводити Настю.\n«Тілі-тілі тєсто – женіх і нєвєста!» – іржали школярі. Утримався лише новачок Григорій, котрий, як завжди, сидів десь у куточку, сам-самісінький. Він дивився звідти якимось щирим і відкритим поглядом, наче хотів підтримати Сергія.\nПосеред парку Настя раптом зупинилася й подивилася йому в очі. Він відчував, що з нею щось коїться.\n– Ти сумуєш за своїм домом? – щиро запитала Настя. – Не шкодуєш, що ви переїхали до Запоріжжя?\n– Ні. Не шкодую. Там дуже страшно… Якісь озброєні люди… Тато й мама – без роботи… Їсти… – сама каша… Черги за водою, яку привозять іноді… Десь стріляють.\nНастя торкнулася його волосся й швидко сховала руку – засоромилася. Вони помовчали.\n– Як ти вважаєш… ми будемо щасливими? – запитала вона.\n– У світі чимало щасливих і багато нещасних, – повторив Сергійко бабусині слова. – «Полміра плачет, полміра скачет», – додав він, якось жорстко посміхаючись.\n– Українці, – уточнила Настя й повторила, – будемо щасливими?\nЙому стало шкода її, таку дивну й засмучену.\n– Звісно, будемо! – раптом голосно вигукнув він. – Ми ж не стоїмо на місці! – Сергійко схопив Настю за руку, засміявся, й вони помчали, як вітер, так що жовте та рожеве листя буревієм крутилося під їхніми швидкими ногами.\n– Мамо, а хто такі «укропи»? – запитав хлопець, слухняно стрибаючи у ліжко.\n– Де ти це почув, синку? – з підозрою запитала мати.\n– Це мене так вдома дражнили… Ну там… Де колись був дім. Там «укроп», тут – ватник – скрізь я чужий, – сказав Сергійко, невесело посміхаючись…\nМама лише важко зітхнула…\nА потім була та класна година… Сергій не дуже зрадів, коли вчителька передала через нього, щоб мама прийшла до школи і виступила перед учнями. Як переселенка. Він боявся, що з нього ще більше кепкуватимуть. Але…\nДо класу мама увійшла не сама. Позаду йшов високий чоловік у військовій формі з шевронами добробату. Школярі здивовано дивилися одне на одного – вони не знали хто це. Якщо маму Сергійка ще бачили на зборах, то хто це? Чий тато? На обличчі вчительки читалося задоволення: захід обіцяв бути патріотичним – плюс їй, як педагогу. Вона навіть директора запросила – похвалитися, що саме в її класі вчаться діти таких видатних батьків і з ними всі дружать. Зараз директор сиділа на задній парті і задоволено похитувала головою. Сергію вона здалася схожою на тих собачок, що колись саджали в салоні автівок, і від такого порівняння він злегка пхикнув. Тихенько, але вчителька помітила й незадоволено подивилася на нього. Сергій принишк і чекав, що буде далі. Вчителька представила його маму та поблажливим тоном попросила розказати про життя в окупації. Мама помітно хвилювалася. Потім все-таки, затинаючись, почала розказувати… російською мовою. Вчителька майже одразу перебила її:\n– Попрошу говорити українською.\nМама ще більше розхвилювалася. Сказала:\n– Ми їхалі…\nІ це «їхалі» дуже насмішило школярів. Антон демонстративно повернувся і зверхньо подивився на Сергія. Той опустив голову і почервонів. Хлопець спіймав себе на думці, що… соромиться своєї мами. Доброї, лагідної, чудової мами. Ну чому вона заговорила російською?! Адже вдома вони розмовляли досить непоганою українською. Він і розумів, що це через хвилювання, через багаторічну звичку на роботі, та й взагалі поза домівкою, розмовляти російською. Ніби українська так…для домашнього вжитку. До того ж останнім часом у них у містечку просто небезпечно було говорити українською. Сергій все це розумів, та все одно йому було прикро. І тут… Тут заговорив той невідомий чоловік у військовій формі. Він звернувся до вчительки:\n– Знаете, лучше русскоязычный патриот Украины, чем украиноязычный предатель. Сколько русскоязычных ребят погибло, защищая Украину…Вы сейчас будете говорить «про мову окупанта», что именно из-за русскоязычных на Донбассе войска Путина, но… Я скажу Вам на это: «Сирия». В Сирии тоже Путин защищает русскоязычное население? И еще: Вы сейчас противопоставляете эту женщину, её сына остальным людям. Как бы подчёркиваете, что они не такие. Не так говорят, не оттуда приехали. А это сепаратизм вообще-то. Ведь сепаратизм – это не только, когда отделяют Донбасс от Украины. Это ещё и когда Украину отделяют от Донбасса, считая ВСЕХ, кто там живёт или оттуда приехал, вторым сортом.\nВчителька взялася плямами. Вочевидь, вона не розраховувала, що замість виховного патріотичного заходу будуть виховувати її. Лише хапала ротом повітря. А боєць повернувся до мами Сергійка і сказав:\n– Продолжайте, Наташа.\nІ мама почала розповідати. Ще трохи затинаючись, а далі все сміливіше про сусіда-алкаша, який звик нічого не робити, а тут, з приходом влади «республікі», невимовно зрадів отриманій зброї, а значить ВЛАДІ. Як він одного разу пригнав до її чоловіка (батька Сергія) вщент понівечену автівку, і, погрожуючи автоматом, вимагав відремонтувати. І коли побачив дивом відремонтовану машину, сказав: «О! Тепер ты мой персональный автомастер! И не думай никуда удрать – я тебе из-под земли достану. Я ж теперь полевой командир народной республики! А на счёт денег – «Спасибо, что живой!» - і засміявся неприємним, злим сміхом. Цей «полєвой командір» був схожий на звичайнісінького ватажка банди… Тоді на сімейній нараді вони вирішили, що мама тихцем, вночі, спробує вивезти на машині, що належала їхньому другу, дітей, а тато буде пішки, в обхід блок-постів сепаратистів, намагатися потрапити на підконтрольну Україні територію… Як Наталя мало не божеволіла, бо не було зв’язку з чоловіком… Як вона, тендітна і боязка жінка, вела вночі автомобіль, молячись, лише б усе у них вийшло… І тут, у Запоріжжі, ладні були землю цілувати. І не могли натішитися, що вони знову разом, в Україні! Як важко було зняти квартиру через упереджене ставлення місцевих… «Но это уже совсем недетские темы,» – закінчила мама Сергія. Клас мовчав. Дехто з дівчаток потайки витирав сльози.\nА потім сталося неймовірне…\n– Что ж ты, Гриша, говоришь, что в футбол тебе играть не с кем. Вон какие ребята в твоём классе спортивные! Целую команду только из одного класса можно набрать! Я – отец Гриши. Я специально попросил учителя меня не представлять. Хотел сначала на вас посмотреть.\nІ він обвів усіх проникливим, до самісінького денця душі, поглядом… Здивувалися всі. Навіть Сергій. Здивувалися і… засоромилися. Особливо ті хлопці, які насміхалися з Гриші. Вони потупили очі… Так і слухали розповідь бійця, червоніючи все більше й більше.\nА розповідь була приголомшлива… Як виїджали з Луганська, і прямо на блок-посту колону машин обстріляли сепаратисти. Загинула дружина – мама Гриші. Вони дивом залишилися живими… Як ,уже на українській території, переконавшись, що Гриші буде добре з дідусем і бабусею, пішов до військкомату – проситися на фронт. І дівчина в погонах, що мала довгі вії, порадила звернутися за місцем реєстрації. Тобто до Луганська. Тому чоловік пішов до «Айдару». Там не треба було вказувати «місце реєстрації». Про бої і важкі втрати… Потихеньку хлопці, захопившись розповіддю, припинили соромитися і підняли голови. І просто вбирали очима айдарівця… Та що там хлопці! Навіть вчителька, забувши про те, як її поставили на місце, заслухалася…\n– А знаєш, мамо… то дуже-дуже давно було. Ну, ці «ватники» і все таке. Ще тиждень тому, – пробубонів Сергійко із заплющеними очима ( він уже засинав). – Зараз Гришу не ображають. І мене теж... У нас тепер велика компанія. Завтра будемо грати у футбол…\nоглядач «Радіо Запоріжжя»,\nучасник бойових дій в зоні проведення АТО\nспівавтор – Олена Макарчук\n1 Ігор Стожар. 59\n"русскоязычный патриот Украины,"\nЩо таке "русскоязычный"?\nЦе хто української мови не знає і принципово знати не хоче?\nТак за яку "Украину" він воює?\nТу, що є варіантом Росії?\nті, хто принципово знати не хоче і для кого Україна є варіантом Росії - у моєму творі "Соняхи".Якщо не важко. перечитайте. "Любіть українське. Навіть українські придурки набагато кращі за всіх інших. Просто зрозумійте це і все буде Україна." - написали мені рецьку на цей твір. Не згодна)) Не люблю придурків. Ні українських і російських\nЧим відрізняється батько Гриші від дівчини з "Соняшників"?\nТим, що він хоче Росію під жовто-блакитним прапором, а та не проти Росії і під триколором.\nОце і вся між ними різниця.\nя Вам безмежно вдячна за увагу до моєї особи :) Не хоче батько Гриші Росії під жовто-блакитним прапором. "чужого не треба - своє не віддам". хоче лише щоб не відокремлювали Україну від Донбасу. І Донбас від України. Щоб не ображали його дитину. Ні, не робили його вищим за інших, кращим. ТАКИМ же. не більше\nЯ нічого про Вашу особу не кажу, лише про Ваших героїв.\nВ тому то й справа, що такі як Гришів батько вважають територію України своєю. Вони русифікували Україну і хочуть, щоб вона і була русифікованою. Все українське їм чуже, вороже і ненависне.\nНавіть після того як вчителька попросила, щоб виступати перед дітьми українською (щоб не русифіковувати дітей), він принципово говорив російською.\nТакі як він - найбільша загроза для України.\nБо їх представляють не як загрозу, а як захисників України.\nА вони - захисники русского міра в Україні.\nГероїзація таких українофобів - це легалізація тут русского міра. Це загроза існуванню України.\nБо без української мови України нема.\nВ 1919 році прокурор США видав розпорядження, за яким на попутний пароплав примусово посадили 249 прихильнтків комуністичної ідеології і відправили до Росії.\nТак країна розвинутої і правдивої демократії піклується про свою безпеку і процвітання.\nтобто саме стосовно цього твору, що Ви хочете цим сказати?\nпро гівно, на гівно, краще я Селену Гомес у твіттері лайкну !


На Хмельниччині посадовця підозрюють у заволодінні бюджетними коштами – Подільська інфо\nНа Хмельниччині посадовця підозрюють у заволодінні бюджетними коштами\n22 Червня 2015, 10:32\nНа Хмельниччині виявлено черговий факт заволодіння за сфальшованими документами коштами місцевого бюджету посадовцями органів місцевого самоврядування. Про це повідомив прокурор Старосинявського району Мирослав Попадюк.\nЗокрема, прокуратурою району у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за ч.2 ст.191 (заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем) та ч.1 ст. 366 (службове підроблення) КК України стосовно одного з місцевих сільських голів.\nВстановлено, що цей посадовець підробив протокол і рішення сесії сільради про виплату йому матеріальної допомоги до дня місцевого самоврядування.\nХоча насправді депутати про зазначене питання не знали і за нього не голосували. Надалі за підробленими документами отримав «матеріальне стимулювання», яке витратив на особисті потреби.\nВраховуючи категорію посадової особи органу місцевого самоврядування, підозру про вчинення вказаних кримінальних правопорушень йому повідомлено прокуратурою Хмельницької області, – повідомляє прес-служба прокуратури Хмельницької області.


Томний погляд, легкий помах вій, кокетливо опущені очі – і ось чоловік вже підкорений! Неможливо в цьому хитрому прийомі переоцінити роль гарних, красивих стрілець.\nЖіночі очі нічим не можна зіпсувати, хіба що можна прикрасити – акуратними стрілками. Щоб вони виходили дійсно добре, доведеться спочатку потренуватися і набити руку. Але зусилля того варті!\nЯкщо ви ще новачок у питанні створення красивих стрілок на очах, в якості інструменту вам підійде олівець.Їм легко намалювати рівні лінії, а якщо раптом здригнеться рука – так само легко можна стерти за допомогою ватної палички.\nДля більш просунутих користувачів підійде підводка з аплікатором, яка малює на шкірі лінії немов фломастер, або гелева підводка.\nЯкщо ж ви вважаєте себе справжнім асом мейк-апу, спробуйте придбати рідку підводку. Стрілки намальовані нею, виходять особливо привабливого вигляду – тонкими, плавними, але в той же час чіткими.\nЯк намалювати стрілки – відео (поетапно)\nПоставте по лінії століття кілька ледь помітних точок, потім з’єднайте їх між собою. Ось вам і стрілка!Намалюйте стрілку спочатку олівцем, а вже зверху обведіть її рідкою підводкою.Спробуйте малювати стрілки з допомогою штрихів. Спочатку покладіть трохи помітну лінію, потім кількома рухамизробіть її яскравіше і чіткіше.Малюйте стрілки на прочинених очах або ж відтягніть перед цим віко – так лінія вийде рівніше.\nДля того щоб намалювати жирну стрілку, спочатку намалюйте дві звичайних: одну по війкового краю верхньої повіки, іншу – трохи вище. З’єднайте їх між собою, а простір, що залишився зафарбуйте. Нижню повіку не підводьте.\nДля кольорових стрілок використовуйте два кольори підводки – класичний чорний і яскравий. Чорним підведіть верхню повіку по війкового краю, починаючи від середини і трохи виводячи лінію за межі очі. Яскравим намалюйте стрілку вище, почавши її від внутрішнього куточка ока і завершивши на середині. З нижнім століттям проробіть те ж саме.\nТонкі стрілки можна малювати як олівцем, так і рідким підведенням. Підведіть верхня і нижня повіки повністю: від внутрішнього куточка до зовнішнього. Зробіть кокетливий «хвостик» в кінці. .\nКласична стрілка малюється тільки на верхньому столітті. Починати лінію слід не від внутрішнього куточка ока, а трохи далі. Кінець лінії повинен бути акуратним, з невеликим «хвостиком».\nНижня стрілка виглядає оригінально. Верхню повіку підводити не треба, а от по нижньому проведіть лінію від внутрішнього куточка ока до зовнішнього, причому «хвостики» залиште з обох сторін.\nДля вечірнього макіяжу підійдуть подвійні стрілки. Намалюйте їх від внутрішнього куточка ока до зовнішнього на нижньому і верхньому століттях. Лінії повинні вийти товстими. У зовнішнього куточка ока намалюйте спочатку один «хвостик», а вище один за одним ще кілька, кожен тонше і непомітніше попереднього.


Януковича засудять міжнародна спільнота та український народ – Роман Ілик | Львівський портал\nЯнуковича засудять міжнародна спільнота та український народ - Роман Ілик\n12 Жовтня 2011, 12:32 |\nЯкщо перші дві судимості Янукович отримав у судах, то третю – від усієї міжнародної спільноти та власного народу. А вирок буде на парламентських та президентських виборах, а може і раніше. Про це сьогодні, 12 жовтня, під час брифінгу повідомив лідер Львівської «Батьківщини» Роман Ілик.\n«11 жовтня 2011 року увесь світ засудив систему Януковича. Систему, яка засвідчила свою тотальну корумпованість, бандитську суть, відсутність будь-яких людських цінностей. Лідери найбільших країн відкрито заявили про відсутність в Україні справедливого правосуддя, а отже – і демократії», – сказав Роман Ілик.\nВражає і те, що десятки різких заяв від авторитетних міжнародних організацій влада просто не чує. «Не чує вона так само і своїх громадян. Сотні тисяч звернень по всій Україні, в тому числі десятки тисяч від мешканців Львівщини, звернення представницьких органів влади про неприпустимість ув`язнення Юлії Тимошенко, відверто проігноровані усіма державними інституціями. Таке відчуття, що ця так звана влада уже сама ізолювалася від навколишнього світу, а ще на додачу – від здорового глузду та навіть інстинктів самозбереження. Своїм страхом перед власним народом, перед лідером опозиції, вони загнали себе у глухий кут, із якого вийти уже не вдасться», – каже лідер Львівської «Батьківщини».\nТа справжній вердикт винесе український народ під час наступних виборів. «Переконаний, що ні парламентські, ні президентські вибори без участі Юлії Тимошенко просто не відбудуться. Бо це будуть вибори без вибору, і їх результати не визнає ні український народ, ні світова спільнота», – зазначив Роман Ілик.\n«А те, наскільки мужньою та сильною була Юлія Тимошенко під час оголошення вироку, вселяє не тільки віру, а й переконання у те, що вона непереможна. Так гідно пройти випробування в`язницею не під силу багатьом чоловікам, особливо тим, що втрачають свідомість тільки від вигляду курячого яйця», – сказав Роман Ілик.


Керченського мосту ніколи не буде, - Лідія Гайдар (відео)\nп’ятниця, 14 липень 2017, 9:34\nОфіційний Київ не надто турбується з приводу «будівництва століття», адже йому противляться не лише міжнародні правила судноплавства, а й закони фізики та гідродинаміки.\nМешканці окупованого Кримського півострова все ще вірять у те, що Путін їх почує і що їм стане краще тільки-но побудують міст через Керченську протоку. Блогер Лідія Гайдар на персональній сторінці в соціальній мережі вирішила нагадати чому Керченський міст – не більше ніж фікція, пишуть Патріоти України.\nТак, блогер зауважує, що сьогодні у розмові їй нагадали, що Москва намагається з’єднати материкову частину Росії з окупованим Кримським півостровом за допомогою мосту – принаймні, Путін це обіцяє під час кожного свого приїзду до Криму. Але варто пам’ятати, що побудувати цей міст просто неможливо – тому противляться закони фізики та гідродинаміки. Ймовірно, саме з цих причин офіційний Київ не надто турбується з цього приводу, хоча «будівництво століття» посягає не лише на закони науки, а й на міжнародні правила судноплавства.\nЯк доказ цьому блогер наводить запис, зроблений ще у 2016 році. Що важливо, експертну оцінку робить саме росіянин, Юрій Медовар, старший науковий співробітник Російської академії наук.\nТак, експерт нагадує, що Керченська протока має дуже складу геологію, де стикається грязьовий вулканізм, шість водоносних горизонтів і карстові породи. Крім того, у тому районі знаходяться гирла рік Дон і Кубань, що стає причиною замерзання акваторії. Саме тому побудувати міст через Керченську протоку – неможливо.\n"По поводу ситуации в Старомарьевке" - волонтер Донік\nсереда, 27 жовтень 2021, 9:05


Дробові патрони – купити дріб мисливський\nЦіна 16 - 35 грн.\nAquila 2 Baschieri & Pellagri 9\nFam 1 Imperial 1 Mirage Clever 2 RC 1 RIO 9\nІспанія 10 Італія 14\n12x67 1 12x70 19\n12x76 2 16x67 3\n29 3 31 1 32 7 33 1 36 8 42 1 50 2\n2 1 3 5 3/0 2 4 1 5 4 5/0 1 6 + 3 1 7 1 7,5 1 11 2\nПатрон RC 50 Magnum, калібр 12×76, дроб 50 г\nПатрон Rio Game Load 32 №0, калібр 12/70, дроб 32 г\nПатрон Rio Game Load 32 №3, калібр 12/70, дроб 32 г\nПатрон Rio Game Load 32 №5, калібр 12/70, дроб 32 г\nПатрон Rio Game Load 36 №1, калібр 12/70, дроб 36 г\nДріб для гладкоствольної зброї – найбільш затребувана громадянська одиниця боєприпасу. Даний вид набоїв використовується в переважній більшості видів полювань на водоплавних, дрібних і середніх звірів.\nКрім того, вони є основним снарядом для «стенду», «практики» і звичайних розважальних заходів.\nМисливський дріб — специфікація\nПерша ознака, за яким розрізняється дріб для полювання – діаметр. У класичній номенклатурі присутні шістнадцять номерів.\nНомер надавався за кількістю дробинок. Інакше кажучи, при виготовленні на виробництві бралася певна маса матеріалу, з якого відливали кулі встановленого розміру. Кількість дробин, яка вийшла, ставала номером. З цієї причини 12-й номер виконаний в діаметрі 1,25 мм, а кожен наступний розмір має крок в чверть міліметра:\n1,25 1,50 1,75 2 2,25 2,50 2,75\nКрім типорозміру, існує показник твердості дробу:\nМТ – мисливська тверда. Цьому різновиду приписується висока забійна сила і хороший осип. Як правило, даний вид покривають шаром графіту, що дозволяє знизити освинцування каналу ствола – свинець не буде контактувати зі стволом і відповідно його забруднення не буде таким сильним, як у випадку з чистим матеріалом.\nММ – мисливська м'яка. Дріб низької твердості, призначений для роботи на близькій відстані – з огляду на великий розкид. Залишаючи ствол, снаряд піддається деформації і йде з траєкторії польоту, що знижує шанс точного попадання в ціль.\nСТ – твердий спортивний варіант. Має високу твердість і більш якісну геометрію дробинки, що дозволяє досягти більш високої швидкості і меншої деформації в порівнянні з перерахованими вище варіантами.\nЩе один аспект – відмінності щодо навіски порохового заряду. При виборі оптимального співвідношення забезпечується максимально ефективна балістика і похідні характеристики – швидкість і точність. Основний показник навіски розташовується в діапазоні від 28 до 44 грам. Збільшення кількості пороху підвищує тиск в стволі, що позначається на силі віддачі. Недостатня кількість пороху знижує ефективність боєприпасу.\nУніверсального показника не існує – дозування визначається цілями полювання і можливостями зброї. Недосвідченим стрільцям рекомендується придбати кілька варіацій заводських боєприпасів і встановити найбільш підходящий дослідним шляхом.\nУ побуті практиків «гладкоствола» прижився розподіл на контейнерний і безконтейнерний боєприпас.\nРізниця між обома варіантами полягає в рівномірності дробового осипу. При використанні контейнера зазначається зближення до центральної точки – в умілих руках така властивість дозволить взяти дичину на більш далекій відстані. Безконтейнерний боєприпас працює за зворотним принципом – замість згущення проявляється рівномірність по всій зоні осипу. З точки зору практичного застосування це дозволить скоротити кількість підранків на середній і ближній дистанції, на якій дичина може вести себе більш активно, що значно ускладнює можливість точного пострілу.\nОкремо стоять боєприпаси під найменуванням «дисперсант» – вони застосовуються при стрільбі з-під лягавої, полюванні на вальдшнепа на тязі і роботі по качці в умовах сутінків. В основі такого набою лежить номенклатура від 7 до 10 вкупі зі спеціальним пижом-контейнером або вкладкою, яка розкидає сніп після покидання каналу ствола.\nКрім вищенаведеного, використовується розподіл за типами дичини, що добувається:\nДля дрібної дичини. Сюди можна віднести польову, лугову, болотну та куріпку. Набій споряджається номерами від 10 до 7. З натяжкою в цю ж категорію можна помістити №6, який відноситься до дрібної дичини – він успішно працює по качці і фазану.\nНа качку і середніх звірів. Дріб з 5-го по 3-й номер і з навіскою 32-36 гр. при розрахунку на 12-й калібр. Йому підвладна будь-яка качка, тетерев. Більш того, досвідчений стрілок легко добуде зайця або лисицю на тридцяти метрах.\nТакож варто враховувати, що з приходом осені птах набирає товстий шар жиру, а його пір'я стають міцнішими. Зважаючи на це, є необхідність застосування більш потужних набоїв, ніж ті, що використовуються навесні.\nЗвичайно, на цьому специфікація не закінчується. Однак, зазначені варіанти є найбільш універсальними як на пострадянському просторі, так і в ближньому зарубіжжі.\nОкремої згадки вартий спортивний боєприпас. Набій з дробом №7 з навіскою 28 грам крім свого прямого призначення є універсальним варіантом для полювання. На розумній відстані дозволяє добути будь-яку літаючу дичину. Також на близькій дистанції можна брати зайців, лисиць і гусей. Все завдяки добірному твердому дробу і більш високій початковій швидкості, що дає поліпшену кучність і різкість бою.\nКупити дробові патрони можна в нашому магазині в м. Києві або у наших партнерів в м. Харкові.


Чернівці стануть одним з перших міст, де Христина Соловій презентує свій новий альбом “Шкідлива звичка” (ВІДЕО)\nПерегляд новини / ШОУ-БІЗНЕС >>> 10 Жовтня 2018\n«Мій любий друг дуже легко закохується. І він красиво засмучується, коли я кажу йому, що це шкідлива звичка» – коментує нову пісню сама співачка. Це перша пісня, яку Христина написала у співавторстві з рідним братом Євгеном. Над аранжуванням співачка працювала зі своїм новим бендом, який зібрала навесні для запису альбому.\nВихід другого альбому Христини Соловiй «Любий друг» заплановано на 26 жовтня. Наразі відомо, що до альбому увійдуть дві вже відомі пісні – «Хто, як не ти» та «Fortepiano». 22 жовтня з концертів у Житомирі та 24 жовтня у Чернівцях стартує всеукраїнській тур співачки, який триватиме до середини грудня.\nКвитки у продажу на kasa.in.ua:


Оксана Сироїд: "Я не бачу іншого варіанта, крім парламентської республіки" - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 1 червня 2018, 13:43\nПро конституційну реформу, можливість другого строку Петра Порошенка, основних кандидатів президентської кампанії та сценарій дострокових виборів, — про все це та не тільки в інтерв`ю LB.ua розповіла віце-спікер Верховної Ради України, одна з лідерок партії «Самопоміч» Оксана Сироїд.\nПолітики все частіше говорять про необхідність нової конституційної реформи. Чому?\nТема зміни Конституції обговорюється переважно з двох мотивів. Або з метою обговорити своє власне працевлаштування чи намір зберегтися при владі. Або з тією метою, щоб змінити контроль над грошовими потоками в країні. Тобто, як заробити більше грошей, а правильніше – просто вкрасти більше грошей. І от це – головні нинішні мотиви обговорення змін до Конституції.\nВ 1996 році Конституція була прийнята як результат олігархічного консенсусу, який створювався. От на початку 90-х років, після встановлення Незалежності, почав творитись цей олігархічний режим, який ми маємо сьогодні. І тоді Конституція 1996 року його закріпила. І я вам відверто скажу, що справді вийти з того олігархічного консенсусу без змін до Конституції неможливо. Але розглядати Конституцію виключно для того, щоб змінити контроль над грошовими потоками, неприпустимо.\nБо, наприклад, коли кажуть, треба щось забрати в президента, а щось віддати прем'єру, то переважно ті люди, які про це говорять, вони думають про грошові потоки. Що президент контролює забагато потоків, давайте ми трохи потоків перекинемо прем'єру.\nАбо коли пропонують зробити двопалатний парламент. Чому? Тому що мажоритарні депутати за таких умов погодяться на пропорційну систему, бо вони знатимуть, що вони будуть в сенаті. Тобто, ми повинні змінювати Конституцію для того, щоб працевлаштувати мажоритарних депутатів, цих регіональних феодалів наших, так? І це є головна мотивація змін до Конституції, про які говорять сьогодні.\nНа вашу думку, які тоді зміни до Конституції могли б забезпечити сталий та якісно новий розвиток України?\nЯ не бачу іншого варіанту, крім парламентської республіки. Не бачу.\nКраїні необхідне скасування інституту президентства, як такого, так?\nНі. На мою думку, президент мав би залишатися фігурою, фактично, аполітичною, виключно з представницькими функціями глави держави, це фактично залишки монархічних функцій: представництво країни на міжнародній арені, право помилування, нагородження, право вручення вірчих грамот. Це всі ті функції, які символізують державу. А решта функцій мала б бути передана до уряду і до прем‘єр-міністра. Прем’єр-міністр мав би стати сильною фігурою, сам по собі. Бо у нас сьогодні прем'єр слабкий.\nВ нас начебто є Кабінет Міністрів, але в реальності – це колегіальна безвідповідальність. А має бути персональна відповідальність прем‘єр-міністра. Наприклад, я не хочу, щоб парламент голосував за склад Кабінету міністрів. Бо тоді буде так, як є зараз. Бо сьогодні прем'єр може сказати «які претензії до мене? Це що, я призначив того міністра? Це ж ви призначили». А я хочу, щоб він призначив міністра і за нього відповідав. І коли будуть якісь проблеми, щоб він його покарав чи звільнив. Я хочу, щоб це була відповідальність прем'єра.\nАле для того, щоб мати таку дуже сильну владу прем'єра та уряду, треба думати про рівновагу. Чим це врівноважити? На моє переконання це має бути дуже сильне місцеве самоврядування. При чому саме на місцевому рівні. Коли громади – об’єднані громади, чи міста, – отримають набагато більше повноважень і грошей. Якщо ми сьогодні залишаємо десь 20% податків на місцях, я думаю, що це б мало бути 50 на 50. І якщо 50% грошей буде залишатися на місцях, то це врівноважить владу уряду.\nОкрім цього, зміни мають бути внесені також до адміністративно-територіального устрою. І регіональне самоврядування фактично нам не потрібне. Тому що, по-перше, регіони, ті 25 областей, які ми маємо, вони – штучні. Ще Радянським Союзом нарізані, вони не відповідають українській топоніміці. Не прив’язані до нашої з вами історії. А по-друге, ну ми ж бачимо реально, яке на рівні регіону самоврядування... Якщо є об’єднані громади, які спроможні надавати послуги людям, то нема і потреби мати представництво на рівні регіону. І має бути просто сильна громада, сильне представництво, сильне забезпечення, багато грошей на місцях. І сильний уряд. Також можуть бути чи префекти, чи урядники, які будуть просто мати право нагляду за законністю рішень місцевої влади.\nВи окреслили своє бачення конституційної реформи. А що наразі відбувається в українському політикумі? Чи справді відбуваються торги між БПП та «Народним фронтом» щодо змін до Конституції?\nУ мене немає часу, чесно кажучи, ті плітки збирати. Але час від часу доходить така інформація, що хтось там розмовляв з президентом, і президент був шокований перспективою втрати частини повноважень. Тому що ті, хто ведуть перемовини, персоналізують владу. Вони також думають про те, як би переділити владу собі на користь. І тому сьогодні такий процес. Він є, я би сказала, поки що незрілим. Хоча сам процес перемовин про зміни до Конституції має бути. Ми мусимо говорити. Тому що інших людей в Україні, які б мали це рішення ухвалювати, немає. Рішення все одно буде ухвалювати парламент, в якому представлені усі ці інтереси парламент. Тому говорити треба. Але треба трошки виходити за рамки приватних інтересів, знаходити інший формат, бути публічними.\nЗ нинішнім складом парламенту реально ухвалити якісь зміни до Конституції? Тим більше, що вибори президента вже на носі, і кампанія вже почалася давно.\nЯ не думаю, що зміни вдасться ухвалити швидко. Хоча всяке може бути. Але я майже переконана, що такі розмови напевно будуть більш інтенсивні з наближенням виборів. І це добре.\nТобто саме під президентські вибори глава держави, його оточення, чи навпаки - «Народний фронт», будуть актуалізовувати тему конституційних змін?\nНу поки що ми не знаємо, хто що буде говорити. Тому що, як я зазначала, кожен міряє ці зміни до Конституції на себе. Всі подивляться, умовно, у вересні на рейтинги, на те, що вони можуть отримати. І залежно від цього будуть визначати, що вони б хотіли змінити в Конституції для того, щоб собі забезпечити майбутнє.\nВи особисто вірите у перспективи другого строку Петра Порошенка?\nВи знаєте, для мене це дивне питання, бо я не знаю, як моя віра чи невіра в Петра Олексійовича може вплинути на його успіх. Але...\nЯ питаю вашу думку.\nМені сумно. Мені здається, що президент зробив дуже багато для того, щоб втратити всю довіру і віру, яку він мав на початку. І чомусь мені також здається, що він не усвідомлює цього. Що він втратив цю довіру.\nЦе говорить про те, що ви не вірите в другий строк, але він можливий?\nЯ майже переконана, що в мене буде інший кандидат, в якого я буду вірити.\nІ це буде кандидат від «Самопомочі».\nБуде з`їзд. Ми визначимо. Але я точно буду вірити в цю людину.\nНе перший день говорять, що ви можете балотуватися в президенти. Це правда?\nВи знаєте, я також це чула. Я можу вам сказати напевне, це є величезна перевага «Самопомочі», що ми маємо декілька людей, яких в принципі люди готові розглядати як кандидата в президенти. Тому що це не питання, я хочу чи не хочу. Я вважаю, що це є наш успіх, як політичної сили, мається на увазі, в горизонтальному плані. І так само, як і в сприйнятті людей. І знову ж таки, в мене є свої кандидати. Кандидат, якого я хочу підтримувати. І це не я.\nВсе ж таки, ви будете балотуватися?\nПолітична сила буде приймати рішення. Прийде момент і ми це рішення ухвалимо. Ми абсолютно комфортні в цьому процесі. Ми обговорюємо, ми розуміємо, ми знаємо, що є такі різні розмови. Ми до них ставимось з повагою. Ми спілкуємося з нашими людьми, з прихильниками, пояснюємо їм. Але має відбутися природній процес. Це все природній процес – висування, обговорення, затвердження кандидата.\nХто ще у «Самопомочі» може стати кандидатом у президенти?\nЯ думаю, що ви всіх можливих кандидатів знаєте.\nНазвіть хоча б три прізвища.\nЯ не маю наміру їх озвучувати. Я вважаю, що це неправильно з мого боку. Але «Самопоміч» прийняла рішення, що буде брати участь в президентських виборах. Зрозуміло, що ми маємо певний процес. Процес очолює лідер партії (Андрій Садовий, – LB.ua ). В нас є політрада партії, з’їзд, і ми всі разом будемо ухвалювати це рішення.\nВи погоджуєтесь з тезою про те, що ми маємо двох основних конкурентів на президентських виборах – Порошенка і Тимошенко? І що їх перемога буде залежати від того, чи здобудуть вони підтримку кандидатів, які фінішують третіми-четвертими?\nЯ не погоджуюся з цим з тієї простої причини, що зараз дуже багато «диму». І поки що ще вогню не видно! А напустили цього диму і роздмухують його. Розказують, хто там піде, хто не піде, хто кого підтримає, міряються рейтингами. А воно таке наче «на стероїдах», знаєте, розкачане. І я думаю, що правдиву картину ми побачимо ближче до кінця року.\nА як ви особисто ставитесь до ймовірного кандидата у президенти Святослава Вакарчука?\nВи знаєте, як і більшість українців, захоплююся його музикою. Хоча зараз я взагалі мало що слухаю, в принципі. Але був період, коли я, як і всі, заслуховувалася музикою Святослава. Але мені видається, що це рішення, об’єктивно, він ще не прийняв. Знову ж таки, це великою мірою, якісь очікування суспільства. Хтось сказав, що Вакарчук може стати кандидатом, а хтось включив його в опитування. Хтось почав, можливо, навіть цим маніпулювати. Я не мала нагоди з ним про це говорити. Я, справді, навіть не знаю, як він сам ставиться до цього. Те, що він переживає це, я переконана. Наскільки він готовий та наскільки він вірить в це сам, так, і наскільки це його вибір, цього я поки не знаю. Я думаю, що також ми побачимо його рішення і тоді зможемо обговорювати.\nА до кандидата у президенти Юлії Тимошенко?\nЗнаєте, я дуже скептично ставлюся взагалі до всієї старої когорти політиків. Як я вже казала, ми живемо в цьому олігархічному консенсусі 20 з гаком років. І фактично, от що відбувалося – влада фактично лежала в руках 7 людей, плюс-мінус. І вони поміж себе призначали коаліцію, поміж себе призначали опозицію.\nТак нічого не змінилося досі.\nНічого не змінювалося. І тому як казати, хто буде гірший, чи хто буде кращий? Насправді, при них усіх нічого не зміниться. Держава буде і далі залишатися в тому олігархічному консенсусі. Чого я би не хотіла.\nМи маємо сьогодні парламент, де є декілька десятків людей, які є поза цим олігархічним консенсусом. І це вже дає нам нову якість парламенту. Якщо цих людей буде більше, якщо ми будемо достатньо мудрі для того, щоб вибрати президента, який не належить до цього олігархічного консенсусу, то я переконана, що через 3-5 років ми можемо побачити абсолютно іншу державу.\nІншу країну та іншу державу. І те, й інше. Інше суспільство, в тому сенсі, що нарешті ми будемо мати діалог з суспільством. Саме тому нинішня конкуренція, як на мене, «стероїдна». Вона не відображає вже реальності і того, що хотіли б люди бачити.\nАле ж зрозуміло, що саме от цей олігархічний консенсус і буде, знову таки, визначати конфігурацію і президентських, і парламентських виборів?\nЦе вони так думають. Але голосувати будуть люди. Це питання, великою мірою, залежить від медіа. Наскільки медіа будуть готові бути критичними в цьому процесі. З одного боку, ми маємо величезну кількість олігархічних медіа, які будуть бавитися далі в олігархічний консенсус. Але є ж інші медіа. Мені приємно, наприклад, зараз спостерігати критичні матеріали в медіа. Коли журналісти не займають лише чорно-білу позицію, а намагаються змусити людей думати. І приймати рішення. Це перша передвиборча кампанія коли поширеними стають, дуже критичні, не чорно-білі історії.\nСценарій з достроковими виборами та розпуском Ради вже похований?\nВи знаєте, «дурі» в когось може вистачити в якийсь момент. Але я сподіваюся, що все-таки, якщо не здоровий глузд, то принаймні страх, він зупинить президента. І не тільки президента. Насправді цю тему з достроковими парламентськими виборами підгодовують, підживлюють люди в оточенні президента, які його до цього штовхають.\nЯ думаю, що це люди із керівництва фракції БПП, і люди з АП, які бавляться в цю гру. При чому це ж так розкладається, так відбуваються всі ці маніпуляції.\nТобто і в Адміністрації, і в БПП «качають» тему розпуску ВР, коли у президентської партії не найкращий рейтинг?\nНу зараз я не чую таких розмов. Однак минулого тижня знов з’явилася історія про те, що от парламент «завалює» закон про антикорупційний суд, тоді виходить президент і каже, нащо ж нам такий парламент, і розпускає його. А перед тим 60 депутатів виходять з фракції БПП чи виходять з коаліції. І все – немає коаліції. Ну і неможливо її створити, бо де ж взяти 60 людей. Теоретично і таке може бути. Те, що окремим людям з парламенту і з АП може стати клепки на це, я допускаю. Але сподіваюся, що таки, якщо не страх, то здоровий глузд переможе.\nОчевидно, що наступного тижня закон про антикорупційний суд буде похований.\nМи ще не знаємо. Я знаю, що опір є страшний. Для багатьох людей в парламенті прийняття закону є таким собі політичним суїцидом. Тому природно, що вони опираються. Якщо закон не буде прийнятий, це буде дуже погано для суспільства і для країни. Тому що це нас кине в стагнацію. Я не можу сказати, що це відкине назад, але завадить розвитку.\nА прийняття закону з гарантіями незалежності суду і якісними запобіжниками було б величезним стрибком у розвитку. Це дало б нам такий, знаєте, простір для дихання. Ще можна буде багато чого робити. Тому побачимо.\nТобто можливо прийняття закону, але без от тих основних вимог, на яких наполягає МВФ та ВК?\nВ такому разі закон немає сенсу. Залежний антикорупційний суд немає сенсу. Сподіваємось, що знайдеться, достатньо аргументів для того, щоб переконати депутатів в залі, що це в їхніх інтересах проголосувати за створення антикорупційного суду.\nЯка ситуація з призначенням нової Центральної виборчої комісії? Спікер щотижня обіцяє, що питання буде включено у порядок денний. Але цього не відбувається. Причина – відсутність домовленостей у коаліції?\nЯ навіть не знаю, що є головною причиною. Але там також причини такі, я би сказала, дуже «високого ґатунку». Одна з причин, це страх голосувати, бо якщо буде новий склад ЦВК, то тоді можна оголосити дочасні вибори. Тому частково це голосування прив‘язане до голосування за антикорупційний суд і до можливого оголошення дочасних виборів. Ось так депутати ніби врівноважують президента. Така специфічно українська система стримування та противаг. Логіка така: щоб президент не розпустив парламент, парламент йому новий склад ЦВК не затвердить. Це одна з причин. Інша причина: є 14 кандидатур на 13 вакансій.\nСпочатку нам намагалися натякати, що якраз кандидат від «Самопомочі» не добере голосів. Але я думаю, що голосування, тримається в підвішеному стані для того, щоб це сприяло «діалогу» між учасниками політичного процесу.\nНа вибори ми підемо зі старою ЦВК?\nДумаю, що до виборів у нас все ж буде новий склад ЦВК.\nТемы: Конституція, інтерв'ю, конституційна реформа, Петро Порошенко, Оксана Сироїд, вибори президента України (2019), Антикорупційний суд (ВАКС)


ПАРЄ вперше в історії обрала жінку на посаду генеральної секретаретарки — Wonderzine\nРівністьПАРЄ вперше в історії обрала жінку на посаду генеральної секретаретарки\nВперше за 72-річну історію організації\nПАРЄ (Парламентська асамблея Ради Європи) 26 січня обрала Деспіну Хатзівассіліу-Цовіліс генеральною секретаркою. Про це повідомили на офіційному сайті асамблеї.\nВона стане першою жінкою на цій посаді за 72 роки існування установи. У свої повноваження Хатзівассіліу-Цовіліс вступить 1 березня 2021 року. Термін її керівництва асамблеєю – 5 років.\n«Я дуже вшанована довірою членів і їхньою мобілізацією. Я витримала цей виклик! Спираючись на компетенцію персоналу асамблеї, я з ентузіазмом чекаю співпраці з її членами від 1 березня, щоб посилити вплив ПАРЄ в межах наших 47 держав-членів і за їхніми межами», – сказала вона після обрання.\nДеспіна Хатзівассіліу-Цовіліс народилась у Греції. Має ступінь докторки юридичних наук і докторки філософії Європейської конвенції з прав людини. Свою політичну кар’єру вона розпочала в Раді Європи в 1993 році в Європейській комісії з прав людини.


Звітна учнівська конференція - Навчально-виховний комплекс «Ліцей інформаційних технологій – спеціалізована школа ІІ ступеня» Олександрійської міської ради\n22 січня в актовій залі ліцею відбулася звітна учнівська конференція про роботу Парламенту ЛІТ за І семестр 2017-2018н.р. Розпочалася вона з виконання Державного Гімну України. Спікер Котяк Юлія на порядку денному подала до розгляду три питання: історична довідка відзначення Дня Соборності України, звіт роботи Парламенту, перевибори членів парламенту, що не виконують своїх обов’язків та різне, які затвердило учнівське зібрання.\nНайдієвішими видалися комітети «Милосердя та екології» та «Навчання і порядку (відповідальні : Іваніщева Дарина, Гуленко Назар, Манастирська Владислава та Кондратова Анастасія), які в більшості реалізували свої плани та допомагали в роботі іншим комітетам. Шинкаренко Ігор підготував для учасників конференції фото презентацію заходів, які готували члени Парламенту, або виступали помічниками загальношкільних заходів.\nНайгарячішими були дебати з приводу перевиборів членів Парламенту та покращення роботи Парламенту ЛІТ, у ході яких постановили: засідання РП один раз на місяць робити звітними, на яких обов’язково присутній Спікер, і про які завчасно комітет «ЗМІ» повинен повідомляти по шкільному радіо, а інші засідання не декларативними, а робочими; планувати «менше та краще».\nБільшіть учасників конференції виявили довіру Спікеру Котяк Юлії, але із застереженням покращення роботи та її координації. Віце-спікером обрано Максимову Аліну, головою та заступником комітету «Захист прав» Грабик Вікторію та Греся Богдана, головою та заступником комітету «Життя та здоров’я» Зубова Сергія та Білика Назара.\nБажаємо успіхів і продуктивної творчості у новому семестрі всім парламентарям.\nПо закінченню конференції всі учасники приєдналися до учнів 9-В та 8-В класів і взяли участь у міській акції єдності на Соборній площі.


👍Сочинение – «Як я розумію образ білого коня Шептала» Сочинения по украинской литературе\nЯк я розумію образ білого коня Шептала - сочинение\nГоловні герої оповідання — білий кінь (алегоричний образ), Степан, «маленький чоловічок, навіть не білий, а якийсь «землисто-сірий», з дрібними корявими ручиськами. З метою більш осмисленого проникнення в образ з'ясовую сутність поняття «алегорія». Алегорія — відтворення людських характерів та взаємин в образах тварин, предметів та явищ природи. Оцінка зображуваного в алегорії виступає значно виразніше, ніж при використанні, наприклад, епітетів чи метафор. Тож образ білого коня уособлює в собі особистість гідну поваги. На нього можна покластися, він молодий, гарний, гордий. Не раз на це звертав увагу і Степан: кінь мав густу гриву, стрункі ноги, які завжди ступали впевненою ходою; особливо вражала шия — у її крутім вишні вбачалася незалежність. Степан тішився тим, що білий кінь гордовито міг гнати до водопою сірих, вороних і гнідих. Коли ж стався злам?\nЄ в оповіданні вражаючі епізоди. Ось один із них. Босоногий хлопчисько своїми чіпкими руками пригнув голову білого коня й владно потягнув на себе. Шептало спершу ступнув кілька кроків і раптом болісно відчув неволю. Хлопчаче «но-но», поблажливий зверхній дотик роздратували Шептала —- його пересмикнуло, з нечуваною силою «він шарпонувся, вирвав кінець повода, диво звівся на задні ноги», його очі стріляли в цю мить страшними кривавими іскрами. Кінь — уособлення відважної, відчайдушної людини, яка не хоче миритися з приниженням людської гідності, її душа протестує, вона вимагає поваги до себе. «Шептало легко опустився і помчав через гусячу царину в лугову синь». На мій погляд, «лугова синь» — це символ простору, безмежжя... й волі».\nСкупавшись у затоці, Шептало відчув себе таки сильним, як ніколи. Він знову заіржав, але тепер уже грізно, і пішов напитися... А в душі читача зріло якесь передчуття: починав розуміти, що має щось трапитися. Описи природи підсилюють емоційність і динаміку дії: небо напнулося, тріснуло навпіл. Шептало побачив себе у водянім дзеркалі Він був такий білий, що аж очі щеміло від тієї білизни... Пішов дощ. Кінь від тягарем спогадів уже не йшов, він брів. Щось каменем лягало на груди. Так, він білий кінь, нащадок циркових арен... Але ж Степан хльоскає його батогом, тому що він уже давно не білий. І знову пейзаж, підсилений дієслівними формами: білий кінь сахнувся, у заростях стало темно, мокро й сиротливо... Йому захотілося почути Степанів голос... Він дорікав себе за те, що втратив гордість, але його вабило села і... владна Степанова рука. А ще він не хотів білим з'являтися перед інших коней... То тільки гірше зробиш собі. Шептало доходить висновку, що в цьому житті, у середовищі, до якого він уже звик, краще залишатися «сіреньким і покірним». Кінь знав свого білизну, «а про чуже око краще лишитися колишнім», він хлюпнувся в калюжу й покотився по доріжці». Ось тепер став таким, як усі!\nОповідання «Білий кінь Шептало» має глибокий філософський підтекст: навіть сильна особистість під впливом оточуючих обставин часто втрачає свою індивідуальність, знеособлюється і починає діяти, як уєі. Сьогодні, коли на полицях книгарень лежать книги з неприхованим осудом системи оповідання В. Дрозда набуває актуальності. Сильна людина сьогодення (маємо на увазі українську інтелігенцію, яка бунтує проти сучасного хаосу, їй видиться смак волі (наприклад, свобода слова!), але вона й страхається її, бо не знає, як діяти. Символічно звучать останні рядки твору; «Під ранок кінь повертається до кошари, просуває голову між жердин загорожі та дрімає, стомлений нерозумною балаканиною».\nСочинение по вашей теме Як я розумію образ білого коня Шептала. Поищите еще с сайта похожие.\nСочинения > Сочинения по украинской литературе > Як я розумію образ білого коня Шептала\nСочинение на тему Як я розумію образ білого коня Шептала, Сочинения по украинской литературе


Харків. Покровський монастир\nМонастир. Фото з чотиритомника. А де стіни? 19.08.2006. Видно дзвіницю і архієрейський будинок. Покровський собор - найстаріший храм Харкова.\nПокровський собор з усіх храмів, які я бачила в Харкові – впевнений фаворит. Чому? Тому що:\n1) Він найстаріший із збережених (1689).\n2) Він – єдине, що вціліло від забудови Харківської фортеці (а тут була фортеця!).\nP.S. Олег Коцарев мене поправляє: Харківська фортеця була на сусідній горі, там, де піднімається дзвіниця Успенського собору.\n3) Він належить до так званого «українського бароко», з яким саме в 2006 році я почала знайомитися по-справжньому.\n4) Ну і ще один фактор зіграв свою роль: інші «центрові» харківські церкви настільки впевнені в своїй величі, настільки беззастережні в своїй дирявлячій небо нахабності, що біля Покровського відпочиваєш душею. Навіть не дивлячись на масу супер-побожних тітоньок в хустинках і з несхвальними поглядами у бік моїє міні-сукенки, непокритої голови і підзорної труби зуму мого Фуджі.<?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />\nПокровський храм – два в одному: на першому його ярусі розташований теплий, зимовий храм, а вище – літній, «холодний». Зимова церква перекрита хрестовими склепіннями 6 м заввишки, літня – верхами, з яких бічні мають по два заломи, а середній три. Висота середнього верху в інтер’єрі – 24 м, а загальна висота всього собору (від землі до вершечка хреста) – 45 м.\nПерший ярус церкви оточений аркадою-галереєю, на якій на рівні підлоги верхнього храму влаштований обхід-«гульбище». <?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />\nЗавдяки тому, що церква має нижній храм, а її баштоподібні об’єми щедро декоровані напівколонками, карнізами та поясками, святиня здається легкою та витонченою.\nПід час Другої світової війни собор сильно постраждав. В 1960-1965 роках архітектори В. Б. Петичинський та В.І. Корнєєва провели його реставрацію: укріпили основні конструкції, відновили втрачені деталі та куполи, розібрали прибудований пізніше перехід від церкви до архієрейського будинку.\nГ.Логвин писав: «Немає в українській мурованій архітектурі другої такої споруди, де б прийом висотного розкриття внутрішнього простору був би втілений з такою майстерністю».\nІнші споруди комплексу\nНавколо церкви – інші споруди Покровського монастиря, в тому числі і малих форм: ось стела на честь Григорія Сковороди (1722-1794), на якій сказано, що видатний просвітительі мандрівний філософ працював викладачем колегіуму, який колись стояв на цьому місці. Ось бронзовий, схожий на хіпі Ісус з книгою, в якій всього дві літери – альфа і омега. Цей майстерштюк встановили на честь його 2000-го дня народження.\nЄ ще, здається, якийсь колодязь. Хоча можу й помилятися.\nДзвіницю церкви з монастирського подвір’я і не побачиш, потрібно підійти до комплексу з тилу, де посеред берез валяється монастирське сміття. Вона збудована одночасно зі святинею, восьмикутна в плані. Має чотири яруси та підвал. Враження, що перед тобою оборонна споруда, цілком правильне: так і задумувалося. Дзвіниця входила в склад Харківської фортеці. Фасад першого ярусу перегукується з архітектурою першого ярусу Покровського собору.\nПоруч з дзвіницею – архієрейський будинок (1820-1826), цегляна будівля в стилі класицизму з колонадою доричного ордеру. Під будинком простягаються підвали з напівциркульними склепіннями. Перед головним фасадом начебто повинні стояти гармати. Може, й стоять – в самому центрі Харкова така кількість меморіальної зброї, від танків до якихось гаубиць, що здивувати когось гарматою неможливо. З 1920 року в будинку розміщується харківський історичний музей. В який ми хотіли потрапити, але Фатум поставив в наші колеса кілька патиків. :)\nНічого, ще буде шанс, сподіваюся.\nНедалеко від Покровського собору стоїть Озерянська церква (ХІХ ст). Інші споруди комплексу – шорна майстерня (якраз їй тут місце, шори — те, чим непогано приторговує московський патріархат), адміністративний будинок (1912) та конюшня.\nНаскільки я зрозуміла, червоні цегляні стіни навколо монастиря (псевдо-фортеця? Професійна реконструкція? Не знаю) з’явилися вже після 1990 року.


«Благодать» Джойс Джеймс читать полностью на lib.com.ua\nДвоє джентльменів, що саме вийшли з убиральні, пробували його підняти, та він був геть безпорадний. Лежав, скорчившись, унизу сходів, звідки й упав був. Їм вдалося перевернути його на спину. Його капелюх відкотився на кілька ярдів убік, а одіж зашмарувалася брудом і покидьками від підлоги, на якій він лежав долілиць. Очі були заплющені, дихав він із шумним хрипом. Тоненька цівка крови точилася з кутика його вуст.\nДвоє джентльменів разом із помічником шинкаря перенесли його нагору й знову поклали на підлогу. За хвилину-другу довкола нього зібрався невеличкий натовп. Господар шинку розпитував усіх, хто цей чоловік і з ким він був. Ніхто не знав, хто він, проте один із помічників сказав, що приносив цьому джентльменові скляночку рому.\nКоло глядачів розсунулось, а тоді знову пружно зімкнулося. На кахляній підлозі біля голови чоловіка утворилася темна калюжка крови. Господар, стривожений сірою блідістю на чоловіковім обличчі, послав за полісменом.\nЙому розстібнули комірець і розв'язали краватку. На мить він розплющив очі, зітхнув і знову заплющив. Один із тих, що винесли його нагору, тримав у руці пом'ятого циліндра. Господар кілька разів перепитав, чи ніхто не знає, хто цей бідолаха й куди поділися його приятелі. Двері шинку розчинилися й увійшов здоровенний констебль. Натовп, що тягнувся за ним по вулиці, з'юрмився за дверима, намагаючись зазирнути досередини крізь скляну вітрину.\nКрізь коло глядачів пропхався юнак у велосипедному костюмі. Він швидко опустився навколішки біля потерпілого й гукнув, щоб принесли води. Констебль присів поруч, щоб допомогти. Юнак змив кров з вуст потерпілого й попросив трохи бренді. Констебль повторював наказ владним голосом, аж доки помічник шинкаря не прибіг із склянкою в руках. Бренді залили чоловікові в горлянку. За кілька секунд той відкрив очі й роззирнувся. Витріщився на обличчя довкола себе, а тоді, отямившись, спробував звестися на ноги.\n– А, 'ічого , – відповів потерпілий, намагаючись підвестися.\nЙому допомогли встати на ноги. Господар сказав щось про лікарню, а глядачі заходилися сипати порадами. Пожмаканого циліндра насадили чоловікові на голову. Констебль запитав:\nЧоловік попросив, щоб йому викликали кеб. Доки всі сперечалися, хто піде й викличе кеб, із дальнього кутка шинку підійшов високий жвавий джентльмен із білявим волоссям, одягнений у довге жовте пальто. Поспостерігавши за виставою, він гукнув:\n– А, 'ічого , – відказав чоловік.\n– Все гаразд, констебле. Я проведу його додому.\nКонстебль торкнувся рукою кашкета й відповів:\n– Джентльмен упав із сходів, – сказав юнак.\n– Я 'уже 'ам 'обов'язаний, сер, – сказав потерпілий.\n– А 'оже ми трохи...?\nТроє чоловіків вийшли з шинку, й натовп висипав крізь двері на вулицю. Господар повів констебля до сходів, щоб оглянути місце пригоди. Обоє погодилися, що джентльмен, мабуть, оступився. Відвідувачі повернулися за прилавок, а помічник шинкаря заходився витирати з підлоги сліди крови.\nКоли вони вийшли на Ґрефтон-стріт, містер Павер свиснув, зупиняючи кеб. Потерпілий знову промовив, стараючись з усіх сил.\n– Я 'уже 'ам 'обов'язаний, сер. 'подіваюся, ми ще 'обачимося. 'ене 'вати Кернан.\nВід шоку й болю він дещо протверезів.\n– Не варто й згадувати, – сказав юнак.\nВони потисли руки. Містера Кернана всадовили в кеб, і поки містер Павер інструктував візника, він встиг іще раз висловити свою вдячність юнакові, пожалкувавши, що вони не зможуть випити по чарці.\n– Якось іншим разом, – сказав юнак.\nЕкіпаж рушив у напрямку до Вестморленд-стріт. Коли вони минали Белест-офіс, на годиннику було пів-десятої. Із сходу, з гирла ріки, налетів пронизливий вітер. Містер Кернан зіщулився від холоду. Його приятель попросив розповісти, як усе трапилося.\n– Я 'е 'ожу 'оворити, – відказав той. – Я 'оранив 'зика.\nПерехилившись через сидіння, він зазирнув містеру Кернану до рота, проте нічого не побачив. Він запалив сірника і, прикриваючи його обома долонями, знову став вдивлятись у слухняно відкритий рот. Екіпаж увесь час трусило, і сірник то наближався, то віддалявся від роззявленого рота. Нижні зуби й ясна були вкриті закипілою кров'ю, а маленький шматочок язика був наче відкушений. Сірник погас.\n– Бр-р-р, жахіття, – сказав містер Павер.\n— 'урниці, 'ічого 'рашного , – сказав містер Кернан, закриваючи рота й відкочуючи попід шию комір свого загидженого пальта.\nМістер Кернан був комівояжер старої школи, що вірив у гідність свого покликання. В місті його ніколи не бачили без пристойного циліндра й пари гетрів. Завдяки цим двом аксесуарам, частенько казав він, чоловік завжди буде на належній висоті. Він продовжував традицію свого кумира, великого Білчорна, пам'ять про якого раз-по-раз оживляв своїми розповідями та поведінкою. Він так і не зміг пристосуватися до сучасних методів ведення бізнесу, тому животів тепер у крихітній конторі на Кроу-стріт, де на віконницях написано назву його фірми з адресою – Лондон, Схід-центер. В конторі на каміні вишикувався невеличкий шерег бляшанок, а на столі перед вікном стояло чотири-п'ять китайських чашок, здебільшого напівзаповнених чорною рідиною. З цих чашок містер Кернан смакував чай. Він набирав повний ковток, збовтував його в роті, зволожуючи піднебіння, а тоді випльовував усе в камін. Потім робив павзу, поціновуючи.


У сучасному будівництві поширеною технологією зведенні будівель, є монолітне будівництво (залізобетон), що дозволяє будувати об'єкти в більш короткі терміни будь-якої форми і висоти.\nУ сучасному будівництві застосовується досить багато технологій. Найбільш поширеною технологією, яку використовують в Україні при зведенні будівель, є монолітне будівництво (залізобетон). Така технологія дозволяє будувати об'єкти в більш короткі терміни будь-якої форми і висоти.\nДля монолітного будівництва використовується опалубка.\nОпалубка — це сукупність елементів і деталей, призначених для додання необхідної форми монолітним бетонним або залізобетонним конструкціям, що зводяться на будівельному майданчику.\nОдним з основних елементів опалубки є щити, які можуть бути різних розмірів в залежності від розміру заливається конструкції.\nОднією з систем кріплень опалубних щитів передбачається внутрішня стяжка.\nВнутрішня стяжка проводиться за допомогою гвинта і гайки. Гвинт вставляється всередину, а зовні затягується і фіксується гайкою.\nГайки виготовляються з чавуну і бувають оцинковані і не оцинковані. Гайки виробництва Китай, як правило, виробляють не оцинкованими.\nЯкщо ви хочете гайку використовувати максимально довше, краще купувати гайку оцинковану. Справа в тому, що оцинкована гайка захищена від корозії, і сама по собі оцинковка надає їй більшої міцності, так як гайки, як правило, не вкручують, а забивають молотком.\nВизначити якість гайки можна за кількома ознаками, по-перше, вона повинна бути оцинкована, по-друге, зверніть увагу на крихту чавуну, чим менше зерно, тим міцніше гайка.\nГайки бувають діаметром 100, 90, 80, 70, також бувають притискні гайки (гайкая з шайбою в зборі). Притискна шайба дає можливість робити стяжку щитів під будь-яким кутом.Вибираючи гайки, варто враховувати діаметр платформи. Чим більше діаметр, тим більше навантаження вона може витримати. Купуючи гайку діаметром 100 немає необхідності використовувати шайбу. Отже, якщо у вас вже є в наявності шайби економічніше використовувати гайку меншого діаметру.\nДля приватного будівництва при зведенні великих об'єктів, де навантаження не перевищує 4 тонн можна використовувати гайку з високоміцного ПВХ.\nПідводячи підсумок можна зазначити основні параметри, за якими можна правильно підібрати тарілчасті гайки:\nхарактеристики щита опалубного\nнеобхідну кількість застосувань.\nОцинковані гайки для систем опалубки\nОцинковані гайки та шайби для систем опалубки\nГнучка опалубна система MagFlex\nЗа допомогою гнучкої опалубної системи MagFlex можна створювати будь-які вигини радіусом від 35 див.\nСтяжні гвинти для систем опалубки\nПластикові гайки для систем опалубки\nГайки притискні пластикові для систем опалубки.


Рейтинги Зеленського і прослуховування Гончарука - як вплине - новини\n21 січня 2020, 20:27 Читать новость на русском\nУ Зеленського коротка лава запасних / gettyimages.com\nПро це 24 каналу розповів заступник голови Українського інституту аналізу і менеджменту політики Владислав Дзівідзінський.\nЧитайте також: Доля Кабміну: чому Гончарук залишився і що чекає на уряд\nПолітолог наголошує: на зустрічі Зеленського і Гончарука президент заявив, що його не влаштовує ряд напрямків, за які відповідальний уряд. Мінекономіки, яке, на думку президента, треба розділити. Мінкульт і Міністерство в справах ветеранів.\nПо кожному з цих міністерств, зауважує він, проводяться реформи, які чутливі для суспільства і владних рейтингів. Політолог підкреслює: глава Міністерства економіки Милованов себе не виправдав, а на нього покладена найвідповідальніша частина роботи влади – земельна реформа. Мінкульт – дуже широкий спектр роботи в інформаційній сфері. Зокрема, питання інформаційного захисту в умовах гібридної війни. Для ветеранів влада намагається створити правила гри. Щоб ветеранський рух не вилився у вуличні протести.\nУвага! Процедура відставки прем'єра: як вона відбувається і чому це важливо. Згідно з Конституцією призначає і відправляє у відставку прем'єра Верховна Рада . Тому Олексій Гончарук потрапив під шквал критики через "неправильну" подачу заяви про відставку. Як пояснив сам прем'єр-міністр, він написав заяву на ім'я голови Верховної Ради України, але дав її президенту. У такий спосіб він хоче продемонструвати свою довіру главі держави. Імовірно, через записи з Кабміну, які потрапили у мережу. На них прем'єр, зокрема, обговорював президента.\nЛава запасних у Зеленського коротка. Реального кадрового складу для якісної заміни нинішніх міністрів у Зеленського немає. Це теж аргумент, чому Зеленський залишив Гончарука. Бо якщо і другий склад уряду знову провалився б, то це суттєво і швидко вдарило по рейтингах Зеленського,\nЦікаво: Зарплати чиновників: скільки має отримувати урядовець і які оклади в ЄС\nТому, на його думку, в найближчі пів року відставки Кабміну і Гончарука не буде. Уряд збереже свій імунітет до осені. І візьме на себе весь негатив за тяжкі непопулярні рішення. Завершить питання земельного ринку.\nГончарук зіграв на випередження. Одразу визнав правдивість записів і написав заяву на ім’я президента про відставку. Частково визнавши свою некомпетентність, але пообіцявши, що Кабмін старається, і вони пробуватимуть виправити ситуацію. Цим Гончарук зменшив рівень падіння підтримки уряду і в парламенті, і в суспільстві,\n– зауважує Владислав Дзівідзінський.\nЩо відомо про відставку Олексія Гончарука\n15 січня в мережі з'явились кілька частин аудіозапису розмов, одним із учасників яких є нібито прем'єр Олексій Гончарук. На записах глава уряду називає себе "профаном" в економіці та говорить про "примітивне розуміння економічних процесів" президента Зеленського.\nНаступного дня Гончарук таки написав заяву про відставку та передав її президенту. Але згідно з Конституцією та законодавством, призначає і відправляє у відставку прем'єра саме Верховна Рада.\n17 січня між Зеленським та Гончаруком відбулась зустріч, де глава держави заявив, що не приймає його заяву про звільнення та дає шанс.\nНовини УкраїниНовини політикиВолодимир ЗеленськийКабінет Міністрів УкраїниТимофій Милованов – новиниНовини newsОлексій Гончарук – новиниПрослушка Гончарука


Збірна України залишилась без головного тренера / Новое Время\n01 грудня 2015, 13:53 3 коментувати\nФоменко може продовжити роботу біля керма жовто-синіх після укладення нової угоди\nМихайло Фоменко перестав бути наставником української національної команди по футболу\nПовноваження спеціаліста закінчилися вчора, 30 листопада, тому збірна поки що не має тренера.\nРішення про майбутнього наставника жовто-синіх, яким може залишитись Фоменко, швидше за все, прийматиметься в грудні поточного року.\nНапередодні Фоменко прокоментував ймовірність призначення Шевченка своїм наступником. Минулого тижня стало відомо про те, що в тренерський штаб збірної України запросили Шевченка.\nРаніше президент ФФУ розповів про ситуацію навколо наставника команди України. Перед цим Мілевський поділився інформацією, хто стане майбутнім наставником збірної.


Корисні властивості яловичого мови, зберігання і правила вибору при покупці | МАМА\nКорисні властивості яловичого мови, зберігання і правила вибору при покупці\nМ’ясні субпродукти в руках умілого кухаря перетворюються у справжні делікатеси, які цінують всі гурмани світу.\nБагато людей вважають шкідливими такі страви, так вони праві, будемо з’ясовувати сьогодні на прикладі яловичого мови.\n«Свіжий вибір» та зберігання\nВажливі поради при готуванні\nвітаміни: А, В1, В2, В3, В4, В5, В6, В9, В12, С, D, Е, К, РР;\nмакроелементи: кальцій, калій, магній, фосфор, натрій;\nмікроелементи: мідь, залізо, цинк, хром, молібден, йод, сірка, селен;\nненасичені жирні кислоти: лауринової, стеаринова, міристинова, пальмітинова, олеїнова;\nполіненасичені кислоти: ліноленова, лінолева, Омега-3.\nЧи знаєте ви? Мармурова яловичина з Японії, де вирощують корів Вагіу, вважається найдорожчою в світі. З тваринами звертаються шанобливо, годують добірними корисними травами, поять пивом і роблять розтирання за допомогою саке.\nбілки — 16 %;\nжири — 12 %;\nвуглеводи — 2,2 %;\nкалорійність — 170 ккал.\nРегулярне вживання яловичого мови допомагає знизити рівень цукру в крові, сприяє природній виробленню інсуліну, покращує стан шкіри, є профілактикою проти дерматологічних проблем.\nЗнизити рівень цукру в крові також допоможуть зелена редька, амарантовая борошно, цикорій, чорниця, розторопша, молочний гриб, бурий рис.\nПродукт покращує роботу травного тракту, є легкозасвоюваним, нормалізує обмінні процеси в організмі.\nЧи знаєте ви? У бразильської кухні є цікаве блюдо під назвою фейжоада. Це «вінегрет» з варених субпродуктів, в яких не останнє місце займає яловичий язик. Історія рецепта пов’язана з португальськими завойовниками, які викидали своїм рабам недоїдки з панського столу», не вважаючи їх придатними в їжу. Раби ж варили з них юшку, завдяки якій підтримували сили для робіт на плантаціях.\nМова корисний для жінок, передусім, наявністю вітамінів краси — Е, А, групи Ст. Ці речовини підтримують молодість і здоров’я шкіри, волосся, зміцнюють нігті.\nДля жінок особливо корисними вважають ряжанку, мед акації, сир, мигдаль, насіння льону, курагу.\nЛегкий і низькокалорійний продукт допомагає підтримувати вагу в нормі, гормональний фон, що особливо важливо для жінок в будь-якому віці.\nВажливу роль яловичий субпродукт грає і для чоловіків. Цинк в його складі необхідний для вироблення тестостерону, нормальної статевої функції, для профілактики простатиту.\nДля профілактики простатиту використовують масло виноградних кісточок, селера, лохину, мідії, цибулю ріпчасту.\nРегулярне вживання насичує чоловічий організм необхідними для будови м’язової маси і витривалості білками.\nОсобливо корисний продукт чоловікам, активно займаються спортом, крім витривалості, він підтримує серце при навантаженнях і поповнює запаси витраченої на тренуваннях енергії.\nВесь спектр описаних у складі продукту вітамінів і мінералів потрібен дітям для нормального росту і розвитку всіх систем та органів:\nбудова кісткової і м’язової тканин;\nполіпшення роботи мозку (пам’ять, засвоєння навчального матеріалу, концентрація уваги);\nпрацездатність та витривалість (енергія);\nпроцеси кровотворення і профілактика анемії.\nВажливо! Самим маленьким вводити в раціон продукт слід з дев’яти місяців, починаючи з пюре по половині чайної ложки. При негативній реакції на субпродукт прикорм слід припинити, а малюка показати педіатра.\nМайбутнім мамам важливо правильно харчуватися і вживати дієтичні продукти. Яловичий язик добре засвоюється і швидко перетравлюється, крім того, він низькокалорійний.\nМожна і корисно вживати при вагітності хлібці, оливкова олія, сливу, козяче молоко, цвітну капусту.\nВживаючи страви з нього, жінка зможе поповнити запас корисних речовин, необхідних для її організму, і для нормального розвитку плоду.\nОсобливо важливі в цей період фолієва кислота, магній, кальцій, сірка, тіамін, при нестачі цих елементів у розвитку плоду можуть розвинутися патології.\nГодуючим мамам рекомендується їсти мова приблизно на п’ятий місяць після пологів. Прийом слід починати з малих порцій і спостерігати за станом малюка, чи немає у нього побічних реакцій на продукт.\nВживання допоможе мамі вирівняти вагу після пологів, відновити сили і здоров’я, гормональний фон, поповнити організм кальцієм та іншими елементами, які дитина, розвиваючись в утробі, черпав з її організму.\nСтавитися з обережністю при годуванні груддю варто до таких продуктів, як кава з молоком, червонокачанна капуста, морська капуста, кавун, вишня, дуріан.\nПродукт треба вживати регулярно, але не часто і не надмірно. У його складі є велика кількість жирів, з якими при надмірному вживанні печінки буде важко впоратися.\nОсобливо відповідально треба ставитися до цього людям похилого віку.\nобов’язково наявність штампа санітарної служби про «здоров’я» даного товару;\nсвіжий, не піддавався заморожуванню мову, буде мати насичений фіолетовий або рожевий відтінок;\nаромат — до нього не повинно домішуватися ніякого неприємного душка;\nпереконатися в свіжості м’яса можна, натиснувши подушечкою пальця на м’якоть: утворилася ямка за умови свіжості повернеться в колишнє положення, що залишився поглиблення буде говорити про те, що м’ясо піддається заморожуванню;\nпопросіть продавця надрізати мову: якщо виділяється рідина прозора — він свіжий, з кров’ю — зіпсований, виділяється велика кількість соку говорить про попередню заморожуванню.\nЯкщо мова має сірий колір, він вже не першої свіжості, блідо-рожевий — його заморожували.\nПокрокові дії для приготування відварного язика:\nЗамочіть продукт в холодній воді на півгодини.\nРетельно зіскобліть всю слиз і можливу бруд.\nВаріть двадцять хвилин, знімаючи піну.\nПісля закінчення часу дістаньте мову і злийте воду (з цією водою підуть зайві жири).\nЗакип’ятіть свіжу воду, в киплячу знову опустіть продукт, додайте до нього цілу моркву і цибулину, можна селера, пару горошин перцю.\nЧерез годину посоліть блюдо.\nПісля півтора годин варіння перевірте його готовність, проткнувши виделкою: прозорий сік говорить про готовність, мутнуватий — про зворотне.\nГотовий язик можна нарізати тонкими скибочками і прикрасити овочами і зеленню, або порізати шматочками для салату.\nЗберігати варений продукт краще в холодильнику в закритій ємності, щоб він не пересихав і не обветривался, другий варіант — обгорнути у фольгу і поставити в холодильник.\nТермін зберігання — не більше двох днів.\nЯловичий язик є компонентом багатьох страв світової кухні, його подавали і на столи монархів.\nКористь від грамотного вживання сумніву не підлягає, крім того, враховуючи його легкість і низьку калорійність у порівнянні з іншими м’ясними виробами, він доречний в раціоні людей, бажаючих схуднути.\nКорисні і лікувальні властивості риби мойви: вибір і…\nКорисні властивості, шкоду і протипоказання,…\nМангольд: що це за рослина, розбираємося, чому і чим він корисний\nМангольд або, як ще називають цю рослину, «листова буряк», є одночасно лікарських і декоративним рослиною, яка відноситься до сімейства Амарантових.…


На коліна перед Путіним: скандал із Зеленським отримав продовження - свіжі новини\nНа коліна перед Путіним: скандал із Зеленським отримав продовження\n17 лютого 2019 11:19 1.9т\nВідомий волонтер і народний депутат від фракції БПП Тетяна Ричкова заявила, що українці ніколи не стануть "покірними вівцями" і не будуть стояти на колінах перед ворогом.\nРичкова зазначила, що українці бачать себе виключно вільними людьми, які за 5 років війни довели свою любов до Батьківщини і здатність відстояти незалежність власної держави.\n"Чи можу я стати на коліна? Можу, але тільки перед тілом загиблого солдата, а не того, хто дав наказ його вбити", - підкреслила вона.\nТетяна Ричкова – український волонтер і політик. Після початку конфлікту на Донбасі вона разом зі своїм чоловіком пішла на фронт, де займалася збором коштів для забезпечення армії. У період з 2014 по 2015 рік підписала професійний військовий контракт з ВСУ, займала посади помічника глави Міноборони Степана Полторака і голови Генштабу Віктора Муженко. За рік Ричкова була обрана народним депутатом по 27-му одномандатному окрузі в Дніпрі, після чого увійшла в коаліцію і стала членом пропрезидентської фракції БПП.\nЧоловік Ричкової брав активну участь в Революції Гідності, в 2014 році він став добровольцем 25-ї повітряно-десантної бригади ЗСУ. Загинув 17 серпня 2014 року під час військового протистояння з гібридними російськими військами під Єнакієво.\nНагадаємо, раніше в Мережі звернули увагу на інтерв'ю Зеленського в 2014 році, в ході якого він висловив готовність стати на коліна перед російським президентом Путіним. На цю заяву гнівно відреагувала волонтер Ірина Довгань, що стала жертвою садистською акції проросійських бойовиків в окупованому Донецьку.


Кордони моралі — Новини Вінниці\nРосійська опозиціонерка вирішила насварити українського президента. На її думку, він недостатньо демократичний, не розуміє свою країну і робить помилки. Півтора місяці тому Ксенія Собчак записувала щось подібне на адресу російського президента і можна припустити, що вона намагалася всього лише «дотримати баланс».\nІ це прекрасна ілюстрація до розмови про Росію, Україну і Крим.\nПроблема Ксенії Анатоліївни та її однодумців у тому, що вони за звичкою намагаються виступати з позиції «совісті нації», забуваючи про те, що нації по обидва боки кордону вже різні. У цьому сенсі вони мало відрізняються від своїх опонентів – для обох груп прикордонні стовпи це умовність, яка не повинна заважати їх права на мораль.\nВласне, Ксенія Собчак не самотня – час від часу хтось із її колег по російському ліберальному цеху, обурившись українцями, вирішує їх прилюдно відчитати. Забуваючи про те, що легітимність їх менторських інтонацій закінчується там, де починається територія України. Тому що мораль має сенс лише тоді, коли адресат готовий його слухати.\nЦе хороший приклад того, що долю поліса можуть визначати лише громадяни поліса. Просто за фактом спільної долі. Саме тому межі мають значення. При всіх його недоліках Петро Порошенко – це президент України, якого обирали українці. І питання його політичного майбутнього вони вирішать самостійно – без опіки і піклування Ксенії Собчак.\nТой факт, що російської телеведучої не приходить в голову лізти з порадами до президента Фінляндії Саулі Нійністе, означає лише те, що у свідомості росіян Гельсінкі – це столиця окремої суверенної держави. А Україна для них – це концентрація очікувань. Просто імперців свої очікування, а у лібералів – свої. Але вибір інтонації одними й іншими – чіткий сигнал, що сусідню країну вони продовжують сприймати як «своє», а не «чуже».\nТому що вторгнення на півострів стало кращим доказом того, що жодні поступки Росії не можуть гарантувати безпеку країни. Саме тоді – в лютому 2014 року в Україні почався виразний процес політичного і культурного оконтурювання держави. І якщо в 2014 Україна почала дистанціюватися від російського державного, то в 2017-му дистанціюється від російського опозиційного.\nЦей процес так гостро сприймається в Росії ще й тому, що український медіапростір продовжує багато в чому залишатися російськомовними. Це породжує ілюзію неправдиву однаковості і однотипності. Неправдиву тому, що «загального простору» між російськими лібералами й «українськими росіянами» тепер вже немає. Якщо російський ліберал головним своїм супротивником вважає авторитаризм і Володимира Путіна, то для українця в ролі суперника виступає сама російська держава, в максимальному ослабленні якого він кровно зацікавлений. А з цим, у свою чергу, не будуть готові погодитися громадяни Росії – яких би поглядів вони не дотримувалися.\nСтатус «російського опозиціонера» перестає давати кредит довіри своєму власникові в очах українського обивателя. Пікантності відбувається додає те, що аудиторії по обидві сторони кордону здатні один одного розуміти без перекладу, а тому продовжують за інерцією сходитися у віртуальних битвах соцмереж.\nАле як тільки Україна перестане реагувати на будь-які зауваження з Росії – емансипацію можна буде вважати доконаний.


GPS координати: 48.88416672 23.80167198\n993 Переглядів 0 Коментарів 0 Включень до маршруту\nМізунські водоспади & ndash; прекрасне місце для любителів гірського відпочинку. Скелястість схилів і велика кількість порогів на річці Мізунці створюютьнеймовірно видовищний каскад водоспадів. Річка бере свій початок в Українських Карпатах на висоті 1075 м над рівнем моря.\nЖивлення річки снігове або дощове, а тому більшвидовищними водоспади виглядаютьабо навесні, або дощовою восени. Всі водоспади абсолютно різні: вузенькі, широкі, пологі, стрімкі, великі або навіть мініатюрні. В кінці грудня & ndash; початку січня річка замерзає, тому, подорожуючи там в цей період, очікуваного ефекту ви не отримаєте.\nХорошим способом оглянути водоспади станеекскурсійний тур & laquo; Карпатський трамвай & raquo ;. Один з його маршрутів якраз пролягає через Мізунку, тому ви зможете поспостерігати цілу серію різноманітних водних композицій.\nОсобливо добре тут відпочивається влітку, коли від річки віє прохолодою, а в тіні можна сховатися від пекучого сонця. Відвідавши Долинський район, також варто побачитиболото Ширковець, Розташоване на висоті 500 метрів над рівнем моря.