Реферат - Причини та наслідки голоду 1932-1933 рр. - История\nРеферат: Причини та наслідки голоду 1932-1933 рр.\n1. Причини трагедії 1933 року в Україні\n2. Наслідки аграрної політики на селі\n3. Трагічна статистика голоду\nГолод 1932—1933 рр. — одна з найбільш трагічних сторінок історії українського народу. Намагаючись нічим не затьмарити “успіхів соціалістичного будівництва”, сталінське керівництво наклало табу на цю тему. Про страшне лихо не дозволялося відкрито говорити, бодай навіть згадувати в газетах, офіційних документах. Зарубіжна ж інформація кваліфікувалася як інсинуації. Згодом категорична заборона перетворилася на політичну установку, ідеологічну догму і набагато пережила своїх творців. Не зруйнувала її і пора хрущовської “відлиги”. Лише з набуттям незалежності України питання про ліквідацію цієї “білої плями” історії, навколо якої не раз кипіли пристрасті набуло своєї актуальності.\nУ той же час радянські історики, як і раніше, обходили проблему голоду, або ж усупереч істині спростовували “фальсифікаторські вправи” зарубіжних авторів. Лише у грудні 1987 р. у республіці офіційно визнано, що наприкінці 1932 — на початку 1933 р. були серйозні продовольчі труднощі, “а в ряді сільських місцевостей і голод”. Відтоді вчені, публіцисти вже чимало зробили для висвітлення цієї складної теми, відродження історичної пам'яті про народну драму. З'явилися перші дослідження про її соціально-економічні і політичні передумови, кризовий розвиток, численні людські втрати. Виходять спогади очевидців і жертв голоду. Підготовлено роботи кінодокументалістів. Читач дістав можливість ознайомитися і з зарубіжними публікаціями на цю тему. Проте найцінніші свідчення — документи ще не обнародувані.\nОтже, враховуючий цілий спектр історичного доробку з даної проблематики та залучаючи нові джерела ми ставимо за мету визначити основні причини голодомору на Україні, а також охарактеризувати його наслідки.\nУ сталінській моделі побудови соціалізму в одній країні домінуючою ланкою була форсована індустріалізація. Роль аграрного сектора полягала в “обслуговуванні” процесу індустріалізації і в збереженні в країні більш-менш стабільної ситуації з продовольством. Тобто сільське господарство мало дати необхідну кількість хліба для експорту та для прохарчування зростаючих промислових центрів і армії, а також забезпечити промисловість необхідною кількістю робочих рук і технічної сировини. Отже, головним результатом колективізації став здійснений індустріальний стрибок, за який заплачено дорогою ціною: жертвами насильницького розкуркулення і голодомору, втратою селянами відчуття хазяїна, тривалими деградацією та дезорганізацією аграрного сектора.\nРадянське керівництво, взявши курс на модернізацію промислового потенціалу країни, одразу зіткнулось з трьома проблемами: кошти, сировина і робочі руки для розвитку індустрії. Одержати все це можна було за рахунок селянства, що становило більшість населення. Проте бажаних результатів досягнути одразу не вдалося. Звичні командні методи в економіці спрацьовували погано, і тому провести планову перекачку коштів з аграрного сектора у промисловість шляхом встановлення занижених цін на сільгосппродукцію правлячі кола не змогли. Пропоновані державні ціни часто становили лише 1/8 ринкових, а за таких умов селяни просто відмовлялись продавати свій товар. Вихід із цієї ситуації Ленін побачив у кооперації, яка була звичною традиційною формою селянської співпраці ще з дореволюційних часів, до того ж давала змогу органічно поєднати приватні та державні інтереси. Суть проблеми полягала лише у тім, яким способом у традиційну форму кооперації вкласти новий соціалістичний зміст.\nРішення XV з'їзду ВКП(б) (1927 р.), які ґрунтувались на ленінських ідеях, передбачали повільний, поступовий, добровільний процес кооперації (нагадаймо, що кооперація може бути декількох видів: виробнича, житлова, кредитна, споживча тощо). Але практика соціального будівництва диктувала швидкі темпи та жорсткі методи. Принципова зміна орієнтирів почалася після поїздки Сталіна до Сибіру і застосування надзвичайних заходів під час заготівлі хліба з лютого 1928 р. “Уральсько-сибірський” метод базувався на принципі самооб-кладання, за допомогою якого село фактично розколювалось за майновою ознакою. І хоча після цих подій Сталін твердив: “Розмови про те, що ми нібито скасовуємо неп, запроваджуємо продрозверстку, розкуркулення і т.п., є контрреволюційним базіканням”; — саме з цього часу наростає трансформація кооперації у колективізацію, швидко йде процес фактичного згортання кооперації (нагадаймо, що колективізація — це тільки одна з форм виробничого кооперування).\nСталін і його оточення вважали, що потреби індустріалізації простіше і гарантованіше можна задовольнити, спираючись не на 25—30 млн. індивідуальних селянських господарств, а на 200—300 тис. колгоспів. Отже, фактично визріла думка про кардинальну зміну вектора залежності: не держава мусила залежати від значної кількості неконтрольованих індивідуальних селянських господарств, а сконцентровані у рамках великих спільних господарств селяни повинні були перебувати в залежності від державних структур. До того ж у сталінських планах колективізація — це не тільки зручний засіб забезпечення зростаючого населення міст та армії продовольством, а промисловості — сировиною і робочою силою. Крім цього, вона мала суттєво сприяти зміцненню соціальної бази диктатури пролетаріату: з одного боку, колективізація стимулювала процес пролетаризації селянства, з іншого — разом з індустріалізацією відкривала шлях до ліквідації багатоукладності в економіці.\nВосени 1928 р. в Україні було колективізовано менше 4% селянського землекористування — це була слабка опора для здійснення грандіозних сталінських планів. Переходом до політики суцільної колективізації у 1929 р. покладено початок кардинальним змінам у сільському господарстві. У цей період селян почали насильно заганяти до колгоспів. Цей процес викликав протидію з боку заможного селянства, що отримало назву “куркулів”. Тому закономірно, що колективізація супроводжувалась “політикою ліквідації куркульства як класу”. Перша хвиля розкуркулення прокотилася республікою з другої половини січня до початку березня 1930 р. Вона охопила 309 районів, де налічувалося 2524 тис. селянських господарств. За станом на 10 березня під розкуркулення підпало 61 887 господарств, тобто 2,5%.\nСелянство чинило опір. Лише з січня по червень 1930 р. в Україні було вчинено 1500 терористичних актів проти представників Радянської влади. У Херсонській, Кам'янець-Подільській, Вінницькій, Чернігівській, Одеській, Дніпропетровській округах відбулись збройні виступи селян. За деякими підрахунками, у 1930 р. в Україні кількість учасників селянських повстань перевищила 40 тис.\nЗбагнувши, що ситуація наближається до критичної, Сталін 2 березня 1930 р. у “Правді” опублікував статтю “Запаморочення від успіхів”, у якій в “перегинах” процесу колективізації звинувачувалась місцева влада. Вимушене зміщення акцентів у селянському питанні одразу привело до серйозних наслідків — почався масовий вихід селян із колгоспів. За сто днів після публікації статті з колгоспів України вийшло 1594 тис. господарств. Реакцією офіційних властей на такий перебіг подій став курс на поглиблення розколу села та зміна методів примусу. Тих, хто виходив з колгоспів і повертався де індивідуального господарювання, чекали високі податки, їм відводились гірші землі, не повертались худоба і реманент, а колгоспникам держава гаранту вала пільги та кредити. Восени 1930 р. у колгоспах залишилося менше третини селянських дворів. Характерно, що виходили переважно середняцькі господарства, і колгоспи знову стали незаможницькими.\nПроте відступ Сталіна тривав недовго — вже у вересні 1930 р. ЦК ВКП(б) розіслав по республіках директивного листа “Про колективізацію”. Зокрема, Україна, відповідно до директив, повинна була подвоїти рівень усуспільнення і протягом 1931 р. в основному закінчити суцільну колективізацію вирішальних сільськогосподарських районів. Ще рішучішими методами і темпами пішов процес розкуркулення. Протягом 1930 р. з України було депортовано близько 75 тис. селянських родин, а з кінця цього року й до червня 1931 р. — 23,5 тис. За роки колективізації було експропрійовано 200 тис. селянських господарств. На жаль, не кращим за долю депортованих було життя тих українських селян, яких обминула хвиля розкуркулення.\nУ грудні 1932 р. було введено “внутрішній паспорт”, що фактично не давало можливості без дозволу місцевої влади переїхати до міста не лише “куркулям”, але й бідним селянам. Це рішення офіційної влади прив'язувало селянина до землі, практично знову його закріпачувало. Навіть Бухарін називав експлуатацію селянства в СРСР “воєнно-феодальною”. Жахливим ударом по селянству став голод 1932 —1933 рр.\nЗатиснутому з усіх боків одноосібнику не залишилось нічого іншого, як припинити обстоювати своє право на окреме господарство і написати заяву про вступ до колгоспу. Вже у 1932 р. колгоспи об'єднували майже 70% селянських господарств, 80% посівних площ республіки. Останню крапку в епопеї колективізації було поставлено у сумнозвісному 1937 р., коли в УРСР налічувалося 27,3 тис. колгоспів, які об'єднували 96,1% селянських дворів і обробляли 99,7% посівних площ.\nФорсовані темпи і переважно адміністративні методи здійснення колективізації призвели до катастрофічних наслідків — дезорганізації і деградації аграрного сектора на початку 30-х рр., його невпинного сповзання у кризу, свідченням чого є статистика: протягом 1929—1932 рр. в Україні поголів'я великої рогатої худоби скоротилось на 41,8%, коней — на 33,3%, свиней — на 62,3%, овець — на 74%. Річний валовий збір зернових культур в СРСР у 1933 і 1934 рр. становив пересічно 680 млн. ц (найнижчі показники після голодного 1921 р.). У 1933 р. Сталін, намагаючись уникнути економічної катастрофи, відмовився від прискорених темпів індустріалізації і від безрозмірної продрозверстки. За таких умов колгоспи поступово почали виходити з кризи. Від України у державні засіки надійшло у 1933 р. 317 млн. пудів хліба, в 1935 р. — 462 млн., а в 1937 р. — 496 млн. пудів. В результаті у. 1935 р. в містах було скасовано введену в 1928 р. карткову систему, але проблеми в аграрному секторі залишались.\nОдним із наслідків політики колективізації та хлібозаготівель став голод. Трагедія голоду охопила Україну у 1933 р. Розглянемо як ця трагедія розгорнулась на Чернігівщині.\nНа початку літа 1931 р. в парторганізаціях Чернігівщини почалася чергова передвиборча компанія, яка нічого суттєвого не принесла. Все вже було знайомо: “Задача перевыборов – проверка генеральной линии партии…”\nПоки комуністи розбиралися один з одним, прийшла осінь, а разом з нею стала зникати надія на багатий урожай. В цьому випадку, як відомо, директиви і укази безсилі. Одним словом, що посіяли, те і отримали. Вже в кінці серпня 1931 р. ніжинці відчули на собі результати “більшовицької сівби” – в Ніжині почалися великі перебої з поставками хліба. Міське керівництво приймає наступне рішення:”…Сохранить очередную норму хлеба для служащих и военнослужащих. Полностью снять с пайкового довольствия кустарей, одиночек, рабочих, которые имеют свои приусадебные хозяйства…” важкості з перебоями влада пояснила, в котрий раз, просіками куркулів. А там, де куркулів не находили, то каралися цілі колгоспи і села. Туди припинялася доставка товарів першої необхідності, а голів колгоспів віддавали під суд. Хліб викачували будь-якою ціною і таким чином був виконаний першопочатковий план хлібозаготівлі, але в останню мить він був знову збільшений в декілька разів. Аби його виконати, на села Чернігівщини було направлено додаткові допоміжні загони уповноважених, які діяли дуже жорстоко. При цьому була відкинута соціалістична законність, навіть у тому куцому стані, в якому вона існувала. Як і в роки громадянської війни, її змінила “революційна необхідність”, а точніше, за висловом Ємельянова В.Н. – комуністичний “беспредел”. Так із заяви жительки села Березанки Грицай Є.І. до Ніжинську прокуратури дізнаємося про діяльність уповноважених: “…Явились уполномоченные, искали кулацкую одежду…Сделали обыск, во время которого рубили топором печку… Потом избили моего мужа”. Інший приклад – заява Сірика Я.М. жителя с. Володькова Дівиця:”…Весь мой хлеб забрали, не оставив даже на пропитание. Такая моя судьба. Мне 70 лет, и больше 35 лет я был батраком…, а теперь обречен на голодную смерть и не знаю, что мне делать”.\nЗавдяки прямому пограбуванню і ця хлібозаготівля 1931 року була виконана, однак це не означало кінець селянських страждань. Вперше план хлібозаготівель був автоматично перенесено на новий 1932 р., і це стало початком великої трагедії народу України – голоду 1933 року.\nВ села були направлені додаткові загони уповноважених, які забирали хліб у селян будь-якою ціною. Це були карателі в повному значенні цього слова. Перші ознаки голоду на Чернігівщині, які почали проявлятися в 1931 р., ще мало турбували місцеве керівництво, а ось відмова селян, вірніше, їх байдужість, викликало цілий переполох в коридорах влади. На сільських сходах уповноваженим прямо заявлялось: “Хліб відібрали – сіяти не будем”. Всі ці виступи не були пустими фразами, і в цьому місцеве керівництво досить скоро переконалось, провівши чергову перевірку колгоспів на їх готовність до весняної сівби. Наприклад, в Талалаївці з п’яти колгоспів два були мало-мальськи підготовлені до посівної. І вже перед початком весняної посівної на Ніжинщину приходить директива ЦК КП(б)У – “…Нежинский район должен сдать дополнительно по 500 пудов хлеба с каждого села”. Нескладно здогадатися, з якими настроями зустрічали селяни весну 1932 р.\nПосівна почалася досить туго. За станом на 21 квітня 1932 р. колгоспами Ніжинщини було засіяно всього 643 га орної землі, а радгоспами ще менше – 23 га. Не допомогло і те, що на НІжинщину була направлена велика партія посівного зерна, селяни відмовлялися сіяти. На 10 травня 1932 р. план по посівній був виконаний лише на 14%, а в деяких колгоспах і того менше – на 10%.\nСпеціальним рішенням бюро РПК було створено 15 оперативних участків, в сферу яких потрапило 45 сіл Ніжинщини. Уповноважені на місцях формували спеціальні загони, які силою виводили людей у поле, заставляли їх сіяти.\nНа початку липня 1932 р. уряд СРСР і ЦК партії прийняли рішення, згідно якого хлібозаготівельний план для України визначався в розмірі 356 млн. пудів хліба. Тривожним набатом біди пролунали цифри плану хлібозаготівлі на Ніжинщині – 3674, 8 тисяч пудів хліба. Всі прекрасно розуміли, що на справі це означає повне витягнення хліба у місцевого селянства. Необхідно відмітити, що деякі секретарі сільських парторганізацій в останній момент намагалися відвести біду від своїх односельчан шляхом заниження плану хлібозаготівель для своїх сіл. Звучали протести і в колгоспному середовищі. Про те, що почалося творитися по селах Чернігівщини, свідчить лист колгоспниці своєму чоловіку – солдату 19 піхотного полку в Ніжині, перехопленого ГПУ: “…Если бы ты знал, что творится в селе. Уже 20 семей выгнали из своих домов. Все забирают до последней нитки и придется пропадать с ребенком на морозе и под забором…”. На окраїні міста Ніжина виставлялися спеціальні комсомольські загороджувальні загони, які не пускали до міст голодних селян, да й самі городяни невдовзі відчули на собі гостру недостатність продуктів харчування і перш за все – хліба. Зате партійне і міське керівництво таких проблем не мали. Для них був відкритий спеціальний, закритий продовольчий розподільник, в якому регулярно отримували продукти 84 чоловіка.\nСеляни Ніжинщини, намагаючись врятуватися від голодної смерті, почали красти колгоспний хліб. У відповідь на це – відкриті судові процеси. В грудні 1932 р., коли голод вже у всю гуляв на Ніжинщині, прибув оперуповноважений ЦК КП(б)У Зайцев, який на закритому зібранні партійного активу району цинічно запропонував:”Есть колхозники, которые совсем не работали в колхозах, а хлеб имеют. Они его украли, и этот хлеб надо забрать силой…Нужно навалиться на крестьянина, … применить решительные меры, бьющие по мозгам, иначе хлебозаготовки нам не выполнить”.\nЦе було сказано тоді, коли люди на Чернігівщині вже сотнями вмирали від голоду. Ось деякі свідчення страшного комуністичного злочину в нашому краї перед своїм власним народом: “Во время голода мешок картофеля на Нежинском базаре стоил 200 рублей, а буханка хлеба – 30 рублей. Служащие получали зарплату примерно 42 – 43 рубля.”\nПо Ніжину почали розповсюджуватися чутки про людоїдство в селах. Так, Шевченко Василій Дмитрієвич згадував через 30 років після тих подій: “В конце 1932 года меня включили в состав специальной комиссии по расследованию фактов людоедства в селе Куриловка. Там местный милиционер зашел в один из домов. За столом сидели хозяева, а в печі что-то варилось в чугунах. В них оказалось человеческое мясо. Во время допроса хозяева признались, что совершили несколько убийств, а потом варили человеческое мясо, ели его сами и продавали на рынке в Нежине. Когда старший сын хотел заявить о преступлениях своих родителей, то они его зарубили топором, а потом тоже сварили. В подібних умовах судових розборок не було. Людоїдів тайно розстрілювали, а їх будівлі люди палили самі”.\nГолодна смерть косила на Чернігівщині усіх підряд, а на сторінках місцевої преси на початку 1933 р. друкувались “переможні рапорти” про виконання плану хлібозаготівель на 100%.\nМільйони людей, які загинули у 1933 р. голодною смертю, не могли безслідно розчинитися у часі і просторі. Про них пам’ятають ті, хто вижив, їх діти та онуки. Пам’ять про загиблих зберігає вікова піраміда народонаселення, яка складається із сукупності людей, народжених у кожному році. Великі вищербини у віковій піраміді існуватимуть, доки житимуть люди, народжені у 1933 році і раніше. На чисельність сільських\_ жителів, народжених до 1934 р., голодомор позначився сильніше, ніж втрати пі час Великої Вітчизняної війни.\n.Доцільно буде проаналізувати попередні оцінки втрат. Здебільшого це не розрахунки, а гіпотези, в яких похибка у кількості жертв голоду вимірюється мільйонами. Проте й такі припущення мають увагу, бо найбільш поширені судження про голод спиралися саме на них.\nОдна з перших оцінок належить московському кореспонденту газет “Манчестер гардіан” та “Крісчен сайєнс монітор” Вільяму Чемберліну. Йому у складі групи іноземних журналістів вдалося відвідати Україну й Північний Кавказ. Невдовзі журналіст видав у Бостоні книгу, в якій повідомляв, що голод охопив територію, де проживало 60 млн. чоловік, а число жертв навряд чи може бути меншим, ніж 3 – 4 млн. чоловік.\nАнглійський журналіст Уолтер Дюранті, кореспондент американської газети “Нью-Йорк таймс”, був обережніший у висловлюваннях та оцінках. Своїх\_ гіпотез Дюранті не публікував, але в бесіді з керівником посольства Великобританії заявив, що населення Північного Кавказу і Нижньої Волги зменшилось в результаті голоду на 3 млн., України – на 4 – 5 млн., а загальна кількість померлих прямо чи посередньо через відсутність їжі навряд чи менша від 10 млн. чоловік.\nОчевидно, можна обмежитися наведеними гіпотезами, бо всі наступні оцінки здебільшого коливаються в названому діапазоні цифр. Доцільно назвати для повноти картини опубліковані на Заході в різний час свідчення, приписувані радянським політичним діячам або відповідальним службовим особам. Звичайно, слід пам’ятати, що гіпотетичність оцінок у даному разі накладається на гипотетичність самої інформації.\nАмериканець російського походження Адам Тавдул, який був знайомий з М. Скрипником з дореволюційних часів, після поїздки по Україні опублікував у газеті “Нью Йорк амерікен” велику статтю, де, зокрема, писав, що шеф ДПУ УСРР В. Балицький повідомив Скрипнику: у 1933 р. у країні загинуло від голоду 8 – 9 млн. чоловік, і цю цифру як приблизну оцінку доповіли Сталіну. Скрипник у розмові з Тавдулом нібито заявив, що кількість померлих від голоду на Україні і Північному Кавказі перевищує 8 млн. чоловік.\nОкремої уваги вимагають результати досліджень американського демографа Сергія Максудова. Вчений аналізував розрізнені дані про народонаселення між переписами 1926 і 1939 рр. І прийшов до висновку, що викликаний голодом і репресіями демографічний дефіцит на Україні становив 4,5 млн., а в межах СРСР — близько 9 млн. чоловік ( у тому числі 5,4 млн. дорослих і 3,6 млн. дітей). Однак дослідник не був переконаний у правильності висновків через низьку якість використаного первинного матеріалу, і вважав їх наймінімальнішими.\nІнформаціями з радянських видань на цю тему вичерпується такими фактами. В 1988 р. один із сучасних дослідників історії радянського села В. Данілов опублікував свої судження щодо дискусії про голод 1933 р. у західній пресі, в тому числі — про чисельність жертв. Він негативно поставився до оцінок щодо 7 млн. чоловік і заявив, що більш об’єктивними йому здаються висновки істориків Роберта Девіса і Стівена Уїткрофта – 3 – 4 млн., демографів Барбари Андерсен та Брайана Сілвера – 2 – 3 млн.\nНе можна не зупинитися на припущеннях західних спеціалістів, переважно українського походження, про загальні втрати українського населення в УСРР та поза її межами від голоду 1933 р. вони грунтуються на опублікованих даних Всесоюзних переписів населення 1926 і 1933 рр. Так, В. Гришко пише так: “У Росії колективізація та ліквідація куркуля… не вели до катастрофи й голоду. Спостерігалися випадки голодування в окремих районах Волги та Уралу серед селян, розорених колективізацією, але ці випадки далекі від катастрофічних. Голод 1933 р. на Україні – наслідок особливої політики щодо України та українців у інших частинах СРСР. За найбільш обережними оцінками, заснованими на аналізі радянської статистики, жертви голоду в Українській РСР становлять 7,5 млн. українців, з яких 4,8 млн. вмерли від голоду в один рік (1932 – 1933), а кількість, що залишилася, становить втрату природного приросту українського населення за цей період. Загальні втрати українського населення по СРСР в цілому становлять для цього періоду 8,1 млн. чоловік.\nІншої позиції дотримувався Р.Конквест. хоч Конквест спирається на дані перепису 1939 р., він підходить до них критично і замість офіційної узагальнюючої цифри – 170, млн. чоловік – користується зменшеною – 167,2 млн., яку розрахували деякі західні демографи. Чисельність українців у складі населення країни за переписом становить 28070 тис. (проти 31195 тис. за переписом 1926 р.), відповідно зменшується. Для такої корекції обрано принцип пропорційності національних груп, хоча Конквест визнає, що події 1933 р. найтяжче позначилися на території, заселеній переважно українцями. Згідно з питомою вагою українців у всьому населенні країни чисельність українського населення на початок 1939 р. зменшено до 27540 тис. чоловік. Далі прогнозується гіпотетичне зростання чисельності українців у нормальних умовах за 1926 – 1938 рр. – близько 38 млн. чоловік. Дефіцит населення визначається як різниця між скоригованою кількістю українців за переписом 1939 р. і розрахунковою прогнозованою оцінкою – близько 10,5 млн. чоловік. Конквест допускає, що в цьому дефіциті 1,5 млн. припадає на ненароджених дітей, отож дійсний дефіцит становить 9 млн. чоловік.\nОдержана таким чином цифра не трактується ним як фактична кількість смертей від голоду. Дослідник вважає: під час проведення перепису 1939 р. на українців, котрі проживали поза межами своєї республіки, здійснювався тиск, щоб вони реєструвалися як росіяни. Посилаючись на радянського етнодемографа В. Козлова, він твердить, що багато колишніх українців так і вчинили. Щоправда В.Козлов у своїх працях говорить про природну, а не примусову асиміляцію.\nЯкщо припустити, пише далі Коонквест, що 2,5 млн. українців за межами УСРР зареєструвалися як росіяни, то з 9 млн. залишається 6,5 млн. чоловік дійсно померлих. Якщо вважати, що 0,5 млн. померлих під час розкуркулення 1929 – 1932 рр., то на 1933 р. припадає 6 млн. чоловік: на Україні 5 млн., на Північному Кавказі — – млн. Нарешті, заключний висновок Конквеста теж грунтується на припущенні: оскільки число неукраїнців, що померли від голоду, сягає щонайменше мільйона, загальна кількість голодних смертей серед українців у СРСР дорівнює, за мінімальними оцінками, семи мільйонам.\nЗ усього сказаного випливає, що демографічні наслідки голоду можуть бути визначені з високим ступенем точності тільки на матеріалах Всесоюзного перепису населення у січні 1937 р. Зрозумівши це, Сталін застосував свою безмежну владу, щоб стерти цей перепис з людської пам’яті. Однак в архівах статистичних органів деякі сліди репресованого перепису залишалися. Вони тепер стали доступні для дослідників і дають змогу привідкрити завісу над найстрахітливішим злочином сталінщини – голодомором 1933 р.\nДодамо також, що радянська влада на той час заперечувала існування голоду на Україні і що, не дивлячись на усі докази протилежного, продовжувала заперечувати голод протягом п’ятдесяти років. Ніхто не сказав стільки слів про інтернаціоналізм, братство народів і загальнолюдське щастя, як більшовики, лідери комуністичної партії. Це – загальновизнаний факт. Проте ніхто і не знищив більше людей, ніж більшовицький режим, з вини якого у тридцять третьому матері їли своїх дітей.\n1. Голод 1932 – 1933 років на Україні: очима істориків, мовою документів. – К., 1990.\n2. Емельянов В.Н. Коллективизация на Нежинщине (Хроника событий). – Нежин, 2001.\n3. Іоффе С.Н. З історії колективізації сільського господарства в районах українського Полісся //Український історичний журнал. – 1965. – №2. – С. 94 – 96.\n4. Кульчицький С. Колективізація на Україні //Золоті ворота. – 1993. — №4. – С. 33 – 40.\n5. Социалистическое строительство на Черниговщине, 1921 – 1941. Сборник документов и материалов. – К., 1983.\nПричины вхождения Украины в состав России


На шахтах Ахметова в окупованому Донбасі скорочують робітників | Громадське телебачення\n09 березня, 2017 11:22\nНа шахтах компанії ДТЕК українського олігарха Ріната Ахметова, розташованих на окупованому Донбасі, затримують зарплату робітникам та проводять скорочення.\nНа шахтах компанії ДТЕК українського олігарха Ріната Ахметова, розташованих на окупованому Донбасі, затримують зарплату робітникам та проводять скорочення. Про це повідомили Громадському працівники «Свердловантрацит».\n«За лютий чекали зарплату до 8 березня. Але її так і не заплатили. Це і по «Свердловантрацит», і по «Ровенькахантрацит», — повідомили працівники.\nЗазначається, що шахти «Свердловантрацит» працюють в звичному режимі, збагачене антрацитове вугілля везуть на пряму в Росію, а подрібнений антрацит складають до «кращих часів».\n«Офісних працівників почали скорочувати ще в грудні, зараз третя хвиля скорочень. У другій хвилі скорочували пенсіонерів. Але про те, що будуть скорочувати заявили ще в кінці минулого року. Тому — чи це на фоні націоналізації робиться чи ні — важко сказати», — розповіли працівники шахт.\n«На шахті ходять різні чутки, людям страшно, що їх скоротять, більшість проти «хунти», але за те, щоб працювати на Ахметова, бо це стабільність, ну і, що важливо, — стаж», — додали вони.\nРаніше повідомлялося, що підприємства ДТЕК на окупованій Луганщині працюють у штатному режимі.\nНагадаємо, бойовики «ЛНР» заявили про введення «тимчасових адміністрацій» на шахтних підприємствах Ахметова, розташованих на підконтрольній бойовикам території Луганської області.\n«Дайте татові зарплату»: на протест під Міненергвулля вийшли шахтарі


Дефанс — Вікіпедія\nДефа́нс або Ла-Дефа́нс (фр. La Défense) — сучасний діловий і житловий квартал в ближньому передмісті Парижа, на захід від XVI округу, у департаменті О-де-Сен. Вважається найбільшим діловим центром Європи. У кварталі Дефанс проживають 20 000 чол., кожен день на роботу приїздять 150 000 службовців 1500 фірм та організацій, що розмістилися в Дефанс.\nParis La Défensed\nДефанс у Вікісховищі\nКоординати: 48°53′30″ пн. ш. 2°14′27″ сх. д. / 48.89166666669444083° пн. ш. 2.240833333361° сх. д. / 48.89166666669444083; 2.240833333361\nВид з Тріумфальної арки на квартал Дефанс\nБудівництво кварталу, з його пішохідною зоною довжиною 1,2 км і шириною 250 м, почалося в 1955 році. Перша офісна будівля була відкрита в 1958 році. Зараз у кварталі Дефанс розташовується велика кількість штаб-квартир банків і страхових компаній. Найбільш вражаючими будівлями є Вежа Арева, Manhattan, Gan, CNIT (Центр новітньої Індустрії і Технологій), Вежа Фіат. Проте найвідомішою спорудою вважається Велика арка Дефанс, сучасний варіант Тріумфальної арки.\nМетро, лінія 1: станції La Défense і Esplanade de la Défense.\nRER, лінія А: La Défense (з 1970 року)\n2 Нова ера «La Défense 2006—2015»\nНазва Дефанс походить від назви пам'ятника La Défense de Paris, встановленого на честь солдатів, які захищали місто під час франко-пруської війни 1870 року. Пам'ятник створений Луї-Ернестом Барріасом у вигляді бронзової скульптури, що знаходиться там, де раніше була дорожна розв'язка комуни Курбевуа, тепер її можна побачити на тому самому місці перед церквою.\nУ 1963 почали вимальовуватися конкретні обриси нового квараталу. Обсяг офісних площ склав приблизно 800 000 м ². У 1970 було добудовано п'ять хмарочосів: Esso, Nobel, Aquitaine, Europe та Aurore. У тому ж році була реалізована одна з головних передумов побудови нового Сіті-кварталу на околиці міста — міська швидкісна залізниця (RER), яка з'єднує Дефанс зі станціями «Обер» (біля Паризької Опери) та «Тріумфальна арка».\n70-ті роки XX століття, що минули під егідою екології та економічного розвитку, спричинили певні проблеми розбудови Дефанса. Як тільки стало зрозуміло, що нові висотні будівлі спотворюють перспективу Єлисейських Полів, в 1972 році пройшла хвиля протестів. Тодішній прем'єр-міністр Валері Жискар д'Естен, вже на шляху до президентства, виступив за припинення забудови кварталу. Крім того, нафтова криза 1973 року призвела до припинення проєкту. Проте 1978 року новий уряд на чолі з Раймона Барра вирішив продовжувати будівництво.\nТепер почали будувати нове покоління висоток — нижчі; в 1981 відкрився великий торговельний центр. Після міжнародного конкурсу «Обличчя захисту» в 1983 році почалися роботи зі встановлення Великої Арки за проєктом данського архітектора Йохана Отто фон Шпрехельсена; закінчилися роботи в 1989 році урочистим відкриттям пам'ятника.\nНова ера «La Défense 2006—2015»Редагувати\nУ грудні 2005 голова EPAD Бернар Блед оголосив про претензійний задум «La Defense 2006—2015». План розрахований на 9 років і передбачає будівництво 850 000 м² офісів і 100 000 м² житлових приміщень, будівництво трьох хмарочосів заввишки понад 300 м (Tour Signal, Tour Generali і Tour Phare) та реконструкцію вже наявних будівель. У 2008 році, у рамках цього плану, було завершено спорудження будівель Tour Granite та Tour T1.\nКвартал поділений на 12 секторів;\n3 500 000 м ² офісних площ;\n1500 компаній (з них 14 з 20 найбільших французьких підприємств і 15 з 50-ти всесвітніх компаній);\n20 000 осіб проживають в Дефансі;\n210 000 м ² зайняті під магазини / торгові центри;\n310 000 м ² викладено монолітними плитами;\n90 000 м ² доріг, з них 60 000 м ² критих;\n60 скульптур і пам'ятників сучасного мистецтва.\n↑ Список продовжують лондонський Canary Dwarf, центр Франкфурту і мадридський квартал Cuatro Torres. Les Echos, випуск від 09/11/2008, присвячений 50-річчю Дефанс\nДефанс // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Дефанс\nEPAD, Державне підприємство з благоустрою Ла Дефанс\nC3% A9fense_2015 Проєкт «Дефанс 2015»\nФотографії хмарочосів Парижа\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Дефанс&oldid=30783928\nОстаннє редагування: 16 лютого 2021, 20:31


Вторгнення в Україну – не випадковість. Це апофеоз путінського “победобесия”. Захід має добити російський режим — Тексти.org.ua\nВторгнення в Україну – це не випадковість. Це апофеоз путінського “победобесия”. За допомогою численних акцій та парадів до Дня перемоги російська державна пропаганда вмонтувала в суспільну свідомість потужний некрофільський меседж. Захід мусить поводитись із Путіним жорсткіше та не боятися конфронтації з Росією. Будь-які розмови про "деескалацію" російської агресії в Україні – це шлях до Третьої світової війни. Так вважає Каміль Ґалєєв, співробітник американської аналітичної організації Wilson Center. Публікуємо скорочений переказ його роздумів на цю тему.\nЯк перемогти Путіна? Щоб змусити Росію до переговорів, слід запропонувати їй певні відступні шляхи. Це важливо. Однак багато хто вважає, що можливості для відступу потрібно запропонувати особисто Владіміру Путіну. Це катастрофічна та згубна ідея. Президент РФ по вуха загруз у війні та вже фактично втратив свої шанси “зберегти лице”.\nПогляньмо хоча б на те, як відбуваються перші спроби переговорів між Росією та Україною. Поки що вони не досягли жодного успіху, ба навряд чи й досягнуть. Чому? Та хоча б через одну лише постать очільника російської делегації. Це – Владімір Мєдінскій, колишній міністр культури РФ та професор МГІМО, що пише книжки про “велич Росії”. Якби Путін дійсно хотів би досягти чогось на переговорах з Україною, він надіслав би когось зі своїх силовиків. Натомість він відправляє на перемовини дешевого пропагандиста без жодного авторитету та впливу в Кремлі.\nПутін не готовий до миру з Україною. Він намагався провести “спеціальну операцію”, але розпочав “маленьку переможну війну”. Переважна більшість таких воєн закінчувались програшем та неминучим крахом практично всіх російських режимів. Військові поразки в Афганістані та Японії зруйнували радянсько-імперські міфи росіян та призвели до падіння СРСР та Російської імперії. Зануримось ще глибше в російську політичну історію і побачимо, що Московське царство теж завершило своє існування внаслідок “маленької переможної війни” із Кримським ханством. Наприкінці 17-го століття Московією правили царівна-регентка Соф’я Алєксєєвна та її коханець князь Васілій Ґоліцин. Вони спробували зміцнити свій авторитет та затіяли невдалі Кримські походи 1687–89 рр. Військова поразка московитів призвела до державного перевороту, внаслідок якого до влади прийшов молодший брат Соф’ї – цар Петро І. Окатоличена та полонізована Московія завершила своє існування, а на її місці почала зароджуватись якісно інша Російська імперія.\nРосійський політичний режим може пережити зубожіння, стагнацію, репресії. Його Ахіллесова п’ята – це ганебні військові поразки. Цар править, навіть якщо його ненавидять, але його правління завершиться одразу ж як його почнуть зневажати.\nПутін загнав себе у пастку. Він прорахувався із нападом на Україну. Служба міжнародних зв’язків ФСБ (так звана “служба №5”) надавала йому лише ту інформацію, яку він хотів почути. Наразі керівництво “5-ої служби” перебуває під арештом, але рішення про напад на Україну вже не скасувати. Вірячи хибним звітам ФСБ, Путін був переконаний, що Україна одразу ж впаде під натиском армії РФ. Україна вистояла і досі стоїть. Та Путін вже немає шляху назад, він приречений.\nІдеологічне підґрунтя путінської агресії\nДехто вважає, що Путін зможе презентувати нові територіальні надбання в Україні як свою перемогу. Це прийняття бажаного за дійсне. Князь Ґоліцин спробував зіграти в цю гру після своєї невдалої кримської кампанії й програв. Російська шовіністична пропаганда також зіграла поганий жарт із Путіним. Z-ідеологія набирає обертів у Росії, адже нею намагаються замаскувати стрімке погіршення життя населення країни. Путін власноруч випустив цього джина із пляшки, і тепер Z-пропаганда не дає йому відступитися назад. Потрібно розуміти, що вторгнення в Україну – це не випадковість. Це апофеоз путінського “победобесия”. За допомогою численних акцій та парадів до Дня перемоги російська державна пропаганда вмонтувала в суспільну свідомість потужний некрофільський меседж.\nЦе послання складається із двох частин. По-перше, Росія врятувала весь світ від нацизму, а отже – всі перед нею в боргу.\nПо-друге, Росія сильніша за будь-кого та може будь-якої миті “повторить” свій військовий успіх часів Другої світової. Світла сила Росія змагається проти нацизму – сили тьми. Таким чином, кожен, хто наважиться протистояти Росії, сам автоматично стає нацистом. Фіни, поляки, ну і, звісно ж, українці. В очах путінізму навіть просто визнавати себе українцем – це вже нацизм. Це не дуже добре розуміють на Заході, але в Росії щонайменший прояв культурних відмінностей трактується як загроза “русскому миру”, а отже – нацизм. Згідно зі своїм сучасним дискурсом, Росія – це антинацистська сила, а будь-яка етнічна спільнота, що не хоче асимілюватися з росіянами та їхнім “миром” – це явні або приховані нацисти. Якщо ти не нацист, каже цей світогляд, то просто відкинь свої “нацистські” погляди та “денацифікуйся”, тобто стань росіянином. Денацифікація – це русифікація. Називаєш себе українцем – нацист, говориш українською – нацист, критикуєш Кремль та протистоїш його загарбницькій політиці – 100% нацист, і жодних інших доказів тут не потрібно!\nВ очах путінізму навіть просто визнавати себе українцем – це вже нацизм\nРосійський “антинацизм” та “победобесие” вже давно стали підґрунтям для виправдання шовіністичного та експансіоністського етнонаціоналізму. Саме таким є контекст путінського вторгнення до України і, на жаль, не всі західні аналітики це розуміють. Путінська Z-кампанія вторгнення до України є апофеозом двадцятирічної мілітаризації російського суспільства. Проте російська інвазія наразі буксує на теренах України через прорахунки путінських спецслужб. Це дуже небезпечний момент, і розпочинати зараз будь-які розмови про “деескалацію” – це безумство. Адже варто дати Росії перегрупуватися, як вона попре із новою силою.\nДобити Путіна та не скотитись у Третю світову\nПутіна потрібно перемагати зараз, поки він слабкий. Якщо цього не зробити, Путін перегрупується та піде на союз з Китаєм. Наслідком цього стане нова війна – набагато жахливіша, ніж теперішня. Російська економіка переживає системний шок. Зараз вона балансує на грані колапсу, але якщо Путіну вдасться виграти трохи часу та переорієнтуватись на Китай, то наступного разу Росія буде набагато стійкіша до західних економічних ударів.\nВіра в “деескалацію” – це небачена короткозорість\nВіра в “деескалацію” – це небачена короткозорість. Це бажання жити сьогоднішнім днем та не думати про згубні наслідки такої політики в майбутньому. Світ вже переживав подібне у 1938-му, під час перемовин Гітлера з Чемберленом. Гітлер вимагав Судети, Європа стояла на порозі великої війни. Погляньте на фото нижче. Гітлер буквально вимолює деескалацію у Чемберлена. Йому потрібно ще трохи часу, щоб підготуватися до війни. Він відчуває, що в разі загострення тут і зараз він неодмінно програє.\nЧемберлен був відповідальним лідером. Він щосили прагнув уберегти свою націю від жахів нової війни на Європейському континенті, отож обрав деескалацію. Він задовольнив територіальні забаганки Гітлера та повернувся до Британії із вікопомною заявою: “Я привіз вам мир”.\nЧемберлен пішов на деескалацію, бо хотів миру. І ось що потім сталось із Лондоном, коли через кілька років його почали бомбардувати німці. Чемберленові поступки зміцнили авторитет Гітлера в Німеччині, а тимчасова деескалація дозволила фюреру перегрупуватися та наростити свою військову потугу.\nПутін – це Гітлер сьогодні. Його стратегія протистояння із Заходом повністю побудована на тому, що інша сторона завжди залишатиметься мирними “голубами”. “Я знаю, що вони за будь-яку ціну уникатимуть конфлікту – думає Путлер – Я буду діяти максимально войовничо, і це мій шанс на перемогу. Я створив конфлікт, вони пішли на поступки, я переміг. Я розпочну новий, ще більший конфлікт, і знову отримаю перемогу. Це триватиме знову і знову, і знову”.\nЦе класична дилема в’язня з теорії ігор. Відмовляючись від співпраці із Заходом, Путін завжди отримуватиме більший куш. Натомість Захід, прагнучи співпрацювати із Путіним, постійно опинятиметься в ситуації програшу. Знаючи алгоритм дій свого супротивника, ти можеш хакнути його як раз і два. І якщо твоя стратегія це “мир за будь-яку ціну”, то я буду грати у “війну за будь-яку ціну”. Це всього лише теорія ігор і, схоже, що Путін її добре засвоїв.\nЩо це все означає на практиці? Передусім не можна розкривати свою стратегію перед противником. Це величезна помилка. Якщо ти раз у раз дієш однаково, то стаєш передбачуваним. Понад те, це заохочує твого суперника щоразу вдаватися до дедалі більшого ризику, адже твоя відповідь залишається однією й тією ж.\nСтратегія постійної деескалації – це безумство, адже вона щоразу провокує противника на збільшення ризику та підвищення ставок у грі. Намагання союзників залишатись “сумирними ягнятами” та не йти на конфлікт розпочало Другу світову війну. Чемберлен не схотів встрягати у чвари “якихось незрозумілих людей” на Сході Європи, а французька преса запитувала своїх читачів, чи готові вони “помирати за Данциг”. Натомість Гітлер сказав: “Я бачив своїх ворогів у Мюнхені – це безхребетні слизняки”. Раціональна та відповідальна поведінка союзників утвердила Гітлера в його намірах та заохотила розв’язати велику війну. Західним країнам конче необхідно пригадати ці уроки минулого. Гратися в мир зараз – це розпочати нову світову війну.\nрашизм путінізм війна захід росія путін


Китайський високоякісний набір для стрижки волосся для чоловіків-стилістів Перукарі Виробники та постачальники товарів для дому - BESTBOMG\nДодому > Продукти > Машинки для стрижки волосся > Акумуляторна машинка для стрижки волосся > Набір для стрижки волосся для чоловіків Стилісти Перукарі для дому\n· «Акумуляторний тример для волосся»: професійна машинка для стрижки волосся з літій-іонним акумулятором ємністю 2000 мАг, загоряється під час зарядки або підстригання волосся. + Набір для стрижки волосся для чоловіків Стилісти Перукарські будинки -годинна оплата.\n· «Бездротова / шнурова чоловіча машинка для стрижки волосся»: професійну машинку для стрижки волосся можна використовувати із зарядкою або без неї. Поставляється із штепсельною вилкою на 1000 мА, - Набір для стрижки волосся для чоловіків Стилісти Перукарі для дому - машинка для стрижки швидко заряджається. Швидкість обертання становить 5500 об / хв, стрижка волосся відбувається швидко і гладко, ні зачіпаючи, ні тягнучи волосся.\n· Âœ ”Регульована довжина стрижки: Без кожухів, конічний важіль бездротового набору для стрижки волосся можна регулювати від 1 до 3 мм, повертаючи бічну кнопку. 8 різнокольорових захисних кожухів роблять вам більше можливостей для стрижки різних зачісок, 3 мм, 6 мм, 9 мм, 12 мм, 15 мм, 19 мм, 22 мм, 25 мм.\n· Леза R-Shape з нержавіючої сталі: Самозаточувальні протизносні латунні та леза з нержавіючої сталі преміум-матеріалу забезпечують рівномірне різання, тривалу точність та високоякісні результати різання. Легко стригти сухе і вологе волосся, Набір для стрижки волосся для чоловіків Стилісти Перукарі для дому навіть важкі і густі волосся. Гострий кут типу R та полірований і круглий край леза дозволяють безпечно стригти волосся. На ньому неможливо виконати різання з 0 зазорами.\n· «Чоловічий тример для бороди»: машинка для стрижки волосся для чоловіків також може бути тримером для бороди для чоловіків. Але зверніть увагу, що якщо є прищі, будьте обережні, використовуючи машинку для стрижки бороди та вусів. А комплект триммера не може зробити очищення підстригання вашої бороди. Набір для стрижки волосся для чоловіків Стилісти Перукарі для дому Підходить для домашнього використання всієї родини та подорожей за межами. Всередині немає пляшки з маслом.\n-Вбудована акумуляторна батарея на 2000 мАг з часом роботи до 180 хвилин після заряджання протягом 2-3 годин\n-8 направляючих гребінців, 3мм, 6мм, 9мм, 12мм, 15мм, 19мм, 22мм, 25мм, щоб відповідати різним потребам обрізки\n-конічний важіль збоку для легкого змішування та індивідуальної довжини різання від 1 мм до 3 мм без напрямних гребінців\n-Легко і зручно як для домашнього, так і для професійного використання\n-Світова напруга змінного струму 110 - 240 В для універсального використання вдома / для перукарень / подорожей, всередині країни чи за кордоном Набір для стрижки волосся для чоловіків Стилісти Перукарі Головна\n-Напруга: 100 В-240 В змінного струму 50/60 Гц\n-Час роботи: 180 хвилин\n8 х направляючих гребінців\nВажлива примітка Набір для стрижки волосся для чоловіків Стилісти Перукарі для дому\n-Ця машинка для стрижки волосся не є водонепроникною, для вашої безпеки та тривалості життя, будь ласка, не використовуйте її під час душу\n-Якщо під час використання виникнуть питання або проблеми, будь ласка, не соромтеся зв’язуватися з нами поштою на Amazon, ми допоможемо вам протягом 24 годин.\nГарячі теги: Набір для стрижки волосся для чоловіків Стилісти Перукарі для дому, Виробники, Постачальники, Оптова торгівля, Купувати, Фабрика, На замовлення, Китай, Зроблено в Китаї, Дешево, Знижка, Низька ціна, Купити Знижки, Ціна, Прайс-лист, Цінова пропозиція, Найновіші, Якісні, Додаткові, Останні продажі, Фантазії


Кучеряві кімнатні рослини\nКучеряві кімнатні рослини покликані прикрашати приміщення. Такі квіти сприяють створенню неповторного дизайну житлової кімнати або офісу. Часто кучерявими рослинами декорують вертикальні поверхні. Особливо вдало розведення таких кольорів в малогабаритних приміщеннях з недостатнім освітленням.\nВони здатні оживити обстановку, зробити приміщення просторіше і затишніше. За рахунок довгих в’юнких пагонів, що мають вусики або повітряні корені, ліани можуть підійматися на велику висоту. Вирощують в’юнкі рослини в підвісних кошиках, горщиках або кашпо. Прикрасити такими рослинами можна вітальню і спальню, дитячу, кухню і навіть коридор.\nКрасиво виглядають композиції, складені з різних, схожих за способом утримання, витких квітів.\nВиди витких кімнатних рослин\nІснує безліч видів витких кімнатних квітів, які за умовами їх утримання умовно можна розділити на ампельниє і ліанового. Розрізнити їх можна і за характером росту: ампельні різновиди ростуть на височини і спускають вниз свої довгі гнучкі пагони, а ліанового ростуть на всі боки, чіпляючись за все, що трапляється їм на шляху. Яскравим прикладом ампельних кімнатних рослин служить альсобія — рослина для підвісних кашпо.\nДо кімнатних ліанах відноситься, наприклад, епіпремнум — невибаглива швидкозростаюче кімнатна рослина з м’ясистим зеленим листям.\nСеред інших найбільш популярних кучерявих кімнатних рослин відзначимо наступні:\nхойя, або воскової плющ;\nДогляд за кімнатними кучерявими рослинами\nМайже всі кімнатні в’юнкі рослини відносяться до тіньолюбивою і невибагливим у догляді видам квітів. Такі рослини краще встановлювати так, щоб їх листя не стикалася між собою. Вони люблять частий регулярний полив і обприскування через те, що ростуть високо над підлогою і тому земля в горщиках пересихає швидше.\nПроте їх полив — не зовсім проста процедура, оскільки майже всі кімнатні кучеряві ліани розташовуються високо над підлогою. Тому перед початком поливу на горщик або кошик з кучерявим кімнатною квіткою треба надягти купальну шапочку або поліетиленовий пакет, а через годину обережно зняти разом зі скопилася там водою.\nУ тому випадку, коли горщики з кучерявими квітами висять на стіні, на землю близько квітки можна покласти шматочок льоду. У міру танення льоду вода буде надходити в землю, але на підлогу не проллється. Обприскування дуже корисно для витких рослин: листочки їх не будуть засихати, стануть зеленими і пружними.\nДля створення гарних композицій з кучерявих кімнатних рослин використовуються різні решітки, підставки або просто мотузка. Пагони квітки треба прив’язувати до цих пристосуванням, щоб вони плелися по стіні або вікна. Наприклад, ліанового плющ звичайний — відмінна прикраса офісу. Його можна вирощувати за допомогою опор або ж дати можливість вільного зростання.\nКрім регулярного поливу потрібно періодична обрізка відросло стебел.\nПоміщати кімнатні тіньовитривалі в’юнкі рослини слід в місцях, захищених від сонячного світла. Але є й рослини, які, навпаки, люблять сонячне світло. Приміром, плющ восковий, або хойя — квітуче витка кімнатна рослина, на м’ясистих черешках якого розташовуються запашні рожеві воскові квітки.\nЯкщо його тримати на сонячному місці, то цвітіння буде щорічним. Можна вирощувати його в підвісних корзинах, підв’язавши гілки до шпалери.\nКучерява тунбергия цвіте красивими блакитними, білими, пурпуровими, жовтими квітами, зібраними в кисті. Рослина світлолюбна, любить рясний полив і вологе повітря.\nПри правильному змісті і відході за кучерявими рослинами ви можете виростити у себе в приміщенні або в офісі прекрасний кімнатний вертикальний сад, який не тільки очистить повітря в приміщенні, але і створить прекрасний настрій усім його мешканцям.\n« Правильний догляд за кімнатними рослинами. ФІАЛКИ\nСкільки калорій потрібно в день, щоб схуднути? »


Конвертувати Македонії динар (MKD) і Непальських рупій (NPR) : Калькулятор курсів валют\nМакедонії Denar (MKD) і Непальські рупії (NPR) Калькулятор курсів валют\nМакедонії Denar і Непальські рупії конвертор пропонує поточні курси валют станом на 22 лютий 2019.\nВведіть суму в поле зліва від Македонії Denar. Використовуйте "обмін валют", щоб зробити Непальські рупії валюти за замовчуванням. Натисніть на Непальських рупій або Македонії динар конвертувати між цією валютою і всіма іншими валютами.\nМакедонії Denar (MKD)\nМакедонії Denar це валюта, в Македонії (Колишня югославська Республіка, MK, MKD). Непальські рупії це валюта, в Непал (Н.П., NPL). Символ MKD може бути записана MKD. Символ NPR може бути записана NRs. Македонії Denar ділиться на 100 deni. Непальські рупії ділиться на 100 paise. Обмінного курсу Македонії Denar Останнє оновлення 21 лютий 2019 від Yahoo Finance. Обмінного курсу Непальські рупії Останнє оновлення 18 Січень 2019 від Міжнародний валютний фонд. MKD коефіцієнт має 4 значущих цифр. NPR коефіцієнт має 6 значущих цифр.


osvitaua.com | Час позбуватися стереотипів. Ірина Шумік про престижність та перспективи розвитку П(ПТ)О\nУ професійній освіті відбуваються значні зміни, які сприятимуть розвитку галузі. Наприклад, 5 грудня 2019 року презентовано програму підтримки реформи професійної (професійно-технічної) освіти «EU4Skills: Кращі навички для сучасної України». Тож щоб обговорити актуальні питання професійної (професійно-технічної)освіти з Генеральною директоркою директорату професійної освіти Міністерства освіти науки України Іриною Шумік, зустрілися в House of Skills — Домі навичок (сучасному офісі німецької компанії GIZ, яка займається імплементацією програми).\n🗣 За програмою «EU4Skills: Кращі навички для сучасної України», реалізація якої запланована протягом чотирьох років, планується створення ефективної системи управління професійною (професійно-технічною) освітою. Що розуміють під «ефективною системою управління»?\nПрограму фінансує Європейський союз, Європейська комісія. Також до програми частково залучені партнери — Німеччина, Польща, Естонія й Фінляндія. Ці країни будуть співвиконавцями, матимуть тут своїх представників, експертів, які допомагатимуть нам обмінюватися власним досвідом. Програма передбачає реалізацію трьох складників.\nПерший складник саме пов’язаний зі створенням ефективної системи управління й фінансування. Здебільшого він спрямований на закріплення децентралізаційних процесів у сфері професійної освіти.\nДругий складник буде спрямований на поліпшення якості і змісту професійної (професійно-технічної) освіти. Якщо говоримо про поліпшення змісту, то йдеться про його відповідність запитам ринку праці сьогодні.\nІ третій складник — безпосередньо модернізація закладів професійної (професійно-технічної) освіти. Тут маємо також кілька донорів. Один з них є основним — це Європейська комісія. За рахунок цих коштів буде модернізовано частину закладів професійної (професійно-технічної) освіти в пілотних регіонах. І другий наш донор — це Міністерство економічного співробітництва Німеччини, яке виділяє 20 мільйонів євро. Ми вже маємо 21 мільйон, ще Німеччина виділить 20 мільйонів, тож за рахунок цих коштів ми й створюватимемо Центри професійної досконалості в регіонах.\nПрограма ЄС «EU4Skills: Кращі навички для сучасної України»\n🗣 Які регіони стали пілотними?\nПілотних регіонів сім — це Вінницька, Полтавська, Рівненська, Миколаївська, Чернівецька, Запорізька та Львівська області.\n🗣 Чому обрали саме ці області?\nМи проводили конкурс. Області підготували відповідні заявки щодо створення Центрів професійної досконалості, тому що основна ідея — створити такі заклади, які будуть центральними для всієї системи професійної (професійно-технічної) освіти кожного окремого регіону, виконуватимуть функцію хабу, сприятимуть розвитку навичок, кар’єрних можливостей протягом життя.\nХочеться створити абсолютно новий заклад, з новим освітнім простором і відповідними підходами до навчання. Наші області готували пропозиції. Кожна з них запропонувала по три заклади для створення таких Центрів. Експертна комісія при Міністерстві оцінила ці заявки. За результатами оцінювання й було визначено 7 регіонів.\n🗣 Чи допоможе створення цих Центрів досконалості безпосередньо самим закладам стати досконалими?\nЦе, насправді, є основною метою. Коли говоримо, що це хаб, то йдеться про Центр екосистеми. Він має бути зразком для інших як в окремому регіоні, так і для інших закладів по Україні. Ми, звичайно, убачаємо, що вони будуть різних спрямувань. Це будуть багатопрофільні центри. Адже можна зробити їх за однією професією, але вони не матимуть таких широких можливостей (і комунікаційних, і з підвищення кваліфікацій). І ми вбачаємо також делегування їм функцій з присвоєння кваліфікацій. Вони зможуть пройти відповідну акредитацію в Національному агентстві кваліфікацій і потім мати можливість підтверджувати компетентності, набуті через формальну й неформальну освіти. Тобто це будуть такі заклади майбутнього. Дуже хочемо, щоб це були заклади, які випереджають навіть інші країни.\n🗣 За зразок у створенні Центрів досконалості беруть досвід чотирьох європейських країн?\nЄвропейський фонд освіти здійснював дослідження щодо створення Центрів професійної досконалості, англійською мовою вони називаються Center for Professional Excellence. Насправді в кожній окремій країні під Центром досконалості розуміють іноді різні речі. Наприклад, Молдова зробила з них взагалі загальну систему професійної освіти. Оскільки це невелика країна, вони в кожному з напрямів економічної діяльності створили такий Центр. Він є профільним і один у країні. Кому потрібно, той поїде в Центр сфери послуг, інші поїдуть у Центр будівництва, хтось поїде в Центр технологій. Там країна маленька, вони можуть собі це дозволити.\nОскільки Україна — це велика країна й дуже відрізняється структура економіки кожного окремого регіону, крім того, й територіально дуже складно постійно їздити додому з іншої області, тому й вирішено створити такі мікросистеми професійної (професійно-технічної) освіти в кожній області.\nРегіони повинні правильно оцінювати і потреби ринку праці, і формувати регіональне замовлення\n🗣 Чи буде це органічне поєднання цього досвіду, який набуваємо, і наших умов?\nЗвичайно, ми використовуємо досвід цих чотирьох країн. Наприклад, Німеччина має прекрасний досвід щодо присвоєння кваліфікацій, проведення оцінювання й запровадження дуальної освіти. Естонія має гарний досвід інформатизації освітніх процесів. Фінляндія має чудовий досвід у розробленні освітніх програм. Звичайно, коли формуватимемо політику в цих центрах, цей позитивний досвід буде використано в розробленні нормативних документів під час навчання викладачів і керівників таких закладів для подальшої реалізації.\nТут йдеться про створення абсолютно нового підходу. Чому ми говорили про нову модель фінансування, тому що передбачається, що під час реформи буде змінено підхід.\nПо-перше, ми все-таки орієнтуватимемося на результати діяльності закладу, бо інколи невигідно економічно утримувати заклад, у якому кількість учнів лише вдвічі більша, ніж кількість учителів. Саме через такий підхід, який є зараз, досить значну кількість закладів абсолютно об’єктивно скорочено.\nЗа умови постійного скорочення кількості населення й кількості учнів ми не настількинепропорційно зменшуємо кількість закладів. Виходить, що надалі кожний наступний рік для утримання закладу є дуже\nкоштовним. Тож наша ідея — саме переглянути систему. Зараз ми запускаємо аудит наших закладів освіти, де оцінюватимуть різні показники — і безпосередньо освітньої діяльності, і їх практичної економічної діяльності.\n🗣 Які очікувані результати запланованого аудиту?\nПотім будуть підготовлені відповідні рекомендації до оптимізації мережі. Надалі розвиток й інвестування буде в тих конкретних закладах, які будуть визначені не Міністерством, а регіоном, тому що система закладів професійної (професійно-технічної) освіти є складовою частиною загальної системи економічного розвитку. Це також наше завдання — наголосити на цих процесах децентралізації й дати розуміння кожному регіону, навіщо їм потрібна професійна освіта.\nЄ досвід наших партнерів, наприклад Польщі, коли заклади професійної освіти були передані на нижчий рівень управління. Тоді дуже багато громад просто закрили ці заклади, бо вони вважали, що вони не потрібні. А потім зрозуміли, що без підготовки кваліфікованих працівників розвиток економіки є неможливим. І потім вимушені були шукати, залучати додаткові інвестиції для того, щоб знову цю систему розвинути. Тому наші польські колеги постійно наголошують на тому, що потрібно переглянути, оптимізувати, але це не означає, що всі заклади потрібно закрити.\nРегіони повинні почати це розуміти й уміти правильно оцінювати і потреби ринку праці, і формувати регіональне замовлення. Раніше було лише державне замовлення, уже третій рік поспіль ми формуємо регіональне замовлення.\nПерший раз це була така калька з державного замовлення на регіональне. Зараз кожний регіон уже лічить, бо це вже їхні кошти: а чи потрібна їм така кількість кухарів, перукарів чи слюсарів із ремонту автомобільного складу? Чи, можливо, у них є потреба на підприємствах в інших працівниках? І дуже цікаво за цим спостерігати, як змінюється цей регіональний розріз за професіями, за якими здійснюють підготовку.\n🗣 Слово «оптимізація» викликає в педагогів паніку: наближається значне скорочення. Як ви заспокоюєте людей, як пояснюєте це?\nНайскладніше, мабуть, пояснити. Справа навіть не в «заспокоїти». Усвідомлення в людей є абсолютно правильним, тому що, скорочуючи або оптимізуючи заклади, об’єднуючи їх іноді, зрозуміло, у нас відбулося певне скорочення. У нас є картини, коли в одному місті чотири заклади професійної освіти готують за однією професією. Чи потрібне таке розділення за однією професією? Чи, можливо, краще зробити один добре обладнаний Центр, але який набиратиме не одну, а три-чотири групи й навчатиме якісно? Зрозуміло, що тоді майстри виробничого навчання чи викладачі в тих закладах, у яких цю професію буде скорочено, звільняються.\nАле тут цікава річ. Що взагалі характерно для українського суспільства — у нас не сформувалися ці навички, те, що ми називаємо soft skills і готовність до змін. Людям потрібно пояснювати й надавати можливість отримати перекваліфікацію. У нас є чимало затребуваних професій на ринку праці. Якщо ви йдете з однієї професії, є технологічно суміжні. Просто потрібно прийти й перевчитися, зокрема в закладі професійної (професійно-технічної) освіти, або скористатися послугами служби зайнятості й уже пропонувати себе як іншого спеціаліста на ринку праці. У нас є така ментальна звичка, це так закладалося в радянські часи, що це добре — прийти на одне підприємство 20 років, до пенсії.\nМи хочемо, щоб Рада професійної освіти стала дороговказом для місцевої політики в системі П(ПТ)О\nНасправді це не заохочує до розвитку й це погано впливає на самореалізацію. Тому зараз намагаємося запроваджувати курси й діяльність Центрів кар’єри для того, щоб кожна людина розуміла, що змінити сферу діяльності чи професію — це нормально.\nУ сучасному світі люди змінюють свою професію, принаймні у виконанні певних функцій, 1 раз на 3—4 роки. Просто людей потрібно до цього готувати і, звичайно, створити їм відповідні можливості для самореалізації. Це вже завдання Державної служби зайнятості. Зі свого боку ми також можемо запропонувати різні можливості для перенавчання, перекваліфікації або підвищити рівень професійної компетентності і спробувати себе в конкурсі на посаду вже в іншому закладі.\n🗣 Ще одне з нововведень — Регіональні ради професійної освіти. Їх уже розпочали створювати?\nМи нещодавно ухвалили положення про Регіональні ради. Безпосередньо ради створено в кожній області ще в 2016 році. Але не було нормативного їх регулювання. Крім того, коли ми визначали їхню роль, передбачали їх активними учасниками в розвитку, у діяльності цієї системи професійної (професійно-технічної) освіти кожного окремого регіону.\nАле нині ці Регіональні ради виконують більше формальну функцію, вони кілька разів на рік збираються й затверджують регіональне замовлення. Не здійснюючи жодних додаткових досліджень, не аналізуючи вихідних даних, які є у сфері. Просто такого ніколи не робили, це те нове, що ми розпочал запроваджувати. Було кілька пілотних проєктів, і ми хочемо, щоб Рада професійної освіти стала таким «дороговказом» для ухвалення місцевої політики в системі професійної освіти, яка визначатиме стандарти, даватиме загальні межі, наприклад визначати, за якими новими професіями потрібно розпочати підготовку. І регіон повинен ухвалювати рішення про фінансування підготовки за\nДля того щоб фінансувати підготовку, спочатку потрібно створити відповідні умови для підготовки. Потрібно придбати обладнання, а це означає виділення додаткових коштів закладу для його купівлі. Знаєте, часто, коли заклади приходять зі своїми бюджетними запитами, їх ніхто не слухає. Навіть якщо\nвони здійснили переговори з роботодавцем. А коли це буде єдиний орган, до якого буде заохочене місцеве самоврядування, державні органи на регіональному рівні, представники від закладів, громадськості, бізнесу, профспілки, то це буде широкий загал стейкхолдерів, який ухвалюватиме спільне рішення, куди спрямована область, які в неї економічні пріоритети й що саме має бути основним для системи професійної (професійно-технічної) освіти на майбутні кілька років.\n🗣 До речі, щодо співпраці з роботодавцями. На щастя, вона є. Але як роботодавці ставляться до змін у професійній (професійно-технічній) освіті? Можливо, у них є певні сумніви, незадоволеність або цікаві пропозиції?\nМи постійно перебуваємо в дискусіях із роботодавцями, тому що навіть усередині об’єднань роботодавців різних галузей бувають кардинально різні бачення з певного питання. Загалом реформу активно підтримують роботодавці, вони дуже зараз потребують кваліфікованих працівників, до того ж таких, які навчаються дуже швидко й можуть швидко змінюватися, перенавчатися. Тому є ідея часткових кваліфікацій, короткотермінових програм.\nУ нас у країні роботодавці навчають, наприклад, на своїх потужностях, у своїх навчальних центрах, але не мають права офіційно видавати документи. Якщо з’явиться процедура визнання певних кваліфікацій, це набагато полегшить їм життя.\nЗагалом роботодавці дуже підтримують. Питання лише в тому, що працюємо здебільшого з великим бізнесом, бо він є організованим, є представництва, асоціації. Коли ми спускаємося до рівня малого й середнього бізнесу, наприклад, перукарні, кав’ярні, то тут складніше, тому що немає чималих організованих асоціацій, вони дезорганізованіші. Нам важливо розуміти, на що ми зосереджуємо свою увагу, які навички мають бути в певного фахівця, щоб потім розробити стандарт, освітню програму. А для цього ми повинні спілкуватися із замовником (з тим, хто потребує такого фахівця).\nЗрозуміло, те, що пов’язано з металургійною, будівельною галуззю, то в нас все добре. З «Укрзалізницею» також — це взагалі найбільший роботодавець у країні. З органі заціями малого, середнього бізнесу цього складніше досягнути на національному рівні, але реально досягнути на регіональному рівні. У нас реформа комплексна і Європейський Союз розуміє системність вирішення цих питань. Тому сподіваємося, що спільними зусиллями вдасться досягнути значних змін як у країні загалом, так і в кожному окремому регіоні.\n🗣 Що потрібно робити адміністрації закладу, педагогічному колективу для того, щоб заохотити учнів до навчання у своєму закладі, і чим одночасно підвищити його імідж? Бо в нас залишається стереотип, що в заклади професійної (професійно-технічної) освіти йдуть ті, у кого рівень навчальних досягнень є недостатнім.\nМожу навести статистику: лише 20% випускників шкіл йдуть у заклади професійної (професійно-технічної) освіти. Усі інші йдуть на здобуття вищої освіти. Я не можу звинувачувати в цій тенденці керівників або колективи закладів. Вони, насправді, роблять значну профорієнтаційну роботу (виїзну) не лише для того, щоб запросити на навчання в цей заклад.\nТут є кілька аспектів. Перший аспект — цей шалений суспільний стереотип, що заклади професійної освіти — «гіршого немає». І якщо ти хочеш, щоб тебе якось покарали, то лякають закладами профтехосвіти. Другий аспект — змінився світ і вподобання нашої молоді. Ми провели опитування у 2018 р., опитали понад 16 тис. учнів щодо їхньої мотивації до вибору професії, їхнього бачення майбутньої професійної діяльності, ким вони хочуть працювати, як вони хочуть працювати. Ми дійшли висновку, що сучасна молодь мріє про професію, спеціальність, якої немає, точніше сказати, про роботу, якої немає. Усі хочуть працювати в офісах, за комп’ютерами й бути начальниками. І до того ж мати вільний гнучкий графік як фриланс. І отримувати дуже високий рівень заробітної плати. Це така мрія, якої нині немає. Немає уявлення про те, що аби стати успішним у певній сфері, тобі потрібно пройти всі кроки і зрозуміти взагалі, у чому суп варять.\nПотрібно зрозуміти всі ці операційні процеси, і вже потім ти досягаєш певного рівня. Сучасна молодь, яка живе зі смартфонами, планшетами, у певній віртуальній реальності, «відірвана» від реальності. Якщо повертатися до питання, що потрібно робити керівникам закладів, щоб заохотити до навчання. Зрозуміло, що заклад має бути в такому вигляді, щоб візуально привертати увагу й бути сучаснішим.\n🗣 Тобто освітнє середовище все-таки має значення?\nОднозначно. Я можу сказати, для мене це був один із показників для вибору майбутнього закладу для\nнавчання. Коли я зайшла в заклад, де був гарний сучасний ремонт, я сказала: «Я хочу тут вчитися!».\nА щоб подолати стереотип щодо закладів професійної (професійно-технічної) освіти, потрібно змінити\nбачення тієї самої молоді, що праця руками заслуговує на повагу, що це також престижно. Закладам потрібно розмовляти з майбутніми абітурієнтами їхньою мовою. А просто прийти й розповісти про заклад — це вже не працює. Це покоління візуалів, вони повинні захотіти те, що вони бачать. Підходи треба змінювати.\n🗣 Ще допомогою в цьому буде Концепція «Сучасна професійна (професійно-технічна) освіта», яка розрахована на період до 2027 р. Уже триває реалізація. Що вдалося зробити за перший етап цієї концепції?\nПерший етап ще не завершився. Стратегію зміни професійної (професійно-технічної) освіти описано в цій Концепції. Це наш дороговказ, за яким ми прямуємо в наших кроках. За цей період ми ухвалили положення про Регіональні ради. Зростає на 2020 р. у 5 разів фінансування на інвестиції на навчально-практичні центри. Нам удалося використати цю програму і грант Європейського союзу. Було підготовлено законопроєкт «Про професійну освіту», який ми зараз доопрацьовуємо. Активно поширюється дуальна форма здобуття освіти. Цього навчального року понад 12 тис. учнів навчаються за цією формою. І понад 1 тис. підприємств заохочено до її реалізації.\n🗣 Це допомагає виконувати вимоги роботодавців?\nЗвичайно, коли 70% робочого часу учень проводить на практиці. Це допомагає сформувати ті навички, які безпосередньо потрібні кожному окремому роботодавцю, виконавши, звичайно, стандарт. Це набагато полегшує соціальну інтеграцію цього робітника в майбутньому. І роботодавець, який активно бере участь у дуальній системі освіти, формує в майбутнього робітника ті навички, які безпосередньо\nпотрібні на його підприємстві.\n🗣 Чи заплановано введення дуальної системи освіти взагалі у всіх закладах України?\nДуальна освіта не є панацеєю, не є відповіддю на всі запитання. Є окремі професії, за якими дуальна освіта бути не може. У вищій освіті також уже розпочався експеримент. Наприклад, не може навчатися історик за дуальною системою. Металург — так, технолог харчового виробництва — так. Але не історик або філософ. Тут є свої нюанси. Так само з професіями. Це можливо там, де є зацікавленість підприємства, бо без ініціативи підприємства дуальна освіта неможлива. Підприємство — це один з обов’язкових учасників цього процесу. Наше завдання нині — інформувати про ці можливості, тому що не всі знають, що вони є. А потім кожен із них робитиме свій вибір.\n🗣 Але нам потрібно роботодавців якось більше активізувати до співпраці?\nТак. І взагалі не лише участь у дуальній освіті. Це участь у розробленні освітніх програм, у практиках, стажуваннях. Наприклад, стажування наших майстрів виробничого навчання. Той, хто вчить, повинен знати ці навички. Якщо не навчити майстра, він потім не зможе навчити цих навичок своїх учнів. Наприклад, підприємства — це ж бізнес відокремлений. Держава не має можливості для кожної з понад 650 професій, за якими здійснюють підготовку в наших закладах, організувати стажування. Але це абсолютно нормально для підприємця — разом із закладом освіти взяти на стажування цього майстра, який навчиться, і потім підготували для нього відповідних фахівців. На нас надзвичайно вплинув «розпад» командної системи. Перехід на ринкові відносини в нас ще не завершився, він ще відбувається. Філософія багатьох людей ще просто не змінилася. Або в когось взагалі є неправильне розуміння певних понять. Це все ще потрібно вивчати, пояснювати, розповідати.\n🗣 Зміни тривають, і це добре. Але чи можна вже нині щось змінити, щоб професійна (професійно-технічна) освіта стала кращою не у 2027 р., а раніше?\nЄ те, що ми плануємо на 2020 р. Наше основне завдання — напрацювати рекомендації для оптимізації закладів професійної (профе сійно-технічної) освіти, тобто створити мережу, яка відповідатиме потребам роботодавців. Якщо ми знаємо, що тут потрібно відкрити нові професії, то потрібно, щоб у цьому закладі їх відкрили. Обговорити всі ці рекомендації, узгодити й розпочати реалізацію з регіонами, безпосередньо з регіональною владою.\nОднозначно це посилення спроможності роботи Регіональних рад професійної освіти, тобто їх розвиток і актуалізація їх ролі. Це перегляд підготовки за професіями загальнодержавного значення. Це продовження роботи зі стандартами освіти й запровадження модульних програм, які даватимуть змогу поєднувати навчальні програми з різними частковими кваліфікаціями (можна навчитися варити супи, пекти торти). Але я знаю, що мені зараз не потрібно вчитися робити салати, я за цим можу прийти завтра. Тобто це можна поєднувати, цю варіативність розширити. Заохочення дорослого населення — це не те, що не було в пріоритеті, бо всі звикли, що молодь іде вчитися. Цей принцип навчання протягом життя нам також потрібно донести до наших громадян. Звичайно, заплановано модернізацію обладнання. У нас буде окремий конкурс і виділені на це 259 млн грн.\nІ останнє — зміна підходу до профорієнтації. Пілотують наші навчально-методичні центри, проводять тренінгові заняття серед викладачів закладів професійної (професійно-технічної) освіти, а викладачі проводитимуть профорієнтаційні тренінгові заняття за окремими професіями у школах. Подивимося, якими будуть результати. Якщо все буде добре, можна зробити це далі вже на постійній основі. Ще завдання Центрів кар’єри — запровадити певні дистанційні складові частини. Планів, насправді, дуже багато, але якщо хоча б те, що ми спланували, удасться зробити, то це вже будуть досить непогані досягнення.


Тростянецький дендропарк | Україна Інкогніта\nЧернігівська область » Ічнянський район » Тростянець\tТростянецький дендропарк Tweet\nДендропарк „Тростянець” - високохудожній зразок паркового будівництва, справжній музей природи. Він розкинувся поблизу с.Бережівка на площі 207 га. Це один з найбільших штучних паркових масивів України.\nПерші дерева висаджено 1834 р. в затишному виярку Богівщина. Поруч з Великим ставом на площі понад 20 га висаджено ялини й тополі. Незабаром Богівщина поповнилася багатою колекцією здебільшого рідкісних дерев. До кінця 30-х на польових землях вже росло багато берези, липи, клена, дуба, хвойних. Насадження розмежовувалися мальовничими галявинами. На поч. 40-х у парку з'явилися дерева з Петергофського, Ризького, Нікітських ботанічних садів. Тоді ж стали садити дерева за межами парку - смугами і гаями (Іванове, Бабусине, Вітерець та ін) - всього 20. Кожна посадка складалася з дерев однієї чи кількох порід.\nФормуванню паркового пейзажу багато праці і знань віддали талановиті садоводи з місцевих селян Янік, Круподеря, Беззуб, Ткачун, Верескун та ін. Нині у парку росте 520 видів і форм дерев та чагарників; у колекціях дерев і чагарників (арборетумі) - 1700 видів, різновидів і форм; декоративних квіткових рослин - 250 сортів.


Крістіан Ленерт / Німеччина | Мiжнародна лiтературна корпорацiя MERIDIAN CZERNOWITZ\nКрістіан Ленерт / Німеччина\nКрістіан Ленерт – німецький поет і теолог. Народився у Дрездені 1969 року. Очолює Інститут літургіки при Лейпцизькому університеті. Автор семи поетичних та трьох прозових збірок, що побачили світ у видавництві Suhrkamp Verlag. Його актуальна поезія характеризується суворим формалізмом і близькістю до музичних форм вираження.\nУ 2012 році здобув Премію ім. Людвіга Гьолті за свій поетичний доробок, у 2016 році – Літературну премію ім. Йозефа фон Айхендорфа, а у 2018 році – Німецьку премію за найкращі літературні твори про природу.\nВ обґрунтуванні журі щодо присудження Премії ім. Гельті Крістіану Ленерту зазначено: «Крістіан Ленерт – це особливий солітер серед сучасних німецькомовних поетів, оскільки його вірші випромінюють гідність і красу, які стали рідкістю. Крістіан Ленерт наполегливо досліджує, де криється походження буття. Це питання проходить через усі його твори і надає їм надзвичайно сильної поетичної сили. […] Окрім будь-якого цілеспрямованого мислення, він наважується спуститися в оригінальну «порожнечу без імені» і цим відкриває, розширює велику спадщину поетичної та філософської традиції».\nФото – (c) Frank Höhler, SV\nРудольф Буссманн / Швейцарія


На Керченській переправі очікують пікового потоку пасажирів\n06 Серпень 2016, 18:45\nНа Керченській переправі до середини серпня очікується пік пасажиропотоку з Криму до Краснодарського краю Російської Федерації. Про це повідомляє прес-служба ТОВ «Морська дирекція».\n«Навантаження з боку порту Крим прогнозуються до середини місяця, особливо з 10 по 13, з 17 по 20 і з 24 по 27 серпня. «Морська дирекція» переконливо рекомендує купувати електронні квитки. При відсутності квитків на сайті просимо по можливості перенести поїздку на іншу дату», – повідомляє прес-служба.\nЗа інформацією компанії, раніше пік пасажиропотоку з порту «Кавказ» до порту «Крим» спостерігався з 31 липня по 3 серпня. Максимальне накопичення машин на накопичувальних майданчиках становило до 1240 одиниць легкового автотранспорту. У зв'язку з цим кількість рейсів на переправі було збільшено, окремими поромами здійснюється до 14 кругорейсів на добу.


На Україну насувається потужний циклон, який принесе дощі з мокрим снігом\nГоловна > НОВИНИ > На Україну насувається потужний циклон, який принесе дощі з мокрим снігом\nНа Україну насувається потужний циклон, який принесе дощі з мокрим снігом\nevent 06:20 Середа 17 Листопадаа 2021 Погода\n17 листопада уночі та вранці в західних областях місцями очікується туман, вітер південний, в південній частині північно-східний, 3–8 м/с, у Приазов’ї та у Криму — 5–10 м/с.\nДеталі: Температура вночі буде коливатися від 4 до 9° морозу, а вдень — 1–6° тепла. У західних і південних областях вночі — 1–6° морозу; вдень — 4–9° тепла.\n18 листопада опадів не прогнозується, лише вдень у західних областях місцями невеликий дощ, в Карпатах із мокрим снігом. Температура вночі — 3–8° морозу, у східній частині — до 11° морозу, вдень — 0–5° тепла. У західних областях і на півдні країни вночі приблизно 0°, вдень — 5–10° тепла.\nУ столичному регіоні 17–18 листопада опадів бути не повинно. Вітер 17 листопада змінних напрямків, слабкий; 18 листопада південно-західний, 5–10 м/с. Температура вночі — 3–8° морозу, вдень 0–5° тепла.\nЧитайте також: “Дощі та мокрий сніг”: в Україну йде потужний антициклон\nТеги: дощі з мокрим снігом погода в листопаді погода на тиждень прогноз погоди на тиждень циклон в Україні


До Дня енергетика на ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" нагородили кращих працівників! - ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ\nДо Дня енергетика на ТОВ “ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ” нагородили кращих працівників!\nЗ нагоди професійного свята – Дня енергетика генеральний директор ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» В’ячеслав Селіванов привітав всіх працівників зі святом, побажав міцного здоров’я, родинного щастя та успіхів у професійній діяльності. Подякував колективу за високі результати роботи і добросовісну працю, професіоналізм та самовідданість. Та відзначив кращих співробітників Почесними грамотами та Грамотами ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».\nДо вручення грамот долучилася Дніпровська районна державна адміністрація. Привітати співробітників теплоелектроцентралі відзнаками від Дніпровської РДА завітав перший заступник голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Віктор Васильович Сушінець разом з начальником управління житлово-комунального господарства Надією Романівною Косар.\nПодякувавши спеціалістам ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» за безперебійну роботу, за тепло та світло в оселях жителів району, побажали енергетикам міцного здоров’я, успіхів у всіх починаннях, миру і благополуччя.


На трасі Ковель–Ягодин потрібно замінити і встановити понад 100 дорожніх знаків - Район Бізнес\nElapsed full time: 0.2917\nНа трасі Ковель–Ягодин потрібно замінити і встановити понад 100 дорожніх знаків\nПоліцейські відділу безпеки дорожнього руху спільно з іншими учасниками комісії завершили весняний огляд автомобільних доріг, вулиць і залізничних переїздів. І зазначили, що волинські дороги доволі небезпечні.\nУ результаті обстеження направлено три інформації до органів влади, а також оформлено 34 адміністративні матеріали, видано 24 приписи та 11 вимог на відповідальних посадовців, – інформує прес-служба Патрульної поліції Волині.\nНайбільше матеріалів оформлено за ст. 140 КУпАП (порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт).\nОбстеження показали, що на проїзній частині доріг загального користування та вулицях населених пунктів утворилася значна ямковість, а на окремих ділянках покриття проїзної частини практично зруйноване, дорога деформована у вигляді осідань, колійності тощо. Такий стан вулично-дорожньої мережі спричиняє до того, що швидкість транспортного потоку на ділянках складає не більше 30 км/год, чим завдаються значні збитки транспортній галузі області та технічному стану автомобілів.\nОкрім цього, задля об’їзду зруйнованих ділянок доріг водії вимушені виїжджати на смугу зустрічного руху, створюючи при цьому аварійні ситуації. Особливе занепокоєння викликають маршрутні транспортні засоби, що здійснюють перевезення пасажирів.\nПід час проведення весняного комісійного обстеження доріг державного значення виявлено ділянки, вражені ямковістю, напливами, колійністю, нерівністю та розрушенням покриття проїзної частини.\nОсобливо це стосується автодоріг:\nН22 Устилуг-Луцьк-Рівне, де локальною ямковістю вражено 415 метрів квадратних, потребує заміни та встановлення 65 дорожніх знаків,\nавтомобільна дорога Р-15 Ковель-Володимир-Волинський-Жовква вражена локальною ямковістю 634 метри квадратних, потребує заміни та встановлення 90 дорожніх знаків,\nавтомобільна дорога Р14 Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-Дольськ вражена локальною ямковістю 1687 метрів квадратних, потребує заміни та встановлення 298 дорожніх знаків,\nавтомобільна дорога М19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече вражена локальною ямковістю 899 метрів квадратних, потребує заміни та встановлення 222 дорожніх знаків,\nавтомобільна дорога Н17 Львів-Радехів-Луцьк потребує встановлення 7 дорожніх знаків,\nавтомобільна дорога М07 Київ-Ковель-Ягодин вражена локальною ямковістю 29 метрів квадратних, потребує заміни та встановлення 107 дорожніх знаків.\nУ незадовільному стані перебувають автомобільні дороги територіального, місцевого значення, які вражені ямковістю, вибоїнами, на деяких ділянках взагалі зруйноване покриття.\nНа сьогодні у найгіршому стані залишається автомобільна дорога Р14 Луцьк-Маневичі-Любешів-Дольськ, стан покриття проїзної частини тут вкрай незадовільний.\nЗавдяки спільним зусиллям обласної державної адміністрації та органів місцевої влади впродовж декількох років здійснюється освітлення населених пунктів, однак роботи в цьому напрямку ще не завершені.\nТеги: #Дорога, #Траса, #Київ-Ковель-Ягодин, #Ямковість, #Дорожні знаки\nУ Луцьку можуть затвердити подорожчання проїзду до 6 гривень\n10:56 ФОТО Базарний день: скільки коштує закарпатська полуниця у Рожищі 358


Стегозавр Факти: вимерлі тварини світу\nОпис Як і анакілозавр, динозавр стегозаврів був також броньованою твариною. Це був дуже величезний динозавр, який мав складний хребет з унікальними пластинами і кістками на ньому. Стегозавр був великий і важкий. Вона була чотирикутна з короткими передніми кінцівками, круглою спинкою і довгими задніми кінцівками. Стегозавр мав\nФакти Тріцератопс: Вимерлі тварини світу\nТрицератопс був трирінним динозавром, який можна було помітити на відстані до однієї милі. Її форма тіла має деяку схожість з формою носорога. Вона мала гігантську вовну, довжину 30 футів і важила близько 5 тонн. Роги трицератопсів використовувалися в основному для оборонних цілей. На думку натуралістів, динозаври жили в період пізнього крейдового періоду. Вони могли бігати зі шв\nІгуанодон Факти: вимерлі тварини світу\nІгуанодон - динозавр, який жив приблизно 135 мільйонів років тому в крейдяному періоді. Коли Мері Мантелл відкрила свої зуби і кілька кісток у 1822 році, вона відразу ж побачила їхню привабливість із сучасною гуаною. Пізніше, в 1825 році, Гідеон Мантелл назвав динозавра «ігуанодон», що означає «зуби гуани». Скам'янілості були виявлені в Сассексі, Великобританія. Скам'янілості\nФарази паразуролофу: вимерлі тварини світу\nParasaurolophus був динозавр, який жив між 76-73 мільйонів років тому в пізньому крейдовому періоді. Також називаються качки-динозаври, вони існують у трьох загальновизнаних видах. Ці види є Parasaurolophus walkeri , Parasaurolophus tubicen і Parasaurolophus cyrtocristatus. Parasaurolophus є знаменитий для його\nЗимові Олімпійські ігри: Гірські лижі\nГірські лижі, також відомі як катання на гірських лижах, є відпочинком або спортом, що передбачає ковзання по засніжених пагорбах, використовуючи лижі з фіксованими п'ятами. Спорт відрізняється необхідністю механічної допомоги, щоб дістатися до вершини пагорба, тому що лижі, що використовуються на гірських лижах, н\nЩо таке Маніфест?\nУ світі, який постійно стає все більш витонченим і політичним з угодами через день, використання маніфестів продовжує зростати, оскільки суспільства визнають їхню важливість. Слово "маніфест" походить від латинського слова "manifestum", яке італійці пізніше модифікували і називали маніфестом, що озна\nЗвідки походить Хеллоуїн?\nХеллоуїн - це свято, яке проходить у кількох країнах кожного жовтня 31-го числа місяця. Святкування також відоме як Єва Святого, Allhalloween або Єва святих. Хеллоуїн відзначається напередодні Дня Реформації та дня всіх святих, присвячених святу західного християнського свята. Святкування позначає початок триденного дотримання Allhallowtide, який є часом християнського року, відкладеним на згадку про мертвих, до складу якого входять всі вірні відійшли, святі і мученики. Огляд Традиційні за\nКредо - це детальний опис того, в що вірить людина або група людей. Це визнання релігійних переконань. Слово "віросповідання" походить від латинського слова "credo", яке має значення: "ми віримо". Спочатку віросповідання було використано для позитивних цілей для того, щоб було добре знайоме з деталями релігії. Її використовували для підготовки\nЗимові Олімпійські ігри: Що таке біатлон?\nБіатлон - це зимовий вид спорту, який включає в себе бігові лижі та стрільбу з гвинтівки. Учасники, відомі як біатлоністи, катаються на великих відстанях з випадковими зупинками, щоб стріляти по мішені, використовуючи свою гвинтівку. У випадку, коли біатлоніст пропускає ціль, вони катаються на 150-метровій петлі. Біатлоністи можуть змагатися індивідуально або як естафетна команда. Команда естафети по біатлону складається\nЗимові Олімпійські ігри: Бобслей\nBobsleigh - зимовий спорт, який характеризується пробігом, який приурочений і спускається по вузьких, скручуваних, облямованих, замерзлих треках, використовуючи сани, які моторизовані гравітацією. Підсумкова оцінка - це розрахунок часових прогонів. Назва "bobsleigh" була отримана з техніки, яку використовували конкуренти, і гравці бобтували\nЗимові Олімпійські ігри: лижні перегони\nБігові лижі - це спорт з різними форматами бігових перегонів через курси, що мають різну довжину. Тривалість курсів відповідає законам, уповноваженим Міжнародною федерацією лиж разом з кількома іншими національними організаціями. Деякі з національних організацій включають Канади для лижних перегонів і Американську асоціацію лиж та сноубордів (USSA). Міжнародні змагання з бігових лиж включають зимові Олімпійські ігри, Че\nЗимові Олімпійські ігри: Керлінг\nЗимові Олімпійські ігри: Керлінг Керлінг мав дуже цікаве минуле, що стосується його включення до зимових Олімпійських ігор. Перш ніж поринути в цю історію, важливо спочатку зрозуміти, про що йдеться. Іншими словами, як грає ця давня гра. По-перше, поверхня гри - це крижаний щит, який укладений у структуру, відому як каток. Орієнтовне вимірювання аркуша становит\nЗимові Олімпійські ігри: Сан\nСанний спорт - це зимовий спорт, за допомогою якого конкуренти їдуть по крутій льодовій доріжці на плоских санках, а їх обличчя вгору і ноги в першу чергу. Льодова доріжка зазвичай крута, щоб збільшити силу тяжіння, збільшуючи таким чином швидкість, з якою рухаються санки. Люгер починає їздити на санях від стартової лінії, на відміну від скелета, де можна спринтувати, перш ніж взяти сани. У змаганнях беруть участь або окремі вершники, або подвійні вершники. Подвійні вершники спричиняють пар\nЗимові Олімпійські ігри: Хокей\nМіжнародний олімпійський комітет вперше включив хокей на Олімпійські ігри під час літніх Олімпійських ігор 1920 року. Пізніше під час зимових Олімпійських ігор 1924 року хокей на льоду став ексклюзивною грою зимових Олімпійських ігор. Тільки до зимової Олімпіади 1998 року офіційно відбулася жіноча версія заходу. На Олімпійських іграх хокей на льоду визначає правила Міжнародної федерації хокею (IIHF) і дотримується процеду\nЗимові Олімпійські ігри: Лижний спорт\nКатання на лижах на фрістайлі було включено до списку зимових Олімпійських ігор з 1992 року, коли воно було вперше випробувано в Альбервіль у Франції. Міжнародна федерація лижного спорту зберігає мандат на управління спортом разом з такими зимовими дисциплінами, як сноуборд, стрибки на лижах та гірські лижі. Федерація вирішила визнати дисципліну вільного катання на лижах, щоб регулювати те, що вони вважають небезпечним видом спорту, а також стримувати людей від створення більш небезпечних елементів і трюків. Історія вільного катання на лижах На початку 20 с\nЗимові Олімпійські ігри: фігурне катання\nСпорт фігурного катання простежує своє походження до 13-го століття, і він був вперше використаний як засіб спілкування голландців і пізніше як веселий спорт, щоб кожен, хто любить трохи трепету, брав участь. Нарешті, фігурне катання знайшло свій шлях до Англії через канал, і зрештою почали формуватися клуби. Ентузіастами раннього катання є Наполеон ІІ, Марія Антуанетта і ві\nЗимові Олімпійські ігри: Північна комбінація\nСкандинавський спорт - це зимовий вид спорту, в якому спортсмени беруть участь у лижних та лижних трасах. Спортсмени катаються по крутій льодовій трасі. У грі беруть участь як індивідуальні, так і естафетні команди. Щоб взяти участь у комбінованому змаганні з Північної Європи, спортсмен потребує лижних черевиків, лижних стовпів, лижного костюма і шолома, а також лижного гірськолижного вос\nЗимові Олімпійські ігри: Скелет\nСкелетові гонки - це зимовий спортивний вид спорту, в якому спортсмен ковзає по крутій льодовій трасі з головою вниз на санках. Сани мають кістковий, скелетоподібний зовнішній вигляд, звідси і назва «Скелет». Спортом до цих пір називають оригінальну назву, санний спорт, у багатьох країнах. На відміну від інших зимових видів спорту, як саня і бобслей, у скелеті тільки один спор\nЗимові Олімпійські ігри: стрибки з трампліна\nСтрибки з трампліна є популярним зимовим видом спорту, який відзначається в кожному випуску зимових Олімпійських ігор з інавгураційних ігор 1924 року. Стрибки з трампліна включають катання на великих швидкостях по крутому схилу, як правило, на штучному або природному пагорбі (професійно відомий як "В-бігу"), а потім стрибає з столу зльоту і, нарешті, спускається на посадковий пагорб. Історія Походження лижних стрибків датується 19-м століттям у країнах Північної Європи. Олаф Рай був одним з найдавніших стрибунів у лижних трасах і отримав кредит на 31-метровий стрибок у 1808 році. Інгр\nЗимові Олімпійські ігри: Шорт-трек\nКоротке катання на ковзанах - це конкурентний спорт на високому ковзанярському ковзанці, де чотири-шість фігуристи змагаються на овальному полі, що покриває довжину 364, 54 футів. Ковзанка має ширину 98 футів і довжину 200 футів, що схоже на розмір міжнародного хокейного льоду, і спортсмени змагаються один з одним, а не\nЗимові Олімпійські ігри: Сноубординг\nСноубординг - це рекреаційний і популярний зимовий олімпійський і паралімпійський спорт, в якому учасники ковзають вниз по замерзлому пагорбі, стоячи на сноуборді, прикріпленому до ніг. Спортсмени змагаються один з одним вниз по крижаній схилі на високій швидкості, де вони повинні вирішувати удари, різкі повороти і стрибки. Спортсмени при\nЗимові Олімпійські ігри: Ковзанярський спорт\nЗ 1924 року під час перших зимових Олімпійських ігор швидкість катання на ковзанах була включена як спорт. Під час заснування Міжнародного олімпійського комітету Міжнародний союз ковзанів (ISU), який є офіційним керівним органом зі спортивного спорту на ковзанах, був визнаний федерацією. Перші за всю історію змагання з ковзанярського катання на зимових Олімпійських іграх мали відбутися в Берліні на літніх Олімпійських іграх 1916 року, але через гальмування першої світової війни події були скасовані. Перші міжнародно в\nЗимові Олімпійські ігри - це міжнародна спортивна подія, яка проводиться раз на чотири роки. У 1924 році в Шамоні проходили перші зимові Олімпійські ігри. Ігри проходили на чотирирічному інтервалі до 1936 року, а потім перервали Другу світову війну. У 1940 і 1944 роках не проводилися жодні ігри, але вони відновилися в 1948 році. Ці спортивні заходи складалися з п'яти категорій, які потім були поділені на дев'ять дисциплін. Зимові Олім\nЯк формується сніг?\nСніг відноситься до типу кристалів льоду, що осідають з атмосфери, які зазнають численних змін при падінні на поверхню землі. Говорячи про сніг, важливо пам'ятати, що воно пов'язане з усім життєвим циклом води, яка знаходиться від рідкого стану через тверде тіло і, нарешті, до парів. Сніг утворюється, коли погода досить холодна, щоб це дозволило. У місцях, де спостерігаються тривалі періоди холоду, наприклад, два роки або більше, може бути сформований льодовик; це трапляється в декількох місцях. Для більшост\nЧому дерево листя змінює колір? Падіння, також відоме як осінь, відзначає сезон численних змін погоди. Крім того, дерева, знайдені в регіонах, які переживають цей сезон, також проходять через зміни. Як правило, ці дерева мають зелене листя, але під час падіння вони змінюються на різні красиві кольори, такі як фіолетовий, жовтий і червоний. Хлорофіл Навесні\nХто винайшов пароплав?\nАмериканському інженеру Роберту Фултону приписують успішний винахід пароплаву. Фултон зробив кілька експериментів з водостійкістю різних форм корпусу, і він придумав малюнки і моделі, які керували будівництвом пароплава. На початковому випробуванні човен плив без замикань, але корпус був відновлений і зміцнений. 9 серпня 1803 року човен Фултона піднявся до Сени, хоча він затонув. Човен був 66 футів довжино\nУ Сполучених Штатах Чорна п'ятниця відбувається в п'ятницю, що відбувається після Дня подяки. День не є офіційним святом у США, але в деяких штатах, таких як Каліфорнія, він спостерігається як державний свято для працівників державного управління. Культура Чорної п'ятниці була в США з 1952 року, і вона позначає початок високо оціненого сезону різдвяних покупок. У цей день більшість великих роздрібних торговців у США відкривають свої відділенн\nЧому люди святкують День подяки?\nДень подяки - це свято, яке відзначається в різних країнах світу. День подяки в США проводиться в останній четвер листопада кожного року. Свята подяки відзначаються урочистостями та сімейними зборами. Деякі країни, які відзначають свято подяки, крім США, включають Німеччину, Канаду, Гренаду та Корею. Хоча День подяки спостерігається в різних країнах різними способ\nЦельсій і Фаренгейт є одиницями вимірювання температури, що використовуються в сучасному суспільстві. Температура є мірою ступеня тепла об'єкта. Одиниці, які використовуються для позначення температури, включають Цельсій (Цельсія), Кельвін і Фаренгейт. Термометр - це пристрій для вимірювання базових температур. Вони мають чіткі і чіткі позначки по Цельсію, позначені як ° С на одній стороні і Фаренгейт, позначені як ° F з іншого боку. Кельвін, хоча і не часто в\nЩо таке точка кипіння води?\nЩо таке точка кипіння води? Температура, при якій зміна речовини від рідкого до газоподібного стану відома як температура кипіння. Більш конкретно, точка кипіння речовини - це температура, при якій в рівновазі існують як її рідкі, так і парові або газові стани. Точка кипіння виникає лише тоді, коли на рідину подається тепло; його температура досягає точки, де тиск парів рідини є таким же, як тиск навколишніх газів. Коли речовина досягає точки кипіння, температура залиш\nУ чому різниця між катіоном і аніоном?\nЗа винятком благородних газів, атоми більшості елементів нестабільні в нормальних умовах. Щоб вони стали стабільними, вони або отримують, або втрачають один або кілька валентних електронів і стають іонами. Приріст або втрата дає іонам позитивний або негативний заряд. Іони з чистим позитивним зарядом називаються катіонами, тоді як іони з чистим негативним зарядом - аніони. Ці\nЩо таке ізотоп?\nЩо таке ізотоп? Ізотопи - це атоми одного елемента, які мають рівну кількість протонів, але різні числа нейтронів. Їх атомні номери однакові, але їх масові числа різні. Масові числа завжди позначаються як A, тоді як Z відноситься до атомних номерів елементів. Атомний номер символізує кількість протоні\nКоли пост закінчується?\nВеликий піст - це релігійне спостереження в християнському літургійному календарі, який починається на Попільну середу, триває шість тижнів. Вона закінчується перед Пасхальною неділею, днем пам'яті воскресіння Ісуса. Попільна середа змінюється з року в рік через відмінності у датах Великодня. Зазвичай це відбувається між 3 лютого і 10 березня. Період Великого посту спостерігається у пам'ять про\nДифузія є процесом, в якому атоми або молекули рухаються від області високої концентрації до області з низькою концентрацією. У більшості випадків дифузія відбувається в газах і рідинах. Під час дифузії рух матерії продовжується до рівномірного розподілу. Характер руху залежить від градієнта концентрацій рідин або газів. Термін дифузія похо\nВи коли-небудь вважали, що кількість нулів у мільярді? Кількість нулів в мільярді підлягає тій частині світу, з якої ви прийшли, і вашим віком до певної міри, оскільки він впливає на систему, яка використовувалася в той час. Існує два основних способи визначення кількості нулів в мільярді. Вони відомі як коротка система і довга система. Довга шкала і коротка шкала І Великобританія, і Сполучені Штати в\nЩо таке щільність алюмінію?\nЩо таке щільність? Щільність вимірює взаємозв'язок між простором, зайнятим об'єктом (обсягом) і його масою. Принцип був відкритий грецьким вченим Архімедом. Для обчислення щільності маса речовини ділиться на її об'єм (D = M / V). Стандартною одиницею вимірювання щільності є кілограми на кубічний метр (км3). Щільність допомагає передбачити поведінку речовини, коли вона взаємодіє з іншими. Наприклад, дерев\nЯк конвертувати Цельсій до Кельвіна?\nЩо таке температура? Температура - це інтенсивність гарячості або холоду об'єкта. Термодинамічну температуру можна визначити як міру кінетичної енергії молекул (або атомів) об'єкта. Загалом, чим швидше молекули рухаються в об'єкті, тим вище буде кінетична енергія і температура. Інший підхід до визначення температури полягає у\nАлюміній - це метал, який міститься у другому ряду, а група 13 - у періодичній таблиці. Це третій найпоширеніший елемент після кисню і кремнію, який можна знайти в земній корі. Алюміній зустрічається природним чином у сполуках, але ніколи в чистому металі. Процес вилучення алюмінію з його сполук є складним і дос\nЧисте речовина відноситься до елемента або з'єднання, яке не має компонента іншого з'єднання або елемента. Чисті речовини виготовляються тільки з одного типу атома або молекули. Водневий газ і чисте залізо є прикладами чистих речовин. Водень складається з атомів водню тільки тоді, коли залізо складається тільки з атомів за\nЩо таке Олімпійське село?\nВступ Олімпійське село - це об'єкт розміщення, побудований організаторами Олімпійських ігор. Його розташування знаходиться в межах Олімпійського парку в місті, де відбудеться Олімпіада. Основною метою олімпійського села є розміщення всіх учасників Олімпіади, включаючи тренерів спортсменів, до чиновників. Після Мюнхенської різанини, що стал


ТОВЩИНА ЛІСТА ГІПСОКАРТОНУ : Отделка Гипсокартоном\nТОВЩИНА ЛІСТА ГІПСОКАРТОНУ\nЛист ГКЛ AKSOLIT - це сучасний матюкав, застосовуваний в будівельних і оздоблювальних роботах. Він являє собою конструкцію, що складається з двох шарів спеціального картону і прошарку з гіпсу з добавками, що модифікують.\nГіпсокартон (ГКЛ) застосовується при проведенні внутрішніх робіт з вирівнювання стель і обробці стін , створення міжкімнатних перегородок і зведення архітектурних композицій. Можливості застосування матеріалу практично безмежні: з його допомогою приміщенню можна надати оригінальний зовнішній вигляд, створити практично будь-яку інсталяцію, яка буде актуальна як для житлової кімнати, так і для офісу. Вельми актуально його використання при виготовленні виставкових стендів та інших конструкцій.\nІснує дві технології обробки приміщення - безкаркасні і каркасні. Перша передбачає кріплення матеріалу до поверхні за допомогою спеціального клейового складу, друга - монтаж на заздалегідь встановлений підставу. При використанні будь-якої технології обробки конструкція ГКЛ містить шви. При цьому висота конструкції може досягати 10 м.\nПЛУК - напівкругла і стоншування, КК - стоншування, ПЛК - напівкругла\nвід 2 000 до 4 800, кроком 50\n8/9, 5/12, 5/14/16/18\nУпаковка при товщині 8 мм\nСтрейч-плівка, 74 листа в упаковці\nУпаковка при товщині 9, 5 мм\nСтрейч-плівка, 62 листа в упаковці\nУпаковка при товщині 12, 5 мм\nСтрейч-плівка, 50 аркушів в упаковці\nКоефіцієнт теплопровідності (12.5 мм)\n0.207 Вт / мК\nКоефіцієнт теплопровідності (9.5 мм)\n0.221 Вт / мК