Які пошти є?\nЯкі пошти є?\nДовгоочікувана реформа «Пошти Росії», схоже, скоро трапиться. Держустанова, що стало в останні роки популярним героєм анекдотичного жанру, можуть переформувати в 2013 році. І заходи будуть радикальними.\nМінкомзв’язку пропонує розділити «Пошту Росії» на мережу обслуговування населення та логістичну інфраструктуру, із залученням приватних інвесторів. Треба зауважити, що доля «Пошти Росії» хвилює чиновників і російських громадян вже давно.\nДержустанова очевидно вимагає серйозного переділу, оскільки його організація застаріла і, здається, навіть почала втрачати дієздатність. Тому реформу, представлену Мінкосвязі напередодні, можна назвати довгоочікуваною. «На сьогодні однозначно зрозуміло, що пошту треба реформувати, — зауважила в розмові з« Правди. Ру »Ольга Тимофєєва, член комітету ГД з інформаційної політики, інформаційних технологій і зв’язку. Коли ми говоримо про копійчаних зарплатах, які отримують листоноші, про стан самих поштових відділень і про великі проблеми з доставкою, ми всі (і звичайні жителі, і депутати, і держава) розуміємо, що повинна проводитися серйозна реформа держустанови ».\nЧитайте також: Зрозуміло, в представлену реформу вкладають великі надії. Очікується, що виручка ФГУП від відправлень зросте з 51 мільярда рублів до 210 мільярдів в 2023 році. Також за цей період має зрости кількість відправлених бандеролей і листів на 103 відсотка, а зростання електронної торгівлі повинен скласти сім відсотків від усього обороту роздрібної торгівлі в країні. Очікується, що через десять років "Пошта Росії» (та сама, якої сьогодні на доставку рекомендованого листа по Москві потрібно близько тижня) буде доставляти два мільярди листів на рік, що на 38 відсотків більше показників 2012 року. Всі ці радісні для ФГУП перспективи докладно розписані в проекті про фінансово-економічної моделі розвитку «Пошти Росії» на майбутні 11 років.\nЗа даними «Коммерсанта», з такою доповіддю напередодні виступив заступник міністра Мінкомзв’язку Денис Свердлов. Однак для поліпшення всіх показників, детально розписаних укладачами реформи, доведеться не тільки чимало попрацювати, а й розщедритися. Так, підтримка з держбюджету може досягти 622 000 000 000 рублів до 2023 року.\nНазвана сума необхідна для перерозподілу 129 тисяч співробітників пошти та 42 тисяч відділень у федеральне бюджетне державна установа (ФБГУ), напрямком діяльності якого буде розвиток послуг поштового зв’язку. Чи готовий до таких витрат держбюджету, поки що залишається тільки здогадуватися. При цьому настільки животрепетні питання логістики планується доручити новому ВАТ, яке буде відповідально за два автоматизовані сортувальні центри, 50 магістралей сортувальних центрів, а також за 7896 почтамп і 17 автомагістралей.\nІ саме для розвитку логістики буде потрібно залучення приватних інвесторів. Втім, згідно з доповіддю Мінкомзв’язку, ця частина реформи повинна бути найбільш приємна державі, адже з прибутку ВАТ в казну може надійти 103, 9 мільярда рублів, які, в свою чергу, будуть спрямовані на розвиток поштових послуг. Тобто, як вважають укладачі реформи, держава зможе хоча б частково повернути свої на ФБГУ. Але є й інша сторона медалі.\nЕксперти непокояться, що залучення в логістику «Пошти Росії» приватних інвесторів може вкрай негативно відбитися на життя значної частини росіян. «Є два побоювання, пов’язані із застосуванням моделі акціонування і втручання в діяльність« Пошти Росії »приватного інвестора, розповідає Ольга Тимофєєва. По-перше, давайте не забувати, що «Пошта Росії» на сьогодні в регіонах, в сільських районах, де дуже великі території, виконує соціальну функцію. Тобто вона існує там, де немає банків, де відносно невелике населення.\nВона є центром соціального життя села. Якщо сьогодні ми говоримо про прямому акціонуванні, про дивіденди, про вкладення, то зрозуміло, що приватний інвестор вважатиме кожну копієчку. І у випадку, якщо буде запропонована модель акціонування, є побоювання, що звичайно, неефективні, збиткові поштові відділення, які існують сьогодні, будуть закриті. Є ще наступний момент яким профілем сьогодні займається пошта?\nСьогодні, заходячи в поштове відділення, ми бачимо не тільки процес доставки поштової кореспонденції, але тут же здійснюється продаж електрики, продаж миючих засобів і т. д. Тобто, зараз ми повинні зрозуміти, яка основна функція буде покладена на пошту ». Читайте також: Як зазначає член комітету ГД, на ниві доставки поштових вантажів у «Пошти Росії» в даний час існує досить багато конкурентів.\nЄ значна кількість приватних компаній, які сьогодні займаються схожими функціями, і «Пошта Росії» на ринку не завжди буде конкурентоспроможна, навіть коли мова йде про вартість послуг. Адже часи, коли «Пошта Росії» була єдиною зв’язковою структурою, давно пішли в минуле, і навіть після реформування гостро стоїть питання її виживання в умовах ринкових відносин. Але припустимо, що саме залучення приватних капіталів допоможе «мамонтові», що працює в сегменті зв’язку та поштових доставок Росії, вижити. «Акціонування або залучення приватного інвестора це правильно, це означає, що робота буде проводитися якісно і ефективно, що не буде розбазарювання, що не буде відкатів, наказів, коли ми боїмося вкладати гроші в якісь державні структури, бо бачимо корупційні наслідки цього.\nПриватні особи це добре, не рахуючи маленького побоювання, що очажок соціального життя може піти з віддалених районів і ми можемо втратити з великою кількістю населених пунктів », підсумовує Ольга Тимофєєва.\n« Дізнатися, які послуги підключені: МТС?\nЩо означає біла троянда? »


Франківська школа міліції відновлює свою роботу | Курс\nФранківська школа міліції відновлює свою роботу\nСуспільство 15:31, 08.07, 2014\nПрикарпатський факультет Національної академії внутрішніх справ оголосив про прийом документів на новий навчальний рік.\nПро це у вівторок, 8 липня, на прес-конференції повідомила в.о. завідувача відділення Прикарпатського факультету Національної академії внутрішніх справ Олександра Сидоренко, інформує Репортер.\n«Прикарпатський факультет Національної академії внутрішніх справ оголошує набір на навчання. Підготовка фахівців здійснюється за напрямками «Правознавство» і «Правоохоронна діяльність» за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» на денній формі навчання, а також освітньо-кваліфікаційні рівні «бакалавр», «спеціаліст» на заочній формі навчання», – розповіла Олександра Сидоренко.\nНаціональна академія має давній авторитет, починаючи від школи міліції і завершуючи університетом. Також Національна академія внутрішніх справ має потужний професорсько-викладацький склад – це академіки, науковці, практичні спеціалісти. Для студентів створили центри підготовки, де проводяться різноманітні тренінгові заняття.\nНавчатися на Прикарпатському факультеті мають змогу як курсанти, так і цивільні особи. Після завершення навчання випускникам вручають диплом зразка Національної академії внутрішніх справ.\nосвіта навчання школа міліції Національна академія внутрішніх справ


Хмельницький пішов під воду - фото, відео руйнівної стихії | Стайлер\nСтрашна гроза затопила майже все місто: Хмельницький пішов під воду (фото)\nSTYLER › Життя 24.06.2019 - 21:41 Новость на русском\nХмельницький пішов під воду (Колаж РБК-Україна)\nЗлива затопила вулиці Хмельницького, Кам'янець-Подільського і всі навколишні райони\nПогода в Україні продовжує шокувати жителів своїми раптовими перепадами і аномальними явищами. Після майже двотижневої спеки на місто Хмельницький, яке знаходиться на заході країни, раптово обрушилася страшна злива, що перетворила вулиці на суцільні потоки води.\nНайбільше дісталося в регіоні дісталося центру Хмельницького. Страшними зливами накрило також Кам'янець-Подільський. Також надходили дзвінки від жителів Старосинявського і Тефіпільского районів про затоплення.\nХмельницький пішов під воду (vsim.ua)\nУ Хмельницькому найбільше затопило вулицю Заречанську, а також мікрорайон Дубове. Рух транспорту в місті був паралізований, а на допомогу місцевим жителям залучили бригади обласного ДСНС.\nХмельницький затопило під час грози (vsim.ua)\nУ місті затопила не лише вулиці, а й приватні будинки, яких у деяких районах дуже багато. Рятувальникам довелося пожежними помпами і переносними мотопомпами відкачувати воду.\nУраган в Кам'янець-Подільському (YouTube/Life Khmelnitsky)\nМісцеві жителі зафіксували на фото і відео наслідки руйнівної стихії і опублікували в інтернеті.\nХмельницький затопило під час грози (YouTube/Life Khmelnitsky)\nНагадаємо, раніше ми повідомляли про те, що в Одеській області пройшов смерч і випав град незвичайної форми.\nА також розповідали про те, що ураган під Херсоном практично розніс на друзки ціле село. В місцевій церкві сильним вітром навіть зігнуло хрест на куполі будівлі.\nКрім того, ми писали про те, що після страшної грози Львів практично пішов під воду, а вулиці перетворилися на гірські річки і озера.\nВбивчий шторм у Франції: вражаючі кадри стихійного лиха Тернопільську область накрило великим градом: побило весь урожай


Список ФОП м. Рівне. ФОП Рівне — YouControl\nРеєстр ФОП м. Рівне\n«Хто володіє інформацією, той володіє світом», — сказав Вінстон Черчилль. Це правило є одним з головних у бізнесі. Саме тому на початку будь-якого співробітництва варто досконально знати, з ким саме Ви маєте справу. Портал YouControl пропонує економити час на самостійну перевірку і швидко зібрати дані на обраного контрагента з реєстру фізичних осіб-підприємців – м. Рівне чи інше місто України – всього за 1 хвилину.\nПошук ФОП м. Рівне — 100 офіційних джерел від YouControl\nНаше досьє формується на основі відомостей, зібраних з 100 офіційних джерел. Завдяки такій перевірці, Ви отримаєте різнобічну інформацію за такими напрямками:\n1. Дані з офіційної реєстрації (дата, місце та інше)\n2. Наявність необхідних ліцензій та дозволів\n3. Статус банкрота\n4. Відкрита інформацію з фіскальної служби (зокрема, реєстр анулювання реєстрації платників ПДВ)\n5. Судові рішення, їхня кількість, дати\nМи усвідомлюємо важливість оперативної та максимально зручної роботи сервісу, тому спростили формування самого запиту. На нашому порталі Ви можете розпочати миттєвий пошук ФОП Рівне за прізвищем підприємця. Це дуже спрощує початкову перевірку можливих партнерів, адже у такому випадку список може бути довгим.\nФункція автоматичного моніторингу — постійна перевірка підприємців м. Рівне\nВсі дані, що потрапляють до досьє, актуалізуються в режимі реального часу, тому ризик надання застарілої інформації абсолютно виключений. Проте, якщо бажаєте тримати руку на пульсі всіх змін у бізнесі партнера, варто підключити функцію автоматичного моніторингу. Наша система перевірятиме обраних контрагентів і фіксуватиме будь-які зміни, що відображені в офіційних документах. Про такі перевірки Ви будете отримувати повідомлення, і можна не витрачати зайвий час на пошук інформації.\nБаза “Youcontrol”: Реєстр ФОП Рівне


Як правильно підібрати звукове обладнання | Еще новости наших партнеров\nРозміщено\t 10 лип. 2021\nВибір звукового обладнання є відповідальним кроком, так як від нього залежить якість прослуховуємих аудіо. Аудіообладнання - це все, що відтворює, записує або обробляє звук, а це значить, що існує сотні різновидів даного продукту.\nНаша компанія пропонує якісне звукове обладнання за прийнятними цінами.\nДинаміки. Серед найважливіших компонентів будь-якої аудіосистеми динаміки часто є визначальним фактором якості звуку вашої системи. Якість динаміків сильно залежить від розміру і ціни. Слід вибирати лише той продукт, який буде повністю задовольняти ваші запити.\nМікрофони. Якщо ви хочете свою домашню музичну студію, вам потрібен високоякісний мікрофон. Існують конденсаторні мікрофони, які добре підходять для вокалу і акустичних інструментів, а також динамічні мікрофони. Вони відмінно підходять для окремих інструментів в групі. Якщо ви хочете записати саме вокал, вам також знадобиться поп-фільтр, щоб зменшити вплив жорстких звуків, таких як «p» і «к», на мікрофон.\nПідсилювач. Цей пристрій зробить улюблений звук куди голосніше. Вибір правильного підсилювача залежить від наявних у вас динаміків, а також від розміру вашої кімнати і того, наскільки голосно ви хочете слухати музику і фільми.\nМікшери. Коли ви обставляете домашню студію звукозапису, вам знадобиться мікшер для балансування, позиціонування і вирівнювання звуку. За допомогою правильного мікшера ви можете змішати баси, середні і високі частоти, щоб кілька треків перетворилися в красиву пісню.\nПри покупці звертайте увагу на наступні нюанси:\nЯкість пропонованої моделі. Вона має відповідати тому, що сказано в інструкції і описі до неї.\nЗрозумілий функціонал. Навіть найбільш химерні моделі завжди зрозумілі будь-якій людині. Зверніть увагу на доступність інформації в інструкції і подібні нюанси.\nРівень професіоналізму. Якщо ви є новачком, то підбирайте для себе більш прості моделі обладнання.\nВартість. У деяких випадках вона буває вирішальним фактором. Якщо ви тільки пробуєте себе в створенні музичних композицій, віддавайте перевагу моделям середнього цінового діапазону. Не купуйте занадто дешеві пристрої, так як вони навряд чи прослужать довго. Профі ж в світі музичної індустрії можуть сміливо орієнтуватися серед більш високих цін. Шукайте правильний баланс ціна-якість.\nЯк можна побачити, підібрати звукове обладнання просто, якщо до всього підходити з розумом. Перегляньте асортимент товарів на нашому сайті, щоб отримати більш широкий погляд на нашу продукцію.\narrow_back Як підготувати блокнот до друку\tЯк вибрати автоматику для воріт?\tarrow_forward


Лікувальні властивості капусти білоголової при діабеті, раку та інших захворюваннях\nНе секрет, що здоров’я людини залежить від його раціону. Включаючи в меню різноманітні фрукти, овочі, крупи, зелень можна зміцнити імунітет і уникнути багатьох проблем зі здоров’ям. Крім того, багато звичні продукти харчування, особливо рослинного походження, є справжньою природною аптекою. Не виняток і лікувальні властивості капусти білоголової. Насамперед це зумовлено хімічним складом листя цієї культури.\nКапуста білокачанна, хімічний склад\nБілокачанна капуста, як засіб народної медицини\nЛікувальні властивості капусти при діабеті, раку і в дієтичному харчуванні капусти включає в себе не лише поживні речовини, але і вітаміни, і мінерали. Харчова цінність:\nхарчові волокна 20 г\nЗагальна калорійність 100 грам білокачанної капусти дорівнює 28 ккал. Важливо знати, що зараз є сорти, у яких вміст вуглеводів у листках може доходити до 8 м, отже це дає і збільшення калорійності. Вітаміни:\nУ 1 — 0,03 мг\nУ 2 — 0,04 мг\nУ 6 — 0,1 мг\nЗ — 45 мг\nНеобхідно відзначити і такий, рідко згадуваний вітамін U, він був відкритий в свій час саме завдяки білокачанній капусті і відзначений як незамінний противиразковий фактор. Крім цього, білокачанна капуста — це джерело такого елемента, як калій. Його міститься в ній 300 мг, є й інші макроелементи, такі як магній, кальцій, натрій, фтор. З мікроелементів в капустяних листках містяться залізо, йод, цинк, мідь, бор, хром, селен.\nАналізуючи хімічний склад і калорійність білокачанної капусти, варто сказати, що це перш за все цінний продукт для організації дієтичного низькокалорійного харчування, а вміст корисних речовин і вітамін дозволяє використовувати листя капусти і в лікувальних цілях. Варто згадати, що, крім використання у свіжому вигляді, капуста білокачанна дуже корисна в квашенном вигляді. При дотриманні технології кількість вітаміну С в ній збільшується до 70 мг. капуста знімає інтоксикацію і очищає організм. Особливо допомагає в цьому плані правильно заквашена капуста і розсіл від неї. Іноді це єдиний доступний засіб знімає алкогольну інтоксикацію і рятує від похмільних проявів. Сік капусти очищає судини, знижує артеріальний тиск. Крім усього перерахованого, без лікувальних властивостей капусти білоголової не обійтися при ожирінні, порушень роботи органів ШКТ і захворювань обміну речовин.перець. Капустяні салати в поєднанні з яблуками, брусницею, кмином будуть не тільки корисними, але й смачними. Вживаючи білокачанну капусту в лікувальних цілях, варто пам’ятати, що вона не підмінює собою офіційної медицини, а служить допоміжним засобом при лікуванні і профілактиці хвороб.\nВідео про корисні властивості капусти:


2018 рік для аеропортів України. Що нового? — Центр транспортных стратегий\nМнения 7783 просмотра 5 января 2018, 11:13 Кирилл Новиков директор государственного проектного НИИ гражданской авиации "Украэропроект"\nНаприкінці минулого року в Україні відбувся ряд подій в галузі цивільної авіації, які заслуговують на увагу. Тож пропоную вам щорічний "звіт-прогноз" по аеропортах.\nЗі статтями за попередні періоди можна ознайомитися за посиланнями: 2016, 2017.\nЗазначу, що провідні вітчизняні летовища, згідно даних Мінінфраструктури, продовжували зростати увесь 2017-й рік на 29%, що лише на кілька відсотків менше у порівнянні із 2016-м.\nТак, аеропорт "Бориспіль" прогнозовано перетнув позначку у 10 млн, і завершив рік з абсолютним рекордом України у 10,55 млн пасажирів, 1/3 з яких, традиційно, рушили трансфером повз Україну. Керівництво аеропорту впевнено розпочало реалізацію проекту під умовною назвою "аеропорт-хаб", метою якого є посилення інфраструктурної міцності аеропорту викликам, що стоять на шляху до його розвитку. Так, розпочате розширення галереї терміналу D з одночасною масштабною добудовою перону; розширення трансферної зони; добудова паркінгу та багажного відділення. В планах на 2018-й рік - виконання концепції реконструкції (або будівництва) старої смуги летовища, відомої зараз як "льотна зона №2". Реалізації таких проектів сприяє зростання сукупного доходу підприємства за рахунок грамотної стратегії співпраці із авіакомпаніями, розвитку неавіаційних послуг та оптимізації бази оподаткування (проведена перереєстрація аеропорту з м. Бориспіль у с.Гора Бориспільського р-ну).\nАеропорти "Київ" та "Львів" наполегливо працювали над залученням нових і поверненням старих авіакомпаній в свій пул. Це дало змогу наростити пасажиропотік до 1,4 та 1,08 млн пас. відповідно. Неможливо не відзначити фаховий підхід керівництва цих двох летовищ до переговорного процесу. До прикладу, навіть розрив стосунків із найкращою лоукост-авіакомпанією Європи, не завадив "Львову" залучити нових авіаперевізників. Окремо відзначу поліпшення льотних умов у Культурній столиці України. У зв'язку із отриманням летовищем ІІ категорії літати відтепер можна за гірших погодних умов (а це - менша кількість уходів на "запасний" аеродром).\nАеропорти "Харків" та "Одеса" так само нарощують пасажиропотік, дивуючи нас позитивними статистичними звітами, як і минулого року. Одеситам вдалося зустріти мільйонного пасажира ще у жовтні, і за результатом року очікуємо 1,2-1,25 млн пасажирів. Харківське летовище хоч і поступається одеситам у абсолютних цифрах (806 тис. пас.), проте має значно кращу динаміку зростання пасажиропотоку (+35%). Для "Одеси" головним викликом у 2018-му році залишатиметься реалізація проекту будівництва нового аеродромного комплексу, на який Урядом виділяються значні кошти в рамках ДЦП "Розвитку аеропортів до 2023 року".\nАеропорти "Вінниця", "Херсон", "Запоріжжя" та "Чернівці" звітуватимуть про повільне, але стабільне зростання пасажиропотоку. Керівництво цих летовищ працюватиме у 2018-му над створенням та реалізацією проектів розвитку аеродромної інфраструктури. "Чернівці", провівши ряд тендерів, вже займаються підготовкою до повноцінної реконструкції елементів аеродрому та побудови нового терміналу для реалізації попиту у рейсах до Європи. В "Запоріжжі" вже розпочали підготовчі роботи зі зведення нового аеровокзалу на 400 пас./годину. "Херсон" завершив реконструкцію частини аеродрому і розпочинатиме реконструкцію ЗПС. Всі три аеропорти постійно вдосконалюють і закуповують базу аеродромних машин та механізмів.\nНа жаль, без рейсів, але з надією на відродження у 2018-му році залишаються аеропорти "Полтава" (наприкінці минулого року отримав статус "міжнародний"), "Ужгород" (поки відсутнє рішення щодо управління повітряним рухом), "Черкаси" і "Тернопіль" (активізація влади регіону, опрацювання варіантів залучення інвестицій у проекти реконструкцій) та "Миколаїв". І навіть не дивлячись на туманне завершення авіаційного року в Миколаєві, послідовність дій цієї області в питаннях відновлення летовища, може стати зразковою для інших аеропортів, які є на "низькому старті" в бажанні відродити польоти.\nОчікуваною є поява ще одного повноцінного цивільного аеропорту в Україні. Ним може стати аеродром Білої Церкви, Гостомель, Житомир або ж маловідомий аеродром в Ніжині. Це зумовлено запитом з боку т.зв. лоукост-авіакомпаній, які прагнуть літати з власного базового аеропорту із низькими ставками-зборами та зручним транспортним сполученням із довколишніми населеними пунктами.\nВажливим поліпшенням для аеропортів стане анонсований наказ МІУ щодо дерегуляції тарифів в регіональних аеропортах із пасажиропотоком до 5 млн пас.. Це дасть змогу летовищам самостійно встановлювати тарифи на обслуговування авіакомпаній. Також до ВРУ нарешті потраплять доопрацьовані в Мінекономіки законопроекти про державно-приватне партнерство та концесію. Також можна очікувати спрощення організації оренди державного майна, та створення реально діючого механізму корпоратизації летовищ для подальшого продажу прав на управління аеропортовими комплексам.\nДо сумнівних рішень можна сміливо віднести Постанову КМУ №676, що встановлює немалі страхові суми для діючих аеропортів, ускладнюватиме і без того нелегке життя експлуатантам летовищ і, скоріше за все, потребуватиме перегляду через невідповідність страхових зборів фактичному прибутку летовищ.\nЗі станом авіаринку України в цілому та його перспективами можна ознайомитися також у дослідженні.


Отруєння Скрипаля: Росія висуває нові безглузді вимоги. Politeka\nРосійські дипломати в Великій Британії вимагають зустрічі з дочкою екс-полковника ГРУ Сергія Скрипаля, яку разом з батьком отруїли в Солсбері\nПосольство Росії в Великій Британії наполягає на зустрічі з Юлією Скрипаль, яка прийшла до тями після отруєння на початку березня.\nПро це повідомили в акаунті посольства в Twitter.\n«Хороші новини, як повідомляється, Юлія Скрипаль благополучно одужує. Ми наполягаємо на праві побачити її згідно Консульської конвенції 1968 року», – йдеться в повідомленні.\nНагадаємо, Національна служба охорони здоров’я Великої Британії повідомила про поліпшення стану Юлії Скрипаль, яка стала жертвою російського хімічної зброї «Новачок».\nСтан дівчини більше не оцінюється як критичний – вона швидко видужує. Разом з тим Сергій Скрипаль і раніше знаходиться в стабільно важкому стані.\nНагадаємо, 4 березня колишнього подвійного агента, екс-полковник ГРУ Сергія Скрипаля разом з дочкою Юлією знайшли без свідомості в Солсбері. Незабаром стало відомо, що їх отруїв нервово-паралітичним речовиною «Новачок», розробленою в Росії.\nДетективи вважають, що Скрипалі вперше зазнали впливу отруйної речовини у себе вдома, оскільки найбільшу його концентрацію знайшли біля вхідних дверей будинку. Зараз у справі про отруєння Скрипаля продовжують працювати 250 детективів разом з іншими експертами і партнерами. Співробітники поліції переглядають більше 5000 годин відеозаписів з камер спостереження.\nОдночасно з цим Росія продовжує поширювати суперечливі відомості про отруєння Скрипаля. Так, за три тижні з моменту інциденту зі шпигуном, прокремлівські джерела поширили 25 різних версій події. При цьому теорії про застосування бойової хімічної речовини в британському Солсбері дуже часто суперечать одна одній.\nНагадаємо, у зв’язку з отруєнням Скрипаля 151 російського дипломата вислали з представництв Росії в Європі та США. Також росіян видворили з НАТО. У відповідь, Росія вирішила також видворити дипломатів цих країн.\nТеги: telegram_bot отравление Скрипаля отруєння скрипаля посольство Росії посольство России Сергей Скрипаль Сергій Скрипаль Солсбері Юлия Скрипаль


З ПриватБанку йде IT-директор - 5.0 out of 5 based on 1 review\nПриватБанк почав втрачати цінні кадри через обмеження зарплати в 47 тис. грн. З держбанку йде IT-директор Андрій Гриценюк.\nЯк стало відомо з посади члена правління ПриватБанку з питань інформаційних технологій йде Андрій Гриценюк, який розпочав виконання своїх обов’язків на початку 2019 року. Причина — з подачі президента України Володимира Зеленського Верховною Радою введено обмеження зарплат у держсекторі в 47 тис грн. Відзначимо, що ПриватБанк — це найбільший банк України, який займає і генерує більше 50% прибутку всього банківського ринку. У 2019 ПриватБанк заробив 32,6 млрд грн, а за перше півріччя 2020 року — 14 млрд грн. Крім того, цього року ПриватБанк перерахував до державного бюджету 24,5 млрд грн.\nАле виходить, найбільший банк не може повною мірою оплачувати працю своїх співробітників. Ця ініціатива є однією з тих, що спрямовані проти корпоративної реформи в Україні та може призвести до втрати державним сектором професійних кадрів і приходу тих, хто менш кваліфікований і схильний до корупції.\nГриценюку запропонували аналогічну посаду в комерційному банку, через те, що він отримує вже 5 місяців низьку зарплату, він погодився піти.\nВін більше 18 років працює в ІТ-сфері. Керував технологічними підрозділами у банках (Укрсоцбанк, Райффайзен Банк Аваль, Платинум Банк) та Національному банку України. А також у технологічних компаніях (Luxoft і B2B SOFT). До приходу в ПриватБанк Гриценюк працював на посаді директора з виробництва (Director of delivery) компанії B2B SOFT, де відповідав за розробку й експлуатацію систем.


Студентська газета філологічного факультету "Ярослов" » №2 – грудень 2004 – січень 2005\nГоловна › Архів › №2 – грудень 2004 – січень 2005\n№2 – грудень 2004 – січень 2005\nНещодавно мені випала нагода подивитись різдвяну виставу, яку організували дітлахи одного зі сіл Львівщини. Блискуча зоря, мелодійні коляди, яскраві костюми – все, здалося б, звичне і знайоме з дитинства. Та згодом я почала уважніше прислухатися до слів і кожна нова репліка викликала в моїй душі цілу гаму нових емоцій. Ось лихий Ірод погрожує маленькому пастушкові тортурами, якщо той не розкаже, де саме народився Цар Царів. Та раптом до хлопчини підходить кілька його друзів, і вони хором відповідають тиранові: „Разом нас багато, нас не подолати!” Глядацька авдиторія зустріла такий експромт юних акторів бурхливими оваціями і сльозами в очах. Мабуть, незвично було бачити, як персонажів рятує сила єдности і солідарности, а не подібні до грому голоси янголів чи кривава коса смерти, яка забирає життя в жорстокого царя.\nЦей матеріял присвячений подіям, що відбуваються на Майдані Незалежности в Києві від листопада минулого року і за цей час повністю перемінили всю українську новітню історію. Мільйони людей по всій Україні вийшли на вулиці, щоби протистояти брехні і фальші, які влада вкотре намагалася „подарувати” народові, загорнувши в красиву обгортку демократії та чесности.\nУпевнена, кожен українець, який побував на Майдані, чи бодай спостерігав за перебігом помаранчевого спротиву через ЗМІ, неодноразово запитував себе: „Чому лише тепер український народ нарешті повстав? Невже потрібно було перетерпіти близько десяти років знущань з власних прав? І, нарешті, що ж було тією останньою краплиною, після якої переповнилася чаша народного терпіння?” Ми на Майдані.\nТерплячість українського люду не раз ставала об’єктом кпинів та докорів. Працьовитий народ, який завжди хотів миру і спокою, вірив, що колись прийде краще життя, чесна влада, покарання для злочинців… Але як все це станеться не знав ніхто. Сьогодні слово Майдан стало візитною карткою української нації (не сало чи прізвище котрогось із відомих спортсменів).\nОзираючись на Помаранчеву революцію як на частину власного життя, можемо констатувати, що перш за все змінився кожен з нас. Змінилися наші погляди на життя.Ми на Майдані. Ми побачили, що можемо контролювати дії влади, яку самі обираємо. А ще зник всепроникаючий, всеогортаючий страх. На листівках, які роздавали в Києві зазначалося: „В Україні відбувається мирна революція. Події останніх днів – це не конфронтація між Віктором Ющенком і Віктором Януковичем, не протистояння двох політичних сил. Те, що відбувається сьогодні,– це конфлікт між двома протилежними поглядами на державу і суспільство. Сьогодні ми визначаємо, як у майбутньому в Україні будуть вирішуватись політичні питання – шляхом насилля, обману і маніпуляцій чи через відкритий діялог і взаємну довіру.”\nВажливою ознакою українського повстання є й те, що його рушійною силою була молодь – та частина суспільства, котра будуватиме майбутнє України – держави оновленої і вільної.\nВарто зауважити, що львівські студенти (особливо представники нашої альма-матер) були “серцем” Майдану. Місто Лева вкотре підтвердило свою репутацію “українського П’ємонту”.\nВикладачі нашого факультету разом зі студентами вирушили до Києва, щоби відстояти свою громадянську позицію, і, хоч кожен їхав твердо вірячи у правильність свого вибору, чесно кажучи, не знали ми, як зустріне нас столиця, чи справді вдасться відчути дух єдности і взаєморозуміння, про який стільки розповідали ЗМІ.\nЗа два останні місяці Україна пережила стільки, що вистачить, мабуть, на кілька наступних років. Таких виборів Президента Україна ще не бачила. Кожен зміг відстояти свій голос! І “помаранчеві” і “біло-сині” вийшли на вулиці й вимагали правди. Вони її отримали. Під час переголосування другого туру виборів, я мала можливість бути спостерігачем на ДВК № 170 у Льівській області. Побачивши все на власні очі, переживши стрес, хвилювання я можу сказати, що щаслива. Україна перемогла!\nНадія Ворок, ФЛФ-21\nМайдан – могутні груди: чуєш, як він дихає, як б’ється серце, як радісно-тремтливо щемить душа – і зливається в одній молитві за Україну, її вільний вибір жити, працювати за законами честі та совісті.\nВсе було дуже гарно, вже виникає навіть почуття жалю за Майданом, за тим почуттям людської близькости, котре огортало кожного з нас. Коли стоїш у натовпі відчуваєш себе частиною великого людського організму, який складається з мільйонів осіб, окрилених однією прекрасною ідеєю. Хочеться, щоб ніколи більше не виникало таких причин, коли люди повинні виходити на вулиці аби виборювати власні права.\nМатеріял підготували: Оксана Туркевич, Дана Щурко\nФото: Володимира Щурка\n№3 – лютий 2005 – березень 2005\n№4 – квітень 2005\n№6 – червень – липень 2005\n№7 – серпень – вересень 2005\n№8 – жовтень 2005\n№9 – листопад – грудень 2005\n№11 – березень – квітень 2006\n№12 – травень – червень 2006\n№13 – вересень – жовтень 2006\n№14 – лютий – березень 2007\n№17 – березень 2010\n№18 – квітень 2010\n№19 – вересень 2010\n№21 – грудень 2010\n№22 – лютий – березень 2011\n№23 – вересень 2011\n№26 – листопад – грудень 2014\n№27 – лютий – березень 2014\n№28 – травень 2014\n№29 – листопад – грудень 2014


Подвійна Гра - квест-компанія Відгуки, огляди, ціни\nКвест розваги і квест кімнати Подвійна Гра\nНе знаєте чим зайнятися та що робити? Сумуєте разом з друзями? Не знаєте куди піти з подругою чи хлопцем - спробуйте розваги в реальності від квест провайдера Подвійна Гра. Quest кімнати Подвійна Гра Запоріжжя за адресою: . Компанія пропонує квест кімнати для вашого відпочинку.\nКвести кімнати Подвійна Гра\nКвести Запоріжжя відмінний відпочинок для вас та ваших друзів. Місце куди можна піти з дівчиною або провести свято для дитини. На порталі Questzone.com.ua ви можете вибрати відповідний вам квест в Запоріжжя від Подвійна Гра.\nКвести Подвійна Гра бувають як лінійними так і ні.\nКвести Запоріжжя Подвійна Гра\nЗапоріжжя, вул. 1я Літейна 40\nКвест розваги і квест кімнати Подвійна Гра Не знаєте чим зайнятися та що робити? Сумуєте разом з друзями? Не знаєте куди піти з подругою чи хлопцем - спробуйте розваги в реальності від квест провайдера Подвійна Гра. Quest кімнати Подвійна Гра Запоріжжя за адресою: . Компанія пропонує квест


купити дахові вилази на дах, вилаз на дах ціна оман, факро, даховий вилаз на дах ціна купити Львів, Івано-Франківськ, Тернопіль, вилиз на дах оман, вилаз на дах факро львів, купити сходи дахові, драбини на горище, люк даховий, вилаз на горище купити\nСходи на горище тільки польські Оман 5 років гарантія, офіційні предаставники\nкупити сходи на горище оман польщ гарантія від заводу 5 років\nCходи на горище допомагають Вам дістатись до вашого горища без зайвого клопоту а також зберегти тепло в кімнаті чи коридорі.\nСходинки Польського виробника виготовляються на заводі за найсучаснішою технологією , де ми в цьому переконані побувавши на заводі OMAN . Кожна деталь сходинки виготовляєтся та обробляється ііндивідуально. Сходинка виконана професійно з гарантіє на 5 років від виробник, про це свідчить жовта наклейка на сходинках та штрих код.\nУтеплення сходинки відбувається так, в середині сходинки кладуть пінопласт, по верх пінопласту та дерев’яних перегородок накладають з 2х сторін білу кришку.\nСходнка при відкриванні повільно опускається до низу, завдяку пружині яка її не дозволяє швидко відкритись.\nВисоти сходинок рідні, завдяки чому ви можите вибрати потрібний вам розмір кришки та висоту. Від потолка до підлоги.\nСходки поділяються на:\n· єкономія площі. На відміну від стаціонарних драбин, які займають багато простору, сходи мають зручну конструкцію, дозволяючи "ховати" їх у стелю;\nНаш інтернет-магазин багато років працює із виробником Oman, тому ми впевнені в якості продукції. Замовивши сходи для горища у нашому онлайн магазині ви отримаєте:\nСходи на горище, дозволять вам зробити зручний та безпечний підйом до нежилого приміщення, при цьому без займання додаткової площі у будинку. Якість, приваблива ціна та зручний механізм - це сходи на горище від Oman!


Дитину турбують мігрені: чому потрібна консультація ЛОРа - КНП "Черкаська обласна дитяча лікарня" Черкаської обласної ради\nНові записиДитину турбують мігрені: чому потрібна консультація ЛОРа\nІнколи при мігренях невролог направляє пацієнтів до ЛОРа. Чому так? Річ у тім, що деякі види головного болю мають вторинний генез. І сам головний біль може бути лише симптомом, за яким приховуються інші проблеми. Наголошує наша завідувачка отоларингологічного відділення Віра Бершадська.\nГоловні болі часто зустрічаються у дітей і підлітків. Серед дітей у віці від 5 до 17 років приблизно 20% дітей повідомляють про головні болі. Найбільш поширеними типами головного болю у цій віковій групі є головні болі напруги (15%) і мігрень (5%). Багато батьків побоюються, що головний біль їхньої дитини є ознакою пухлини головного мозку або серйозного захворювання. Однак лише 3% головних болів є результатом цих станів. Зазвичай вони – результат стресу і проблем, що пов’язані зі способом життя.\nПричиною появи сильного головного болю часто є захворювання носа та придаткових пазух. Консультація ЛОРа потрібна, щоб виключити або підтвердити наявність проблеми з ЛОР-органами. Головний біль можуть викликати:\n– поліпи у порожнині носа;\n– кісти придаткових пазух носа;\n– викривлення носової перегородки;\n– пухлинні утворення.\nЩоб точно виявити причину головного болю, ЛОР проводить огляд, ендоскопію порожнини носа, а за потреби – КТ придаткових пазух. Найперша ж профілактика головного болю – це дотримання режиму навантажень і відпочинку. Навантаження на нервову систему дитини має бути дозованим і чергуватися з гарним відпочинком, прогулянками на свіжому повітрі.\nЛікування ювелірних пацієнтів: відгук батьків\nЗ Новим роком: відеовітання від Черкаської обласної дитячої лікарні!\n«Online-консультація»: що робити, якщо дитина переїла?


Реформа медицини передбачає три види послуг – безкоштовні, співоплата та платні :: Новини :: Офіційний веб-сайт Романівської районної державної адміністрація\nМедреформа, послуги, види, пакет, платні, співоплата\nВідповідно до законопроекту № 6327 «Про державні фінансові гарантії надання медичних послуг та лікарських засобів», у сфері охорони здоров’я вводиться триступенева оплата медпослуг.\n«Гарантований пакет», або так званий «зелений» пакет, який покривається за рахунок держави. У нього входить 80% найпоширеніших звернень до лікаря: оплата невідкладної, первинної, а також паліативної допомоги (допомога пацієнтам, у яких смертельні захворювання). Доплачувати за базовий пакет не потрібно – з податків, які сплачують громадяни, виділятимуться гроші на оплату сімейних лікарів.\nЧастково оплачувані послуги або ж «синій» пакет – це співоплата держави і пацієнта. За такою схемою планується оплачувати консультації вузькопрофільних лікарів, лікування на стаціонарі, проведення операцій, зокрема і пологів. Мета соплатежів «держава-громадянин» – розподіл відповідальності за здоров'я пацієнта у вигляді щомісячних виплат: страховка, або оплата за тарифом.\nПлатні послуги або ж «червоний» пакет – медпослуги повністю оплачує пацієнт. До таких послуг входить стоматологія та естетичну медицину.\n«Гарантований» пакет буде доповнюватися і коригуватися щороку Національною Службою Здоров'я України і затверджуватися Кабінетом Міністрів. Гроші на цей пакет будуть брати окремою статтею витрат.\nУ процесі реформування ветерани АТО, учасників бойових дій не братимуть участь у співоплати – весь список додаткових послуг оплачуватиметься державою довічно.


Китайська урядова газета застерігає проти «занадто поспішних» демократичних змін у Бірмі, стверджуючи, що для вирішення проблем країни однієї демократії мало.\nВидання визнає, що недавні реформи бірманського уряду дали країні надію на краще майбутнє. Водночас автори статті попереджають про небезпеку «демократії західного зразка», і додають, що поспішні реформи створюють сприятливе середовище для екстремізму.\nЯк приклад газета наводить нещодавній конфлікт між буддистами і мусульманами на сході Бірми. Нагадаємо, що внаслідок сутичок загинули десятки людей, кілька тисяч були змушені покинути свої домівки.\nУ статті під назвою «Демократія – не панацея від проблем Бірми» зазначається, що подібні конфлікти можуть загостритися і вийти з-під контролю, якщо країна буде занадто покладатися на західну модель державності.\nКитай тісно співпрацював з авторитарним військовим режимом Бірми, який минулого року передав владу номінально цивільному уряду, а пізніше провів ряд політичних і економічних реформ.\nНаводячи у приклад ситуацію в Єгипті, автори статті наголошують, що нестабільність може охопити і Бірму, якщо демократичні перетворення матимуть поспішний характер.\n«Вибори можуть викликати ще більшу роз’єднаність населення і спровокувати подальші релігійні конфлікти», – йдеться у статті.\nУ публікації також сказано, що «поява одного або двох демократичних лідерів» не вирішить міжетнічних протиріч в країні. Ця теза, ймовірно, стосується лідера бірманського демократичного руху Аун Сан Су Чжі, яку нещодавно було обрано у парламент. Автор публікації висловлює сумнів у тому, що лауреат Нобелівської премії миру Су Чжі та очолювана нею «Національна ліга за демократію» зможе примирити етнічні групи, оскільки демократи не мають конкретних пропозицій щодо вирішення конфлікту.\nКитай відкинув можливість застосування санкцій проти Сирії\nПентагон надсилає Україні нову партію гаубиць М777 (9340)\nОчільник Пентагону прокоментував хід війни та назвав цілі "Рамштайну-2" (5443)\nРамштайн-2: США відзначили поставки Україні протикорабельних систем з Данії, гелікоптерів з Чехії (5092)


На Харківщині під час випалювання сухостою жінка згоріла заживо — УКРОП\nВ селі Пасіки Харківської області під час випалювання сухостою жінка згоріла заживо, пише УКРОП із посиланням на СобКор.нет.\nТіло загиблої виявили пожежники, яких викликали місцеві жителі.\nЧИТАЙТЕ: В сети показали ВИДЕО с квартирным вором, «работающим» в Киеве\n«Пожежа сухостою вирувала на площі біля 600 кв.м. Вогонь впритул підібрався до хат та надвірних забудов. Місцеві мешканці жалілись на нестерпну димову завісу, що повністю охопила село. Тож рятувальники негайно приступили до гасіння пожежі. Невдовзі в її осередку вони виявили обгоріле тіло людини. Загиблою виявилась жінка, 1941 року народження», – йдеться у повідомленні.\nЖінка випалювала сухостій навколо свого та сусідського подвір’я, під час цього їй стало зле і вона знепритомніла.\n«Ймовірно жінка нахапалась диму, знепритомніла і впала у вогонь. Сусіди цього не помітили, гадали, що просто горить трава», — розповіли рятувальники.


> Холодноярець Петро Петій\n> 24-ті вшанування героїв Холодного Яру\n> Зброю освятили в Мотриному монастирі\n> Запрошуємо вас на творчий вечір Романа КОВАЛЯ!\n> Костянтин Дикань\n> Терешко знає, що робить\n> Вибір Скорого\n> Історичний клуб “Холодний Яр” пропонує відзначати ювілеї\n> У Холоднім Яру освятили ножі\n> Боярський коледж – колиска Української революції\n> “Як бур’ян при дорозі”\n> Замість вінка на могилу Ганні Іванченко\n> Іван Трейко писав спогади, а син його також воював в УПА\n> Газета за квітень 2019 р. у форматі *.pdf\nЗапрошуємо вас на творчий вечір Романа КОВАЛЯ!\nЗапрошуємо вас на творчий вечір Романа КОВАЛЯ з нагоди його 60-ліття та 30-ліття громадсько-політичної діяльності.\nВиступлять народні артисти України Галина ЯБЛОНСЬКА і Тарас КОМПАНІЧЕНКО, заслужені артисти України Тарас СИЛЕНКО і Кирило СТЕЦЕНКО, лідер гурту “Тінь Сонця” Сергія ВАСИЛЮК, автор-виконавець Неля ФРАНЧУК, лідери гурту “Рутенія” Анатолій СУХИЙ та Гриць ЛУК’ЯНЕНКО, барди Василь ЛЮТИЙ, Олекса БИК і Володимир САМАЙДА, цимбаліст Василь ПАЛАНЮК, троїсті музики “Варьон” (художній керівник Валерій ГЛАДУНЕЦЬ), поети Володимир ШОВКОШИТНИЙ, Антоніна ЛИТВИН, Михайло ГОРЛОВИЙ, Владлен КОВТУН, Валерій МАРТИШКО, і Василь КОВТУН, лауреат Національної премії ім. Тараса Шевченка Володимир НЕДЯК, редактор газети “Шлях перемоги” Віктор РОГ.\nКозак МИХАЙЛИК прочитає новелу Романа Коваля “І посміхнуться ненарождені”.\nПромовлятимуть керівник фракції ВО “Свобода” у Київраді Юрій СИРОТЮК, командир Легіону Свободи Олег КУЦИН, голова ОУН Богдан ЧЕРВАК.\nЗапрошено голову ВО “Свобода” Олега ТЯГНИБОКА, голову партії “Національний корпус” Андрія БІЛЕЦЬКОГО, голову партії “Правий сектор” Андрія ТАРАСЕНКА, народних депутатів України, депутатів Київської міської ради.\nРежисер дійства – Сергій АРХИПЧУК.\nАдреса: Хрещатик, 26, 2-й поверх, колонна зала Київської міської ради.\nПочаток: о 18.00, 17 квітня 2019 р.\n(2.03.1959, Полтава – 17.03.2019, Київ)\nЯ знав Костю з 1990 р. – як члена УГС і УРП, борця за волю України, вірного товариша, добру і світлу людину, хоробру у громадському житті. З ним, Миколою Горбалем і ще 2 – 3 десятками активістів 5 вересня 1990 р., у річницю початку червоного терору, ми пікетували в Києві КҐБ. Ще існував СССР, а КҐБ був у силі…\nОсь що написав про Костянтина Микола Горбаль: “23 серпня 1988 р. мене, члена Української гельсінської групи, літаком з Пермі в наручних кайданках привезли до Києва і випустили на волю – ішов четвертий рік горбачовської “демократизації і перестройки”. А місяць перед тим на велелюдному мітингу у Львові В’ячеслав Чорновіл повідомив, що на засадах УГГ створено Українську гельсінську спілку… Це була відкрита опозиція комуністичній системі. Почалося цькування й очорнення цієї організації. У пресі з’являлися “розгромні статті” на кшталт “Черная тень УГС над Киевом”. До УГС тоді вступали чесні і відважні. Саме в спільноті УГС я й познайомився з молодим науковцем Костянтином Диканем. Коли 1991 р. на Установчому з’їзді УГС перетворилася в УРП, а мене було обрано головою київської організації, я запропонував бути моїм заступником Кості Диканю. Чесний, дієвий, відповідальний. Ніколи з цим чоловіком не виникало в мене непорозумінь. Дякую долі, що був з ним разом. Кажуть, що життя – це час, даний Богом, щоб скласти екзамен на гідність. Переконаний, Кость Дикань склав його на відмінно”.\n“Я знала Костю з 1990-х років, – згадує Людмила Забарило. – Це початок активної політичної діяльності: Рух, УРП... Костянтин Дикань був одним із найяскравіших, найвідданіших, найміцніших – і тілом, і духом – бійців... Він був цікавим співрозмовником, його думку хотілось почути, порадитись, бо це було надійне джерело знань... Кожного разу після зустрічі з ним залишалося почуття розкоші від спілкування.\nШляхетний, урівноважений, стриманий у стосунках із людьми і водночас хоробрий, запальний, надійний у будь-яких складних ситуаціях, як-от перші мітинги-сутички з міліціонерами, поховання на Софійській площі патріарха Володимира, наші майдани на площі Незалежності... Я відчувала надійність його плеча, захищеність від будь-яких страхів. Безкомпромісність, порядність були не тільки в його діях, а й у його думках, він ніколи не зраджував. Це не просто передчасна смерть побратима. Це – нескінченне сирітство душі, серця і якесь містичне неприйняття того, що відбулось”.\nСпогад журналіста Володимира Королюка про участь К. Диканя в Революції Гідності підтверджує оцінку його як людини сміливої. Надвечір 1 грудня 2013 р., коли маніфестанти почали розходитися, на Інститутській почалася атака “Беркута”. Протестувальники, заскочені зненацька, почали тікати. Беркутівці переможно “улюлюкали”. І тут Костя піднявся посередині Інститутської на весь свій чималенький зріст, підняв руки вгору і заволав:\n– Стояти!!! Обличчям до “Беркута”!!! Атакувати ментів!\n“І натовп, – згадував Володимир Королюк, – на очах перетворився в бойову одиницю й пішов у наступ на “Беркут”, який швиденько злиняв на Банкову, причаївшись біля адміністрації президента. І зараз у мене перед очима постать Кості та його голос: “Стояти! Обличчям до «Беркута»!”\nА це вже розповідь Костянтина Родика: “Апаратне життя здебільше абсурдне: напружує здоровий глузд і психіку; нашпиговане, наче мінами, нервовими зривами та депресіями. На Костянтина все те не діяло ніяк – найдурніше розпорядження зверху сприймав з усмішкою, явною чи притлумленою. Взагалі, не пригадаю, аби Кость злостився. Натомість одразу брався допомагати розгубленим колегам – не втішанням, а прокладанням маршруту виходу з проблеми. Пригадую, як під час Помаранчевої революції ми зустрічалися на Майдані, куди він збігав униз Інститутською, бо ще працював у держустанові – а на шиї незмінний оранжевий шалик. «Ти ж і по владних коридорах так розгулюєш, нічого?» – «Та косяться, бурмочуть, але нехай їм», – сміється.\nСтраху він не відав зовсім. Ні перед політиками, ні перед начальниками, ані перед міліцією чи бандитами. Либонь, цим і пояснюється його магнетична життєлюбність... Костьова легкість буття притягувала невідпорно.\nІ ось життєлюб та оптиміст Костянтин Дикань пішов із земного життя. Чесна й надійна людина. Один з найкращих політичних аналітиків, експерт «Книжки року» впродовж 20 років. Провалля під ногами”.\nА тепер слово Тарасові Марусику, багатолітньому борцю за українську мову: “Костя стоїть перед моїми очима як живий. Чітко бачу риси його обличчя, які не сплутаєш в юрбі. Характерний. З ніби флегматичним спокоєм, неповторним напівусміхом, але насправді з внутрішньою глибиною. Це ставало відразу помітно, коли він починав говорити чи в його вишукано гострих рецензіях у газеті «Україна молода». Як тільки бачив на сторінці «Книжкового рейтингу» його матеріал, наперед смакував думки з його майстерної, як правило, мініатюри.\nЗгадую ті рідкісні моменти нашого спілкування. Перше, що приходить на згадку, це спроба влаштувати його на вакансію в Адміністрацію Президента України, у відділ мовної політики, який я очолював за часів президентства В. Ющенка. Подавши попередньо біографію К. Диканя і мотивувавши свою пропозицію, привів я його на співбесіду. А там сидить керівниця департаменту, така засушена, як та цариця з Шевченкової поеми, колишня комсомольська діячка, – і давай допікати: «А що це у вас за ланцюги на зап’ястях?» і т. п. Хоча такого слова вона не вживала, казала – «на руках». Звичайно, через цей бар’єр Костеві не вдалося перескочити… До речі, ця діячка, яка на ієрархічній драбині стояла наді мною і гнобила всі адекватні мовні ініціативи, успішно пропрацювала трохи обрубану каденцію Януковича, а тепер і Порошенкові служить.\nПізніше, коли я у 2012 – 2014 роках працював помічником депутата, він вирішив із власних спонукань передати мені ціле досьє на тему сланцевого газу, яка активно обговорювалася в парламенті. Кажу йому, що це не моя тема, я тут дилетант. А він мені – може, знадобиться свободівцям… Так і залишилося в мене те досьє на пам’ять про Костю.\nНа жаль, ми дуже рідко перетиналися. Найбільше запам’яталися зустрічі в хаті Леоніда Череватенка – з ним і вже без пана Леоніда. Перший раз я ще й здивувався, що Костя настільки знайомий з Череватенком. Він про це просто не розповідав. Як і багато про що інше. Очевидно, носив у собі. Востаннє спілкувалися віртуально. Я нічого не знав про хворобу. Але із 60-річчям, а це було 2 березня, привітав його у фейсбуці такими словами: «Вітаю, Костю! Я це вже проходив. Не страшно. З ювілеєм і пенсією!» На що Костя відповів: «Дякую, Тарасе. На пенсії життя тільки починається»”.\nАле лінія його життя вже вийшла на фініш…\nЯк експерт “Книжки року” Костя впродовж багатьох років писав рецензії на мої книжки. А книжок часом було і 5 на рік. А він не втомлювався, не залишав жодної без рецензії. Я навіть Костю не просив. Він сам узяв на себе цей непростий обов’язок. І не тільки писав, а й публікував у газеті “Україна молода”. У мене – чимало товаришів, які вміють писати, але тільки Костя це зробив з обов’язку перед другом і, звичайно ж, Україною!\nВін розумів важливість висвітлення Визвольної боротьби – і для нас, і для нащадків. Останньою стала рецензія на мою книжку “Здолати Росію”. Ось прощальні слова Костянтина Диканя: “Україна – напередодні президентської виборчої кампанії. Основні претенденти вже ведуть запеклу боротьбу. В умовах війни з Росією тема відсічі агресорові вийшла на чільне місце. Недарма ж у тріаді Петра Порошенка («Армія! Мова! Віра!») перед веде армія. Дискусія кінця 1980-х – початку 1990-х щодо того, як ставитися до Росії й «московських демократів», завдяки Путіну зійшла нанівець.\nТоді, на початку 1990-х, тих, хто стверджував, що Росія – ворог, що російська демократія закінчується там, де починається питання української незалежності, що напад на Україну неминучий, вважали несповна розуму. Нині про російських окупантів та імперську політику «демократичної» Росії не говорять лише платні агенти Кремля.\nКувати гострим словом модерну українську націю почали Тарас Шевченко, Леся Українка, Євген Маланюк, Дмитро Донцов. До сучасних магів цього вогняного ремесла належить і Роман Коваль, якого 1991 року виключили з антисовєтської, антикомуністичної УРП… за український націоналізм! (…) Із першої титли публіцистика Коваля насичена героїкою боротьби за Українську Самостійну Соборну Державу, культом сильної особи, мілітарної потуги українців, зрештою, українського наступу”. Дорогий друже Костянтине, дякую Тобі за ці гарячі слова, за велике, щире і шляхетно-золоте серце! Відчуваю себе боржником.\nКостя не раз виступав на вечорах Історичного клубу “Холодний Яр”. Востаннє промовляв на вечорі пам’яті Петра Болбочана торік 5 жовтня в Київській мерії. А бачились ми востаннє 29 січня в Літературному музеї на творчому вечорі поетеси Валерії Богуславської. Я вже знав про його тяжку хворобу, але Костя сподівався, що вивернеться. Козак же завжди вивернеться з-під шаблі, не дасться! Козак Дикань намагався триматись бадьоро, не жалівся, не хотів, щоб його проблема стала проблемою друзів…\nНа Байкове кладовище, до крематорію зі мною поїхали брат Андрій, кобзар Тарас Силенко і Микола Тихонов, кіборг Донецького аеропорту… Під час поминального обіду всі говорили про доброту Кості, відкритість, щиру усмішку, якою він відкривав своє серце друзям і рідним. І згадав я, як 5 років тому Костя разом з Людою Забарило опікувалися тяжкохворим Леонідом Череватенком… Костя брав на себе проблеми інших, намагався допомогти і – допомагав!\nЗдавалось, я знав Костю на всі сто відсотків. Але промови під час поминального обіду відкрили для мене ще одну його фундаментальну грань. Для мене було повною несподіванкою, що Костянтин Дикань – науковець, кандидат якихось незрозумілих мені наук… Виявляється, він захоплювався скам’янілими черепашками, верхньоюрськими молюсками північно-західних околиць Донбасу!\nМожу лише уявити, які думки йому приходили, коли бачив по телевізору траншеї на фронті, вирви від гарматних стрілен. Це ж скільки знищили раритетних скам’янілих молюсків! “От би там пройтися із саперною лопаткою!” – мабуть, і така думка приходила йому.\nОсь що розповіла про нього дружина Наталія Дикань, доктор геологічних наук: “Вдома була велика бібліотека, яку збирала мати Ада Наумівна, – світова й українська класика, дитячі, пригодницькі, історичні книжки, повне зібрання «БСЭ», енциклопедії, різні журнали. Бібліотека постійно поповнювалася, книги читали.\nПісля школи Костя вступив на природничий факультет Полтавського державного педагогічного інституту ім. В. Короленка, який закінчив 1981 року. В інституті почав збирати наукову світову бібліотеку з хімії, біології, генетики, бо бачив себе в майбутньому вченим. Планував дослідження в галузі генетики, оскільки генетика була однією із пріоритетних тем Нобелівського комітету, а в Україні ця галузь науки занепала, не відродившись після знищення видатних українських генетиків – М. Вавилова та інших.\nЗахоплювався Костя також зоологією і палеонтологією, тому відразу після закінчення інституту вступив в аспірантуру Інституту геологічних наук НАН України. Це – літні експедиції на Донбас, де в кар’єрах і ярах, з кувалдою, молотком і саперною лопаткою Костя перегортав куби породи в пошуках викопних черепашок. Це – гори ящиків із геологічними зразками в робочій кімнаті інституту, бінокуляр, книги… книги… Готуючи дисертацію, Костя винайшов спеціальну методику консервації крихкої породи з відбитками давньої черепашки і надрукував про це статтю в «Доповідях АН України».\nЧерез три роки аспірантури, у 1987 р., Костя захистив дисертацію «Верхньоюрські двостулкові молюски північно-західних околиць Донбасу та їх стратиграфічне значення», здобув ступінь кандидата геолого-мінералогічних наук і посаду молодшого наукового співробітника у відділі стратиграфії та палеонтології мезозойських відкладів. За три роки Костя став старшим науковим співробітником, широковідомим спеціалістом серед світових палеонтологів (Канади, Бразилії), опублікував монографію «Двостулкові і черевоногі молюски верхньої юри Дніпровсько-Донецької западини» (Київ: Наукова думка, 1990. – 137 с.), яка й сьогодні не втратила свого наукового значення і є єдиним, унікальним довідником із систематики верхньоюрських молюсків України. Костя багато їздив в експедиції по Україні і на Біле море як геолог, самостійно досліджував підводний світ Чорного і Червоного морів, був екстремалом, любив ризик – ловив руками кулю-рибу, дражнив барракуду, переслідував морську змію.\n2013 року, після тривалої перерви в науковій діяльності, Костя повернувся до Інституту геологічних наук і знову поринув у наукову роботу, вражаючи своїх колег енциклопедичністю знань і широким колом порушених наукових проблем. Його наукові інтереси стосувалося не лише палеонтології, стратиграфії, еволюції живої природи, а й філософії, аналізу державної політики в геологічній сфері тощо. За п’ять років він опублікував десять статей і велику передмову до палеонтологічної монографії (серед них «Методологія палеонтології – позитивізм», 2014; «Methodological analysis of historicism in palaeontology», 2015; «До питання про методологію забезпечення енергетичної безпеки України», 2015; «Про евристичну вартісність неокреаціонізму», 2016; «Еволюціонізм у палеонтології: методологічний аспект», 2016).\nВиступав з цікавими доповідями на наукових конференціях Українського палеонтологічного товариства, у Львівському та Харківському університетах, мав високий авторитет ученого серед колег і викладачів. На засіданнях вченої ради інституту і конференціях Костя порушував цікаві питання, розпочинав гострі наукові дискусії, збирав власну зацікавлену наукову аудиторію. Був принциповим і прискіпливим у відгуках на кандидатські й докторські дисертації, у виступах під час захисту дисертацій виявляв непримиренність до наукової безграмотності, захищав авторитет і честь Українського Вченого, яким був сам. Костя залишив великий науковий доробок у численних статтях, препринтах і монографіях. У Національному палеонтологічному музеї України зберігається його унікальна колекція юрських двостулкових молюсків України”.\nВ останню дорогу проводжав Костянтина кобзар Тарас Силенко. Його пісні підкреслювали, що Україна прощається з козаком, своїм улюбленим сином…\nСам поїхав в далеку дорогу...\nКостянтинова дочка Тетяна в той сумний вечір була в батьковій вишиванці із широкою вишивкою на грудях. Слухаючи пісню про стрільця, який вирушив в останню дорогу, з почуттям тримала біля серця праву долоню. І сказала, що обов’язково виховає своїх дітей, батькових онуків, козаками.\nУпевнений, що Костя ця обіцянка дочки зігріла б!\n24 квітня виповнюється 120 р. від дня народження чорного запорожця Валентина Сім’янціва (Сімянцева), автора спогадів про Визвольну боротьбу, скульптора. На пам'ять про Валентина і його бойового товариша Терешка пропонуємо цей чудовий спомин.\nЩе лишився добрий кусень дня, як вигнали ми большевиків із Качківки. В той день ми поспішали. Коли вже коноводи підвели коней і сотня ладналася, щоб з піснями ввійти в середину села, Терешко вискочив із лави, нікого не спитавши і нікому нічого не сказавши. Його кінь щосили погнав у бік большевиків.\nХоч щось та сказано. Ніби виправдано Терешка.\nА Терешко то поринав у садках, то вискакував десь на вулиці і знову ховався від нашого зору. Всі слідкували очима за Терешком. Аж нараз бачимо: тікає через поле піхотинець-большевик. Як його вгледіли очі Терешка між деревами чи десь на вулиці?\nКоли ми вже між собою казали йому, що гріхи його величезні, бо покинув лаву без дозволу, зробив замішання в сотні та ще й на фронті, ризикував без дозволу своїм життям і конем і ще якісь там порушення законів.\nТерешко слухав і нарешті послав наставників до всіх чортів. Мовляв, у них, у кулеметній, було інакше.\nБольшевики повбивали всю Терешкову родину – маленького братика, що ще був у колисці, закололи багнетом. І Терешко визначив собі якусь порцію для відплати і дуже боявся, що “не доробить”…\nЗа мої знання про Визвольну боротьбу початку 20 століття в Україні я вдячний Роману Миколайовичу, його масштабним історичним дослідженням цієї героїчної пори нашого народу, більше того, тільки з книг Романа Коваля, я дуже багато дізнався про історичні події в рідних краях, які більше в такому обсязі мало де можна знайти! А от книгу “Здолати Росію” я рекомендую до прочитання тим, хто в кінці 80-х і в 90-х роках учив букви, табличку множення, читав історію з шкільних підручників, коли, як раз велася боротьба за самостійність України!\n2 березня 2019 р. полинула до гуцульських верхів душа останнього з трійки: Стефаник – Тютюнник – Портяк. “Не побачений примітивними літературними конкурсами, не побачений естетичними дальтоніками з Шевченківського комітету. Але кому треба, той знає – чим є письмо Василя Портяка в шерезі сильних імен нашої літератури”, – написав Богдан Пастух. Публікуємо одну з новел Василя Портяка-Білінчука, сина кулеметника УПА Василя Білінчука-“Сібіряка”, щоб наш читач збагнув, кого втратила наша література, наш народ. Вічна пам’ять!\nУ лісі неподалік хати скреготали сороки, а внизу під ґрунем, поміж хатами, як у кітлі варилося, і з того клекоту вихоплювалися й аж сюди, на подвір’я, долітали крики. Василеві здавалося, що чує окремі слова.\nОзирнувся на вікна хати. В одному з них біліло кругленьке личко Анниної сестри.\nСороки не вмовкали. Усміхнувся – сваряться на свого ворога. Коли йшов до хати, залишив там чатувати стрільця Врону – так його, на польський лад, дражнили ще в школі, то й вибрав собі псевдо. Конспірація!..\nВнизу, на найближчому обійсті, загалакали дужче, – …ать! – потім луною повторене в потоках “па-па-па” з автомата і собачий звиск. Біда на люде! Кров є кров, хоч і псяча, облавники після такого входять у лють, місять старих і малих, як глину.\nПозаду рипнули хатні двері, почулися легенькі кроки.\nАнна дала йому потримати накриту тарелем макітру й розстелила під черешнею верету.\nМарічка стояла коло вікна й поколихувала на руках дитину.\n– Видиш, то твій дєдя!\nПовернула малого личком до вікна. Перестав кректати й крутити голівкою, широко відкривши очі до світла.\n– Такий великий, такий файний… У кептарі й капелюсі… Йому так більше пасує, як у войськовому.\nДихнув вітерець. Кілька пелюсток черешневого цвіту впало в макітерку.\n– О, запашні пироги будуть!\n– Їж, доки теплі… Був на днях Гордий з хлопцями. Вчив мене, що треба казати не “пироги”, а “вареники”.\n– У нього східняки в охороні.\n– Ну… А я йому – то для хлопців вареники, а ти, гуцуле, пакуй пироги і не будеш мене школити!\n– Нічо. Засміявся… А якщо вони сюди посунуть?\nВасиль байдуже глянув на хати внизу.\n– Зайшли крилом від цього боку, то будуть трясти далі в долину… У тебе ще є чи це всі? Бо там Врона на стійці.\n– Є-є! Їж усі, я ще злагоджу. Тепленьких…\nВзяла капелюха, що його Василь поклав коло себе, і вдихнула, притуливши до обличчя.\n– Новий. Ще тобою не пахне… Далеко ходив?\n– На Закарпаття.\n– Там хоч тебе не знають. Бо мене як приском обсипало – кажуть, Скорий у Ворохті брав білєт на поїзд.\n– Я також її видів.\n– Їхала до Станіслава. Каже, у шкірянці й по-руськи говорив, ну чисто москаль…\n– Що там її Петро?\n– Під слідством. Рада, що взяли передачу, – живий…\nАнна вибрала пелюстку цвіту з його кучерів.\n– Я винесу? Подивишся…\nВін важко промовчав.\n– Вже коні пасе!\nВасиль здивовано глянув.\n– Голівку тримає, – пояснила. – З кожнем днем більше пізнаю, як у тебе вдався.\nУзяв її долоню у свою, широку. Вона вклала туди й другу.\n– Мені Марічка помагає. Він так до неї тулиться, лиш візьме на руки – втихає… То що?\n– Не сьогодні.\nУ лісі два рази по двічі скрикнула сойка.\n– О, зґоя…\n– Ні, – усміхнувся, – ворона. То мій Врона.\n– Мусиш уже йти?\nВстаючи, переклав пістолет із-за паска до кишені.\nМарічка за вікном ворухнулася, коли глянув, і знову завмерла.\nОблавники вже посунули далі від ґруня. Десь завивав уцілілий пес, а з поблизького обійстя чулося жіноче голосіння.\nСкорий в офіцерському однострої сидів за столиком коло вікна, щоби добре бачити вулицю. Не допивши пиво, замовив іще гальбу – офіціантка вже раз-другий прикро зиркнула на капітана, не щедрого на замовлення.\nУ чайній ткався густий гамір.\nЯкщо його не буде ще хвилин з десять, подумав Скорий, треба щезнути. Вказаний аґентами час, коли Дуб сюди приходить, минув.\n– Це буде безпечніше, як на вулиці, – казав Скорому Кравс. – Замішання, паніка… Відхід зручний.\nВідхід спланували через кухню. Аґенти подбали про план кухні і схему сусідніх дворів. Він добре все вивчив.\n– Виглядає, – голос Кравса був незнайомий, ніби вибачливий, – Дуб здає інформацію порціями. Від усього не убезпечимось, багато знає лише він. Мусимо квапити.\nДає порціями, бо хоче жити. Вони вже не одного витиснули, як цитрину, а тоді…\nПиво принесла інша офіціантка, молоденька. Глянула ніби приязно, але чіпко.\nДуб ходить по місту ніби вільно, але з двома цивілями. Обідають тут.\nОфіціантка знову зиркнула, вже від шинквасу. Хм… Цікаво – чия? Їхня чи наша?\nГрабка також так випасали, правда, до чайної на обід не водили. Грабок їм здав один порожній, під продукти резервований, бункер і втік. Сам прийшов до СБ, а Дуб його розстріляв. Тепер Дуб сипле станиці, зв’язки, свою аґентуру…\nЗнадвору ввійшов лейтенант, за ним два солдати. Патруль!\nСкорий упіймав на собі тривожний погляд офіціантки, сумніви зникли, тепер він знав, що буде відомо, як усе змінилося. Вийти звідси буде нескладно, документи для патруля має добрі, а ліпше від усіх паперів діє його “русскій”. Уже траплялося. Пару слів, якщо до місця – льогкій матєрок – і він свій. Його загребли ще зі шкільної лави в тридцять дев’ятому, через два роки втрапив на зону, а там були вчителі на вибір, від шпани – до професури. Головне було вижити.\n“А в цій війні, – подумав Скорий, – у цій нашій війні не можна задуже хотіти жити”.\n“Може, ти добре зробив, – сказав йому Кравс на відході. – Не знаю. І не знаю, чи я зміг би! То ж таки рідна кров…”\nВін тоді не міг пояснити Анні. Він і не думав про все наперед, але отепер йому не належить відступати, хоч усе змінилося, у цій дівчині-офіціантці він тепер упевнений, т а м будуть знати, що все змінилося, але над усе хоче жити Дуб, а це – дорогим коштом. Кожен його день і кожна година.\nЛейтенант купував у буфеті солдатам булочки, а за вікном промкнулись три постаті, і Скорий подумав, що то добрий офіцер і що молодий, що має віддати честь йому, “капітанові”, отже, є якісь секунди на “театр”, а ті троє – в цивільному, і ці булочки в руках у солдатів, отлічно, рєбята, так, фуражку, капітан, спокойно, лиш холодок під картузом, знайомий терпкий морозець по черепу, але один із цивілів ще з дверей вітається з лейтенантом, пропало з “театром”, лишився один Дуб, решта не має значення…\nКоли фотограф-криміналіст закінчив роботу, Дуба відправили до моргу, а на тіло Скорого вже чекала у дворі “полуторка” – везти для ідентифікації. Шансу в нього не було – доки садив усю обойму в Дуба, в хід пішли три новенькі, щойно поставлені на озброєння “макарови”.\nПри огляді слідчий знайшов у кишені прив’ялий пучечок черешневого цвіту. Хотів покласти до конверта з документами, але глянув на Дубових охоронців, що жваво розмовляли з лейтенантом, і вклав до кишені. Коли підвів голову, зустрів пильний погляд офіціантки.\n– Прибери, – показав на розсипані булочки. – Затопчуть…\nУ Холоднім Яру освятили ножі\nБуйним степом болить кожна сповідь душі,\nкожне “бути” ляга сивиною…\nУ Холоднім Яру освятили ножі –\nпобратались навіки з війною.\nРозлилася сваволя, мов пляшка на стіл,\nпокотилась, як колесо з кручі…\nГайдамацька весна! Дим маєтків густий –\nі реве переможно ревучий.\nПогуляли тоді, що й згадати не гріх,\nпоскубли жидовина і ляха…\nТхнуть варшавами грізні тортури доріг\nі сибірами – наші звитяги.\nТа, однак, не зреклась груба шкіра долонь\nвід руків’я ножа чи шаблюки –\nще з Холодного Яру повіє огонь\nі на склик будуть йти одчайдухи…\nзаступник командира зенітної ракетної батареї\nБоярський коледж – колиска Української революції\n12 березня члени Історичного клубу “Холодний Яр” Владислав Карпенко і Людмила Гребенюк, а також завідувачка Княжицької сільської бібліотеки Любов Дудич на запрошення голови циклової комісії гуманітарних та суспільних дисциплін, кандидата історичних наук Людмили Радченко відвідали Боярський коледж екології і природних ресурсів, де взяли участь в історико-краєзнавчому заході-лекції на тему “Боярський коледж – колиска Української революції”. Студенти 1-го курсу та викладачі коледжу поглибили свої знання про події Української революції 1917 – 1921 рр., які відбувалися в Боярці та навколишніх селах, зокрема Княжичах, Жорнівці та Хотові. Звичайно, найбільше зацікавили студентів долі їхніх попередників, які століття тому навчалися в Боярській школі бджільництва.\nОсь імена бойовиків Української революції – простих хлопців із Боярки, Княжичів і Жорнівки: Трохим Андраш, Василь Булавинець, Петро Гома, Іван Глущенко, Сергій Казнодій, Прохор Кравченко, Микола Пастушенко, Олександр Мариненко-“Филимон”. Розповіли краєзнавці і про їхніх отаманів – Пилипа Драника-Косаря, Орлика, Гайового, Марка Шляхового, а також про Сергія Єфремова, який викладав у цьому закладі.\nНагадаємо лише два факти з історії коледжу: 14 серпня 1921 р. (за н. ст.) Марко Шляховий скликав у Боярському технікумі бджолярства волосний собор УАПЦ, а восени того ж року в Боярському бджільництві було сформовано відділ із 30 осіб (командир Чайка), який мав підтримати УПА Юрка Тютюнника під час Другого зимового походу…\nКраєзнавці перед студентами відкрили новий історичний простір, нове уявлення про свою малу батьківщину, викликали бажання вивчати історію рідного краю.\n“Як бур’ян при дорозі”\nТравень 1939 року. Заходжу в кімнату. Бачу на столі нову книжку. Це читанка для третього класу. Книжка для мене, бо я вже учениця 3-го класу. Розгортаю. На першій сторінці – великий портрет Сталіна, під ним віршик. Бадьоро читаю вголос:\nУ країні Сталіна,\nУ країні Рад,\nМи ростем, зростаємо,\nЯк зелений сад.\nБатько, почувши віршик, сказав із болем: “Який ви сад?! Ростете як бур’ян!” І вийшов з хати.\nКоли повернувся, я запитала, чому він назвав мене бур’яном. Батько відповів, що, може, не бур’ян, а зростаєте, як бур’ян при дорозі. “Хто йде, той топче!”\nЩо батько мав на увазі, я зрозуміла лише тепер.\nТамара ЗДОРОВЕЦЬКА, 1930 р. н.,\nдочка козака 1-ї Запорозької дивізії Армія УНР Олексія Здоровецького\nІван Трейко писав спогади, а син його також воював в УПА\nВолодимир Барцьось надав мені низку цікавих документів, зокрема з ГДА СБУ. Це дало можливість мені розширити давню розповідь про нього (до слова, досі не опубліковану). Ось дві сенсаційні новини, які вичитав у доповідних записках “внутрікамерного” агента “Вольської”, підсадженої до учасниці підпілля Ярослави Скаб, яка знала Трейка і його дружину.\n“Для історії України, – переказувала агент “Вольська” розповідь Ярослави Скаб, – цей полковник писав свої спогади про часи боротьби Петлюри із Совєтською армією”, але поляки, а в 1940 р. соввлада “конфіскували ці його твори”.\nІ друга цінна інформація: син Трейка, очевидно, від Марусі Коноцької зі Сквири, як і батько, воював в УПА. “Вольська” писала, що синові Трейка в 1943 р. було близько 18 р. (в іншому документі – 22 р.), що він “також перебував в УПА”, але 1944-го зник безвісти “і ніхто не знає, чи загинув, чи виїхав за кордон”.\nПовністю розповідь про генерала-хорунжого УПА буде опубліковано в книжці “Скажи батькам, що був чесний”, роботу над рукописом якої завершую.\nСлава отаманові Трейку і його козацтву!\nЦіни вказано станом на квітень 2019 р.\nГазета за квітень 2019 р. у форматі *.pdf


16 Жовтня 2018 - МЦБС ІФ\nХвилина корисних порад «Корисна їжа та здоров’я»\n16 жовтня Всесвітній день здорового харчування. Мета цієї події привернути увагу громадськості до проблем харчування в суспільстві. День здорового харчування відзначається у 50 країнах світу.\nДо цієї події в бібліотеці – філії №8 ( Блавацького,1) МЦБС Департаменту культури Івано-Франківської міської ради 16 жовтня 2018 року для користувачів підготувала хвилину корисних порад.\nНа хвилину корисних порад завітали учні 10 класу ЗШ№6. Бібліотекар розповіла учням, що лікарі наголошують – правильне харчування одна з умов довголіття і здорового життя. Адже більшість хвороб пов’язане з тим, що ми їмо. Дотримуючись простих правил здорового харчування, ви почуватиметесь краще. Учні мали змогу подивитись відеоролики «Правильне харчування. Золоті правила», «Що їмо таке – здоров’я». Також для користувачів була представлена ілюстративна викладка «Здорове харчування». На завершення учні смакували печивом, солодким виноградом та смачними яблуками.\nКультура спілкування між людьми ґрунтується на дотриманні загальних правил поведінки, відомих під словом “етикет”.\nЕтикет – це своєрідний кодекс гарних манер у суспільстві.\n16 жовтня в бібліотеці-філії №1 по роботі з дітьми (вул. Мазепи,11А) Івано-Франківської МЦБС Департаменту культури Івано-Франківської міської ради з учнями 4Б класу школи-ліцею №23 була проведена година шляхетності “Етикет на кожен день”.\nОпановувати науку етикету треба з дитинства. Все почуте на годині шляхетності допоможе дітям як зараз, так і в дорослому житті. Школярі вчилися як треба себе поводити на вулиці, в транспорті, в школі, в театрі, в шкільній їдальні, в кафе, в гостях….\nУчні переглянули відеоролик, з якого дізнались, як сервірувати святковий стіл. Школярі навчились користуватись столовими приборами. Багато цікавого, діти почули про корисну їжу. Активно відповідали на питання вікторини. Учні переглянули літературу біля тематичної полички “Формули етикету”.\nНаприкінці години шляхетності діти поринули у віртуальну реальність та переглянули відеоролик про любителів здорового харчування.\nВідповідальні Гашевський Т.Д., Яковойко Н.Я.\nПротягом місяця (3 15.09.2018 р. по 15.10 2018 р.) в бібліотеці-філії №1(вул. Вовчинецька, 206) МЦБС Департаменту культури Івано-Франківської міськради проходила екологічна акція «Дзвін» на збір підписів до Верховної Ради України проти будівництва каскаду ГЕС на річці Дністер. Зібрані підписи, а їх кілька сотень, будуть передані голові клубу «Берегиня» Марії Пахолок, а вона, в свою чергу, приєднає їх до всіх решту підписантів і відправить адресатові.\nБібліотечний урок “Книжкова родина”\n16.10.2018р.о 15:00 в бібліотеку-філію №13 (с.Хриплин, вул.Берегова 4 в) МЦБС Департаменту культури Івано-Франківської міської ради на бібліотечний урок завітали учні 3-го класу разом із своєю вчителькою Качур Галиною Іванівною. Завідувачка бібліотеки ознайомила юних читачів з сучасними періодичними виданнями – журналами та газетами для дітей.\nРозповіла та показала які бувають журнали та газети і чим вони відрізняються від книжки. Порадила дітям як правильно читати журнал і на що звертати першочергову увагу.\nУчні із задоволенням листали сторінки журналів, знаходили рубрики, зачитували веселі смішинки, розв’язували головоломки, відгадували загадки та відповідали на питання вікторини.\nА ще в бібліотеці була організована ілюстрована викладка дитячої періодики “Про все цікаве на планеті читай в журналі та газеті”.\nПо закінченню бібліотечного уроку кожен учень на свій смак та уподобання вибрав собі додому журнал. А бібліотекарка побажала дітям щоб журнали та газети стали для них справжніми друзями, порадували їх чудовими казками, оповіданнями, коміксами, навчили логічно мислити,\nлюбити та шанувати родину, Бога, Україну і мову її солов’їну.


В Україні змінилися вимоги до пандусів - 112 Україна\nВ Україні змінилися вимоги до пандусів\nНова ДБН набрала чинності з 1 квітня\nВ Україні змінилися вимоги до пандусів. З 1 квітня набрала чинності нова ДБН "Інклюзивність будівель і споруд". Про це у Facebook наголосив заступник міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Лев Парцхаладзе.\nЗа його інформацією, в країні майже 90% пандусів не пристосовані для людей з інвалідністю. Крім того, у багатьох будівлях зовсім відсутні пандуси, що робить їх недоступними для людей з обмеженими можливостями.\nВідповідно до нової будівельної норми, в усіх громадських та житлових будівлях повинні бути пандуси. Під час проектування будинків обов'язково має бути передбачено ліфти, піднімальні платформи, вертикальні підйомники, пандуси. Крім того, вони повинні бути як на вході до будівлі, так і всередині.\nЛев Парцхаладзе стверджує, що тепер безпечний нахил зовнішнього пандусу має бути не більш ніж 8%, а внутрішнього - 10-12%. При цьому максимальна висота пандусу не повинна перевищувати 0,8 м, а після кожного підйому мають бути горизонтальні площадки щонайменше 1,5 м завглибшки.\nДля безпеки людей з обмеженими можливостями поверхня пандусів має бути із неслизького шорсткого та рівного покриття. При однобічному русі ширина має становити щонайменше 1,2 м, а при двобічному - 1,8 м.\n#ДБН #Парцхаладзе #пандуси