До частини I\nКатастрофи наступають на п'яти людству. ( Частина II )\nІснує безліч хвороб печінки, при якій гинуть клітини цього життєво важливого органу. Причому вся біда в тому, що гинуть вони унаслідок руйнування клітинної мембрани і самостійно відновитися, синтезуватися в організмі не можуть.\nВиникают хвороби печінки, коли печінка випробовує сильний вірусний, токсичний і медикаментозний вплив, тобто при вірусних гепатитах, а також лікарських, алкогольних, харчових і інших отруєннях.\nЗ 1991 року йде погіршення епідеміологічної ситуації у крАІні. Число туберкульозників збільшилося на 98,5 %. Багато хто страждає складними формами туберкульозу. Наприклад, у Росії в Алтайському краю, Саратовською, Томськом, Читинською областях, Туві і Бурятії захворюваність дошкільників перевищує середньо-російський показник в три рази, а серед засуджених в 62 рази. У СРСР була потужна протитуберкульозна служба. Зараз понад 70% устаткування застаріле. Укомплектованість лікарями зменшилася в два рази. У останніх 5 - 6 років фінансування страждаючих туберкульозом склало 35 % мінімуму. За програмою невідкладних заходів боротьби з туберкульозом в зонах і в'язницях в 1998 році передбачалося 320 млн. крб. Виділено ..нуль!\nВлітку 1981 року в США вперше зареєстрували це захворювання. Лише у 1983 р. виділили вірус, названий вірусом імунодефіциту людини (ВІЧ). У 1986 році було продано в США 500 млн. презервативів, але більшість людей (як завжди і у всьому), вважало, що саме з ними нічого не станеться. Напевно з них і почалася ця епідемія. У той час носіїв ВІЧ було вже не менше 350 тисяч. Доля носіїв ВІЧ, у яких формується СНІД, по різних оцінках вагається від 50 до 100%. На 1995р. в світі було зареєстровано 1 млн 170 тис. чоловік, з них 440 тис. в США, 140 тис. в Європі і 10 тис. в Англії. Зараз носіїв ВІЧ більше 14 млн. чоловік.\nСьогодні швидкість приросту інфікованих в Росії вище, ніж в Африці, де заражений кожен десятий дорослий. Цього року з 150 тисяч обстежених 40 тисяч виявилися інфікованими. Таких на сьогоднішній день в крАІні, по оцінках медиків, більш ніж 400 тисяч, до кінця 2000 року буде півмільйона, а через два роки мільйон. Сила вірусу СНІДУ така, що через 10-15 років у нас із-за нього вмиратимуть 50 тисяч чоловік щорік і стільки ж заражатимуться. СНІД за 10-12 років руйнує імунну систему людини і вона гине. Ліки від СНІДУ доки лише подовжують життя, але не виліковують. Препарати дають позитивний ефект, це азидотимідін (зидовудін) і ліки того ж ряду, блокуючі зворотну транскриптазу.\nВинайдений у Вірменії препарат "Арменікум" теж не позбавляє хворих ні від ВІЧ–інфекції, ні від СНІДУ. Правда, він покращує їх самопочуття і деякі медичні показники. Але не більше ніж на рік, потім будь-який ефект його використання пропадає. В майбутньому може бути допоможе вакцинації. Створення вакцини принципово можливо вважають учені. Національна програма США по її розробці розрахована до 2008 – 2009 років. Вірус СНІДУ один з самих добре вивчених в світі. Але вакцини раніше чекати не варто. До цього часу мільйонам заражених вона вже може не знадобиться, частина вже помре, а останнім вакцинацію вже пізно проводити, їх треба буде лікувати. Проведені дослідження показали, що «in vitro», тобто в ідеальних лабораторних умовах, озон перемагає вірус СНІДУ. Але, на жаль, в нашому житті не все просто. З “гадами”, які мешкають в крові або на поверхні озон справляється ідеально, але дістати до клітини і вигнати ВІЧ-інфекцію з неї складно. По дії озон можна порівняти з антибіотиками, з тією різницею, що він не “садить” печінку і нирки, не має побічних явищ.\nЗ 1995 року в країні існує програма “АНТИСНІД”, яка почала фінансуватися лише наприкінці 1999 року, коли вперше на неї виділили кошти. Більша частина коштів витрачається на тестування, у тому числі донорів, а грошей, що залишилися хватає на лікування всього 50(!) людей. Один хворий обходиться в 1000 доларів в місяць, або близько 10 тисяч доларів в рік.\nСтраждущих багато, кого вибрати для лікування, за якою ознакою? У Калмикії із 250 заражених дітей ще живі 170, а повноцінне лікування отримують лише третина. Тоді діти заразилися з вини медпрацівника. Тепер назріла необхідність обстежувати оперуючих хірургів: адже крапля зараженої крові з порізаного пальця лікаря може стати роковою для пацієнта. Досить попадання в організм декількох штук вірусів. Це єдиний випадок, який пропонують оформити законодавчо. Інших ВІЧ інфікованих в прийомі на роботу, навіть працівників громадського харчування і харчової промисловості не пропонується обмежувати законодавчо.\nЗа даними “Тижневика світових новин” в 1999 році учені виявили ще один страшний вірус, в порівнянні з яким вірус СНІДУ здасться безвинною хворобою типу простуди або нежиті. Вірус ЙІН, названий на честь того, що відкрив його китайський професор Йін Ма Санга, прийшов до нас на відміну від останніх страшних хвороб не з чорного континенту, а з Китаю. Так само як вірус СНІДУ, він незрозумілим чином перейшов від мавп до людей.\nНа початку 1999 року ЙІН Ма Санг вперше описав три випадки зараження вірусом, який спочатку він помилково прийняв за вірус ебола. Симптоми на першому етапі дуже схожі. Хвороба починається з легкої нудоти, що помилково приймається більшістю людей за простий розлад шлунку.\nПотім у хворого починає підвищуватися температура, потім з рота, носа, очей і геніталій йде кров. Після декількох днів настає смерть. Весь 1999 рік професор Йін їздив по Китаю і Тибету.\nВсього він виявив 794 смертельних результатів від зараження страшним вірусом. На початку 2000 року положення справ різко змінилося в гіршу сторону. Йін Ма Санг виявив 327 випадків захворювання в Пекіні і 218 в Токіо. У США лише в Нью- Йорку, Лос-Анжелесі і Чикаго від страшної хвороби померло вже 111 людина. “Причина смерті цих людей тримається в таємниці, - вважає Тімоті Двіндер, професор Національного американського інституту вірусології, тому, що влада не хоче викликати паніку серед населення. Поки все відбувається як з СНІДОМ, і це дає всі підстави вважати, що людство знаходиться лише на самому початковому етапі усесвітньої епідемії. Найстрашнішим є те, що інкубаційний період триває як мінімум шість років.\nНовий вірус із Австралії\nВчені із Австралії проводячи експерименти по створенню нової вакцини проти віспи, вивели новий смертельно небезпечний вірус, який володіє надзвичайною швидкістю поширення і потужністю, достатньою для використання цього вірусу як бактеріологічної зброї.\nЗалишається ще питання, навіщо створювати нові вакцини проти віспи, коли за допомогою вакцини віспа, як вважалося, ліквідована була ще в 1980 році? Якщо в Австралії віспа або яка-небудь її різновидність повернулася, то це заставляє вважати про те, що людство за свою історію доки не перемогло вакцинацією жодної паразитарної хвороби!\nПорушення мозкового кровообігу різної міри тягаря виявляються більш ніж у 20% працездатного населення. У більшості обстежених відмічено погіршення уваги, координації рухів, емоційно-вольової сфери, підвищення стомлюваності, шуму в голові, головні болі, збільшення інтенсивності запаморочення. Наголошувалося підвищення внутрішньої напруженості, тривожності, зниження життєвого тонусу, стійкості до психофізичних навантажень і стресів.\n&nbspЦе спільний медичний термін для кишкового грипу, вірусних інфекцій або харчових отруєнь - друга основна причина пропуску роботи людьми (звичайна простуда займає перше місце). Основна причина - вірусні інфекції, яку не можна зупинити антибіотиками. Якщо ви п'єте достатню кількість рідини, (не можна допускати обезводнення організму), то ви повинні витримати день, два - все повинно нормалізуватися. Деякі називають цей вірус 24-годинним. (Якщо це не дизентерія).\nВірус проникає в кишечник, порушуючи проникність його стінок, через які рідина легко проникає в його порожнину, викликаючи анерію.\nЧасто приєднуються інші симптоми: спазми, нудота і блювота, нездужання і симптоми захворювання верхніх дихальних шляхів, наприклад нежить. Якщо всі члени вашої сім'ї перехворіли, але в різний час, то це означає, що вірус переходив від одного до іншого.\nНабагато рідше причиною є такі мікроорганізми як кишкова амеба і лямблії, які прагнуть оселитися у вашому кишечнику, викликаючи анерію, яка триватиме тижнями і місяцями. Ви можете виділити цей мікроорганізм в суспільних місцях, басейнах, роздягальнях спортзалу, лазнях і так далі.\nАтмосферне повітря зі всіх чинників нашого довкілля найбільш значиме в плані здоров'я.\nбензапиреном, чадним газом, діоксидом азоту, метилмеркаптаном, аміаком , етилбензолом, хлоридом водню, сірковуглецем, диметиламіном, фенолом, акролеїном, сажею, ксилолом, формальдегідом і зваженими речовинами, але у всіх містах основна проблема.\nВ промислових районах і містах спостерігається концентрація NO2 0,4 - 0,8 мг/м.куб, при утворенні смогу -1 мг/м.куб. Максимально допустима емісійна концентрація (МЕК) складає 9 мг/м.куб. (5 млн -1). Але слід враховувати, що норми МЕК розраховані на на дорослу людину, крім того вони не враховують можливості комбінованої дії інших шкідливих газів.\nУ незабрудненій атмосфері концентрація СО не досягає і однієї тисячної долі вмісту в ній Со2. До невеликого природнього утворення СО додається значне, від діяльності людей, антропогенних викидів, які лише у ФРН оцінюються в 8,2 млн. тонн.\nМонооксид вуглецю, який утворюється при неповному згоранні речовин що містять вуглець . В основному це пов'язано з промисловістю і автотранспортом. Так у двигунів внутрішнього згорання оптимальні умови окислення палива створюються лише при виході на робочий режим в 3/4 спільної потужності двигуна, навпроти максимальні викиди СО відбуваються на холостому ходу (на світлофорах, перехрестях, у пробках). Наприклад, по дослідженнях у ФРН машин з каталізаторами в 1988 році: при обємі 1400 - 1999 см. куб. при роботі двигуна на холостому ходу вихлопні гази містили 1 - 1,5 % (о.) СО. При більшому обємі двигуна відповідно більше і викид і вміст СО.\nМонооксид вуглецю небезпечний для людини тим, що зв'язує гемоглобін крові, тим що бере участь в утворенні смогу. Крім того, СО утворює високотоксичні з'єднання -карбоніди, але доки не встановлено, в якій мірі реалізуються в природі необхідні умови. СО викликає головний біль, кисневе голодування, задуху, сприяє розвитку атеросклерозу. Основним джерелом чадного газу є заводи, автомобілі, печі і каміни топляться дровами, кімнати для куріння де ефект розбавлення як і усередині автомобіля виявляється в недостатній мірі.\nУ місцях в області великого тиску і температурної інверсії вміст СО може досягати 100 млн-1 і вище. Усередині приміщень, його концентрація може доходити до 50 млн-1, що порівнянно з нормою МЕК (максимально емісійній концентрації), що становить 50 см. куб. на куб. метр., або 50 млн-1.\nСпорідненість гемоглобіну до СО в 200-300 разів вище, ніж спорідненість до О2 (великий розкид значень даних пояснюється існуванням різних форм гемоглобіну). Концентрація СО в 0,66% в атмосфері достатня для того, щоб зв'язати половину гемоглобіну (Hb).\nОзнаки отруєння при різному вмісті комплексу Нb * СО| у крові\n60 млн-1 =0,006% (о.)\nОслабіння зору, легкий головний біль\n130 мл-1 =0,013% (о.)\nБолі в голові і тілі, стомлюваність, тимчасове затьмарення свідомості\n200 млн -1 =0,02% (о.)\nВтрата свідомості, параліч, порушення дихання, і життє-діяльності\n660 млн-1 =0,066% (о.)\nВтрата свідомості повна, параліч, зупинка дихання\n750 млн -1 =0,075% (о.)\nДо години настає летальний результат\nШвидкість Зв'язування з чадним газом Hb залежить і від концентрації СО, інтенсивності обміну речовин в організмі людини, у тому числі від частоти дихання. Тоді як насичення гемоглобіну монооксидом вуглецю при обємі повітря 10 л/хв, що надходить в легені, з вмістом 0,1% (о.) СО досягається через 6 годин, при важкій роботі і інтенсивності дихання 30 л/хв воно досягається вже менш ніж через 2 години.\nОсобливо схильні до дії СО водії і пасажири легкових автомобілів при русі, зупинках на світлофорах і пробках в години “пік”, або люди в квартирах і офісах нижніх поверхів і особливо в офісах і приміщеннях розташованих в цокольних і підвальних поверхах. Фільтри, що встановлюються в російських і імпортних машинах, не призначені для видалення СО (що відноситься до страшних токсинів), оксиду азоту і інших дисперсних речовин на рівні газів. Вони затримують лише пил, причому - лише найбільший, більше трьох-чотирьох мікрон. Виміри в межах: Садового кільця показали: CO - 60мг/м. куб. (у 12 разів вище за норму), NO - 10 мг/м.куб. ( у 5 разів), СН - 20 мг/м.куб (у 4 рази); Cадово - Каретної вулиці: СО - 65 г/м.куб.(у 13 разів), Нового Арбату: CО - 50 мг/м.куб. (у 10 разів), Махової вулиці СО - 55 мг/м.куб. (у 11 разів). Концентрації шкідливих речовин в автомобілі, а особливо в салоні з кондиціонером в режимі рециркуляції, більше, ніж на вулиці. В результаті дії людина, що перебуває хоч би дві години в день за кермом, відчуває серйозне кисневе голодування всіх органів тіла.\nДля усунення потрапляючого чадного газу у Вашу машину можна використовувати американський мобільний іонізатор - озонатор PIC III (ПІК 3) працює від бортової мережі автомобіля 12 вольт, вдома і в офісі від блоку живлення на 220 вольт. Мікродози озону, що виробляються, вмить перетворять чадний газ по формулі СО + О3 = Со2 + О2, в ті нешкідливі - вуглекислий газ і кисень, що є складовими частинами нормальної атмосфери.\nКрім того, тому що є присутність в паливі автомобіля антидетонаційних добавок на основі тетраетилсвинцю, виявляється незгорілий тетраетилсвинець (ТЕС). Викиди його особливо великі при запуску холодного мотора, при цьому концентрація ТЕС у вихлопних газах може складати 5 мг/м.куб. Надзвичайно леткий, хоча і киплячий лише при 200 про C, ТЕС поширюється в повітрі і досягає місцевостей з незабрудненим повітрям.\nПрирода на кислотні дощі все-таки реагує - закислюються грунти, страждають мешканці водоймищ і ін. Навіть якщо ви живете в екологічно чистому районі, не варто спокушатися - повітряні потоки переміщаються із заходу на схід, і на вас ллється дощ, що “ввібрав хімію” десь у Європі. Проте, не варто підставляти волосся і лице під дощові краплі. Цей процес міг вважатися безкоштовним косметичним масажем декілька десятиліть тому. Дощ, особливо у великому місті, особливого здоров'я не додасть.\n1 группа- надзвичайно небезпечні речовини: свинець, ртуть, хром, бензопірен, кадмій.\n2 группа- високо-небезпечні речовини: сірководень, сірковуглець, кислота сірчана, хлор, бензол, фтористі з'єднання, дихлоретан, фенол, мідь, формальдегід, марганець, метилмеркаптан, нікель, миш'як.\nВажкі метали, особливо ртуть і свинець, накопичуючись в організмі, викликають божевілля і хворобу Мінаміта (виявлений вперше у 121 жителя побережжя в бухті Мінаміта в Японії) - що починається з ломоти в суглобах, порушеннях слуху, зору, паралічу, а потім передчасну смерть третини хворих.\nВзагалі подібні речовини представляють особливу небезпеку для організму з - за їх стійкості і липофильности (взаємодії з жирами), обумовлюючі великий період напіввиведення, тобто час в перебігу якого виділяється або руйнується половина засвоєної організмом речовини. Біологічний період напіввиведення ртуті великий, він складає для більшості тканин організму людини 70 - 80 днів. Для кадмію період напіввиведення складає більше 10 років, тому навіть слідам кадмію треба приділяти найсерйознішу увагу.\nТоксичность важких металів пов'язана з утворенням хелатів і сульфідів з біологічно активними речовинами, особливо з ферментами.\nМетали вибірково ушкоджують різні органи і тканини. Так, кадмій переважно відкладається в кістках, метилртуть - в клітинах центральної нервової системи, хром (VI) блокує багато ферментів печінки. Окрім цього, присутність важких металів можна встановити і в багатьох інших тканинах.\nЗапах тіла. Посилене потовиділення.|випіт| Потові залози людини.\nБільше мільйона потових залоз, розкиданих по всьому тілу людини (екзокринні), влітку працює в посиленому режимі, допомагаючи організму уникнути перегрівання. Це доставляє нам дві проблеми: власне піт в сім струмків і неприємний запах. Причому, друге не завжди витікає з першого.\nДіти ніколи не пахнуть потом в звичному розумінні цього слова, бо частина потових залоз, вони називаються апокринні і розташовані виключно під пахвами, в паху і довкола сосків, включаються в роботу лише починаючи з періоду статевого дозрівання.\nВ'язка рідина, яку вони виділяють, і є джерелом індивідуального запаху тіла. А страшний “духан”, характерний для місць скупчення людей, утворюється внаслідок бактерій, для яких спітнілі затишні частини тіла є ідеальним місцем існування. Тепло тіла і піт, що містить багато масел, є живильною середою бактерій. В процесі активної життєдіяльності ці мікроорганізми виділяють кислоти, одну з яких дотепні хіміки назвали “козлиною”. Оскільки на шкірі у кожної людини свій набір бактерій-приживалок, так само як і різна активність потових залоз, міра пахучості теж розрізняється, інколи доходячи до карколомної.\nІз зовнішніх підсилювачів термоядерного “аромату” тіла перш за все варто назвати дезодоранти і духи - при їх неправильному використанні: не після миття щодня (1 - 2 рази), а замість.\nА також одяг після другого дня. Щоб не являти собою ходячий сир із цвіллю, рецепт все той же: митися. Для зон розташування апокринних залоз краще використовувати мило з антибактерицидними компонентами. Потовиділення посилюється від хвилювання, гарячіше за їжу і напої, алкоголь, гострі блюда, а також холодну воду.\nПротяг - це вітер в приміщенні, який неминуче виникає внаслідок різниці тиску на вулиці і в кімнатах лише в тому самому випадку, коли відкрито дві кватирки з протилежних сторін квартири. У цьому “вузькому” потоці повітря концентруються всі хвороботворні мікроби, які неминуче є в кожному приміщенні (на підлозі, стінах, меблях, і так далі). Ми весь цей концентрат не просто вдихаємо - протяг буквально “забиває” нам його у легені. Одна справа пити воду пропоточну з невеликим натиском, як з фонтанчика, зовсім інше - якщо шланг направлений в обличчя і при цьому кран відкритий до упору. Витримати такий натиск мікробів може далеко не кожна людина, тому саме внаслідок протягу люди найчастіше і захворюють. Переохолодження, що виникає внаслідок такого домашнього вітру, є додатковим провокуючим чинником загострення будь-якого хронічного захворювання. Протяги вважаються набагато небезпечніше чим вітер на вулиці.\nЗараз люди живуть і працюють дуже скупчено. Всі знають, що довкола чхаючої або кашляючої людини створюється небезпечна зона радіусом від 1 до 3 метрів, заповнена його виділеннями, “мікробами”.\nТому варто чхнути або кашлянути два-три рази і навіть в переповненому тролейбусі або вагоні довкола утворюється порожній простір. Але що робити, якщо це на нараді у директора, семінарі з важливими учасниками. Пригадаєте скільки ви чуєте на різних заходах ці добре знайомі звуки. А раптом у цих людей не просто грип, а туберкульоз?\nЧи досить сильної вашої імунної системи щоб протистояти інфекційно-вірусним інфекціям, паличкам Коха і незабаром не захворіти? Бережіть свою імунну систему, прагніть не користуватися без розпорядження лікаря і крайньої необхідності гормональними препаратами.\nЧастина мікроорганізмів прагне покинути один організм і інфікувати інший, що відбувається найчастіше при кашлі, чханні, укусах комах і так далі. Значна частина мікроорганізмів проникає в організм людини через рани, укуси.\nЧастина мікроорганізмів, що зазвичай мешкають на шкірі або слизистих оболонках кишечника, знаходяться поза організмом до виникнення якогось пошкодження або рани\nГормональні ліки ще потужніше чим антигістамінні пригнічують алергічні реакції. Лікарі часто прописують їх. Ці засоби дуже ефективні для придушення симптомів, але їх дія заснована на пригніченні імунної функції, тому під час лікування алергії людина може попутно захворіти іншою хворобою - її імунний захист понижений, крім того у них дуже багато протипоказань.\nВсі люди негативно відносяться до використання хімічних речовин в аграрно-промисловому секторі, харчовій промисловості і до швацьких виробів із синтетики, але мало хто замислюється про все більш безмежне буйство хімії у власному будинку.\nЯкщо, як середньостатистична людина, ми з'їмо призначений кілограм їжі на добу, запиваючи двома літрами на добу своїми улюбленими напоями, то повітря ми споживаємо 20 - 25 кілограм на добу.\nУ тих, що виконують важку роботу до 30 кілограм на добу. А ось цей продукт, вжиток якого складає 90 % у добу (від того, що вживається у всередину), напевно найважливіший, раз ми без нього можемо прожити не більше трьох хвилин.\nОсь чому якість цього найважливішого продукту треба навчитися контролювати, хоч би удома і в офісі. Якщо ми не зможемо контролювати якість повітря в будинку, то ми не можемо контролювати своє життя і життя близьких нам людей.\nНа якісний склад повітря в квартирах і офісах, як відзначають фахівці лабораторії дослідження чинників місця існування Центру Госсанепіднадзора, впливають багаточисельні джерела летких речовин: будівельні матеріали, меблі, лінолеум, килимові покриття, фарби, клеї, лаки, побутова хімія, продукти горіння з кухні, тютюновий дим. Додайте те, про що написано вище про ваших сусідів-співмешканців у вигляді мікробів, мікроорганізмів, тварин, і перед вами буде повна ясність, що треба вирішувати проблему екології у будинку і офісі.\nБудматеріали і меблі\nПри обробці або косметичному ремонті квартири або офісу ретельно продумайте перелік нешкідливих будматеріалів. Вирішіть з близькими, для чого потрібний ремонт, для довгого і здорового життя або для самолюбства, розповідей і показів російській версії “євроремонту”.\nБагато чого виділяється в повітря і приведе до хронічних захворювань:\n· формальдегід і феноли з деревно-стружкових плит, будь-яких, навіть євро-панелей “евро”-виробників, меблів, підвіконними дошками усередині під папером, шпоном або пластиком в основному знаходиться ДСП;\n· пластик панелей і жалюзі будь-яких виробників виділяє різноманітну гамму сполук;\n· лінолеум завжди виділяє стирол і дибутилфталат;\nфарби і лаки для зовнішніх робіт токсичніші, треба уважно прослідкувати аби їх не використали усередині вашого приміщення. Навіть від фарби для внутрішніх робіт сліди хімічних сполук залишаються в приміщенні декілька місяців.\nПобічні токсичні дії на організм людини виникають не лише від вище названих причин, пестицидів у продуктах харчування але і від багатьох препаратів домашнього ужитку.\nДля видалення старої фарби використовують протрави (розчинники); у цих препаратах окрім дихлорметану часто містяться феноли, луги, мурашина кислота і так далі. Луги і мурашина кислота можуть роз'їдати шкіру. Феноли також залишають на шкірі насилу заліковувані рани. При попаданнях, що повторюються, всередину організму фенол ушкоджує нирки і печінку. Для фенолу значення МРК складає 5 млн-1 (о.), а МІК - 0,05 млн-1.\nПевної токсичної дії надає і дихлорметан, який викликає мутагенні зміни мікроорганізмів. При тривалому вдиханні пари дихлорметану спостерігаються дегенеративні зміни нервової системи. Особлива небезпека дихлорметану полягає в можливості утворення фосгену СОСl2 при окисленні.\nФосген відноситься до число сильних ОТРУЙЛИВИХ РЕЧОВИН. Серед речовин для чищення кухонних плит особливу небезпеку представляють препарати, що містять гідроксид натрію (їдкий натрій). При попаданні часток препарату на шкіру на ній утворюються рани, що насилу гояться.\nПрепарати для очищення раковин містять їдкий натрій в значних концентраціях, крім того ці засоби можуть містити до 30% нітриту натрію NaNO2, в кислому середовищі утворюється азотиста кислота NaNO2 + НСI -- HNO2+NaCI, що володіє сильною мутагенною дією, яка при попаданні всередину організму, наприклад, розчиняючись в шлунковому соку, викликає дезамінування основ нуклеїнових кислот.\nПрепарати для чищення туалетів містять перш за все сильні кислоти, які забезпечують головний ефект очищення. Зазвичай застосовують соляну або сульфамінову кислоту. Обидві кислоти сильно роз'їдають шкіру і слизисті оболонки.\nЗасоби для видалення накипу також як основні компоненти містять такі кислоти як соляну, сульфамінову і мурашину. При необережному застосуванні можна отримати сильні хімічні опіки. Подібна небезпека існує також при користуванні винною або лимонною кислотами.\nАерозольні балончики для покриття взуття і шкіряних виробів окрім органічного розчинника і газу, містять віск і силіконове масло. Після вдихання аерозоля може з'явитися скрута в диханні, нудота, запаморочення, тимчасова втрата свідомості. В окремих випадках спостерігається синява губ і набряк легенів.\nВ миючих засобах як окислювальна основа, що виділяє кисень, використовують перборат NaH2BO4. Якщо це речовина по необачності попаде в травний тракт, то воно легко всмоктується стінками кишечника, внаслідок чого виникають фізіологічні порушення кровообігу, функції нирок і розлад центральної нервової системи.\nЯк матеріал освітлювачів часто використовують з'єднання піразолу. Деякі з цих похідних відомі тим, що вони роблять шкідливий вплив на кровоносну систему, а у великих концентраціях викликають судоми і параліч дихальних шляхів.\nВибілювачі, використовувані при пранні, також можуть проявляти токсичну дію, якщо вони містять гіпохлорид натрію NAOCI. При вмісті у вибілювачах перборатів вони надають ту ж дію що і при використанні його в миючих засобах.\nПри вибиранні синтетичних миючих засобів вибирайте порошки нового покоління, що випускаються крупними компаніями і що проходять строгіший контроль, є дрібні гранули, які при висипанні не утворюють хмару пилу.\nДешеві миючі засоби часто схожі на пил і можуть викликати алергічну реакцію. При цьому слід розуміти, що гранулювання підвищує ціну виробу, але здоров'я, без сумніву, дорожче.\nКосметичні і гігієнічні засоби\nУ піноутворювачах, складових для ванн і інших косметичних препаратах можуть міститись такі синтетичні речовини, як етаноламін HOCH2CH2NH2. При вдиханні ця речовина дратує дихальні шляхи і очі. При попаданні в рот відбувається роздратування слизистих оболонок носоглотки, частково і шлунку, якщо препарат попав туди разом з водою.\nПри наданні аромату воді для купання і використанні соснового екстракту часто спостерігаються випадки інтоксикації. У хвойному екстракті містяться характерні для нього компоненти - монотерпени, серед яких переважає @-пинен. При прямому контакті цей терпен дратує шкіру, при тривалому зіткненні утворюються “доброякісні” пухлини. При його вдиханні або при попаданні всередину організму після їжі спостерігається нездужання, нервозність, серцебиття, у важких випадках роздратування нирок і запалення легенів.\nДля хімічної завивки (перманенту) використовують меркаптанові з'єднання для створення дисульфідних містків у волоссі. При цьому використовують тіогліколят амонія (HSCH2COONH4). Вже при невеликих концентраціях, близько 0,04%, спостерігається роздратування шкіри. Проте ознак серйозних нездужань доки не виявлено. При хімічній завивці і фарбуванні волосся часто використовують пероксид водню, який теж викликає роздратування шкіри, а при попаданні бризок в очі - роздратування коньюнктиви. Мутагенного дії H2O2 не спостерігалося, так при попаданні в клітини пероксид водню руйнується ферментом каталазою.\nВелику небезпеку представляють сполуки для видалення лаку з нігтів, де головними компонентами є етилацетат (СH3COOC2H5 ) або в окремих випадках ацетон (CH3COCH3). Етилацетат добре сорбуває і потім діє як наркотичний засіб. У деяких кількостях (для дитини один-два ковтки) прийом етилацетату загрожує смертельним результатом.\nПри вживанні пудри на основі тальку Mg (ОН) 2(Si2O5) 2, попадання її в рот приводить до скрути дихання із синюхою (цианоз) у поєднанні з серцебиттям і кашлем. Особливо небезпечним є систематичне вдихання пилу тальку, після чого за декілька років розвивається фіброз легенів, дегенерація єднальних тканин.\nБактерициди, що додаються до дезодорантів, пригнічують діяльність мікроорганізмів, які, руйнуючи частки поту, потім утворюють погано пахнучу консистенцію. В цьому випадку зазвичай застосовують гексахлорофен, який сам не діє на шкіру, але містить сліди ТХДД (2,3,7,8-тетрахлордибензодиоксин) який утворюється при його синтезі. Це з'єднання розглядається як потенційно токсичне\nЦілий ряд речовин антропогенного походження володіє такою рухливістю, що проникає майже всюди. До таких речовин відносяться фталати, хлор-міські вуглеводні, поліхлоровані бенефіли (ПХБ), поліциклічні ароматичні вуглеводні, діоксин, пента-хлорфенол, також представник важких металів - кадмій.\nСкладні ефіри фталевої кислоти використовують як пом'якшувачі при виробництві пластмас, в першу чергу полівінілхлориду. Крім того, їх використовують при виготовленні розчинників, мастил, виробництві паперу, в парфюмерії, при виготовленні пестицидів, лаків, фарб і так далі.\nУ пластмасах ці ефіри можуть складати до 40% маси. Фталати знаходяться не лише в повітрі, їх знаходять і у воді, грунті. Джерелом поширення фталатів в довкіллі служать втрати їх у виробництві, вони дифундують з пластмас, крім того - забруднюють повітря при спалюванні. Поблизу від місць спалювання відходів вміст фталатов в повітрі досягає 700 нг /куб. м. У промислових районах концентрація фталатів в повітрі складає 0,13 нг/л, в сільській місцевості 0,036 нг/л. При попаданні фталатів в людський організм основна шкода наноситься дихальній системі і всмоктування в травний тракт. Фталати також діють на шкіру і слизисті оболонки, дратуючи їх. Токсичну дію фталатів недостатньо вивчено. Але найбільш поширений діоктилфталат (ді(2 - етил – гексил) фталат) має на тваринах канцерогенну дію. Цей фталат складає близько 80% всіх використовуваних фталатів. У рослин при дії фталатів спостерігаються хлорози, при яких блідне зелене забарвлення.\nУ значно більшій мірі виявляється шкідлива дія на довкілля у поліхлорованих біфенілів (ПХВ), що зв'язане, із значно більшою стійкістю представників цього класу синтетичних з'єднань, чим фталатів. На відкритому повітрі період напіврозпаду може складати від 10 до 100 років, тобто значно більше, чим для ДДТ.\nЦі речовини з надзвичайно великим періодом розпаду використовуються в холодильниках, як компонент технічних масел для різної техніки, як рідкі теплоносії в різних технічних пристроях, як пластифікатори в пластмасах, які мають властивість дифузії*. Але завдяки миттєвим вигодам і низькій вартості пластмаси і пластики вже завоювали будинки, квартири, офіси і громадські приміщення. Від корпусів різної техніки, предметів побуту, елементів обробки, дизайну, упаковок побутової хімії, косметики, елементів одягу, продуктів і навіть до посуду.\n*(Дифузія - від латинського diffusio - поширення, розтікання. Рух часток середовища, що приводить до перенесення речовини і вирівнювання концентрацій або до встановлення рівноважного розподілу концентрацій часток даного сорту в середовищі. Д. буває молекулярна, термодифузія, електродифузія)\nЗалишки ПХБ насилу піддаються ліквідації. Основним способом служить спалювання при температурі вище 1200 0С. Повсюдно так і поступають, але при якій температурі це роблять - невідомо. ПХБ - в категорії речовин, які необхідно вилучити із застосування.\nБензо(а)пірен - основне з'єднання класу поліциклічних ароматичних вуглеводнів (ПАУ). ПАУ схожі з ПХБ і насилу піддаються руйнуванню. Проте ці речовини набули глобального поширення.\nПАУ не виробляються промисловістю, вони утворюються в процесах горіння. Представників цієї групи з'єднань можна зустріти в смолах, бітумах, сажі, вихлопних газах, продуктах горіння печей, опалювальних установок, гумінових компонентах грунту, тютюні і багатьох інших продуктах. ПАУ присутні скрізь. Вони надзвичайно стійкі в будь-якій середі, при систематичному їх утворенні існує небезпека накопичення в обьектах природи. Для крАІн ЄЕС, ГДК складає 0,2 мкг/л, а по рекомендаціях ВІЗ 0,01 мкг/л. Житель міста вимушений вдихати до 200 міліграма бензо(а) пирена в рік. При попаданні в організм ПАУ під дією ферментів утворюють эпоксиз’едняння, що реагує з гуаніном, що перешкоджає синтезу ДНК, викликає порушення або приводить до виникнення мутацій, сприяє розвитку ракових захворювань.\nХлоровані алкани і алкени особливо часто використовуються як розчинники і як матеріал для ряду синтезів. Із-за низьких температур кипіння (CH2CI2, ССl4, CHCI3, Сl2C=CHCl від 40 0С до 87 0С і більшій розчинності у воді (близько 1 г/л при 25 0С) алкілхлориді теж широко поширилися в довкіллі. Особливо леткі з'єднання можуть проникати навіть через бетонні стінки каналізаційних систем, потрапляючи таким чином в грунтові води, а потім на поверхню. Хлоралкани і хлоралкени накопичуються в жирових відкладеннях організму, це зумовлює їх накопичення в окремих ланках ланцюга живлення.\nЦі речовини сильнодіючі на печінку людини. Особливо тетрахлорметан СCl4, використовуваний як розчинник жирів і для синтезу фторхлорвуглеводородів. Від 5 до 10%, всього вироблюваного ССІ4 потрапляє в довкілля. На повітрі період напіврозпаду 60-100 років, він виключно довгоживучий. Додаткова небезпека для людини полягає в тому, що на повітрі з тетрахлорметану утворюється хлороформ (ССНСІ3), який володіє наркотичною дією.\nАле головна загроза здоров'ю полягає в змінах печінці. Як і від дії трихлоретилену. Цей розчинник використовується для знежирення поверхні металів, розчиненя ряду речовин, а також для синтезу. Близько 90-100% всього вироблюваного трихлоретилену потрапляє в повітря і воду. Він теж надзвичайно стійкий в повітряному середовищі, в прісній воді період напіврозпаду від 2,5 до 6 років.\nШироко поширений вінілхлорид - вихідний продукт при виробництві полівінілхлориду - подібно до трихлоретилену в організмі утворює эпоксиз'єднання і альдегід, що володіють канцерогенними проканцерогенними властивостями.\nПри систематичній дії подібних хлорвуглеводнів можуть спостерігатися пошкодження центральної нервової системи.\nДеякі хлорвуглеводні знаходять вживання як пестициди, наприклад ДДТ і ліндан. Період напіврозпаду ДДТ складає в середньому близько 10 років. ДДТ контактна отрута, яка порівняно швидко проникає через шкіру. ДДТ викликає параліч кінцівок.\nУ ФРН замість забороненого ДДТ застосовують ліндан - (ГХЦГ, гексахлоран). Це з'єднання по дії на людину і токсичності не поступається ДДТ і виключно стійке на повітрі.\nПХФ здатний потрапляти в організм через носоглотку, шкіру з їжею. Внаслідок високої липофільності ПХФ накопичується в жирових відкладеннях і дуже повільно виводиться з організму. Так наприклад, у райдужної форелі період напіввиведення ПХФ з організму займає 23 години. При тривалій дії відбувається накопичення ПХФ в організмі. ПХФ дуже токсичний. Для щурів Лд50 складає 50мг/ кг маси тіла. Для людини мінімальна летальна доза рівна 2 г.\nУ всіх містах ведеться моніторинг довкілля по антропогенному впливу на населення і рослинність виробничих підприємств, теплоенергетичних і небезпечних об'єктів, що забруднюють повітря і водні ресурси, на населення міст.\nЧи чисте повітря, яким ми дихаємо, і вода, яку ми п'ємо? Чи не шкідливий хімічний склад землі під ногами? Де сильні електромагнітні випромінювання і шум магістралей за вікнами, чи небезпечно це для нас?\nОдній з перших створених СЗ НТЦ була карта тектонічних розломів. Це дуже важлива частина роботи. Якщо б вона з'явилася перш, ніж почалося будівництво моста через Кольську затоку, то вона б підказала проектувальникам, що міст потрапляє на пересічення трьох систем розломів і опиняється в зоні можливого ризику. Тектонічно рухлива область і на півночі міста. Не маючи такої інформації, не дуже вдало були вибрані місця будівництва ряду потенційно небезпечних виробництв на півночі міста. В майбутньому будувати або реконструювати треба лише з врахуванням карти розломів, так надійніше.\nФахівці наукового центру АН прогнозують різке збільшення сейсмічності на території Балтійського щита, який служить основою і Кольського півострова. Якщо пригадати, що землетруси силою 4 бали для нас не новина, то варто подумати про сховища хлору, аміаку, вибухових і радіоактивних речовин, нафтопродуктів, термічних виробництвах, греблях і мостах. Це не привід для паніки, але і підстрахуватися треба.\nНа основі відомої тепер СЗ НТЦ завершується складання карти можливих природних і техногенних катастроф на території Мурманська. Такі карти потрібні всім містам Кольського краю. Узяти Заозерськ, з сховищем радіоактивних відходів під боком? А якщо трусне?\nЄ і інше призначення карти розломів. На її основі СЗ НТЦ зроблена схема “дихання радону”.\nЦі зони виділяються, перш за все, як геологічно-активні методами дешифровки аерокосмічних або аерофотознімків, як глибинні розломи земної кори. У Мурманську - це розломи кристалічного гранітогнейсового фундаменту або скельного заснування міста. Згідно картировочним дослідницьким роботам, виконаним в Москві, Санкт-Петербурзі і що проводяться в Московської області, з такими розломами пов'язано два види випромінювань, що фіксуються приладами і що піддаються вимірам: радонове і електромагнітне. Перше з них пов'язано з потоками газу - радону, продукту дочірнього розпаду урану, що випускає альфа частки і що надає радіаційну дію на організм людини.\nРадон невидимий, радіаційно-небезпечний газ без запаху, що виводиться на поверхню по тріщинах. З ним можуть бути зв'язані захворювання крові, онкологічні і легеневі. Електромагнітне випромінювання, як правило, впливає на мозок і психічний стан людського організму, а також на серцево-судинну систему і кров. Ці випромінювання трасуються і проникають з глибинних розломів кристалічного фундаменту в тих, що перекривають їх осадові породи, у тому числі – сучасні рихлі відкладення і насипні грунти.\nРадон володіє здатністю накопичуватися під “екранами” будівель м-коду споруд і, перш за все - підвалах в концентраціях, що значно перевищують ГДК. Він міститься також в джерельних і грунтових водах, природному газі, будматеріалах і так далі. Будь-яка герметизація будівель і споруд, наприклад, в цілях тепло заощадження, приводить до накопичення радону на ділянках його підвищених вихідних концентрацій в грунтах. Як правило, вузли пересічень розломних зон є максимальними аномаліями радонових еманацій і природних електромагнітних полів.\nУ всьому світі проводяться дослідження по вивченню впливу геопатогенних і геоактивных зон на здоров'ї населення. Результати досліджень свідчать про переважний зв'язок з ними цілого ряду найбільш поширених і небезпечних захворювань. /font>\nПроблема сміття, відходів гірничо-геологічних та інших виробництв, стічних вод.\nКоли СЗ НТЦ почало досліджувати це питання, у результаті поклали перед міською владою карту з вказівкою 250 несанкціонованих стихійних звалищ. Особливо багато їх на узбіччях обїздної дороги дки” і на виїздах з міста. Часто вони потрапляють в систему водоскиду озер, з яких якщо не п'ють, то рибу в них ловлять. А що в цих звалищах?\nНеобхідно знати. Тим паче, що вони хімічно забруднюють грунти протягом 200 - 250 років. (Період напіввиведення багатьох хімічних речовин близько 100 років).\nДавно потрібно і можна скоротити кількість відходів гірничо-геологічних виробництв, що сформували антропогенні, тобто людиною породжені, пустки, зменшити хімічне зараження повітря, води, грунту. Не так складно поставити на новий рівень очищення стічних вод, у тому числі на промислових підприємствах. СЗ НТЦ знає спосіб, є відмінні розробки.\nЦе захворювання в 1980-х роках в засобах масової інформації охрестили “хворобою сучасного покоління”. Він вражає в першу чергу молодих і честолюбних, особливо жінок,- і це заводило в безвихідь лікарів і вчених.\nПри цьому синдромі люди постійно відчувають втому. Вона супроводжується симптомами грипу - стомлюваністю, загальним|нездужанням, м'язовою слабкісттю, хворим горлом, головною боллю, неуважністтю і трудністтю концентрації, невеликим підвищенням температури і збільшенням лімфовузлів.\nТакі правила діагностування, встановив Центр по контролю за захворюваністю (США) в 1988 році, оскільки не існує лабораторних аналізів на визначення цієї хвороби. Відповідно до цих правил, якщо (продуктивність) діяльність людини скорочується на 50 відсотків впродовж 6 місяців і присутні перераховані вище симптоми, то захворювання можна вважати синдромом хронічної втоми.\nЛюди зазвичай сприймали цей синдром за грип, мононуклеоз або інше інфекційне захворювання, хоча він триває набагато довше. Депресія, яка супроводжує багато хронічних захворювань, спостерігається і при цьому. Навіть діагностика цього захворювання є скрутною, його не можна визначити по аналізу крові або рентгенівському знімку.\nУ деяких газетних замітках згадується можливість епідемії цього синдрому. За свідченням педіатра Джеймса Ф. Джонса, спостерігалося декілька випадків ураження цим синдромом всіх членів сім'ї. Але малоймовірно, що це захворювання може бути заразним. “Насправді цей синдром провокують не інфекції, а якісь несприятливі фактори,”-говорить Джонс.\nПопередня практика лікування синдрому в США показала, що не допомагають: курси лікарської терапії, (навіть трирічні), ліки на травах, прийом всередину перекису водню, уколи вітамінів (у тому числі В 12), маткове молоко бджіл, акупунктура, харчові добавки, женьшень (наприклад виявилось, що женьшень підвищує стомлюваність) і так далі.\nСередня тривалість життя чоловіків в крАІнах колишнього СРСР 13 років підряд знижується. Середній Вік життя чоловіків став менше 56 років. Рівень народжуваності в 2 рази нижчий, ніж потрібний для збереження нації. КрАІни перемістилися на останні в світі місця по народжуваності.\nЩоденно 146 людей здійснюють самогубство. Кожну годину у Росії вмирає 80 чоловік і ситуація продовжує різко погіршуватись. Чисельність населення Росії знизилася до 144 млн. людей. Через декілька років на одного працюючого доводитиметься один пенсіонер.\nЗа даними ООН 1,2 млрд. чоловік в світі живуть в абсолютній убогості, менше ніж на 1 $ день. По даним спеціальної сесії Генеральної Асамблеї ООН, що проходила влітку 2000 р. в Женеві, Росія по рівню життя населення опинилася з 174 крАІн на 62 місці, між Малайзією і Латвією. Серед тих, хто йде в списку навіть на десятку - іншу перед нами, немає жодної ядерної і ракетної держави, немає крАІн з такою величезною армією, з такою гігантською територією і з такими запасами природних ресурсів.\n“Легко дихається в лісі після грози”, - сказав одного разу класик. І він мав рацію в своїй письменницькій спостережливості: повітря свіже, чисте, з тим самим особливим ароматом стерильності, який буває лише після грози. Прогулявшись після грози, відчуваєш себе чудово: серце б'ється ритмічніше, настрій покращується, депресію, втому, сонливість як рукою знімає.\nНе лише людина, вся природа, пожвавлюється, веселіє. Чому так? Через те, що грозові електричні розряди розщеплюють кисень О2 на два окремі атоми, які, з'єднуючись вже по три, утворюють озон, що очищає, дезинфікуючий атмосферу землі і що впливає на добре самопочуття. Озон здатний творити дива.\nРоків двадцять тому німецькі лікарі переконалися: тривалентний кисень - настільки сильний окислювач, що може стимулювати окислювально-відновні процеси в організмі (а це - суть життя), в два - чотири рази посилювати функцію імунної системи, поліпшити енергетичне забезпечення клітин, куди там медикаментам. До того ж озон володіє здатністю вбивати віруси. При взаємодії з клітинами організму озон окислює жири і утворює пероксиды - речовини розпізнають і вбивають всі відомі віруси і грибки.\nПриблизно в той же час була відкрита і нова сторіночка в медицині - народилася озонотерапия. При всіх численних плюсах, цей вигляд лікування повільно приживався : то не було у нас спеціального устаткування, фахівців, консерватори не вірили, що звичайний газ здатний зціляти безліч захворювань. Але озон увійшов до медицини і косметології. Його здатність оновлювати і стимулювати клітини прийшовся і тут до двору, озон непогано справляється із зморшками, розгонить мішки, набряки, синяки під очима. Хороший ефект дає озонотерапія в боротьбі з целюлітом.\nПроходячи через озонатор - апарат, основу якого складає та сама електрична дуга, кисень розщеплюється. На виході виходить озоно-киснева суміш. Концентрацію озону можна варіювати - або задаючи певну потужність електричного розряду, або регулюючи потік вхідного кисню (чим швидше кисень проходить через озонатор, тим менше озону утворюється). Для профілактики і лікування багатьох захворювань вистачає починаючи з мікродоз озону до 5 - 15 мг/літр.\nВживані зони для “пахучого лікаря”\n“Потрійний кисень” - природний іммуномодулятор. Він не просто стимулює імунітет організму, але і вирівнює до норми всі показники імунної системи.\nПотрапляючи в організм, озон прискорює потік крові, покращує загальний стан організму. Тому він показаний при токсикозі вагітності, зниженому гемоглобіні і тощо. Здатність озону розправлятися з інфекціями використовують для лікування багатьох вірусних захворювань, аж до інфекційного гепатиту. Потрапляючи на уражену ділянку, озон як би обволікає хворі клітини, тому його застосовують при гнійних ранах, опіках, виразках, псоріазі, грибкових зараженнях.\nЗвичайно, озонотерапія - не панацея від всіх лих і корисна хоча і багатьом, та не всім.\nВипадки, коли застосовувати її не потрібно:\n· при гемофілії, оскільки після озонових процедур здатність згущуватися крові ще знижується;\n· з тієї ж причини озон не призначають і для післяопераційної реабілітації доки не перестане кровотеча.\n"Для дерматології і косметології озонотерапія - це не лише XXI але і XXII століття. Особливо вона необхідна міським мешканцям, чия шкіра в'яне і старіє набагато раніше внаслідок жахливої екології. Від пилу, бруду, кіптяви - пори забиваються, шкіра перестає дихати. Їй катастрофічно не вистачає вологи, вітамінів, кисню..." І ось в цій “духоті” шкірі пропонують ковток свіжого повітря. Після введення озону вмить покращується метаболізм тканин, клітини починають оновлюватися, омолоджуються, шкіра розгладжується.\nПрибираючи верхній роговіючий шар дерми, озон вирівнює зморшки і навіть невеликі рубці. Що стосується дерматології, то тут озонотерапія незамінна. Їй піддаються навіть такі “вічні” захворювання, як екзема, акне (зігріваючи висип), псоріаз, грибкові ураження.\nОзон замінює собою найсильніші гормональні засоби, які, як відомо, даючи лише тимчасовий ефект, шкоди завдає немало. Він вмить знімає свербіння, роздратування, нагноєння, очищає і дезинфікує рани, приводить шкіру в норму. Інша справа, що інколи паралельно з озонотерапією необхідно лікувати і внутрішнє джерело шкірних запалень. У будь-якому випадку озон прискорює процес одужання.\nЩо стосується внутрішнього введення озону (ректально, внутрішньом'язовий, внутрішньовенно), я однозначно судити не беруся, але вважаю, що в невеликих дозах він сприятливий для організму і як загальнозміцнюючий, тонізуючий препарат, і як стимулюючий всі обмінні процеси засіб і як замінник багатьох лікарських препаратів.\n“Відкриття аероіонізації може мати стратегічне значення як для США, так і для інших крАІн в плані збереження здоров'я нації... Вплив негативно заряджених аероіонів, що не мають ні смаку, ні запаху, схожжий з дією вітамінів А, Е, D, а у ряді випадків володіє більш вираженим лікувальним ефектом...”\nІз звіту НДІ швидкої допомоги ім. Скліфосовського\nКлінічні спостереження свідчить про ефективність аероіонотерапії для запобігання інфекційним ускладненням (пневмоній, лімфангоїтів) у хворих...\nПід впливом аероіонотерапії знижується небезпека тромбоутворення і порушень мікроциркуляції крові.. У хворих дослідної групи з бронхіальною астмою були відсутні напади..\nПід впливом аероіонотерапії на 2-3 доби зникали явища шкірної алергії.. У дітей з бронхіальною астмою наголошувалося поліпшення показників функції зовнішнього дихання, особливо життєвій місткості легенів..\nДостовірно зменшилися прояви ОРВІ і вираженість інфекційно-запальних процесів.. Діти легше адаптувалися що до змінення умов зовнішнього середовища, підвищувалася їх стресостійкість, зменшувалася потреба в медикаментозній терапії..\nЗ наставлення для фізіотерапевтів академіка РАМН в.М. Боголюбова\nДія аероіонів супроводжується зниженням тиску крові, збільшенням числа еритроцитів і зменшенням лейкоцитів, зростанням рівня гемоглобіну. Покращується загальне самопочуття, відновлюється апетит і сон. Підвищується розумова і фізична працездатність, прискорюється хід відновних процесів в стомленій м'язовій системі.\nВідмічена стимулююча дія аероіонів на білковий і водний обміни, на синтез вітамінів групи В. Стабілізіруєтся рівень кальцію і фосфору, падає вміст цукру в крові.\nНавіть коли в приміщенні достатньо кисню, але його молекули не несуть негативного заряду, кисень ніяк не може приєднатися до гемоглобіну крові, клітинкам крові - настає клітинна задуха. Крім того, клітинки крові вирушають із легенів до органів і тканин не зумівши узяти кисню, оскільки він не іонізований. Тоді в органах і тканинах починаються процеси в'янення і дряхління їх.\nКисневе голодування, понижений вміст кисню в організмі або окремих органах, тканинах. Виникає при нестачі кисню у вдихуваному повітрі або крові (гіпоксемія) при порушеннях біохімічних процесів тканинного дихання і ін.\nАероіони і старіння організму\nЩе в своїх перших експериментах А.Л. Чижевський помітив, що вдихання негативних аероіонів уповільнює старіння піддослідних щурів|пацюків| і подовжує їх життя на 40 %.\nЧерез 10 років його учень А.Л. Войнар підтвердив цей факт і виявив нові аргументи, що говорять про можливість за допомогою аероіонів кисню уповільнювати старіння. Він довів, що в ході онтогенезу зменшується гідрофільність колоїдів організму. Дане явище пояснюється зменшенням “спорідненості” колоїдів тканин до води внаслідок зниження їх електричного заряду, що приводить до погіршення тканинного електрообміну.\nЄдиним способом уповільнення електророзрядки колоїдів, а тим самим уповільнення старіння А.Л.Чижевський ввжає систематичне вдихання організмом великої кількості аероіонів кисню, яке може захистити біоколлоїди, уповільнивши їх прогресуючу електророзрядку і старіння. Теорія омолоджування і профілактики старіння і в даний час є вельми переконливою.\nДо теперішнього часу доведено, що при старінні дійсно відбувається розрядка електростатичних систем організму (зменшення величини мембранного потенціалу), неухильне зниження іонізації цитоплазми, внаслідок чого укрупнюються частинки біоколлоїдів, падає їх здібність до набрякання, настає|наступає дегідратація і ущільнення протоплазми. Названі фізико-хімічні зміни колоїдів характерні для старіння.\nА. Л. Чижевський переконливо довів, що негативні аероіони продляють життя, а неіонізоване повітря спричиняє захворювання і загибель тварин. Активне поліпшення дихального середовища в житлових і робочих приміщеннях шляхом збагачення повітря аероіонами кисню може істотно зменшити стомлюваність, поліпшити здоров'я і подарувати людям роки і роки активного життя. По словах А.Л. Чижевського, аероіони кисню і правильне дихання - основа здоров'я і фактор продовження життя.\nМарно лікувати втому і хворобу посиленим живленням і медикаментами. Одна з функцій, властива всьому живому, - здібність до енергозабезпечення за рахунок тих або інших зовнішніх енергетичних ресурсів (іонізоване повітря).\nВиходячи з обгрунтування професора А.Л.Чижевського про те, що будь-яке захворювання починається з втрати (або зменшення) електричного заряду клітинами хворого органу і переходу їх цитоплазми із зола у гель, професор М.С. Мачабелі і співавтори (1995г.) уявляли динаміку тромбогеморагічного синдрому (ТГС) в тканинах.\n*Іон ("що йде" - з грецького)\nЕлектрично заряджена частинка: утворюються при втраті або надбанні електронів атомами або групами атомів, позитивно заряджений іон називається катіоном, негативно заряджений - аніоном.\nНа гель перетворюється зол, що втратив негативний заряд, ознака початкового запалення.\n* Гемоліз (Гематолізіс)\nРуйнування еритроцитів крові з виділенням в довкілля гемоглобіну. У нормі гемоліз завершує життєвий цикл еритроцитів (близько 120 діб) і відбувається в організмі безперервно. Патологія відбувається під впливом гемолітичних отрут, токсинів, холоду, деяких лікарських речовин. Характерний для гемолітичних анемій.\nДеякі приклади ефективності аероіонотерапії проти ряду захворювань\nА.Л. Чижевський і його послідовники переконливо довели, що аероіони (АІ) кисню ефективні при лікуванні початкових і навіть фіброзно - кавернозних форм туберкульозу. У хворих припинявся кашель, зменшувалася кількість мокроти із зниженням в ній числа збудників туберкульозу, покращувалося самопочуття.\nУспіх лікування гіпертонічної і гіпотонічної хвороб визначався тим, що АІ стабілізують функціональний стан центральної нервової системи і гемодинамічного центру, міняє тонус гладкої мускулатури і судин, зменшують вміст холестерину.\nАІ дали добрий ефект при вегетативно-ендокринних порушеннях, відмічено помітне поліпшення стану у 64 % хворих дистиріозами| (як з|із| підвищенням, так і із пониженням функції щитовидної залози).\nАероіонотерапія підсилює вироблення молока у годуючих матерів. Поряд із цим АІ кисню стимулюють пологову діяльність.\nПозитивні результати відмічені при лікуванні безсоння і мігрені. Це, певне, пов'язано з тим, що АІ знижують збудливість нервової системи (в т.ч. вегетативною) і стабілізують її тонус на оптимальному рівні. У переважній більшості виліковувалося нічне недержання сечі.\nБагаточисельні клінічні спостереження показали, що АІ ефективна при лікуванні таких шкірних захворювань, як екзема, свербіння, фурункульоз і юнацькі угрі.\nОтримані добрі результати при лікуванні виразкової хвороби шлунку і дванадцятипалої кишки, що пояснюється посиленням метаболізму в слизистій оболонці шлунковий - кишкового тракту більш ніж на 50%, прискоренням темпів регенерації і ліквідацією виразкових дефектів.\nАероіонотерапія повинна знайти широке застосування при гострих і хронічних інфекційних захворюваннях. Так В.Г. Пателюк (1984 р.) на великому клінічному матеріалі довела, що вірусно-бактерійні інфекції, як правило, протікають з тромбогемарогічниими| явищами. У таких хворих, поряд з ТГС, в кровотоку виявлена “тканинна гіперкоагуляція”, погіршуюча перебіг синдрому, уповільнююча репарацію і що збільшує розвиток спайних процесів. Включення в комплекс лікувальних засобів гепарину різко полегшує перебіг інфекційних захворювань і запобігає розвитку ускладнень. Ефективність дії гепарину при ТГС визначається тим, що він являється донатором електронів. Аналогічними властивостями володіють і АІ кисню.\nКорекція зовнішнього і внутрішнього електрообміну шляхом створення в палатах мікроклімату з надлишком АІ кисню гальмує ланцюгові реакції ТГС і порушення мікроциркуляції.\nИ.В. Самхарадзе прийшов до висновку, що корекція внутрішнього електрообміну інтеропераційною гепаризацією і післяопераційною безперервною рівномірною керованою внутрішньовенною гепаринотерапією, а також створення довкола пацієнта мікроклімату з надлишком АІ кисню є найбільш ефективним способом лікування ТГС при гострих перитонітах у дітей.\nДобрі результати дала аероіонотерапія в хірургічній клініці при стимуляції загоєння ран і опіків. Після декількох сеансів АІ рани і опіки змінювали свій характер: поверхня мокнучих, гнійних, таких, що кровоточать ран ставала сухою, швидко зменшувалася запальна червоність і наставала епітелізація.\nЗатягувалися навіть такі рани і виразки, які не гоїлися місяцями і роками. Лікувальний ефект досягався без зняття пов'язок, тобто прийняттям АІ через дихальні шляхи. Окрім впливу на раневе поле, аероіонотерапія надавала болезаспокійливу дію, нормалізувала сон, апетит, загальний стан, знімала дратівливість, тобто покращувала|поліпшувала| біотонус, що можна використовувати в перед- і післяопераційному періоді.\nВеликою проблемою є збереження життя недоношених і слабонароджених дітей, у яких зазвичай спостерігається асфіксія і різке пониження імунітету. Аероіонізація палат з такими дітьми викликала у них поглиблення дихання, збільшувала поглинання кисню приблизно на 20%, а виділення вуглекислого газу на 14%. Поряд із цим АІ кисню підсилили захисні властивості організму і понизили відсоток інфекційних ускладнень у дітей. Звідси прямий висновок: палати, де перебувають недоношені і діти з афиксією мають бути оснащені аероіонізаторами, а діти отримувати сеанси аероіонотерапії.\nВ.П. Скіпетрів (1995 р.) повідомляє, що в лабораторії Мордовського університету виявлено, що АІ кисню ефективні при інсулінонезалежнихі інсулінозалежних формах цукрового діабету, особливо при відносно недавніх формах захворювання.\nНепогані результати АІ можуть дати в косметології, бо вони покращують тургор шкіри і Ведуть до згладжування, а деколи навіть зникненню зморшок унаслідок поліпшення гідрофільності тканин.\nА.Л. Чижевський писав (1960 р.): 40-літній досвід роботи з АІ кисню виявив, що вони не надали несприятливої дії ні на одну людину. Негативні АІ в значних концентраціях безболісно переносяться усіма. Жодних протипоказань до цього методу фізіотерапії не існує.\nПро дослідження 47 американських, німецьких і інших зарубіжних вчених з 1933 р. по лікуванню дихальних захворювань, психологічних результатах, загальних дослідженнях дивіться короткі висновки в статті з інтернету - “Дані зарубіжних досліджень процесів аероіонізації”.\nУ літературі і публікаціях до цих пір не відмічено жодного випадку захворювання від надлишку негативних АІ кисню, тому правомірно стверджувати, що аероіонізація вимагає швидкого впровадження в медицину і життя людей.


Виховна година "Це потрібно дітям знати- як по місту крокувати" розроблена для учнів першого класу. Метою виховної роботи є: повторити і закріпити за допомогою ігор знання, вміння і навички учнів з правил дорожнього руху; навчити їх використовувати набуті знання, вміння і навички в реальних умовах; формувати вміння знаходити правильне рішення в нестандартних ситуаціях.\n«Це потрібно знати – як по місту крокувати»\nУчитель 1 класу\nТема: Це потрібно знати – як по місту крокувати\nМета:Повторити і закріпити за допомогою ігор знання, вміння і навички учнів з правил дорожнього руху; навчити їх використовувати набуті знання, вміння і навички в реальних умовах; формувати вміння знаходити правильне рішення в нестандартних ситуаціях.\nОбладнання: Книга «Правила дорожнього руху», крейда, демонстративний матеріал «Дорожні знаки», плакати, дидактичний матеріал, Диплом «Клас зразкових пішоходів», комп’ютерна презентація «Правила дорожнього руху».\n2. Підготовка учнів до заняття (активація уваги, сприймання, мислення учнів).\nЗі школи я іду додому.\nІз дму в школу чи кудись іще.\nПеретинаю вулицю у місті тому,\nДе «світлофор» чи «зебра» є.\nЯ є учасником дорожнього руху.\nСвяті для мене правила доріг.\nТому що вчив вже я цю науку.\nІ називаюся я … (пішохід).\nДіти, сьогодні ми з вами проведемо захід, який допоможе кожному з нас визначитися, чи достатньо ми знаємо ті «Правила дорожнього руху», які ви вже вивчали, чи правильно застосовуєте ви ці знання на практиці. А зараз давайте перевіримо, що ви засвоїли. Тому приступаємо до наступного завдання.\nВправа «Хто керує цим видом транспорту?»\nНазвіть професії людей, які керують цим видом транспорту (вчитель називає транспорт)\nАвтобус – водій автобуса.\nПоїзд – машиніст.\nПідйомний кран – кранівник.\nЛегковий автомобіль, обладнаний як таксі – таксист.\nГра «Знай і пам’ятай»\nВедучий підходить до одного з учасників гри і передає жезл. У відповідь потрібно назвати одне з правил поведінки пішохода на дорозі. Почувши правильну відповідь, ведучий передає жезл іншому учасникові гри і той теж називає одне з правил поведінки пішохода, але не повторює вже назване. Тому всі учасники повинні уважно слухати і запам’ятовувати ці правила. Замість правил дорожнього руху дозволяється називати і дорожні знаки. Той учасник, який повторить правильно, вибуває з гри. (Після усіх тверджень учитель розказує основні правила дорожнього руху)\n1. Ходити по тротуарах і пішохідних доріжках, дотримуючись правого боку.\n2. Перед тим як починати перехід через дорогу, вулицю, зупинитися і приготуватися до переходу.\n3. Перетинати проїжджу частину по визначених пішохідних переходах.\n4. Суворо виконувати сигнали світлофора і регулювальника.\n5. Іти, а не бігти через дорогу.\n6. Допомагати в переході дороги тому, хто цього потребує.\n7. Стримувати тих дітей, які своєю недисциплінованістю створюють аварійні ситуації на дорогах.\nОповідання про двох друзів.\n«Коли підійшов автобус, Петрик з Васильком першими влетіли в автобус з криком: «Ось два місця, швидше!» - і розштовхуючи інших пасажирів, кинулися до сидінь. У руках вони тримали по морозиву. Хлопці їли його із задоволенням і розглядали пасажирів. Поруч стояв дідусь, мама з малюком, жінка з важкими сумками. «Здорово, що ми поквапилися, а то не встигли б сісти!»\nЩо ви можете сказати про хлопчиків?\nЯк треба поводитися у громадському транспорті?\nЩо за звір, хто відгадає? ( Світлофор )\nЖовтий – стій і роздивись,\nА зелений засвітився –\nНа кожну парту роздаються кружечки зеленого, жовтого та червоного кольору. Після плеску вчителя діти потинають складати світлофор.\nУчні встають біля парт на слово «Зелений» - крок уперед, «жовтий» - стоять, «червоний» - крок назад.\nДіти, чого вчить ця гра?\nНа дорозі зупинись.\nВін шлях вкаже надійний,\nНіколи він не спить.\nЗ малими дітьми у схованки\nВін гратися не звик.\nЧервоне треба пам’ятати:\nЗелене – вітер, сніг чи злива,\nСтоять вони всі при дорозі\nДопомогти людині в змозі.\nУсюди – близько і далеко –\nОдні з них нам сповіщають,\nА інші щось забороняють,\nАби не сталося біди.\nСлід поважати дорожні… (знаки)\nДіти пригадайте своє село. Чи багато в ньому дорожніх знаків?\nВони можуть бути розташовані обабіч дороги або над нею. Якщо подивитися на них уважно, то можна побачити, що всі знаки крім різних на них малюнків, мають ще різну форму. Це – кружечок, трикутник, квадрат, прямокутник. Ось деякі з них ви знаєте.\nУчні виходять по черзі показують знак і розповідають про нього що знають.\nДля кого призначені тротуари?\nДе повинен рухатися транспорт?\nЯкі дорожні знаки є у нашому селі?\nЯк називається людина, яка керує автомобіль?\nЯк називається людина, яка їде у транспорті?\nПристрій для регулювання руху транспорту і пішоходів?\nЧастина дороги, призначена для руху пішоходів?\nНа який сигнал світлофора пішоходу забороняється переходити через дорогу?\nОсоба, яка керує автомобілем?\nПерегляд комп’ютерної презентації.\nЯ бажаю вам щастя й долі,\nБудьте ж нам усі здорові.\n1.Підведення підсумків заходу.\nЩо сподобалось на виховному заході?\n2.Нагородження класу дипломом «Клас зразкових пішоходів».\n↓Завантажити документ Отримати свідоцтво DT205619


У Києві нагородили молодих підприємців - переможців конкурсу з розробки кращого бізнес-плану - Столичний діловий портал: pro малий та середній бізнес\nУ Києві нагородили молодих підприємців - переможців конкурсу з розробки кращого бізнес-плану\nопубліковано 10 груд. 2012 р., 23:25 Столичний діловий портал\nКонкурс організований Державною службою України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва разом із Державною службою молоді та спорту України.\nГран-прі отримали харківські винахідники Олександр Кабанов, Ксенія Горова та Олена Шершенюк за проект «Розроблення та впровадження у виробництво малолітражного автомобільного дизеля потужністю 100-175 к.с. подвійного призначення (Слобожанський дизель)».\nПерше місце у номінації «Виробництво, сфера послуг і торгівля» було присуджено Євгенії Павлюк за бізнес-план «Використання технології No-till в сільськогосподарських підприємствах Півдня України (На матеріалах фермерського господарства «Орбіта» Березнегуватського району, Миколаївської області)».\nА найкращим соціальним проектом назвали бізне-план Наталії Курилюк «Своїм курінням ми вбиваємо близьких».\nЕкспертна група обирала переможців у номінаціях «Виробництво, сфера послуг і торгівля» та «Соціальний проект» за наступними критеріями:\nвідповідність вимогам до структури бізнес-плану наявність чіткого фінансово-економічного обґрунтування проекту ефективність використання коштів (період окупності, прибутковість проекту, соціальний ефект) забезпечення створення нових робочих місць для молоді оригінальність та обґрунтованість ідеї соціальна значущість проекту, суспільна корисність (прибутковість) від його реалізації.\nКонкурс проводиться, щоб залучити молодих українців віком від 14 до 35 років до бізнесу, підтримуючи їх ініціативи.\n«Є можливості починати нові проекти. Це передове! У нас є певні важелі, щоб вам допомагати фінансово. Є перші українські підприємці, перші проекти, які до нас звернулися за мікрокредитуванням. Головне, що ви не боїтеся відкривати нові двері у нові можливості!», - зазначив заступник Голови Держпідприємництва Олег Шейко.


ТОВ ГАРАНТ — Код ЄДРПОУ 30259853\nАдреса: 65033, Одеська обл., місто Одеса, Малиновський район, ВУЛИЦЯ АЕРОПОРТІВСЬКА, будинок 9\nУчасники та бенефіціари 30259853\nРозмір внеску до статутного фонду: 3 017 200,00 грн\nКУЗНЄЦОВА ЗОЯ ПАВЛІВНА\nАдреса засновника: 65062, Одеська обл., місто Одеса, Приморський район, ВУЛИЦЯ КАМАНІНА, будинок 12, корпус 2, квартира 2\nІндивідуальний податковий номер (анульовано): 302598515417\nНомер взяття на облік: 1510042628\n20.01.2012 Постанова Адміністративне 22103109 2а/1570/1943/2011\n05.10.2011 Рішення Господарське 18672421 3/17-3195-2011\n15.08.2011 Ухвала суду Господарське 17855946 3/17-3195-2011\n13.12.2010 Рішення Цивільне 77871185 2-6435/10\n13.12.2010 Рішення Цивільне 78139726 2-7119/10\n25.10.2010 Постанова Адміністративне 11802420 7943/10/1570\n24.12.1998 Змінився розмір статутного капіталу 34 400 грн.\n24.12.1998 Змінилася адреса М.ОДЕСА, МАЛИНІВСЬКИЙ Р-Н ШОСЕ ОВІДІОПОЛЬСЬКА БУД. 6 КМ\nОтримайте повноцінне досьє про контрагента "ГАРАНТ". Повноцінне досьє про контрагента допоможе власнику в аналізі, співпрацювати з постачальником або нi. Ці дані доступні у відкритих реєстрах. Таку інформацію отримують завдяки ЄДРПОУ фірми 30259853.\nЗа кодом фірми, що називається номер свідоцтва про реєстрацію, можна дізнатися, в якому місті знаходиться ця юрособа - для "ГАРАНТ" це Одеса, в нашому довіднику на літеру Г. Юридична адреса фірми 65033, Одеська обл., місто Одеса, Малиновський район, ВУЛИЦЯ АЕРОПОРТІВСЬКА, будинок 9, а також більш докладне досьє можна прочитати в повній версії нашого сервісу. За номером EГР в нашому каталозі містяться дані про засновників і підписантів, прізвища, імена та по батькові цих людей. Ключові особи цієї компанії - керівник Мірошниченко Євгеній Володимирович, підписант Мірошниченко Євгеній Володимирович, а також засновники Мірошниченко Євгеній Володимирович, Кузнєцова Зоя Павлівна. У повній версії сервісу доступні судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і сума статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ Дивіться інші компанії в Одеса або в каталозі на букву Г


Сувеніри з срібла, срібні вироби\nЯк вибрати срібні сувеніри?\nНайчастіше для подарунків близьким на невеликі свята люди вибирають сувеніри. Але дешеві дрібнички частіше за все не особливо радують тих, кому вони призначені. Якийсь час вони припадають пилом на полицях, а потім безслідно зникають, не залишаючи про себе ніякої пам'яті. Але зовсім інша справа, якщо обраний для подарунка сувенір володіє ліквідністю і матеріальною цінністю. Наприклад, якщо він виконаний зі срібла. Найчастіше такі вироби присутні в асортименті магазину подарунків у великій кількості. Ціни на сувеніри з срібла залежать від проби, ваги вироби і марки виробника.\nХтось може заперечити, що покупка такого сувеніру не таке вже вигідне вкладення грошей. Сучасні вироби далеко не завжди є хоч трохи значиму художню цінність, є продукцією зовсім ексклюзивної, а найчастіше масової. Тому малоліквідні: продати їх можна тільки як срібний лом, по вазі.\nАле це не зовсім так. Срібні сувеніри від відомих виробників, таких як «Тіффані", "Дипломат", "Гран Каро" або "Саур» мають цілком реальною вартістю, яка почне рости в ціні практично відразу, і нікому не прийде в голову продавати їх на вагу. Але і вироби маловідомих фірм і навіть індивідуальних майстрів через кілька десятиліть зможуть стати вінтажними, а років через сто і справжнім антикваріатом. Більшість найцінніших антикварних срібних сувенірів-дрібничок були виготовлені саме маловідомими майстрами в невеликих кустарних майстерень.\nНайголовніше полягає в тому, щоб придбані срібні сувеніри не виявилися підробкою, виконаною з посріблених сплавів, а були б виконані з високопробного срібла.\nЯкі існують проби срібла\nПоняття «проба» походить від латинського слова «probo» - випробування. Воно відображає кількісний вміст в лігатурному (допоміжному) сплаві благородного металу, в нашому випадку, срібла.\nРозрізняються п'ять проб срібла:\nПромислове срібло, яке використовується в різних виробах, містить 72% чистого металу. Це 700 проба. Для виготовлення сувенірів і ювелірних виробів ця проба не використовується.\n800 проба має на увазі як мінімум 80% срібла в лігатурному сплаві. І хоча у срібла цієї проби відзначається помітна жовтизна, воно використовується для сувенірів, зокрема для виготовлення столових приладів.\n875 проба досить трудноотлічіма від найвищої 925. Саме це срібло найчастіше і використовують для виготовлення сувенірів.\nСрібло 925 проби вважається самим благородним металом. Воно використовується в ювелірній, зубопротезном, сувенірному виробництві.\n960 проба практично не відрізняється за властивостями від чистого металу і використовується тільки в виготовленні дуже дорогих виробів.\nПроба срібного вироби обов'язково наноситься на його поверхню і є гарантією зазначеного змісту срібла в лігатурному сплаві.\nОднак існують і інші способи визначити ступінь чистоти срібного сплаву і відрізнити його від посріблення.\nСпособи визначення автентичності срібла ного вироби\nПроба на кислотність виробляється за допомогою азотної кислоти і шкали для ідентифікації кольору. Для проведення тесту на поверхні робиться невелика подряпина, на яку наноситься крапля азотної кислоти. За кольором за допомогою шкали і визначається ступінь чистоти сплаву. Кращий результат - кремовий, при низькому вмісті колір стає сірим або зеленим кольору.\nЗа допомогою сірчаної мазі, крейди та йоду. При попаданні на срібло високої проби ці речовини викликають потемніння.\nЗа допомогою білої лляної серветки: срібло залишить на ній темні сліди.\nЯк правильно вибрати сувенір для подарунка або колекції?\nвибрати необхідний сувенір не так просто, як може здатися.\nОдним з головних критеріїв, як уже говорилося, є ціна . Але, крім підходящої по гаманцю вартості, необхідно продумати, який саме сувенір найкраще придбати в колекцію або для подарунка в залежності від віку того, кому він призначений і області його застосування.\nСувеніри з срібла бувають\nДитячими. Це, як правило, срібні ложки або сувенірні фігурки тварин і казкових персонажів, брязкальця, поїльника, гуртки і цілі набори на народження або перший зуб. Такий сувенір залишиться з дитиною на все життя як пам'ять про дитячі роки і улюблених людей.\nЖіночі. Дзеркальця, ножиці, гребінці, наперстки, ситечка, ігольніци, набори для шиття і чарівні скриньки.\nЧоловічі. Ця категорія сувенірів найчисленніша. І це закономірно, тому що чоловікові набагато важче вибрати подарунок. І тут на допомогу того, хто дарує і приходять сувеніри зі срібла - брелоки і ручки, закладки для книг, візіточніци, портсигари і запальнички, затискачі для грошей, ножі для паперів, друку і лупи і багато іншого.\nСрібні предмети декору . До них відносяться фоторамки та свічники. А також набори столового срібла і окремі предмети сервірування столу, і срібні вази.\nяк вже говорилося, ціна на срібний сувенір залежить від виробника. Росія має непогані традиції у виробництві таких виробів. До того ж державне клеймо є відмінною гарантією якості заявленого сплаву. Серед найбільш відомих виробників варто відзначити такі заводи, як «Злато», «Авигея», «Срібна Венеція», «Приволзький ювелір».\nВироби цих виробників пропонує більшість великих ювелірних магазинів протягом багатьох років. 160\nВ последние годы на российском рынке, помимо срібних виробів від відомих європейських виробників, таких як GREGGIO і Raddi (Італія) або Topazio (Португалія), з'явилися також сувеніри китайського виробництва. Відомі магазини, як правило, не торгують сумнівною продукцією, і якщо вони пропонують сувеніри з Китаю, то, як правило, впевнені в їхній якості і пробі. Якщо ж виникають якісь сумніви, то завжди можна провести необхідну експертизу.\nВарто скасувати, що вироби зі срібла є традиційним китайським промислом, що йде своїми корінням в далеке минуле. Таке придбання може стати відмінним подарунком або поповненням колекції.\nКолекційні срібні монети\nОкремо серед сувенірів стоять срібні монети або медалі. Вони можуть служити відмінним і відносно недорогим подарунком, який стане основою майбутньої колекції. Щоб зрозуміти, що таке сувенірні монети, можна переглянути асортимент, наприклад, російського виробника - заводу «Красносельський Ювелірпром», в якому присутня велика кількість сувенірів різної ваги з відмінного срібла 925 проби.\nЯк правильно вибрати срібні сережки з опалом?\nЯк вибрати срібні сережки з топазом?\nЯк вибрати чоловічі прикраси зі срібла


Лідія Литвяк: біографія, подвиги, історичні факти, фото Лідія Литвяк: біографія, подвиги, історичні факти, фото\nУ всі часи війна вважалася справою чоловіків. А вже що стосується бойових дій в небі – тим більше. І в наші дні на бойових винищувачах можна зустріти виключно представників сильної половини людства. Перевантаження тут для людини буквально позамежні. І реакція у цих професіоналів повинна бути практично блискавичною, адже час, відведений на прийняття рішення, часом відміряється долями секунд. До того ж пілот повинен досконально вивчити всі технічні характеристики своєї машини, щоб знати, на що вона здатна в критичних ситуаціях.\nСаме тому уявити собі, що за штурвалом швидкісного винищувача сидить мила, тендітна білява дівчина, досить складно. Але тим не менше, враховуючи досвід ведення боїв у Великій Вітчизняній війні, це можливо. У період тієї суворої пори не дивовижними були будь-які винятки. Одне з них – льотчик-винищувач Лідія Литвяк. Про неї і піде мова в цій статті.\nРозглядаючи чорно-білі знімки військових років з Лідією Литвяк, ми бачимо на них мініатюрну світловолосу красуню. Дівчині з такою зовнішністю нескладно було б стати популярною актрисою. І тоді її доля склалася б зовсім по-іншому. Її б чекали світські раути, келихи з холодним шампанським, хрусткі кошики з ікрою і фотографи, яким вона позувала б в хутряних боа і обвішана діамантами. І це було б цілком можливо, адже Лідія Литвяк зовні схожа на Валентину Сєрову, яку вважали «третьої великої блондинкою» радянської держави після Любові Орлової та Марини Ладиніної.\nОднак доля нашої героїні склалася зовсім інакше. У неї був свій список перемог, але тільки не на театральних підмостках або на кіноекрані. Лідія Володимирівна Литвяк протягом 8 місяців своєї героїчної служби в радянській авіації вчинила 168 бойових вильотів. При цьому вона 89 раз боролася із ворожими винищувачами, збила 11 німецьких літаків і один аеростат-корректировщик. Ось таким значним є список перемог самої чарівною та жіночною льотчиці СРСР, яка захищала країну в період Великої Вітчизняної війни. І це тоді, коли багато чоловіків, перебуваючи за штурвалом своїх винищувачів, за весь час бойових випробувань не змогли збити жодного ворожого літака або в кращому разі всього один або два.\nЛьотчик-ас з СРСР Ліда Литвяк домоглася декількох групових і дюжини особистих перемог. Юна дівчина, яка з вигляду здавалася тендітної студенткою, мала ефектним і агресивним стилем ведення повітряного бою. Це й дозволило їй увійти в списки еліти бойової авіації, що знаходиться в складі антигітлерівської коаліції.\nЛідія Володимирівна Литвяк народилася в Москві 18 серпня 1921 р. Згодом вона неймовірно пишалася тим, що день її народження співпадає з Всесоюзним днем авіації. Чомусь її ім’я дівчині не подобалося. Саме тому всі домашні, а також близькі друзі називали її Лілею або Лілією. Під цим ім’ям вона й увійшла в історію.\nЛідія (Лілія) Литвяк була шалено закохана в літаки і в небо. Проте в ті роки це ні в кого не викликало подиву. Навпаки, те, що проста радянська дівчина не мріяла про кар’єру кінозірки, а про ОСОАВИАХИМЕ, було цілком природним. Адже залучати молодь в авіацію прагнули партія і уряд СРСР.\nЛідія Литвяк йшла в ногу зі своєю епохою. Вона з легкістю і абсолютно свідомо проміняла гру в ляльки на льотний гурток, а сукні та туфлі на підборах – на льотний шолом і комбінезон. Дівчина не лише захоплювалася небом. Вона прагнула опанувати професію льотчика. Саме тому у свої 14 років вона стала членом Центрального аероклубу ім. Чкалова. Спочатку батьки нічого не знали про це. Але приховувати бурхливу зацікавленість настільки незвичайною для жінки професією протягом довгого часу було неможливо. Через рік у свої 15 років дівчина вперше самостійно піднялася в небо.\nЗакінчивши школу, Лідія Литвяк поступила на курси геологів, після яких її направили на Крайню Північ, а потім на південь. Тут вона повернулася до польотів.\nЛідія (Лілія) Литвяк стала курсантом Херсонського льотного училища. Це навчальний заклад закінчила успішно. Після цього стала льотчиком-інструктором і в період до початку війни з фашистами встигла підготувати 45 курсантів. Товариші говорили, що вона володіла вмінням бачити повітря.\nЗвідки родом батьки Лідії Литвяк, так до кінця і невідомо. Після громадянської війни вони переїхали з села в Москву. Мати дівчини звали Анною Василівною, але про те, ким і де вона працювала, історія також замовчує. Відомо тільки, що жінка була то кравчинею, то працювала в магазині. Про батька льотчиці Лідії Литвяк коротко говориться у всіх джерелах, як і про матір. Є лише дані, що звали його Володимиром Леонтьевичем, а місцем його роботи була залізниця. У 1937 р. батька Лідії Литвяк за помилковим доносом заарештували, а потім розстріляли. Зрозуміло, про це дівчина нікому не говорила. У ті роки статус дочки ворога народу міг докорінно змінити її долю. А цього зовсім не хотілося 15-річній дівчині, буквально бредившей авіацією.\nБіографія льотчиці Лідії Литвяк склалася так, що їй довелося брати участь у бойових діях. Адже на її Батьківщину напав ворог. Однак на фронт вона потрапила не одразу. Радянська влада не бажали допускати молодих дівчат-комсомолок в ряди регулярних військ. Там вони могли перебувати тільки в якості медсестер. Однак життя внесло свої корективи.\nБагато дівчат мріяли потрапити на передову. Для цього необхідно було рішення самого Головнокомандувача. Його і домоглася Марина Раскова. Ця льотчиця була однією з перших трьох жінок, нагороджених званням Героя Радянського Союзу. Раскова здійснювала польоти в екстремальних умовах і ставила рекорди в небі. Кваліфікація, досвід та енергія принесли їй авторитет у військово-повітряних силах. Завдяки цьому знаменита льотчиця змогла особисто попросити у Сталіна дозвіл сформувати жіночі бойові частини. Опиратися відважним дівчатам було марно. До того ж радянська армія несла величезні втрати не тільки на землі, але і в повітрі. Саме тому у жовтні 1941 р. почалося формування одразу трьох жіночих авіаполків. Вже з перших днів війни льотчиця Лідія Литвяк (фото її розміщено нижче) намагалася потрапити на фронт.\nПісля того, як їй стало відомо, що Марина Раскова почала формувати жіночі авиаполки, вона відразу ж домоглася свого. Однак при цьому дівчині довелося схитрувати. До свого льотного часу вона приписала 100 годин, завдяки чому і була зарахована в винищувальний полк під номером 586, який очолила сама Марина Раскова.\nВ радянській авіації з’явився ініціативний та енергійний льотчик. Лідія Литвяк при цьому відрізнялася кілька норовливим характером. Вперше її схильність йти на ризик була помічена під час навчання, коли жіночий авіаполк базувався р. недалеко від Енгельса. Тут один з літаків зазнав аварію. Для того, щоб піднятися в повітря, йому був необхідний запасний гвинт. Проте доставити цю деталь було неможливо. В цей час польоти були заборонені через розгулялася хуртовини. Але Лідію це не зупинило. Вона самовільно, не отримавши на те дозволу, полетіла до місця аварії. За це отримала догану від керівника авіашколи. А ось Раскова заявила, що пишається тим, що у неї така відважна учениця. Швидше за все, досвідчена льотчиця побачила в Литвяк риси власного характеру.\nАле проблеми з дисципліною у Ліди виявлялися часом і зовсім в іншій сфері. Так, одного разу вона зробила до свого комбінезону модний комірець. Для цього їй довелося зрізати хутро з унтів. У цьому випадку поблажливості Раскової вона не дочекалася. Лідії довелося перешити хутро назад.\nТим не менш любов до різних аксесуарів дівчина не розгубила навіть на фронті. Вона кроїла шарфики, використовуючи парашутний шовк, і перешивала підшоломники, які в її умілих руках ставали більш витонченими і зручними. Навіть перебуваючи під вогнем, Ліда була не тільки відмінним винищувачем, але і змогла залишатися привабливою дівчиною.\nА ось що стосується рівня пілотажу, то жодних претензій до Литвяк не було. Разом з іншими дівчатами вона прекрасно витримувала прискорений темп навчання, що включав в себе щоденні двенадцатичасовые тренування. Жорсткість підготовки пояснювалася досить просто. Льотчиці незабаром повинні були вступати в бій з противником, який був розумний і не прощав помилок. По закінченні навчання Лідія Литвяк на відмінно здала пілотування ястребка (літак Як), що і дозволило їй потрапити на війну.\nПеребуваючи у складі 586-го авіаполку, Лідія Литвяк (фото представлено нижче) вперше піднялася в небо навесні 1942 р. В цей час радянські війська вели бої в Саратові. У завдання нашої авіації входила захист Волги від німецьких бомбардувальників.\nУ 1942 р. льотчик Лідія Литвяк в період з 15 квітня по 10 вересня скоїла 35 вильотів, під час яких виробляла патрулювання і супроводжувала транспортні літаки, що перевозять важливі вантажі.\nАвіаційний полк, у складі якого перебувала льотчик-винищувач Лідія Литвяк, 10 вересня 1942 р. був перекинутий під Сталінград. За короткий проміжок часу відважна дівчина 10 разів піднялася в небо. Під час свого другого бойового польоту, який відбувся 13 вересня, вона змогла відкрити особистий бойовий рахунок. Спочатку нею був збитий бомбардувальник Ju-88. Після цього дівчина кинулась на виручку своєї подруги Рай Бєляєвої, у якій закінчилися боєприпаси. Лідія Литвяк зайняла її місце в бою і в результаті запеклого поєдинку знищила Me-109. Льотчиком в цьому літаку був німецький барон. До того часу він вже здобув 30 перемог в небі і був кавалером Рицарського хреста. Будучи полоненим і перебуваючи на допиті, він побажав побачити того, хто переміг його в небі. На зустріч прийшла блакитноока, тендітна, ніжна білява дівчина. Німець вирішив, що росіяни знущаються над ним. Але після того як Лідія з допомогою жестів показала деталі бою, відомі тільки їм двом, барон зняв зі своєї руки золоті годинники і простягнув їх дівчині, що повалила його з небес.\n27 вересня відважна льотчиця, перебуваючи всього в тридцяти метрах від Ю-88, змогла вразити ворожу машину.\nІ навіть беручи участь у бойових операціях, льотчиця дозволяла собі хуліганити. Зробивши успішний бойовий виліт, при наявності палива в баці вона, перш ніж приземлитися на рідний аеродром, крутила над ним фігури вищого пілотажу. Подібні жарти були однією з візитних карток. За подібні розваги командир полку її не карав, адже дівчина успішно виконувала бойові завдання, показуючи хороший напір, чіпкість розуму і прекрасне тактичне мислення. Після Сталінградських боїв вона стала досвідченим пілотом-винищувачем, отримавши загартування вогнем. Крім цього, 22 грудня 1942 р. дівчина була нагороджена урядовою нагородою. Нею стала медаль «За оборону Сталінграда».\nБіографія Лідії Литвяк описана в багатьох книгах. В цих же джерелах можна знайти і цікаві розповіді про відважну льотчиці. Так, згідно з деякими твердженнями, після того як вона перемогла німецького аса, на її капоті була намальована велика біла лілія. Говорять і про те, що деякі ворожі льотчики, угледівши це квітка, ухилялися від бою. Розповідають також, що Лідія Литвяк після кожного бою, в якому їй вдавалося збити ворожу машину, малювала на фюзеляжі свого «Яка» з однієї білої лілії. Назва улюбленого нею квітки стало позивних льотчиці. Крім цього, багато називали Лідію Володимирівну Литвяк Білою лілією Сталінграда.\nВперше літак Лідії Литвяк німцям вдалося підбити незабаром після закінчення Сталінградської битви. Дівчина мало не загинула, зробивши вимушену посадку. До неї тут же кинулися ворожі солдати. Лідія вискочила з кабіни і почала відстрілюватися від німців. Проте відстань між ним і ворогами неухильно скорочувалося. У Литвяк в стовбурі залишався останній патрон, коли над нею пронеслися радянські штурмовики, з якими вона була на завданні. «Іли» притиснули німців своїм вогнем, а один з них спланував недалеко від дівчини і, випустивши шасі, приземлився. Лідія швидко влізла в кабіну до пілота, і вони благополучно пішли від погоні.\nЛьотчик-винищувач Лідія Литвяк – Біла лілія Сталінграда – в кінці вересня 1942 р. була переведена в 437-й винищувальний авіаційний полк. Однак жіноча ланка, що входить до його складу, проіснувала зовсім недовго. Його командира, старшого лейтенанта Р. Бєляєву, незабаром збили німці, і їй довелося довго лікуватися після стрибка з парашутом. Після цього у зв’язку з хворобою з ладу вибула М. Кузнєцова. В полку залишалося лише дві льотчиці. Це Л. Литвяк, а також Е. Буданова. Вони і змогли досягти вищих результатів проведених боях. І вже незабаром Біла лілія Сталінграда Лідія Литвяк збила черговий ворожий літак. Ним виявився «Юнкерс».\nПочинаючи з 10 жовтня льотчиці перейшли в оперативне підпорядкування 9-го Гвардійського полку винищувальної авіації. На рахунку у Лідії Литвяк вже було три знищених літака противника. Один з них був збитий особисто нею з того періоду, коли вона вступила в полк радянських льотчиків-асів.\nУ цей період дівчатам необхідно було прикривати стратегічно важливий прифронтовій центр – місто Житвур, а також супроводжувати транспортні літаки. При виконанні цього завдання Лідія вчинила 58 бойових вильотів. За сміливість і відмінне виконання наказів командування дівчину зарахували до групи «вільних мисливців», які стежили за літаками ворога. Перебуваючи на передовому аеродромі, Литвяк п’ять разів піднімалася в небо і провела стільки ж повітряних боїв. У 9-му Гвардійському ІАП дівчата значно підвищили свою майстерність.\n8 січня 1943 р. дівчина була переведена в 296-й винищувальний авіаційний полк. Вже в цьому місяці Лідія 16 разів супроводжувала наші штурмовики і прикривали наземні війська Радянської армії. 5 лютого 1943 р. сержанта К. В. Литвяк командування представило до ордена Червоної Зірки.\nНова перемога чекала Лідію 11 лютого. В цей день підполковник Н. Баранов повів у бій четвірку винищувачів. Литвяк відзначилася тим, що особисто збив бомбардувальник Ju-88, а потім у складі групи їй вдалося вийти переможцем у битві з винищувачем FW-190.\nВесна 1943 р. була відзначена затишшям практично на всій лінії фронту. Проте льотчики продовжували здійснювати бойові вильоти, перехоплюючи німецькі літаки і прикриваючи радянські бомбардувальники і штурмовики.\nУ квітні 1943 р. Лідія була серйозно поранена. Сталося це під час ведення досить важкого бою. 22 квітня відважна льотчиця, перебуваючи в складі групи радянських літаків, проводила перехоплення 12 ворожих Ju-88, один з яких їй вдалося збити. Тут, у небі над Ростовом, вона була атакована німцями. Ворогам вдалося пошкодити літак дівчата і поранити її в ногу. Після бою Лідія насилу долетіла до рідного аеродрому, де відрапортувала про успішно виконане завдання. Після цього дівчина втратила свідомість, впавши від крововтрати і болю.\nПроте в госпіталі Лідія перебувала недовго. Трохи оговтавшись після поранення, вона написала розписку, що поїде додому в Москву, де і буде продовжувати лікуватися. Однак рідні так і не дочекалися дівчину. Вже через тиждень Лідія знову прибула в свій полк.\n5 травня, до кінця не встигнувши оговтатися після поранення, Литвяк зробила черговий бойовий виліт. В її завдання входило супровід бомбардувальників, що прямували в район Сталіно. Наші літаки були помічені винищувачами противника і атаковані ними. Зав’язався бій, в якому Лідія змогла збити винищувач Ме-109.\nНавесні 1943 р. в біографії льотчика Лідії Литвяк була написана нова сторінка. У цей період доля звела дівчину з Олексієм Соломатіним. Він також був чудовим льотчиком-винищувачем. На війні нерідко зав’язувалися романи. Знайомства були швидкими, а почуття бурхливими. Однак більшість таких романів зі зрозумілих причин були недовгими і мали нещасливий кінець.\nНавесні 1943 р. у бойових діях настала невеличка перерва. Це було затишшя перед сутичкою під Курськом. І в ці кілька тижнів спокою до Лідії і прийшов звичайне людське щастя. Соломатін і Литвяк чудово зійшлися характерами. Однополчани відзначали, що вони були чудовою парою. Старший лейтенант Соломатін спочатку був наставником дівчата, а після став її чоловіком. Однак щастя молодих виявилося недовгим. 21 травня 1943 р. Олексій загинув. Він, будучи смертельно пораненим у бою, не зумів посадити свій літак і загинув на очах у коханої і всіх, хто знаходився на аеродромі. На похороні чоловіка Лідія дала клятву помститися за його смерть.\nНезабаром загинула і найкраща подруга Литвяк – Катерина Буданова. У дівчини, яка втратила всього за декілька тижнів двох своїх найближчих людей, залишилися лише навички ведення бою, літаків і бажання мстити.\nПісля деякого затишшя бої були відновлені. І дівчина-ас, якій було всього 21 рік, продовжувала активно брати участь в них.\nВ кінці травня на тій ділянці фронту, де діяв її полк, німцями досить ефективно використовувався аеростат-корректировщик. Ця «ковбаса» прикривалася винищувачами і зенітним вогнем, які відбивали всі спроби знищити її. Лідії вдалося вирішити цю задачу. Дівчина піднялася в повітря 31 травня і, пройшовши вздовж лінії фронту, поглибилася на територію, зайняту противником. Аеростат вона атакувала з тилу ворога, зайшовши на нього з боку сонця. Атака Литвяк тривала менше хвилини. Блискуча перемога льотчиці була відзначена подякою Командувача 44-ю армією.\n16 липня 1943 р. Лідія Литвяк була на черговому бойовому завданні. В небі перебувала шістка радянських «Яків». Вони вступили в бій з 30 «Юнкерсами» і 6 «Мессершмиттами», які намагалися завдати удару по розташуванню наших військ. Але радянські льотчики-винищувачі зірвали задум ворога. В цьому бою Лідія Литвяк збила Ju-88. Нею також був підбитий винищувач Ме-109. Однак німці підбили і «Як» Лідії. Безстрашна дівчина, переслідувана ворогом, зуміла посадити літак на землю. Відірватися від німецьких льотчиків їй допомогли радянські піхотинці, які спостерігали за боєм. Лідія була легко поранена в плече і ногу, але від госпіталізації відмовилася категорично.\n20 липня 1943 р. командування представило молодшого лейтенанта Ст. Л. Литвяк до чергової нагороди. Героїчна дівчина отримала орден Червоного Прапора. До цього моменту у її послужному списку було зазначено про 140 бойових вильотах і 9 збиті літаки, 5 з яких вона знищила особисто, а 4 – у складі групи. Тут же був згаданий і аеростат спостереження.\nВлітку 1943 р. радянські війська намагалися прорвати оборону ворога, закарбованого на берегах річки Міус. Це було необхідно для звільнення Донбасу. Особливо важкі бої велися в період з кінця липня до початку серпня. У них були задіяні як наземні, так і повітряні війська.\n1 серпня Лідія Литвяк 4 рази піднімалася в небо. В ході цих бойових вильотів вона збила 3 літаки супротивника, причому два особисто, а один – перебуваючи в складі групи. Три рази вона поверталась на рідний аеродром. З четвертого свого бойового вильоту дівчина не повернулася.\nЦілком можливо, що свою лепту в те, що трапилося внесло емоційне напруження важкого дня або фізична втома. А може, просто відмовив зброю? Але як би там не було, льотчики вже поверталися на свій рідний аеродром, коли на них напала вісімка німецьких винищувачів. Зав’язався бій, в ході якого наші льотчики втратили один одного з виду, опинившись в хмарах. Як потім згадував один з них, все сталося раптово. З білої пелени хмари виринає «Мессер» і дав чергу по нашому «Яку» з бортовим номером «22». Літак тут же немов би провалився. Судячи з усього, біля самої землі Лідія спробувала вирівняти його.\nНіяких спалахів ні в небі, ні на землі наші винищувачі не бачили. Саме це і вродило в них надію, що дівчина залишилася жива.\nВ цей же день пропав без вісті і німецький льотчик-винищувач Ханс-Йорг Меркле. При цьому не було жодних відомостей про те, хто збив цього аса. Існує ймовірність того, що його смерть була прощальним ударом Лідії Литвяк.\nОбидва літаки зникли під Шахтарському, недалеко від села Дмитрівка. Існує версія про те, що Лідія пішла в атаку цілеспрямовано, горя бажанням помститися за смерть чоловіка і подруги. Як все було насправді, достеменно невідомо. Однак подібний вчинок був цілком у дусі цієї дівчини.\nЧерез два тижні Лідії Литвяк б виповнилося 22 роки. Після рідні говорили про те, що в одному з своїх листів вона розповіла їм про сон, у якому її кликав чоловік, що стояв на протилежному березі швидкої річки. Це говорило про те, що дівчина передбачала свою загибель.\nАле однополчани, не втрачали надії побачити льотчика живий, відразу ж організували її пошук. Однак знайти Лідію вони так і не змогли. А після того як в одному з боїв був убитий сержант Євдокимов, єдиний, хто знав сектор падіння її «Яка», офіційний пошук був припинений. Тоді командування полку посмертно представило до звання Героя Радянського Союзу льотчика-винищувача Лідія Литвяк. Однак посмертного нагородження не сталося. Справа в тому, що незабаром з території, зайнятої ворожими військами, повернувся раніше збитий льотчик. За його твердженнями, місцеві жителі розповіли йому, що бачили, як недалеко від села Маринівка сіл радянський винищувач. З нього вийшла невеликого зростання білява дівчина і сіла в під’їхала до літака машину з німецькими офіцерами. Однак авіатори такій розповіді не повірили, продовжуючи з’ясовувати долю Лідії. Тим не менш, чутки про зраду дівчата досягли вищого штабу. І тут командування виявило обережність. Воно не стало стверджувати подання Литвяк до вищого звання країни, а обмежилася орденом Вітчизняної війни 1-го ступеня.\nОднак Лідію продовжували шукати. Влітку 1946 р. Іван Запрягаев, будучи командиром 73-го ІАП, послав кілька осіб до села Маринівка. Однак однополчанам дівчини так і не вдалося нічого дізнатися про її долю.\nУ 1971 р. пошук відважної льотчиці відновили юні слідопити з р. Червоний Промінь. І лише в 1979 р. вони нарешті знайшли сліди Лідії Литвяк. Жителі хутора Кожевня розповіли про те, що влітку 1943 р. неподалік від нього впав наш винищувач. Пілот, яким була жінка, був убитий пострілом в голову. Її поховали у братській могилі. Цим пілотом і виявилася Лідія Литвяк. Це було підтверджено в ході подальшого розслідування. Могила Лідії Литвяк знаходиться в Шахтарському районі, в селі Дмитрівка. Тут відважна льотчиця похована разом з іншими невідомими бійцями.\nУ 1988 р. на цьому місці був встановлений пам’ятник Лідії Литвяк. Ветерани полку, в якому служила відважна льотчиця, звернулися з проханням відновити клопотання про присвоєння їй посмертно звання Героя Радянського Союзу. Через роки справедливість восторжествувала. У травні 1990 р. Президент СРСР підписав Указ, згідно з яким стала Лідія Литвяк Героєм Радянського Союзу.\nІм’я Лідії Литвяк можна зустріти у Книзі рекордів Гіннеса. Сюди вона була занесена як жінка-пілот, яка здобула найбільше перемог у проведених нею повітряних боях. Крім цього в центральному сквері міста Красний Луч був встановлений пам’ятник відважній льотчиці. Знаходиться він навпроти гімназії № 1, що носить її ім’я.\nМожна зустріти прізвище Лідії Литвяк в «Штурмових відьом». Це аніме, що розповідає глядачеві про боротьбу з машинами-роботами, які намагаються захопити нашу планету. Такого знищити супротивника досить складно. Адже проти роботів безсиле будь-смертельна зброя, швидкі ракети і навіть інноваційні технології. Це і дозволяє бездушним і підступним машин здобувати перемогу за перемогою. Битися з ними можуть тільки дівчата, наділені чарівними здібностями і використовують транспортний засіб, який є певним гібридом бойового літака і відьминої ступи. Однією з таких дівчат виступає Сани Литвяк.\nТому, хто бажає ознайомитися з біографією героїчної льотчиці, рекомендується переглянути про неї документальний фільм. Він називається «Шляхами пам’яті» і знятий режисером Е. Андриканисом. Крім цього відважної льотчиці присвячений фільм «Ліля». Він з’явився першим в документальної серії «Прекрасний полк». Зняв його в 2014 р. режисер А. Капков.\nУ 2013 р. глядачам був представлений серіал «Винищувачі». Це робота режисера А. Мурадова. Однією з героїнь фільму є Лідія Литовченко. Образ, який представлений актрисою Е. Вилковой, є збірним. Прикладом для нього послужила Лідія Литвяк. Фільм вийшов просто чудовим.


Ремонт корпуса ноутбука - Сервісний центр Technoten Ремонт корпуса ноутбука - Сервісний центр Technoten\nЗаміна та ремонт корпуса ноутбука в Сервісному Центрі Technoten\nСервіснbq Центр Technoten проводить діагностику несправності і подальший ремонт корпусу ноутбука, в тому числі заміну і ремонт петель на ноутбуці. У нас розумні ціни. Запчастини закуповуються тільки у перевірених постачальників. “Китай” – не поважаємо.\nСервісний центр «Technoten» – компанія зі значним досвідом роботи. Ремонт ноутбуків, ремонт телефонів дрібної побутової та іншої техніки в Івано-Франківську – це до нас.


Острови Французької Полінезії – це саме ті місця, про які можна сказати “на краю світу”. І це саме там, де, як на самих барвистих плакатах, найчистіше море, білосніжні пляжі і буйна тропічна рослинність. Маркізькі острови, один з її архіпелагів, – гідні представники цього регіону, справжні “задвірки цивілізації”, де цілий рік можна жити серед спокою, тиші і райських красот.\nУ 1371 км від найближчого острова – Таїті, і на відстані близько 4800 км від найближчої континентальної суші, західного узбережжя Мексики, посеред Тихого океану лежать Маркізькі острови – одні з найвіддаленіших у світі. Група з 12 островів умовно ділиться на Північні і Південні, 6 островів населені, решта 6 – притулок птахів, сонця, вітрів і цікавих туристів, що підкорюють гірські стежки, мальовничі затоки, кручі і пустельні плато.\nМаркізькі острови дуже довгий час були невідомі європейцям. Відкрив їх світові 21 липня 1595 іспанський дослідник Альваро де Мендана де Нейра, який дав їм ім’я свого покровителя, Гарсіа Уртадо де Мендоса, маркіза Каньєте, колишнього в ту пору віце-королем Перу. Незважаючи на “офіційне” відкриття, острова ще багато століть були практично відірвані від цивілізації. Лише Тур Хейєрдал, знаменитий норвезький мандрівник, який уподобав один з островів, Фату-Хіва, і жив тут у 1937-1938 роках, зміг пробудити інтерес до цього загубленого куточка, написавши книгу про свої враження, назва якої може бути неофіційними девізом усіх островів – ” Фату-Хіва, повернення до природи “.\nТут дійсно надається унікальна можливість забути про суєтне світі і доторкнутися до природи. Тихий океан, який тут дійсно тихий, такий, яким побачив його 500 років тому Магеллан, не поспішаючи котить свої хвилі до берегів, зарослим пишною рослинністю, до незліченних пляжам, лагун і заток, гірським пікам, стрімким водоспадів, струнким пальмам – картина, гідна кисті Поля Гогена, знаменитого французького живописця, який втік на Маркізи в кінці свого життя від цивілізації і який знайшов тут, нарешті, справжні умиротворення і спокій.\nМаркізькі острови Посилання на основну публікацію