POSTUP/BRAMA - Голосуй, не голосуй...\nІнакомислячий майор таки став підполковником. Щоправда, за допомогою суду\nСправжній прецедент стався на Львівщині. Суд скасував рішення вищого військового командування про звільнення офіцера у запас. Предметом розгляду суду стали політичні погляди тепер підполковника, а у минулому – майора Юрія Проданюка з військової частини А-3919. 23 грудня 1999 року за наказом заступника міністра оборони, командувача сухопутними військами Збройних Сил України його було звільнено в запас за службовою невідповідністю. Вона, як виявилося, полягала в тому, що на президентських перегонах Проданюк, користуючись конституційним правом свободи вибору, мав необережність спробувати віддати голос за Є. Марчука...\nЗвання майора Проданюк отримав достроково – за бездоганну службу. За десять років він з помічника командира гелікоптера пройшов шлях до керівника польотів бригади армійської авіації. Паралельно Проданюк ще й обіймав посаду голови Самбірської районної організації Спілки офіцерів України. У службовій та льотній характеристиках до майора Проданюка не було жодних претензій. Усе було добре, допоки не почалися президентські вибори.\nУ суді Проданюк розповів, що 14 листопада 1999 року він прийшов на виборчу дільницю № 120/167 у селі Калинів за кілька хвилин до її закриття. Однак її вже було зачинено для підрахунку голосів. Майор почав вимагати пропустити його для голосування, але все було марно. Звичайно, це обурило Проданюка, котрий хотів віддати свій голос за кандидата. Мало того, він як офіційний спостерігач від кандидата в Президенти Євгена Марчука наполягав на тому, що хоче проконтролювати процес підрахунку голосів виборців. Після тривалих дебатів представники виборчої дільниці попросили дільничного міліціонера випровадити настирливого майора.\nАрмія – не дитячий садок і Проданюка спровадили до військової частини. А звідти на ім’я командувача Західного оперативного командування генерал-полковника Сергія Чернілевського надійшла доповідь про інцидент, що трапився. Щоправда, у дещо іншому трактуванні подій – мовляв, Проданюк порушив громадський порядок. Чернілевському доповіли, що майор прибув на виборчу дільницю о 20.05, після її зачинення, та ще й у нетверезому стані.\nТому голова виборчої комісії підполковник Вербельчук відмовив йому у проханні проголосувати. У відповідь майор звинуватив голову комісії у фальсифікації результатів виборів і пообіцяв притягнути його до суду. Конфлікт нібито тривав протягом двадцяти хвилин і весь цей час, виявляється, Проданюк завдавав удари кулаком у голову підполковникові.\nЗгодом суд ці результати службового розслідування визнає однобокими і необ’єктивними. А до цього у доповіді було запропоновано розглянути поведінку майора на атестаційній комісії “на предмет відповідності до займаної посади”.\nЦя атестація і стала підставою для звільнення Проданюка з армії.\nПодавши позовну заяву у військовий суд Центрального регіону України, ображений майор одночасно звернувся у Спілку офіцерів України та комітет Верховної Ради України з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією з проханням допомогти відстояти його права як незаконно звільненого у суді. Адже сили майора були, м’яко кажучи, трохи нерівними порівняно із наказом заступника міністра оборони. Голова парламентського комітету\nЮ. Кармазін відрядив на судове засідання свого головного консультанта П. Барнацького, а Спілка офіцерів – голову комісії з питань правового захисту військовослужбовців полковника\n– Коли ми ознайомилися із матеріалами справи, – розповів “Поступові” Павло Барнацький, – то були просто шоковані абсурдністю звинувачень. Атестація сфальсифікована. Підставою для звільнення офіцера, по суті, стало те, що він хотів проголосувати за “небажаного” кандидата. Ми зрозуміли, що представники командування хочуть влаштувати показове судилище, а не домогтися справедливості, щоб, як кажуть, іншим не кортіло.\nПроданюк на суді заявив, що згідно із внутрішньою інструкцією за службову невідповідність офіцера можуть звільнити лише тоді, коли він допустив “протиправні дії, що становлять підвищену суспільну небезпеку в умовах армії”. Зрештою, навіть комісія у своєму рішенні не була одностайною. Два представники були проти пропозиції визнати, що Проданюк не відповідає займаній посаді, а три – “за”. Однак у цю трійцю свій голос включив і... голова виборчої комісії, який не мав права цього робити, оскільки був зацікавленою особою.\nНа суді не підтвердилися звинувачення щодо побиття Проданюком Вербельчука, не підтвердилася і “хамовита” поведінка, через яку буцімто дільничний міліціонер мусив “заспокоювати бунтівника”. Згодом сторона відповідача була подивована матеріалами, які представив П. Барнацький, у яких ішлося про конкретні факти зловживань у деяких частинах Збройних Сил. Показавши їх судді, він висловив здивування, що з лав Збройних Сил звільнено Проданюка, а не деяких представників відповідача.\nСуддя В. Лашевич зобов’язав заступника міністра та командира військової частини А-3919 скасувати свої накази і поновити Проданюка на військовій службі. А нещодавно вже колишній майор отримав нове звання – підполковника.


У Білорусі почнуть виробляти дерев'яні велосипеди » Новости Украины и Мира. Новости сегодня - 7dniv.info\nПолитика 15-мая-2017, 19:53725\nЯк передає ТАСС, продукція виробляється вручну.\nВелосипед з берези вартує 1890 білоруських рублів (близько $ 1 тис.).\nСконструйований з ясена велосипед обійдеться в 2290 білоруських рублів (близько $ 1210). Вартість дерев'яного засобу пересування може бути і в залежності від побажань замовника.\nГарантія на раму велосипеда становить п'ять років.\nБілоруські виробники розраховують, що їхня продукція знайде покупця, оскільки «людей, втомлених від стрімко техногенного середовища, все більше, тому вони будуть залучати природну форма і натуральні матеріали».\nТеги: Білорусь, велосипед\nЗМІ підрахували, скільки Кіркоров витратив на святкування ювілею\nСільська їжа: що може бути смачніше і корисніше?


Сьогодні у столиці стартує Міжнародний чемпіонат феєрверків | Рідна країна\nСьогодні у столиці стартує Міжнародний чемпіонат феєрверків\n7-8 вересня на Співочому полі о 20.30 у рамках квіткової виставки «Мелодія українських казок» відбудеться Міжнародний чемпіонат феєрверків «Танець вогню». Про це УНН повідомили у прес-службі КМДА.\nКиянам та столичним гостям піромузичну художню майстерність продемонструють компанії з Естонії, Франції, Фінляндії та України. Під час феєричного свята глядачі зможуть обрати свого переможця шляхом СМС-голосування.\nКвитки на піротехнічні баталії можна придбати у касах Співочого поля, у всіх театральних касах та через Internet. Вартість квитка: VIP-зона –180 грн, глядацька зона – 80 грн (або 140 грн на 2 дні).\nДовідково. Фестиваль феєрверків «Танець вогню» запроваджено з 2008 року. Учасниками цьогорічного фестивалю є багаторазові переможці престижних піротехнічних фестивалів, у тому числі у Монреалі, Каннах, Шанхаї тощо. Українська компанія «Танець вогню» стала срібним призером на Мадейрі у 2011 році.


Колоти чи не колоти живіт для схуднення?\nГоловна / Краса / Колоти чи не колоти живіт, щоб схуднути?\nНа що тільки не йдуть жінки, щоб схуднути. Навіть готові робити уколи в живіт для схуднення. Сьогодні ми розповімо про те, що це за уколи і чи дійсно вони сприяють зниженню ваги. Впевнені, що відгуки тих, хто вже робив такі уколи в живіт та інші проблемні зони, допоможуть визначитися, чи потрібно йти на цей крок.\nНавіщо колоти живіт?\nЯк зробити уколи в живіт самостійно?\nА чи варто взагалі?\nМожливо, ми вас розчаруємо, але уколи для схуднення — це не зовсім уколи для схуднення. Це, швидше за все, препарати, які допоможуть розсмоктати жирові відкладення тільки в певній зоні, які не прибираються спортом і правильним харчуванням.\nНеможливо схуднути в одній зоні, не торкнувшись при цьому іншої. Відразу згадується цікаве висловлювання однієї дівчини: «Боже, зроби так, щоб всі мої скинуті кілограми пішли в груди!» Почнемо, мабуть, з відгуку Каті про те, чому вона зважилася саме на уколи для схуднення, щоб позбутися живота.\nЯкою б худою я не була, живіт у мене завжди залишався. Ніякі тренування і дієти його не могли прибрати. Така фізіологічна особливість моєї статури. Ось вся худа, а навколо талії – валик жиру. Якщо продовжую худнути, то стаю схожою на жертву Освенціма. Виглядаю жахливо! Худі ноги, руки, живіт здутий. І о диво! Після введення ліполітиків в область живота жир розсмоктався. Хочете, вірте, хочете – ні, але тільки з допомогою цих уколів я змогла схуднути. Катя\nЗвертаємо вашу увагу, що основне призначення уколів для схуднення – боротьба з проблемними зонами, які не зменшуються з допомогою правильно організованого харчування та спорту.\nДіють ін’єкції локально – куди вкололи, там і схудли.\nМожна сказати, що уколи для схуднення в проблемні зони, у тому числі в живіт, вводяться як додаткова міра. Вирішити проблему зайвої ваги з допомогою чудодійних препаратів ви не зможете.\nНавіть фахівці говорять про те, що вага пацієнта перед введенням ін’єкцій для схуднення повинна бути близькою до норми.\nЯкщо вам не вдається позбутися від жиру в області живота ніякими способами, тоді можна звернутися за допомогою до фахівців, які допоможуть медикаментозно вирішити цю проблему. Є, звичайно ж, ті, хто робить уколи для схуднення в домашніх умовах, але ми не радили б так ризикувати.\nДавайте розглянемо, які препарати вводяться в проблемні зони, як вони діють, і розберемося, як правильно боротися з ожирінням за допомогою уколів для схуднення.\nЧасто у відгуках тих, хто вже робив уколи в живіт для зменшення обсягів і схуднення, можна зустріти назву – ліполітики (лецитини та адипоцити). Ця назва об’єднує в собі кілька препаратів, які призначають.\nОсновна діюча речовина всіх ліполітиків – натуральна витяжка з сої (лецитин)\nПотрапляючи під шкіру, лецитин активізує процес розпаду ліпідів, що призводить до розсмоктуванню жирових клітин.\nПісля розпаду жир потрапляє в простір між клітинами.\nПотім через кров потрапляє в нирки і виводиться з сечею з організму.\nСкільки вам потрібно сеансів залежить від проблемної зони і самого препарату. Як правило, менше 3 сеансів не призначають. Проміжок між процедурами, поки «працює» введений препарат – до 20 днів.\nІн’єкції можуть проводитися прямими ліполітиками, непрямими ліполітиками, або так званими «коктейлями для схуднення» (сумішшю препаратів).\nРаніше лецитин використовували в медицині для лікування венозних захворювань. З часом помітили, що від ін’єкцій лецитином значно поліпшується стан шкіри, і косметологи почали застосовувати у своїх цілях. Часто лецитин зустрічається у складі багатьох харчових добавок для схуднення.\nПравильні ін’єкції ліполітиками зменшують обсяги до 6 см. Також ведення ліполітіков розгладжує шкіру, робить її пружною.\nНайчастіше для схуднення призначають наступні прямі ліполітики:\nВсі вони в своєму складі містять допоміжні речовини. Від цього залежить ціна на ліполітики для схуднення, їх дія і кількість процедур, яку потрібно пройти, щоб схуднути за допомогою уколів у живіт.\nЯк позитивні, так і негативні відгуки можна зустріти про всі препарати. Але найчастіше використовують для схуднення препарат Аквалікс. Він коштує дешевше, ніж інші препарати.\nЦе не озонова мезотерапія і не кріодеструкція!\nСам процес введення під шкіру ліполітіков дуже нагадує мезотерапію для схуднення (уколи пептидами). Але це не мезотерапія. Спільне між уколами для схуднення та процедурою озонової мезотерапії лише те, що для ін’єкцій використовуються тоненькі мікроголки, а відмінностей у ліполізі (введення ліполітиків для схуднення) і мезотерапією (введення пептидів) значно більше.\nПо-перше, при мезотерапії препарати вводяться не так глибоко, як при введенні ліполітиків. При мезотерапії голка вводиться лише на 6 мм, а для схуднення препарат вводиться у 2 рази глибше (не менш ніж на 10-12 мм).\nПо-друге, при мезотерапії вводяться уколи пептидами, але не для схуднення, а для поліпшення стану шкіри. Завдання ж процедури ліполізу – розсмоктати жирові сполуки.\nТакож введення ліполітиків часто плутають з введенням під шкіру рідкого азоту – кріодеструкцією. Потрібно враховувати, що ін’єкції азотом тільки покращують зовнішній вигляд шкіри (маскують недоліки), а уколи для схуднення повинні виконувати інше завдання – розсмоктувати жир під шкірою. Тому не можна плутати кріодеструкцію рідким азотом і ліполіз.\nЩо відчувають пацієнти?\nЯк кажуть відгуки про уколи для схуднення, процедура трохи болюча, але терпима. Відчувається печіння, може турбувати свербіж, з’явитися синці в області уколу. Через кілька днів усі симптоми повинні пройти.\nБільш ефективними уколами для схуднення вважаються коктейлі з ліполітиками в складі. Це багатокомпонентні препарати, до складу яких входять взаємодоповнюючі один одного препарати. Коктейлі набагато краще сприяють схудненню, ніж прямі ліполітики.\nНайбільшою популярністю користуються такі коктейлі для схуднення:\nУ своєму складі коктейлі, крім ліполітиків, містять не менше 3 компонентів:\nв них обов’язково входять амінокислоти, які не дають накопичуватися жиру, нормалізують обмін речовин, дають енергію;\nтакож до складу коктейлів для схуднення входять речовини, які покращують роботу печінки (холін);\nє компоненти, які мають сечогінну дію;\nречовини, що сприяють зниженню рівня холестерину (інозитол);\nдуже часто до складу коктейлів для схуднення входять вітаміни групи В (В12, В5, В6).\nТакож сьогодні вводять для схуднення так звані непрямі ліполітики: кофеїн, екстракт артишоку, Слім Боді, Алсатин.\nБагато відгуків зустрічається про коктейлі Слім Боді. У своєму складі він містить екстракти зеленого чаю і гуарани, також кофеїн, L-карнітин та органічний кремній. Діє на організм м’яко, сприяє незначному схудненню. Скоріше можна назвати це поліпшенням зовнішнього вигляду шкіри, а не схудненням.\nПроцедура введення ін’єкцій для схуднення досить-таки дорога. І сам препарат коштує недешево, і сеансів потрібно не менше трьох. Тому багато цікавляться, як можна в домашніх умовах зробити уколи, щоб схуднути. Незважаючи на вагомі причини, які змушують шукати жінок більш доступні шляхи для вирішення проблеми, категорично не рекомендуємо робити ін’єкції ліполітиками самостійно.\nПо-перше, потрібно знати анатомію людини – куди колоти ліполітик, щоб схуднути.\nПо-друге, потрібно знати, як глибоко можна вводити голку, щоб вона потрапила саме в жировий прошарок.\nПо-третє, ви повинні бути впевнені в стерильності процедури.\nІ багато-багато інших нюансів, які потрібно враховувати, наважуючись на уколи для схуднення ліполітиками в домашніх умовах. Краще не ризикуйте своїм здоров’ям, навіть якщо вам здається, що зробити уколи в живіт можна, надивившись відео в інтернеті.\nВ принципі, схуднення з ліполітиками можна назвати гуманним способом схуднення порівняно з ліпосакцією, але чи варто випробовувати на собі?\nПеред тим, як зважитися на схуднення цим методом, не забувайте про те, що препарати діють виключно на зону, куди ви вводите. Тобто, налаштуйтеся на невеликий результат. Зайва вага від уколів для схуднення не розтане, як за помахом чарівної палички.\nЛіполітики діють локально – працюють з конкретною ділянкою, куди їх вводять. Вам потрібно схуднути тільки в області живота? Інших проблемних зон у вас немає?\nТакож враховуйте, що до кінця дію препаратів на організм не вивчено. Є багато позитивних відгуків про уколи в живіт для схуднення, але є й інші відгуки, в яких йдеться про те, що нічого не допомогло. Вага зовсім не пішла, а обсяги не зменшилися. Звичайно ж, кілька ін’єкцій з корисних компонентів не можуть нашкодити організму, але от чи вони сприяють схудненню?\nЯк бачите, питань залишається багато.\nДата: 04/7/17 8:50\nНазад: Які щеплення потрібно робити собакам?\nДалі: Як навчитися довіряти коханому?\nOne thought on “Колоти чи не колоти живіт, щоб схуднути?”\n9 Листопада, 2019 о 8:58 pm\nДякую вам за матеріал! Допомогло познайомитися з цією темою


Auth / 232 Прийнята точка доступу — назва (вираження) (попереднє) — unimarc.org.ua\nAuth / 232 Прийнята точка доступу — назва (вираження) (попереднє)\n(Перенаправлено з Auth/232)\n1 232 Прийнята точка доступу — назва (вираження) (попереднє)\n5.2 $h Позначення та/або номер розділу або частини [Твір]\n5.3 $i Найменування розділу або частини [Твір]\n5.5 $d Дата твори [Твір]\n5.12 $l Форму вираження [Вираження]\n232 Прийнята точка доступу — назва (вираження) (попереднє)\nНазва поля: Прийнята точка доступу — назва (вираження) (попереднє)\nІнші назви: Authorized Access Point – Title (Expression) (Provisional) (англ.), Принятая точка доступа - Заглавие (Выражение) (предварительное) (рос.), Aprobuotas kreipties elementas – antraštė (išraiška) (литов.)\nПоле містить прийняту точку доступу, що є заголовок вираження анонімного твори. Крім того, поле служить для встановлення зв'язку з авторитетною/нормативної записом на пов'язане твір за допомогою підполя $3, яке містить ідентифікатор запису на твір.\nТочка доступу в поле 232 призначена для того, щоб зібрати разом записи про різні втіленнях одного вираження, які були видані під різними назвами.\nПоле 232 в форматі авторитетних/нормативних даних відповідає полю 507 формату для бібліографічних даних (див. Таблицю відповідності в розділі Керівництво по застосуванню).\nУ переліку подполів ті підполя, які відносяться до пов'язаного твору, відзначені "[Твір]". Підполя, які відносяться до вираження, відзначені "[Вираження]".\nОбов'язкове, якщо поле 232 наводиться в запису.\n$h Позначення та/або номер розділу або частини [Твір]\nЦифрове або буквене позначення розділу або частини, коли описується лише частина твору, до якого відноситься назва.\n$i Найменування розділу або частини [Твір]\nНайменування частини або розділу, коли описується лише частина твору, до якого відноситься назва.\n$d Дата твори [Твір]\nДата твори як частина точки доступу в тому випадку, якщо додавання дати необхідно для однозначної ідентифікації твору. Дата твори - це найбільш рання дата, пов'язана з твором (наприклад, дата створення твору, або дата першої публікації твору).\nМісце народження твору як частина точки доступу в тому випадку, якщо додавання місця необхідно для однозначної ідентифікації твору. Місце народження твору може бути представлено назвою країни або іншої територіальної одиниці.\nНе повторюється. Якщо документ більш ніж на одній мові, то всі мови записуються в одне підполе $f.\n$l Форму вираження [Вираження]\nКатегорії типу змісту відображають основну форму, в якій виражається зміст, а також людське почуття, за допомогою якого зміст призначене до сприйняття. Для відображення типу змісту використовуються стандартизовані фрази.\nОригінальна дата вираження в тому випадку, якщо додавання дати необхідно для однозначної ідентифікації вираження. Оригінальна дата вираження - це найбільш рання дата, пов'язана з вираженням. Як дати висловлення може прийматися дата найбільш раннього втілення даного вираження.\nІнструментування і т.п. вираження.\nІдентифікатор запису на твір, вираження якого описується в запису.\nДетальніше про використання контрольних подполів див. розділ Контрольні підполя.\n432 Варіантна точка доступу — заголовок (вираження)\n532 Пов'язана точка доступу — заголовок (вираження)\n732 Прийнята точка доступу іншою мовою і/або іншою графікою — заголовок (вираження)\nПідполя $3, $a і $i належать до твору; підполе $m ідентифікує мову вираження, підполе $o - дату, пов'язану з вираженням.\n232 Принятая точка доступа - Заглавие (Выражение) (предварительное), RUSMARC/Authorities (рос.)\nОтримано з https://unimarc.org.ua/wiki/index.php?title=Auth_/_232_Прийнята_точка_доступу_—_назва_(вираження)_(попереднє)&oldid=11483\nОстаннє редагування: 13 січня 2019, 21:09\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 21:09, 13 січня 2019.


Котлы в грубу, печь, камины. - Строительные объявления\nКредит під заставу нерухомості за 1 годину у Києві. Кредит під заставу нерухомості за 1 годину у Києві. Кредит під заставу автотранспорту Львів. Кредит під заставу будинку у Львові. Кредит під заставу квартири у Львові. Кредит під заставу нерухомост


Суд арештував підозрюваного в захоплені заручників у Харкові\nСуд арештував підозрюваного в захоплені заручників у Харкові\nнеділя 31 грудня, 2017 15:45\nТеги: Харків, Заручники\nКиївський районний суд Харкова заарештував без права внесення застави Володимира Безуха, підозрюваного в захопленні заручників в одному з харківських відділень пошти 30 грудня. Чоловіка взяли під варту на 60 діб, до 27 лютого 2018 року. Про це повідомило радіо "Свобода".\nБезух заявив, що з мірою запобіжного заходу не погоджується. Адвокат, відповідаючи на питання, чи буде подавати апеляцію на рішення суду, зазначив, що має узгодити це питання з підзахисним.\nЗа даними поліції, 30 грудня о 14:40 до правоохоронців надійшло повідомлення про те, що до відділення «Укрпошти» на вулиці Шевченка у Харкові увійшов чоловік в масці з метою пограбування. Зловмисник забарикадувався у відділку та заявив про захоплення заручників – усього 11 людей. Пізніше в поліції уточнили, що заручників було дев'ять – семеро дорослих та двоє дітей.\nУ Харкові евакуювали 300 людей - шукають вибухівку на вокзалі\nНа Харківщині врятували дитину, яка потрапила під сніжний завал\nВинуватцям смертельної ДТП у Харкові зачитали обвинувальний акт


Партия Наш Край Запорожье - «Наш край» привітав жителів Вільнянщини з зимовими святами\nВторник, 09 Январь 2018 08:44\nДід Мороз та Снігуронька поздоровили мешканців сіл громади з Новим роком. До їх поздоровлень приєдналася також голова Вільнянської РПО ПП «Наш край», депутат районної ради сьомого скликання Дончик Т.Г.\nУчасників свята чекали новорічні хороводи, розваги, конкурси, призи від Діда Мороза та Снігуроньки. Особливо цікавим був розіграш новорічної лотереї з призами.\nВелике задоволення від свята отримали всі присутні, особливо малеча. Дід Мороз та Снігуронька не забули поздоровити також інвалідів дитинства і дітей під опікою, які не змогли прийняти участь у святі, та вручили їх солодкі подарунки.\nСвято пройшло завдяки фінансової підтримки депутата Вільнянської районної ради Пилипенка А. та депутата Петро-Михайлівської сільської ради ОТГ Доновського А.\nА все новорічне дійство, а також придбання костюмів Діда Мороза та Снігуроньки, відбулося при фінансовій допомозі Люцканова В.П. Також за фінансової підтримки Люцканова В.П. придбані солодкі новорічні подарунки для дітей, родини яких опинилися в складних сімейних обставинах.


У Вінниці побудують перший в Україні муніципальний інноваційно-технологічний парк | Газета «День» мобільна версія\nУ Вінниці побудують перший в Україні муніципальний інноваційно-технологічний парк\n12 липня, 2019 - 16:45\nСучасні офіси, коворкінги, конференц-зали, освітні центри для дітей та дорослих, Фаб-Лаб та інша необхідна інфраструктура – усе це має містити новий інноваційно-технологічний парк «Кристал», який почали будувати у Вінниці. За словами міського голови Сергія Моргунова, це буде перший в Україні муніципальний ІТ-парк. Його планують відкрити після 2020 року. Головна мета – ефективна співпраці навчальних закладів, установ, бізнесу, влади і громади міста для спільної реалізації стартапів, соціальних проектів чи наукових досліджень.\n«Розвиток підприємництва та стартапів, реалізація потенціалу молоді, якій не доведеться шукати можливостей поза містом. Саме це наша мета, над якою працюємо, – зазначив Сергій Моргунов. – Сьогодні Вінниця є одним з лідерів у галузі інновацій та ІТ, але необхідно посилювати наші конкурентні можливості, створювати якісні робочі місця у сфері інноваційної економіки та креативних індустрій. І саме Вінницький інноваційно-технологічний парк «Кристал» стане важливою перевагою міста та всього регіону.\nТехнопарк «Кристал» займатиме 8 тисяч кв м. Зводитимуть його, опираючись на досвід польських партнерів. Місто активно співпрацює з Келецьким технологічним парком. Цей проект отримав співфінансування у рамках конкурсу «Польська допомога з розвитку 2019» Міністерства закордонних справ Республіки Польща. Наразі завершені підготовчі роботи з розчищення будівельного майданчика.\nРозробка концепції Технопарку відбувається у рамках впровадження «Програми посилення конкурентоспроможності малого та середнього підприємництва міста Вінниці на 2017-2020 роки».\nРозташований парк буде за адресою вулиця 600-річчя, 21 – на території заводу «Кристал».\nФракція "Батьківщина" перейшла в опозицію\nЗеленський підписав указ про звання та посади у ЗСУ, Нацгвардії та поліції\nЧиновниці Офісу президента повідомили про підозру\nДень в ООС: окупанти 9 разів порушили режим припинення вогню\nЗакон про ринок елекроенергії не блокує інтеграцію України в європейський енергетичний ринок, - Кулеба\nУ віденському палаці-музеї Бельведер з’явився україномовний аудіогід\nВ Україні жінки отримують на 21% нижчу зарплату, ніж чоловіки, - Мінсоцполітики\nВійськово-морські сили отримають шість нових українських кораблів\nНа Вінниччині стару бібліотеку перетворили на мультимедійний простір


В Україні не бракує ліків для важкохворих дітей. Міністр вважає, що ситуація в Рівному — це політика — Радіо ТРЕК\nВ Україні не бракує ліків для важкохворих дітей. Міністр вважає, що ситуація в Рівному — це політика\nп'ятниця, 02 жовтня 2020 21:51\nЗа його словами, комусь треба робити рейтинги\nРівне відвідав міністр охорони здоров’я Максим Степанов. Керівник МОЗу побував у Рівненській обласній дитячій лікарні, де спілкувався з лікарями, батьками пацієнтів, представниками благодійних організацій та журналістами.\nНагадаємо, що причиною візиту стали скарги громадськості на відсутність ліків для важкохворих дітей.\nЙдеться про онкозахворювання та інші важкі хвороби. За словами найбільших в Україні організацій, які відстоюють права пацієнтів «100% життя Рівне» та «Пацієнти України», МОЗ провалило закупівлі необхідних медикаментів на гроші 2020-го року.\nВ запасах МОЗу лишилися медикаменти, які закупили торік.\nУ підсумку обидві організації ще 25-го вересня пояснили, що 54 дитини на Рівненщині залишилися без ліків. Ще 152 дітей та дорослих у зоні ризику — ліки закінчаться через 2-3 місяці.\nЗа даними Рівненської обласної дитячої лікарні, без ліків залишилися:\nдіти, які борються з раком крові (лейкозом);\nдіти, які хворіють на ювенільний ревматоїдний артрит (ЮРА);\nдіти, які лікуються від вірусних гепатитів;\nПід час візиту до обласної дитячої лікарні Степанова зустрів голова обласної організації «Мережа 100% життя Рівне» Юрій Лазаревич, який власне й вимагав у міністра відповідей щодо провалених закупівель.\nМаксим Степанов каже, що на початку року в міністерстві не сформували потребу в ліках на 2020 рік, тож закупівлі почали тільки влітку:\nСтепанов: Коли я прийшов на посаду, в нас не була зібрана потреба на 2020 рік.\nЛазаревич: Вона була зібрана. Ви зараз кажете неправду. Я знаю, що вона була зібрана, адже були підписані управлінням охорони здоров’я потреби, які збирало МОЗ.\nСтепанов: Ви ж мене не хочете почути.\nСтепанов: Потреба у квітні в нас була по потребі 19-го року. Не 20-го. 19-го. Ми одразу перезібрали потребу. За два тижні перезібрали. Уточнили цю потребу. Потім, я думаю, ви як людина обізнана, ви знаєте, що відбувається потім. Потім затверджується постанова уряду, в якій затверджується весь цей перелік лікарських засобів. Потім починається процес закупівлі. Процес почався в червні.\nЛазаревич: По всіх нозологіях, по всіх препаратах?\nСтепанов: Ну там червень, липень місяць. Перші лікарські засоби будуть в жовтні місяці уже поставлені. Те, що стосується потреби на 2021 рік, ми зібрали потребу станом на 1 жовтня. Зараз ми цю потребу обробляємо, аби в січні почати процес закупівлі. Окрім того, у нас на сьогодні не існує нормальної системи обліку усіх лікарських засобів. Не існує програми, в якій би було відповідно реєстр хворих, де було вказано, хто чим лікується.\nЯк пояснювали в «Пацієнтах України» ще влітку, перші тендери через Державне підприємство «Медичні закупівлі України» відбулись на початку червня. Договори з міжнародними організаціями укладенні на початку вересня. Це надто пізно, адже в минулі роки в цей час надходили перші партії ліків.\nОкремо Степанов і Лазаревич зачепили тему людей, хворих на ВІЛ/СНІД. Їм також, за словами волонтерів, не закупили ліків вчасно. Голова обласної ГО «100% життя - Рівне» переконує, що волонтерам довелося закуповувати медикаменти за кошти організації.\nЧекати з лікуванням не можна, адже якщо припинити вживати препарати - вони уже можуть не допомогти.\nСтепанов заперечив. Каже, що таких закупівель не було.\nЯк підтвердження своїх слів Лазаревич навів журналістам графік закупівель:\nЛіків закупили більше ніж на 6 млн доларів. А міністр збрехав, що нічого благодійні організації не купували. Ми їх купили і поставили в центри СНІДу, а не МОЗ. МОЗ просто не закуповував їх, - каже Юрій.\nПояснивши, що закупівлі на 2020 рік міністерство вже провело, Максим Степанов пішов разом із персоналом обласної дитячої лікарні усередину лікарні.\nТам відбулася закрита конференція. Через пів години високопосадовець вийшов до журналістів.\nЗаявив, що на сьогодні в Україні не існує проблеми з лікарськими засобами:\nУ нас не існує на сьогодні в країні проблеми з лікарськими засобами. У нас на залишках є лікарських засобів на 5,4 млрд грн. По всіх програмах. Якщо ми говоримо, до прикладу, про дитячу онкологію, то у нас на залишках на 590 млн грн є цих лікарських засобів.\nЯкщо препаратів немає в Рівному – це не означає, що їх немає в Україні.\nЗгадаємо один із найбільших благодійних фондів «Пацієнти України». З весни у фонді попереджали про зірвані закупівлі й що це потягне за собою проблеми. Ще у серпні там прокоментували цю цифру у 5,4 млрд грн.\nБезумовно, такі гроші звучать солідно. Але... пацієнтська організація каже, що це 33% від потреби хворих:\nЗа словами Міністерства, залишки медикаментів на суму 5,6 млрд грн, які є у регіонах за бюджети попередніх років, можуть забезпечити потреби пацієнтів. А за результатами пацієнтського аналізу 100% потреба в ліках на 2020 рік становила 17 млрд, тож 5,6 млрд — це всього 33% від потреби, - йдеться в повідомленні фонду.\nСтепанов переконує, питання у механізмі перерозподілу ліків. Тобто, на місцевому рівні десь щось пішло «не так». До прикладу, пацієнтів стало більше, ніж планували, тож медикаментів отримали менше.\nВодночас міністр зауважив, що в цьому році в Рівненській обласній дитячій лікарні вистачило медикаментів для усіх пацієнтів:\nЯк мені повідомив головний лікар, не було жодного хворого, якому б відмовили, у зв’язку з тим, що немає ліків. І сказали б йти купувати. Були якість там збої комунікації. Я висказав свої незадоволення голові департаменту охорони здоров’я і головному лікарю, що це все доробити треба швидше. Це робиться за один день.\nЮрій Лазаревич пояснює, що так зване «вистачило» - це результат роботи волонтерів:\nПрепарати купили благодійники, тому і не було переривання.\nОднак згадки про це у словах міністра не було.\nТож голова МОЗу сказав, що доручить міністерству удосконалити механізм розподілу ліків і запровадити необхідні реєстри хворих:\nМене обурило, що у нас в країні виникла така ситуація. Я більш ніж упевнений, що Україна забезпечена лікарськими засобами. Тому доручаю своєму заступнику Шаталовій Світлані Миколаївні удосконалити механізм по перерозподілу.\nКрім того, за словами Степанова, у МОЗі уже працюють над створенням реєстру важкохворих, який значно вдосконалить контроль за розподілом препаратів.\nА у нагнітанні ситуації Максим Степанов звинувачує політиків:\nЯ розумію, що деяким нашим політичним діячам треба щось говорити. Є багато різних спекуляцій. Люди, які думають, що піднімають собі таким чином рейтинг.\nЙмовірно, урядовець говорив про виступ нардепів у Раді, які підіймали питання відсутності ліків та акції протесту під будівлею парламенту.\nЗа результатами приїзду Максима Степанова стадо відомо, що закуплені ліки прибудуть в обласну дитячу лікарню наступного тижня. У самій лікарні ще є запас медикаментів приблизно на місяць.\nКерівництво Рівненщини та МОЗ також домовилися створити робочу групу, яка розбиратиметься, у чому причина затримки.\nТеги: лікиМаксим Степановвідсутність ліків\nМайже 2,5 тис. інфікованих COVID-19 додалося в Україні\nЩе понад 2 тисячі українців інфікувалися коронавірусом (СТАТИСТИКА)\nРейтинг симптомів, які свідчать про зараження COVID-19, назвав Віктор Ляшко\nВ Україні – понад 60 тисяч активних хворих на COVID-19 (СТАТИСТИКА)\nПонад 1900 нових хворих на COVID-19 виявили в Україні за добу


Вітаємо всіх читачів нашого блогу про зброю! Вітаємо з Новим роком та Різдвом! Після маленького перерви продовжуємо веселити Вас розповіддю про клинках і середньовічному зброю. І зараз говоримо про лицарських обладунках у ранньому Середньовіччі.\nЩоб усвідомити, що примушувало майстрів змінювати форму, вид і функціонал клинка, необхідно проаналізувати, яким було озброєння вояки в еру раннього Середньовіччя. Зазвичай, лицарські обладунки складалися з клинка, щита, шолома і певної захисної одягу. У звичайних воїнів захисна одяг полягала в головному з шкіряних обладунків. Проварені і витримані для жорсткості в жаркій воскової ванні, вони надавали достатній захист від знаряддя противника.\nБільш знатні вояки мали до того ж латну сорочку (панцир). Це могла бути, приміром, луска або кольчужна сорочка (кольчуга).\nХоча кольчужна сорочка дає ефективний захист, вона все таки не робить власного власника невразливим. Представлений якимись істориками тезу, що рубає удар клинка, на відміну від колючого удару вістрям, не міг пробити кольчужні сорочку, до нашого часу спростують практичними дослідами. Прямий рубає удар вірно загартованого клинка в будь-якому випадку пробиває кольчугу.\nШолом також є принциповим предметом захисного озброєння. Навіть поверхове поранення в голову є фатальним, тому шолом для вояки актуально потрібен. Середньовічні шоломи до XI століття виготовлялися в більшості випадків з жорсткої шкіри, укріпленої сталевими пластинами. Пізніше їх стали робити, в головному, із сталевих або залізних листів. Зрозуміло, що вірно поставлений рубає удар може пробити шолом. Але з письмових джерел ери воєн нового часу зрозуміло, що рубають удари нерідко зісковзували по круглій поверхні шоломів якихось типів.\nВажливою захистом тіла середньовічного вояки був щит. З одного боку, щит забезпечував не погане прикриття і він міг вживатися і як наступальна зброя. З іншого боку, звичайні вояки, які не могли придбати для себе обладунки, озброювалися тільки щитом. Форма цих щитів мала відносно вторинний характер. Значення мали матеріал і конструкція. Середньовічні щити виготовляли зазвичай з двосантиметровий шару дерева жорстких порід, яке нерідко обтягували шкірою та місцями кріпили сталевими заклепками, смугами і рамками.\nТакою щит є громіздку конструкцію і, всупереч деяким сценам з романів-фентезі, не може бути зруйнований ударом клинка.\n« Безшумний пістолет АПБ / 6П13 (СРСР / Наша батьківщина)\nСередземне море — це найбільше з усіх по площі морів »\nЭта запись опубликована Пятница, Июнь 10th, 2011 в 7:36 дп\tи находитсья в категории: Оружие предков. Вы можите читать эту запись через RSS 2.0 поток. Все опции закрыты.


На Івано-Франківщині жінка може отримати штраф за поширення чуток про вакцину у фейсбуці | ZMINA\nНа Івано-Франківщині жінка може отримати штраф за поширення чуток про вакцину у фейсбуці\nКоломийський міськрайонний суд в Івано-Франківській області розгляне справу щодо місцевої мешканки, яку підозрюють у поширенні неправдивої інформації про одну з вакцин проти ковіду.\nЗгідно з матеріалами справи, жінка поширювала чутки на власній сторінці у фейсбуку. Вона розповідала про вакцину, яка нібито не пройшла всіх етапів випробування. У суді не уточнили, про яку саме вакцину поширювала чутки підозрювана, однак зазначили, що це могло спричинити паніку серед населення.\nЖінці інкримінують статтю щодо “Поширення неправдивих чуток, що можуть викликати паніку серед населення або порушення громадського порядку” і Стаття 173-1 КУпАП. Поширювання неправдивих чуток, що можуть спричинити паніку серед населення або порушення громадського порядку, призводить до накладення штрафу від десяти до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням 20% заробітку.. За поширення чуток у мережі вона може отримати штраф або виправні роботи строком до одного місяця з відрахуванням 20% зарплати.\nНагадаємо, що в червні минулого року СБУ заявляла про викриття щонайменше 385 людей, які поширювали фейки про коронавірус. Майже два десятки з них, як стверджують правоохоронці, працювали за завданням російських спецслужб.\nУ Міністерстві культури планують запустити в Україні масштабний проєкт з медіаграмотності, що базується на досвіді Фінляндії. Відомо, що за минулий рік 80% українців стикалися з брехнею про коронавірус, а більш як третина готова була ділитися нею з оточенням. Дослідження свідчать, що лише 3% українців можуть розпізнати брехню в новинах.\nМинулого року на ютубі заборонили публікувати матеріали з неправдивою інформацією про ковід, яка суперечить тій, яку поширює Всесвітня організація охорони здоров’я. Нові правила, наприклад, забороняють розповідати, що відмова від азійської кухні захищає від коронавірусу, або ж про те, що затримування дихання може застосовуватись як діагностичний тест на COVID-19. Видалятимуть і відео, в яких заперечують важливість соціального дистанціювання чи розповідають про те, що коронавірус спричиняє випромінювання веж 5G. Під заборони потрапила й реклама профілактичних або діагностичних методів, які не схвалила ВООЗ.\nРаніше ZMINA розповідала, як розпізнати брехню в мережі.


На Луганщині пройшов перший військовий парад: як це було ‣ Це Дро ... Бро!\nЖов 14, 2021 війська, парад\nУ Сєвєродонецьку Луганської області відбувся перший військовий парад за участі захисників і захисниць, які боронили й боронять Україну у війні з Росією\nПро це повідомили в пресцентрі Луганської ОДА, передає DroBro.\n“Російська збройна агресія проти України згуртувала нас, а після подій 2014 року ми зрозуміли, хто насправді наші захисники. Ви — янголи-охоронці кожної української родини! Я вірю в кожного героя, який зараз тут стоїть на площі в Сєвєродонецьку і саме зараз несе службу на передовій. Я буду постійно вірити в нашу перемогу”, — привітав зі святом голова Луганської ОДА Сергій Гайдай.\nЗ промовою звернувся і командир ОТУ “Північ”, полковник Дмитро Красильников. Він наголосив на важливості кожного сумлінно виконувати свою роботу на благо України.\n“Можна захищати свою землю зі зброєю в руках, а можна і гідно працюючи на підприємствах, виборюючи медалі на Олімпіадах, творячи вироби мистецтва та таке інше. Вітаю підрозділи військовослужбовців, співробітників поліції, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної прикордонної служби, солдати яких зараз знаходяться на чергуванні, забезпечуючи мир, спокій і порядок. Також вітаю усіх мешканців Сєвєродонецька, які прийшли нас підтримати і розділити з нами свято. Бажаю вам і вашим близьким здоров’я, добробуту, перемоги та миру”, — сказав він.\n10 окрема гірсько-штурмова бригада “Едельвейс” відкрила парад. Саме завдяки їй було звільнено Новоолександрівку й Катеринівку.\nПід час заходу було продемонстровано техніку ЗСУ, Нацгвардії, Держприкордонслужби, Нацполіції і ДСНС України.\n“Після параду всі присутні мали можливість відвідати виставку військової техніки біля Льодового палацу спорту, а також святковий виступ академічного фольклорно-хореографічного ансамблю “Славутич” міста Дніпро”, — зазначили в пресцентрі.\nБоялися рабства в Україні, а стали рабами на цегельних заводах Дагестану (Відео)


Відновлення навчання на Хмельниччині: чи буде запроваджено дистанційну форму | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n22 Липня, 2020 Наталя ГАРМАТЮК Суспільство 4504\nПопередньо, 1 вересня діти мають іти до школи. Фото: pixabay.com\nОбласть знаходиться в так званій "зеленій зоні".\nВ Україні, попередньо, навчальний процес у всіх закладах освіти відновиться з 1 вересня. Як повідомила заступниці голови Хмельницької облдержадміністрації Оксана Ситницька під час брифінгу, загальнодержавна позиція — розпочинати навчальний у звичному режимі і тільки в очній формі. Таким ж є бачення керівників області.\n«Попри те, що державна позиція старту навчання була озвучена, громадяни все ж продовжують до нас звертатись. Наразі питання дистанційної освіти не розглядається, це можливо лише у випадку гострого погіршення ситуація із захворюваністю. Тоді карантинні заходи можливі, але локальні. Позиція влади області – освіта має бути тільки очна», - зазначила Оксана Анатоліївна.\nДодає, що на одній із нарад представники інфекційної лікарні, держпродслужби, санітарний лікар області, керівники департаментів освіти і охорони здоров'я протокольно закріпили своєю думку — навчання маж бути очним. На сьогодні Хмельницька область в зеленій зоні, тому немає доцільності дистанційної форми освіти.\n«Єдине, ми розуміємо, що коли ріс рівень певних інфекційних захворювань, то школа могла бути закрита на карантин. Це було не тільки під час захворювання на коронавірус. Якщо ми говоримо про осіб, які навчаються у вищих навчальних закладах або професійно-технічних училищах, то є певні ризики, бо діти приїжджають з інших районів та областей, де різний рівень захворюваності», — додала Оксана Ситницька.\nЗа її словами, у таких ситуаціях мають бути продумані різні нюанси. Свої рекомендації також має дати головний санітарний лікар країни.\nЧитайте також: Діти можуть повернутись до школи: як відбуватиметься навчальний процес\nХмельниччина освіта карантин відновлення навчання дистанційна форма


Воєнні дії 1915-1916 рр. - Історія сучасного світу: соціально-політична історія XV початку XXI століть - Навчальні матеріали онлайн\nВоєнні дії 1915-1916 рр.\nНевтішні для Німеччини підсумки кампанії першого року війни змусили її шукати нових шляхів для розв'язання стратегічних завдань. Дійшовши висновку, що війною на два фронти домогтися вирішального успіху неможливо, німецьке командування прийняло рішення 1915 р. перейти на Західному фронті до оборони. Основні воєнні операції переносяться на схід - проти Росії з метою розгрому та виведення її з війни.\nПроти угруповання російських військ у Галичині та Польщі з західноєвропейських фронтів було перекинуто кращі корпуси, на базі яких сформувалася нова німецька 11-та армія. Плани німецького генштабу враховували також дані розвідки про недостатню підготовленість Росії до війни, військові запаси якої були розраховані лише на тримісячну кампанію, внаслідок чого багато частин відчували гостру нестачу в боєприпасах і зброї. Вступ у війну Туреччини та зумовлене цим закриття Чорноморських проток фактично означали економічну блокаду Росії, яка могла розраховувати тепер лише на власні сили.\nНепідготовленість російських позицій, нелюдське ставлення до своєї армії з боку командування, яке замість швидкого відведення частин знекровлювало їх у безрезультатних боях з переважаючими силами противника, зумовили поразки російської армії в 1915 р. з вражаючими втратами. У лютому - березні в боях біля Мазурських озер вдалося витіснити росіян зі Східної Пруссії. А в травні почався широкомасштабний наступ німецьких і австрійських військ на півдні. У липні російські війська здали Львів, у серпні - Варшаву. Виходячи з боями з-під удару, російська армія залишила Польщу, Волинь, Литву та Західну Курляндію. Лише восени вдалося стабілізувати фронт. Німецькі війська окупували Галичину, Польщу, Литву, частково Прибалтику та Білорусію. Половину російської армії було виведено з ладу (150 тис убитих, близько 700 тис. поранених, 900 тис. полонених).\nПоразка російського царизму в кампанії 1915 р. мала значні наслідки. Вона розкрила вади військової організації та економічної відсталості країни, за які довелося сповна розплачуватися своїм життям одягнутому в шинелі народові (з початку війни Росія втратила більше 1,5 млн осіб, у тому числі 300 тис. осіб убитими). Проте й Німеччина зі своїми союзниками не домоглася мети. Незважаючи на те, що на російському фронті в 1915 р. зосереджувалося більше половини німецько-австрійських військ, вивести їм Росію з ладу не вдалося.\nНаприкінці 1915 р. від Балтійського моря до румунського кордону встановився суцільний позиційний фронт.\nНа західноєвропейському напрямі протягом 1915 р. тривала некваплива позиційна війна.\nЗ обох боків зафіксовано спроби стратегічно незначних операцій на вузьких ділянках фронту, які виявилися безрезультатними. 22 квітня в районі м. Іпра уперше в історії воєн німецька армія організувала газову атаку англо-французьких позицій. Грубо порушивши заборону міжнародної конвенції використовувати отруйні речовини, німці здійснили балонний випуск хлору. Було отруєно 15 тис. осіб, 5 тис. із них померло. Згодом (31 травня) німці застосували гази й проти росіян, ї хоч тактичний ефект першої газової атаки був порівняно незначним, у подальшому використання хімічних засобів для варварського знищення людей набуло поширення з боку воюючих сторін, які вважали себе кращими представниками тодішньої цивілізації.\nУ лютому - березні Великобританія зробила спробу оволодіти чорноморськими протоками Дарданелли та Босфор, завдати удару по Стамбулу. Необхідність цієї операції англійці пояснювали своїм союзникам тим, що вона відверне увагу Туреччини від кавказького та суецького напрямів і підірве комунікації німецької коаліції на Близькому Сході. Насправді ж цей задум (його автор Уїнстон Черчілль) мав підступний характер і ставив найперше політичну мету: окупувати Константинополь і протоки до того, як вони згідно з таємною домовленістю перейдуть до царської Росії. Проте морські та десантні операції в цьому районі успіху не мали внаслідок завзятого опору турків і були наприкінці року припинені.\nНавесні 1915 р. почалися активні переговори між Італією та країнами Антанти. Італію цікавили західна частина Балканського півострова, а також деякі території, що належали Австро-Угорщині, Туреччині. Великобританія і Франція підтримали ці домагання Італії, і у квітні в Лондоні було укладено таємний договір, за яким країни Антанти обіцяли їй ці території за умови виходу з Троїстого союзу й вступу у війну на їхньому боці. У травні 1915 р. Італія розірвала договір зі своїми союзниками й оголосила Австро-Угорщині війну. Відкрився новий італо-австрійський фронт. На Італійському фронті спроби наступу італійських військ не дали серйозних результатів. Тут війна також набула позиційного характеру. Успіхи італійської армії були тут скромними й будь-якого впливу на перебіг подій на інших фронтах не справили.\nНапад Болгарії (з вересня 1915 р. - союзниця Німеччини) в жовтні 1915 р. на Сербію призвів до поразки та окупації Сербії й Чорногорії. Залишки сербської армії було евакуйовано на грецький острів Корфу. Поразка Сербії мала стратегічне значення - Німеччині вдалося встановити прямий зв'язок з Туреччиною.\nУ жовтні англо-французькі війська почали висаджуватись у Салоніках. У 1915 р. на Месопотамському фронті провалилася спроба англійських військ оволодіти Іраком. Не увінчалося успіхом і намагання турецьких військ на Палестино-Сірійському фронті оволодіти Суецьким каналом. У липні 1915 р. Великобританія захопила Німецьку Південно-Західну Африку. В січні 1916 р. капітулювали німецькі війська в Камеруні.\nУ морській війні 1915 р. найбільшими подіями були бій у січні між англійською та німецькою крейсерськими ескадрами в Північному морі, що завершився перемогою британського флоту, а також невдала операція флоту Антанти в Дарданеллах. Німеччина розгорнула "нещадну" підводну війну, атакуючи без попередження не лише військові, а й торговельні, навіть пасажирські судна ворожих і нейтральних країн. Цим варварським способом німці намагалися позбавити своїх противників можливості доставляти необхідні матеріали та продовольство. Бурхливий протест світової громадськості викликало знищення німецькими підводниками в травні 1915 р. величезного пасажирського пароплава "Лузітанія", на борту якого було більше тисячі пасажирів, у тому числі й американських громадян, що викликало різку реакцію уряду СІНА й стало згодом однією з причин вступу США у війну.\nНа початку 1916 р. становище Німеччини було складним. Бракувало сил для наступу навіть на кількох ділянках одного фронту. Було прийнято рішення завдати основного удару по Франції, зокрема оволодіти фортецею Верден, яка прикривала шлях на Париж.\nРозпочатий 21 лютого 1916 р. наступ на Верден не мав успіху, тим більше, що в березні завдяки наступу російських військ у районі м. Двінська та озера Наріч німецьке командування було змушене послабити штурм цієї фортеці. Взаємні кровопролитні атаки й контратаки під Верденом тривали майже 10 місяців - аж до 18 грудня, але суттєвих наслідків не дали. Німецьке командування кинуло в бій 12 дивізій. Верденська операція в буквальному розумінні слова стала, як її нарекли тогочасні газетярі, "м'ясорубкою" з перемелювання живої сили. Обидві сторони зазнали колосальних втрат: французи - 300 тис. осіб, німці - 600 тис. осіб. Остаточний результат битви так і не виправдав сподівань німецького командування.\nНе менш запеклою, кривавою й практично безрезультатною була й інша велика операція 1916 р. - битва на р. Сомма. 1 липня англо-французькі війська почали наступ на р. Сомма, де бої також набули затяжного характеру. Тут на початку вересня англійці вперше застосували танки. Кинуті в бій у невеликій кількості, ще технічно недосконалі, вони на деяких ділянках забезпечили досягнення успіху й засвідчили перспективність цього нового технічного засобу знищення живої сили. Добре укріплена оборона німців протягом багатьох місяців стримувала атаки союзників. За 4,5 місяці англо-французькі війська просунулись лише на 10 км. Битва завершилася в листопаді. Втрати англо-французьких військ становили 800 тис, німців - 538 тис. осіб, і в цілому значно перевищили втрати, яких сторони зазнали у "Верденській м'ясорубці".\nРятуючи англо-французькі й італійські війська, що опинилися в дуже тяжкому становищі, 4 червня 1916 р. (замість 15-го за планом) розпочався наступ росіян. Війська під командуванням генерала О. Брусилова прорвали фронт австрійців і німців протяжністю майже 300 км і просунулися в глибину до 150 км, зайнявши Буковину та частину Східної Галичини. В ході цієї операції австро-німецькі війська втратили близько 1,5 млн осіб убитими, пораненими й полоненими; російські війська - близько 500 тис. осіб. Але пасивність сусідніх фронтів і відсутність резервів врятували противника від остаточного розгрому.\nВ цілому наступ російського Південно-Західного фронту мав великий вплив на весь хід кампанії 1916 р. Для відбиття цього наступу німецьке командування зняло із Західного фронту 11 дивізій, Австро-Угорщина ж змушена була припинити наступ в Італії та перекинути 6 дивізій на Схід. Однак наступ російських армій не приніс стратегічних результатів. У жовтні активні бойові дії припинились і знову набули позиційного характеру.\nРумунія вступила у війну 18 серпня 1916 р. Невдачі румунських військ призвели до окупації німцями майже всієї її території. Лише наприкінці 1916 р. за допомогою російської армії вдалося зупинити австро-угорські війська, які захопили Бухарест і більшість нафтових свердловин. Російський фронт подовжився ще на 500 км. Для його утримання довелося виділити 35 піхотних і 11 кавалерійських дивізій за рахунок ослаблення важливих ділянок на інших напрямках протистояння німецько-австрійським військам.\n31 травня - 1 червня 1916 р. у Північному морі в районі Ютландії відбулася найбільша у світовій війні морська битва. Німці намагалися завдати англійському флотові вирішального удару й таким чином покінчити з морською блокадою своїх берегів. Зазнавши великих втрат, англійці перемогли. Відтоді німецькі кораблі вже не ризикували покидати свої бази.\nУ цілому, незважаючи на відсутність погоджених дій і навіть загострення суперечностей між союзниками, загальні підсумки кампанії 1916 р. склалися на користь Антанти. Становище країн Четверного союзу ставало дедалі критичнішим. Німецьке командування наприкінці 1916 р. змушене було перейти до стратегічної оборони на всіх фронтах. Майже половину армій було виведено з ладу, стратегічні резерви вичерпано, валовий збір зернових скоротився вдвоє, введено карткову систему розподілу продовольства. Німеччина опинилася в економічній і воєнній блокаді. Втрачено майже всі її колонії. В усіх країнах - основних учасницях війни під впливом величезних втрат і породжених війною труднощів розвіювався чад шовіністичних настроїв, наростало народне невдоволення.


PR Community з Анною Знамеровською: особливості роботи піарника у B2B-компанії — Kharkiv IT Cluster\nPR Community з Анною Знамеровською: особливості роботи піарника у B2B-компанії\n30 листопада пройшов мітап PR communITy від Kharkiv IT Cluster за участі Netpeak\nГора досвіду в маркетингу: організація власних івентів агенції, робота зі ЗМІ, публікації експертних статей та багато інших активностей. Це все про нашу спікерку Анну Знамеровську! Піарниця агенції перфоманс-маркетингу Netpeak, Анна вже 7 років у PR, 4 з яких успішно розвиває бренд агенції Netpeak.\nПопри те, що подія розрахована на спеціалістів із ІТ-сфери, серед охочих послухати Анну Знамеровську були представники й інших галузей, зокрема, телебачення.На захід зареєструвалось понад 110 осіб. Частина з них мала можливість подивитися зустріч у записі за особистим посиланням.\nТема зустрічі — PR в IT: особливості роботи піарника у B2B-компанії.\nЯк починала свою кар’єру в PR\nАнна ділиться, що перша робота в PR була виключно заради досвіду. Однак це було досить насичено. Анна організовувала масштабні концерти для таких відомих виконавців, як Монатік, Open Kids та інші.\nІвенти: брати участь і робити\nНа презентації обговорювали особливості зовнішніх і власних івентів у роботі PR. У кожному випадку важливо знати з ким і як краще співпрацювати, тож Анна Знамеровська поділилась фаховими порадами. Не оминула і тему взаємодопомоги компаній, яка сприяє організації івентів.\nБез текстів у PR ніяк\nОдне з основних завдань PR — це статті. Публікації на зовнішніх ресурсах, робота зі ЗМІ та вибір теми. Анна зазначає, що ключовий фактор написання текстів — розуміння аудиторії, на яку працюєш. У цій темі розібрали на кейсах як правильно обрати ЗМІ для бізнеса та як правильно формулювати запитів редакторам видання.\n«PR-фахівцеві важливо розвивати наглядність: вбирати якомога більше інформації з зовнішніх ресурсів (телеграм-канали, ютуб, подкасти, івенти), пропускати її через фільтр критичного мислення та використовувати у прийнятті рішень, реалізації нових ідей. І вміти писати тексти – без них ніяк».\nЯк отримати ліди від рейтингів і на яких ресурсах? Розібрали чому важливо за цим слідкувати, де і з якою метою.\nПісля презентації почалось бурхливе обговорення, учасники багато уточнювали та ставити багато питань.\nЯкі існують KPI для піарника у В2В-компанії\nЯк донести до роботодавця необхідність використання інструментів PR, якщо PR це гра довга, а роботодавець хоче конкретні результати тут і зараз\nОрганізовуючи заходи з партнерами, з ними доводиться виборювати залучену аудиторію? З одного боку, партнери не конкуренти, з іншого є ризик, що частина аудиторії вас не запам’ятає. Що ви думаєте з цього приводу?\nУ яких випадках ви практикуєте платне розміщення статей?\n(Дізнатися деталі включно з відповідями на ці питання ви можете, зареєструвавшись на наступну подію. Учасникам є доступ до записів усіх зустрічей PR-CommunITy)\nСпікерка була в захваті від аудиторії та поділилась чому для неї було важливо виступити на мітапі від Kharkiv IT Cluster:\n«Netpeak за розвиток професійних ком’юніті, щоб класних фахівців у різних напрямках було більше. Тому я рада поділитися своїм досвідом з колегами зі сфери PR».\nKharkiv IT Cluster щиро вдячний Анні за можливість отримати knowledge sharing та провести вечір в компанії open-minded спеціалістів, з якими ми розвиваємо PR community Харківського регіону!\nДо зустрічі на наступних мітапах PR communITy!


Тренінг орієнтований на неурядові організації, які розвивають свою діяльність і хочуть покращити навички у підготовці грантових заявок на конкурси і тендери ЄС, а також у комунікації з донорами. Захід буде також цікавий тим, кому дана тема корисна у контексті їхньої громадської діяльності. Серед винесених на розгляд тем: — термінологія грантових заявок і тендерів; — хто такі донори і принципи ефективної комунікації з ними; — види грантової допомоги; — як зрозуміти потреби донора та відобразити це у своїй заявці; — принципи складання бюджету проекту та ін. Учасників очікує розгляд реальних прикладів з грантових конкурсів ЄС та практичні завдання / ТРЕНЕР: Денис Ткачов, експерт з розробки та подання грантових заявок, експерт ініціативи Представництва ЄС Team Europe (Харків).\nОсновні теми заходу: — Переваги глибокої та всеосяжної зони вільної торгівлі (ГВЗВТ) для українських підприємців; - Можливості COSME (Competitiveness of Small and Medium Enterprises), європейської програми підтримки малого та середнього підприємництва, для розвитку бізнесу в Україні; — Презентація можливостей Європейської Мережі Підприємств (Enterprise Europe Network) як інструменту пошуку партнерів та інвесторів за кордоном; — Допомога місцевим підприємцям створеного у рамках європейської програми EU4Business Центру підтримки бізнесу у м. Одеса;\n- Проекти і програми Європейського банку реконструкції і розвитку з підтримки малого і середнього бізнесу, що реалізуються за фінансування ЄС; — Міжнародна діяльність та сервіси Одеської регіональної торгово-промислової палати з просування на ринок Євросоюзу; — Практичні поради з виходу на європейський ринок та знаходження бізнес-партнерів від місцевих підприємців, що вже успішно працюють на ринку ЄС; — Бізнес-партнерство з європейськими компаніями: юридичний аспект.


Свіже з ЧЄ серед ветеранів | Федерація легкої атлетики України\nГоловна Новини Україна Свіже з ЧЄ серед ветеранів\nСвіже з ЧЄ серед ветеранів\n23 липня – 3 серпня в Любляні (Словенія) відбувся XVI Чемпіонат Європи з легкої атлетики серед ветеранів. Змагалось понад чотири тисячі спортсменів з 42-х країн. Сорок два атлети представляли Україну і завоювали дев’ять золотих та чотири бронзових медалі\n23 липня – 3 серпня в Любляні (Словенія) відбувся XVI Чемпіонат Європи з легкої атлетики серед ветеранів. Змагалось понад чотири тисячі спортсменів з 42-х країн. Сорок два атлети представляли Україну і завоювали дев’ять золотих та чотири бронзових медалі.\nТам же в Любляні пройшла Генеральна Асамблея Європейської легкоатлетичної асоціації ветеранів (EVAA), в ході якої були прийняті рішення щодо змін в статуті, переобрано керівний склад та прийнято рішення про співпрацю з Європейською легкоатлетичною асоціацією (European Athletics). Відзначимо, що одним з двох аудиторів, довірених осіб Генеральної Асамблеї, обрано Олега Хотенюка, генерального секретаря АВЛАУ.\nНа фото: Олег Хотенюк разом з президентом EVAA Дітером Массіном


Арт Онлайн Україна - Ваш агент з купівлі картин\nЛаскаво просимо в галерею сучасного українського живопису "Арт Онлайн Україна"!\nарт агент Віктор, Арт Онлайн Україна\nМи пропонуємо Вам скористатися можливістю максимально комфортно познайомитися з картинами сучасних українських художників. Картини на сайті представлені без попереднього відбору та коментарів. Тільки Ваше сприйняття, смак і уподобання мають для нас значення. Ми своє завдання бачимо тільки в наданні максимальної різноманітності картин усіх стилів, жанрів, технік і авторів, а так само в організації зручного для перегляду подачі живописних творів.\nДивіться, насолоджуйтеся і можливо Вам захочеться якісь з картин бачити у себе в інтер'єрі квартири, в офісу або заміського будинку.\nЯкщо ви любите живопис, то далеко не завжди поблизу знайдеться художня галерея живопису, але навіть якщо вона є, Ви не завжди маєте час, щоб побродити по її залах і вже зовсім не впевнені, що знайдете там картину, яка припаде Вам до душі. Наша онлайн галерея сучасного українського живопису позбавляє Вас від цих незручностей і пропонує максимальний комфорт при перегляді картин, абсолютну свободу вибору і повну безпеку при покупці картини.\nВи платите тільки коли бачите картину перед собою!\nЗ огляду на велику кількість художників, стилів і технік - пейзаж, морський пейзаж, натюрморт, абстракція, портрет, жанрова живопис, картина маслом на полотні, акварель, гуаш, графіка, ми даємо кожному відвідувачу можливість знайти твір, який йому сподобається і буде відповідати його смакам . А зважаючи на відсутність витрат на утримання традиційної художньої галереї, Ви маєте можливість придбати картини за дуже привабливими цінами.\nПриродно, картини мають особливу магію, на екрані не може її передати, але якщо Вам сподобалася картина на сайті, то в реальності твір ще більше Вам сподобається. Всі покупці, які мають досвід покупки картин онлайн, підтверджують це.\nІнвестуйте в задоволення!\nЯкщо у Вас виникнуть якісь питання або побажання ми будемо раді Вам відповісти.\nЗ повагою і побажанням приємного перегляду,\nвласник галереї Виктор Преображенский


До 95-річчя з дня народження Григорія Порфировича Кочура - Мои статьи - Каталог статей - Музей Г.Кочура\nВторник, 02.06.2020, 21:40 Главная | Регистрация | Вход\nу Вінок Шани – китиця від вдячної учениці\nВиходець зі скромної селянської родини, Григорій Порфирович став символом духовної еліти нації. Його доробок – феноменальне явище в українській культурі XX віку, її вершинний злет, своєрідне її послання у нове тисячоліття.\nБез підрядника Майстер перекладав з 29 мов твори 33 літератур. Його перекладацький дивосвіт обіймає значний часовий період (двадцять сім століть, починаючи з давньогрецького поета Архілоха, що жив у сьомому сторіччі до нашої ери) та географічний простір – Європу, Америку, Північну та Південну, і Азію. Історикові культури важко переоцінити вартість перекладів Г. Кочура. Праця майстра в цій галузі – окремий етап в історії українського художнього перекладу, в історії засвоєння світової літератури нашою. Він залишив нам такі зразки перекладацького мистецтва, з якими нелегко зрівнятися. Творча індивідуальність Г. Кочура ніколи не тяжіє над поезією, яку він перекладає: глибинне знання світової культури, філологічна компетентність та повага, з якою він ставиться до автора, творять це дивне диво перевтілення.\nВеликі заслуги Г. Кочура як високопрофесійного аналітика літературного, зокрема перекладацького процесу. Він – автор дуже багатьох широкомасштабних досліджень з ґрунтовними, виваженими оцінками. Своїми розвідками, критичними статтями та рецензіями на поточні видання (що, як правило, переростали рамки цього жанру) Г. Кочур зробив чималий внесок до історії українського художнього перекладу. У літературі він бачив головну духовну опору народу в його боротьбі за самозбереження. Чаклун слова, Майстер мріяв про величезну споруду – відбудову світової літератури на рідному ґрунті, і вважав саме цю споруду одним із засобів здобуття інтелектуальної волі для своєї нації. Побудові цієї споруди присвятив своє життя.\nПонад усе кохався Григорій Порфирович у Рідному Слові, володів ним до найпотаємніших глибин, плекав його, болів його болями в дні здичавіння і принижень, копав найглибші рудні цього слова, працював над ним самовіддано, самовимогливо, самозречено і повсякчас. Саме оця любов до слова, до Отчого краю допомагала йому долати нелюдські труднощі та працювати над словом вперто й наполегливо, завжди й усюди – навіть на каторзі, у неволі, якої не видів, не відав недолею славний Овідій. Майстер поставив своє слово на сторожі Українського Слова. І, очевидно, Українського народу. Уважав це єдино можливою життєвою позицією. Альтернативи не знав.\nПісля смерті М. Рильського у 1964 р. Г. Кочур став по суті керманичем школи українського художнього перекладу, центром морального опору тоталітаризмові. Попри планове замовчування та переслідування, протягом останніх трьох десятиліть він був причетний до кожної серйознішої ініціативи в галузі художнього перекладу в Україні. Він докладав неймовірних зусиль, щоб гідно впроваджувати перекладну літературу у національну культуру. І це в час, коли, згідно з офіційною ідеологією тоталітаризму, нашу мову й літературу обмежували домашнім ужитком, а масовий читач, чия свідомість, у часоплині розчавлена імперським пресом, була схильна до фантасмагорій, підсвідомо зараховував світову класику до російськомовної літератури. Отож українським перекладачам і в Україні, і поза Україною йшлося не тільки про те, щоб перекладений твір увійшов до читацької свідомості як факт рідної літератури, а й про те, щоб ствердити повноцінність рідної мови. І ось у таких умовах, коли до політичних цькувань долучалася майже повна відсутність літератури, зокрема лексикографічних джерел, українські перекладачі вивели рідну мову на неозорий простір світового письменства, підносячи тим самим її авторитет.\nА ще був Григорій Порфирович Учителем у найглибшому, найсвятішому розумінні цього великого слова. Як учитель увійшов в життя багатьох, щоб залишитися там назавжди. Навчав усіх, хто хотіли учитися, дарма, що доля, химерна доля, виділила йому лише якийсь неповний десяток років для викладання. Одначе в своєму "Ірпінському університеті" – вільній академії українського художнього перекладу – він вишколив чимало перекладачів та перекладознавців. Терпеливо, не жалкуючи часу, Г. Кочур допомагав початківцям підніматися по крутойдучих стежинах науки, учив, що перекладач мусить якнайчутливіше дослухатися до першотвору, мати витончений смак і зірке око, завжди пам'ятати, що поезія – це мистецтво слова, і слово в перекладі мусить бути мистецьким. Для багатьох був неперевершеним учителем на нелегкій дорозі українства, на нелегкій дорозі до самих себе, до своїх джерел, до своєї нації.\nЗа два дні до смерті, підключений до апарату штучної нирки, перемагаючи приступи болю, Григорій Порфирович розпитував, чи не вийшов "Дон Кіхот" у перекладі М. Лукаша і А. Перепаді, турбувався, що ще не написав передмови до збірки творів Віри Вовк-Селянської. Така глибока жертовність, така самопосвята зустрічаються не часто. Хай святиться пам'ять про неї поколіннями, щоб були ми та наші нащадки не шашликоїдами, не баксообожнювачами, не пасивним тяглом історії, а Людьми. Громадянами своєї вільної Вітчизни.\nРоксолана Петрівна Зорівчак,\nпрофесор і завідувач\nкафедри перекладознавства і контрастивної лінгвістики імені Григорія Кочура Львівського національного університету імені Івана Франка


Андрій Москаленко – The Ukrainians Андрій Москаленко – The Ukrainians\nДослідник креативного класу Річард Флорида писав про «три Т економічного розвитку», які є основною креативних міст, — технології, толерантність і таланти.\nНа його думку, сучасні міста можуть ставати комфортнішими та креативними саме завдяки активному використанню новітніх технологій, повазі до різноманіття та постійному залученню талантів.\nСаме про креативний клас, зміну поколінь, а також про міську, національну та глобальну боротьбу за талановиту молодь ми поспілкувалися із Андрієм Москаленком, (який вже у 28 років став) заступником міського голови Львова з питань розвитку.\nУ пересічного мешканця міста термін «креативність» може викликати двоякі відчуття. Чим для тебе є креативність? І як ти загалом сприймаєш процес творення нової візії Львова як міста креативності?\nНасамперед важливо зрозуміти, у яких сферах і речах ми будемо конкурентними через 5-10 років. Маємо розуміти, завдяки чому будемо перемагати, як будемо залучати і втримувати талановитих людей.\nТак, потрібно вміти комунікувати з різними аудиторіями. У моєї бабусі один досвід життя, тому, очевидно, що в розмові з нею я мав би по-іншому пояснювати слово «креативність». Якщо ж спілкуватимуся зі своїми однолітками, то описуватиму поняття ще інакше.\nВ основі креативності має бути культурна індустрія. Я впевнений, що саме Львів є тим містом, яке в креативності і в креативній економіці покаже приклад іншим українським містам. І не просто на словах, а на конкретних кейсах.\nКреативна економіка дає змогу виховати незалежних людей. Для міста важливо, щоби була збудована така екосистема, завдяки якій ми не лише гуртуємо таланти, а й збільшуємо їхню кількість. І навіть при зміні місця праці талант людини для міста працює. Адже сьогодні ви в сфері культурі, завтра — в ІТ, післязавтра — в органах влади.\nКреативна економіка дає змогу по-іншому підходити до класичного мислення. Ще досі побутує думка, що рівень економіки залежить винятково від промисловості. Я не суперечу цій думці. Але поруч із промисловістю сьогодні у Львові успішно працюють десятки ІТ-компаній, у яких трудяться тисячі молодих людей, створюючи значну додану вартість для міста.\nЄ яскравий приклад заводу «РЕМА», про який сьогодні треба все більше говорити. Це завод, на якому поруч із виробництвом функціонують 60 різноманітних майстерень. Там сконцентровані люди, які конкурують на глобальному ринку, досягають успіхів на Kickstarter.\nВажливо усвідомлювати та працювати над новими викликами і новими показниками успішності. Адже проста цифра у сухій статистиці відіграє все меншу роль. А все більшу вагу має зміст.\nКреативна економіка дає змогу виховати незалежних людей\nЗа останні вісім років велику суму коштів з бюджету міста інвестують в освіту. Звісно, що першочерговим завданням було оновити інфраструктуру. Але вже сьогодні, за рішенням міського голови, поруч з інфраструктурою значні інвестиції йдуть у обладнання та навчальні програми — щоб у школах було з чим працювати, щоб були матеріали і контент.\nЯкщо ми хочемо конкурувати, то повинні ставити собі за ціль високі стандарти. Нещодавно презентували декілька рейтингів українських міст. Львів за останнім опублікованим рейтингом Transparency International Ukraine посів перше місце щодо відкритості. В мене є пропозиція: додаймо до цих рейтингів інші міста — одне польське, одне німецьке, наприклад. Давайте поставимо собі ще вищу планку. Адже конкуренція стала глобальною.\nТому нам потрібно підвищувати стандарти конкурентності й намагатися якомога краще розуміти свою головну перевагу і сфери, в яких можемо бути першими.\nЧим для тебе є креативний клас?\nПерш за все, це люди, які мають певні цінності та змогу творити.\nЗрозуміло, що для цих людей необхідно максимально розвивати середовище творення: з одного боку, фізичні простори, з іншого боку — події, які об’єднують та надихають, ще з іншого — формувати чіткий запит ринку на інновації.\nНаприклад, у Львові у вересні відбудеться Літературний конгрес Міжнародного ПЕН-клубу. Це одна з п’яти найважливіших подій у світі, куди приїдуть декілька нобелівських лауреатів і понад 300 письменників. Безперечно, окрім змістової величезної частини, для підприємців, які працюють у Львові, це прибутки. Оренда залів, перекладацькі послуги, трансферти. І відтак, це робочі місця. А для мешканців це змога отримати нові знання — поспілкувавшись із нобелівським лауреатом, наприклад. Це той рівень, на який ми орієнтуємося. Такі заходи мають ставати звичними для Львова. Так ми підвищуємо планку конкурентності.\nІнший приклад — форум стартапів «Інноваційна весна». Цьогоріч разом із колегами з управління інвестицій ми організовували форум, де демонстрували запит міста у нових стартапах і серед студентів, і серед викладачів. Мерія готова бути замовником і фінансувати найкращі стартапи. Цьогоріч на конкурс виставляли сім напрямків — ліфти, дороги, бізнес-туризм та інше.\nАбо інший яскравий приклад — фестиваль LvivMozArt, який стане чи не найбільшим відкриттям у Львові цьогоріч. І це дуже промовистий приклад, коли зірка світового масштабу — спочатку диригентка Мюнхенської, а тепер Грацької опери — львів’янка Оксана Линів допомогає Львову змагатися на світовій музичній арені. І навіть процес організації цієї події демонструє, що це не лише тиждень музики світового рівня, а й новий прецедент, який здатен об’єднати людей навколо ідеї прориву.\nРічард Флорида у визначенні креативного класу пише про людей, які створюють нові значимі форми, і поділяє їх на дві основні категорії: креативне ядро та креативні професіонали.\nКреативне ядро формують представники сфер ІТ, природознавчих і суспільних наук, медіа, спорту та індустрії розваг. Тоді як управлінці, фінансисти, медики, на думку дослідника, є креативними професіоналами.\nСкільки таких людей у Львові? Чи є якісь розрахунки щодо частки креативного класу в місті?\nНа мою думку, частка представників креативного класу в загальній структурі населення є загальносвітовою. Десь вона є трішки більшою, десь — меншою, але ще колись в університеті мене вчили, що саме близько 5% мешканців є «драйверами» — тими, хто задає тон. Це підприємливі, творчі та схильніші до прориву люди.\nТому завдання міста полягає у тому, щоб ці 5% могли прийти, знайти своє місце, були лідерами в своїх галузях і «вели за собою». Наведу конкретний приклад. Ми в мерії зробили експеримент — утворили департамент розвитку, де в одному блоці об’єднали ІТ, туризм та культуру. В усіх містах культура є частиною гуманітарного блоку разом із освітою та соцзахистом. Зрозуміло, що у тій комбінації культура не завжди буде першою, бо часто є пріоритетніші інші сфери, де є нагальні проблеми.\nТому завдання міста полягає у тому, щоб ці 5% могли прийти, знайти своє місце, були лідерами в своїх галузях і «вели за собою»\nУ нашому форматі культура є першим напрямом. Впродовж цього року ми проходимо чимало трансформацій. Зокрема, через створення різноманітних інституцій. У блоці «культура» є 70 установ (театри, бібліотеки, музеї, музичні школи), і наше завдання, щоби кожна з них мала свого сильного керівника, який має бажання створити креативний осередок у своєму районі — на Сихові, Рясному, Науковій, Щурата та інших.\nНам важливо, щоб приходили люди, які готові активно працювати. Для мене особисто набагато важливішою є не профільна освіта у сфері культури, а вміння об’єднувати людей. А також знати, як живе район, чого не вистачає мешканцям, як залучити новації та об’єднати громаду.\nНад чим зараз працюють Цукерберг, Маск? Вони будують спільноти. Наше завдання таке саме — об’єднувати і будувати спільноти в мікрорайонах. Інституції, які є в підпорядкуванні культури, мають функцію наповнювати такі спільноти змістом. Вже маємо приклади Левандівки, де є центр «Супутник», та вулиці Володимира Великого, де розташований Кіноцентр.\nТому місту дуже важливо зробити дві речі: підтримати будівництво таких спільнот і створити можливості для їхньої реалізації.\nНаші мешканці є нашою найбільшою цінністю, і з ними треба спільно працювати. У цьому і є велике завдання освіти та культури. Будівлі й заводи — це все умовне. Якщо там не буде людей, то це не матиме змісту.\n5% — це умовна оцінка, так? Досліджень ніяких ще не проводили?\nПро 5% пам’ятаю ще з університету. Але це доволі суб’єктивно й залежить від методу вимірювання. Бо кожна людина в різних умовах по-різному розкривається.\nНаприклад, є людина, яка є добрим публічним управлінцем, але не може добре керувати компанією. Або навпаки — є бізнесмен, якому буде складно у публічному адмініструванні. Тому завдання міста, щоб людина ішла не тому, бо це «гарна посада», а щоб змогла знайти себе в міській екосистемі і стати у ній лідером.\nСьогодні хтось працює в департаменті міськради, а завтра перейде керівником у якусь приватну компанію. Для міста важливо не втратити таланту людини від таких переміщень. Адже людина не може працювати на одній позиції довго. Вона має змінюватися, розвиватися, вчитися і працювати над собою.\nЯк на мене, не може бути чіткого поділу: що три-чотири галузі — креативні, а інші — ні. Так, є деякі галузі, які дадуть швидший прорив. Але первиннішим у цьому має бути людина\nАле, знову ж таки, 5% — це суб’єктивний показник. Бо не всі ці люди, які працюють в культурі чи в ІТ, отримують від цього задоволення. Тут більше питання до людини, ніж до галузі. Потрібно створити для людини умови та можливості, а рішення вона має прийняти самостійно.\nВпродовж дня я спілкуюся з великою кількістю людей. Одна із найнатхненніших — пані Аня, яка працює двірником у ЛКП «Сокільницьке» і яку я бачу щодня рано-вранці. Вона неймовірна! І отримує задоволення від того, що робить. Я гарантую, що 99% людей, які з нею поспілкуються, матимуть хороший настрій на цілий день. Вона дуже креативна у своєму підході до справ і до оточення.\nЯк на мене, не може бути чіткого поділу: що три-чотири галузі — креативні, а інші — ні. Так, є деякі галузі, які дадуть швидший прорив. І культура та освіта точно у цьому переліку. Але первиннішим у цьому має бути людина. Бо сьогодні ця пані працює прибиральницею, а завтра може перейти вже на іншу роботу.\nКреативність, повертаючись до Флориди, — це процес створення нових значимих форм. Ми от створили медіа. Тепер цей формат можуть використовувати інші, аплікувати в інших містах.\nМожливо, ця пані по-іншому організовує свою роботу, креативно підходить до справи. Але, на мою думку, ти тут більше говориш про особливість соціальних взаємодій, аніж про креативного представника.\nМоє бачення у тому, що для креативної економіки, для міста майбутнього є важливим не одне чи друге, а і те, і інше.\nНещодавно читав книжку «Від нуля до одиниці». Автор — Пітер Тіль, один із засновників PayPal. Він робить порівняння між рухом від 1 до n і рухом від 0 до 1. На його думку, від 1 до n — це шлях, який проходять більшість людей, які створюють щось вже відоме. Від 0 до 1 — це коли підприємці створюють щось абсолютно нове.\nПереконаний, що боротися треба за унікальні можливості і за новації, а не копіювання. Адже якою гарною не була б обгортка, додана вартість — всередині.\nЯ навмисне наводжу приклад пані Ані, бо у нас в країні все ще переважає різне ставлення до різних професій.\nУ Львові є 800 тисяч населення. Багато людей приїжджають щодня на роботу, і наше завдання — об’єднати їх усіх довкола ідеї кращого міста. Коли бабуся, просунутий студент і працівник компанії вийдуть і скажуть: «Оце моя стратегія і я до неї долучився», коли нам вдасться об’єднати більшість людей, то це буде успіх. Важливо, щоб усі до неї долучилися, були співпричетними й співвідповідальними.\nЗгадаймо Євро-2012. Навіть у прибиральників, які працювали на площі Ринок, «горіли» очі, тому що вони розуміли, що долучені до чогось великого. І, певною мірою, завдяки їхнім зусиллям створювався імідж міста. Вони в це вірили. І це дуже важливо.\nЛьвів саме зараз переживає дуже цікавий процес. Я б навіть назвав його процесом творення «двох легень», якими буде дихати наше місто у найближчі роки і завдяки яким зможе вигравати конкуренцію.\nОдна «легеня» — технологічна, яка «формується» довкола Стрийського парку та парку ім. Богдана Хмельницького, — це ІТ Park, який будує Львівський ІТ-кластер, трамвайне депо, де має з’явитися інноваційний креативний простір, LvivTech.City, та, безперечно, Український католицький університет.\nДруга «легеня» — культурна, довкола якої об’єднано великі заводи, що зараз отримали нове життя, — завод «РЕМА», Fest Republic, а також Фабрика повидла, яка стане центром Підзамча.\nЦі простори і процеси великою мірою творяться дуже природно. Без імперативного директивного менеджменту чи плановості. Навіть більше, сьогодні багато стартаперів вже власним успішним прикладом переконують власників великих промислових площ у тому, що треба обирати інший шлях для старих заводів, ніж їхнє руйнування з будівництвом житла на тому місці. Позиція міста буде однозначною — це розвиток на колишніх промислових площах технологічних майстерень, де можливе відновлення виробництва. І забезпечення належної інфраструктури біля них.\nДля нас є важливим не станок, який стоїть на заводі, а людина, яка на ньому створює продукт. Тому й все частіше у приміщеннях закинутих заводів з’являються великі коворкінги. Такі прецеденти — це вже велика перемога нашого міста.\nТреба відійти від поділу на владу, активістів, мешканців чи бізнес. Бо екосистема не має бути розділеною\nІ тут треба відійти від поділу на владу, активістів, мешканців чи бізнес. Бо екосистема не має бути розділеною. Тільки-но починається поділ, ми шукаємо винних і перекладаємо відповідальність. А кожен має робити своє. Кожна частина структури є важливою. І саме люди, а не їхній статус чи регалії, є ключовими.\nАдже як тільки на місце будь-кого з керівників інституцій буде кращий кандидат, він має прийти і віддати всі знання цій посаді. Вимога сьогоднішнього часу дуже проста — якщо на твоє місце претендує професійніша людина, то ти маєш поступитись і дати змогу втілити їй ідеї на цій позиції. А якщо не хочеш поступатись — ставай ще кращим.\nНаскільки розвинутою у Львові, на твою думку, є екосистема креативного міста?\nЯк на мене, відчутний рух у правильному напрямку, але все ж того, що є зараз, дуже мало. Якщо, наприклад, говорити про медіа, то у світі є багато інкубаторів й медіа–акселераторів. У нас у цій категорії порожньо. Це може бути одна із ніш креативного Львова, бо в Україні також таких інституцій немає. І тут мова не лише про медіа.\nЦе є не проблемою, а перевагою. Тому що це ніша, в якій може розкритися дуже багато нових талантів. Ця ніша відкрита досі. І запит на якісний український продукт зростає. У місті з’явилися «Радіо Сковорода», «Твоє. Місто», ваше медіа… І кожне з них має свою нішу. Всі є успішними, і це дуже добрий тренд.\nЕкосистема — це система, перш за все. Якщо ми говоримо про структуру креативної економіки, то це і університети, і місця роботи, і місця самореалізації, і місця відпочинку…\nДуже добрий прецедент спостерігаємо зараз в університетах. І, думаю, навряд чи ми могли б повірити років п’ять тому, що з’являться інституції, які об’єднають ІТ-спільноту, котра буде створювати нові спеціальності, на які буде складно потрапити через величезну конкуренцію.\nНовий підхід зараз випрацьовують наші колеги щодо профтехосвіти — вивчають попит з боку компаній і відносно результатів змінюють навчальні плани. Наше завдання у тому, аби школи, профтехосвіта і виші працювали максимально інтегровано. Щоб кожен етап освіти давав чітке замовлення іншому.\nВеличезною перевагою є те, що це відбувається не адміністративним методом, а природно. Я противник адміністративної «сильної руки», тому що це все руйнує. Мені здається, що у 21 столітті людям треба давати вибір, а не приймати рішення замість них. Приймай рішення сам, але й відповідальність також бери.\nВідбуваються зміни у школах. Окрім закупівлі нових сучасних мультибордів, на яких можна зовсім інакше розкривати суть предметів, вже кілька місяців для вчителів наших шкіл організовуємо в офісах великих львівських компаній тренінги щодо Е-освіти. Успішні власники великих компаній діляться власним баченням із вчителями. І скажу чесно — вони залежні одне від одного. Це критично важливо, аби вчитель розумів і бачив тенденції розвитку, бо саме він є ключовим у підготовці дитини.\nБільшість бібліотек у Львові стають медіатеками або громадськими центрами, де окрім читання книжок можна послухати цікавих спікерів та познайомитись із однодумцями. Цьогоріч вже відкрили бібліотеку на вул. Окружній, плануємо у Рясному та оновимо Урбан-бібліотеку. Загалом до 2020 року всі бібліотеки міста мають перебудуватися у сучасні медіатеки.\nАбо ще один приклад. Вже кілька років поспіль ми проводимо форум електронного урядування Е451. Цьогоріч ми вирішили не просто говорити про інновації чи космічні технології, а й поєднати це з процесом, який започаткували на заводі «РЕМА» активні студії на кшталт «Hochy rayu». Проведенням події ми хочемо продемонструвати те, як плавно можуть змінюватись такі великі об’єкти. Для цього треба привести до ладу частину території та підготувати залу. Набагато легше було б організувати подію у якомусь готелі. Але саме таким чином ми створюємо додану вартість — продукуємо нові речі, проекти і стандарти.\n…Триває глобальна боротьба за таланти. Які кроки робить місто, щоби не програвати у боротьбі за найрозумніших?\nМи розуміємо, що Львів мусить конкурувати з іншими глобальними містами. Людина, яка працює, наприклад, у галузі культури, науки чи ІТ, може сісти в літак і за кілька години опинитися у Лондоні, Берліні чи Осло. Тому нам потрібно чітко розуміти наші глобальні переваги. І немає значення, куди саме летить людина — у Великобританію чи деінде. Зрозуміло, що країна задає контекст, але людина летить у конкретне місто. Тому саме місто має створити додану вартість.\nНасамперед треба звертати увагу на атмосферу міста і на людей, з якими ти кооперуєшся. Бо люди їдуть до людей. Дуже рідко вони їдуть у красивий офіс. Так, амбіційна людина може трохи попрацювати у гарному офісі, але через два місяці знудиться. Тому люди мають їхати і розуміти, з ким зможуть там працювати. Люди, які закінчують школу чи навчання, мають розуміти, що через п’ять чи сім років у місті буде кому демонструвати свій талант і для кого працювати.\nБо чому люди часто залишають міста? Вони не розуміють, де використати свої вміння і яким чином зростати далі. Ми постійно працюємо, аби бути конкурентними. Перш за все — над можливостями.\n10 років Львів робив ставку на класичний туризм, але ми побачили, що тренди змінюються. Зараз розуміємо, що треба іти глибше і поєднувати це з науковою сферою. 10% коштів світу — це прибутки від туризму, але сьогодні більша частина із них — понад 50% — це вже бізнес-туризм. Тому розвиваємо нову можливість — індустрію ділової гостинності. На мою думку, в нас зараз одне із найсильніших у Східній Європі Convention Bureau.\nІ це також є креативом. Бо люди приїжджають на різноманітні конференції та заходи, знайомляться, спілкуються, придумують нові ідеї, які згодом створюють додану вартість для усіх. Більшість із них не приїжджає випити пива чи вина. І нам точно не треба конкурувати пивом. Пивна індустрія і ресторації — також важливий елемент креативної індустрії. Але ключовим має бути інше — контент.\nТому в серпні у Львові відбудеться засідання ICCA — найбільшої в світі організації професійних організаторів подій. Уявити п’ять років тому, що така конференція відбудеться у Львові, було нереально. Бо жодне місто України навіть не було членом цієї асоціації. А сьогодні ми на рівних конкуруємо з європейськими містами. Змагаємося за події з Турином, Міланом, Лондоном і вже на рівних виграємо частину з них.\nНещодавно міський голова підписував лист одному з керівників установ Гаваїв — ми хочемо організувати у Львові величезну медичну конференцію і робимо це спільно з нашими медиками. Здавалося б, де ми, а де — Гаваї і що ми спільно з ними можемо робити. А там розташована одна із важливих медичних дослідницьких інституцій.\nТе саме стосується розвитку кіноіндустрії, музичного виховання, сфери охорони здоров’я.\nПивна індустрія і ресторації — також важливий елемент креативної індустрії. Але ключовим має бути інше — контент\nБезперечно, завданням міста є розвиток інфраструктури. Тому щороку ми маємо активні ремонтні кампанії. Але сьогодні цікавить не лише ремонт, а якісний ремонт — із врахуванням велодоріжок та зелених просторів. Окрім того, цьогоріч ми запустимо програму підтримки електромобільності. Наступного року стартує проект електронного квитка у транспорті.\nЗагалом, аби Львів був максимально зручним для мешканців міста і конкурентним глобально, міський голова запропонував програму «Львів 2020», де дуже чітко описано, що ми маємо зробити в інфраструктурі, культурі, освіті тощо.\nЯк один із сучасних викликів, з яким зіштовхнули Львів, але з якого ми вийдемо, показавши приклад, — це питання твердих побутових відходів. Громадська ініціатива Zero Waste Lviv набрала популярності і вже в червні стала офіційною стратегією. До 2020 року плануємо зменшити кількість сміття на одну людину на 30%: з 288 кг/рік до 160 кг/рік. Пріоритет у цьому ми робимо на економіці замкнутих циклів.\nНу і, безперечно, ціль, над якою ми активно працюємо, — зробити максимально зручними усі послуги. Цього можна досягнути завдяки сервісам електронного врядування та «розумного міста». Від можливості оплатити паркування смартфоном до купівлі квитків у театр через інтернет. Ми розуміємо, що працюватимуть лише прості речі, які не забирають багато часу, тому плануємо перевести «в онлайн» 100% міських послуг.\nАле боротьба не лише між містами, а й усередині міст. Часто згадується твій жарт про те, що з міськради йдуть тільки у двох напрямках: в ІТ або в декрет. Як міська адміністрація конкурує за таланти з бізнесом?\nЗвучить як жарт, але це реальність. Наприклад, із нашого блоку люди по-іншому не ідуть. Бо у компаніях вони мають змогу одразу отримати в десятки разів вищу зарплату.\nДля кожного це чудова можливість, бо місто дає змогу дуже швидко втілювати зміни й інновації. У компаніях зробити це набагато складніше й повільніше\nДійсно, складно втримувати та шукати людей, але нещодавно мали прецедент, коли людина з ІТ-галузі з високою зарплатнею перейшла в управління ІТ на значно нижчу зарплатню. Людина чітко розуміє, чому вона переходить. Але вона не йде в прямому розумінні в «органи влади». Вона прийде на певний час, планує втілити конкретну кількість проектів, побудувати команду, покращити комунікацію і, можливо, підготувати гідного наступника. Це переміщення в межах екосистеми.\nДуже багато часу ми виділяємо на пошук людей, які можуть стати лідерами в інших процесах та управліннях. Знайти таких людей — дуже важливе завдання для нас. Для кожного це чудова можливість, бо місто дає змогу дуже швидко втілювати зміни й інновації. У компаніях зробити це набагато складніше й повільніше.\nЦе непростий виклик — знайти людей із правильними установками й цінностями, які розуміють усі ці процеси.\nТак, тому ми постійно шукаємо лідерів.\nОт ми недавно відкрили одну бібліотеку, яка фактично є медіатекою. На останньому поверсі там немає книжок. Там є зручні пуфи, куди приходять і спілкуються діти, де вони обговорюють ту чи іншу книжку, де їм зручно, де світлі стіни і де яскраво. На першому поверсі відбуваються курси й гуртки, а на другому — є книжки. Все об’єднано.\nКожен може бути креативним. Треба давати людям можливість вибору і об’єднувати їх на основі важливих речей. Люди мають різні думки й погляди, але саме такі під час взаємодії створюють багато ідей та доданої вартості.\nЯ згадав про медіатеку, щоби показати інший елемент структури. Зараз ми запрошуємо людей до праці. Приходьте, попрацюйте рік, два чи три і створіть. Але одразу мушу закцентувати увагу на тому, що це завжди дуже непросто. Ми маємо розуміти умови, в яких ми живемо. А умови змін завжди є дуже складними.\nЧасто наводять приклад у політиці: якщо ти отримуєш владу і маєш високий рейтинг, то мусиш розуміти, що для того, щоб впровадити зміни й щось втілити у життя, ти можеш «спалити» його до нуля. А після того, як ти щось зробиш, він знову підніметься. Бо якщо прийти і ходити з красивим виразом обличчя, але не змінювати ситуації зсередини, то не можна нічого очікувати. Бо і рейтинг втратиш, і свою можливість для змін. У багатьох випадках нам потрібно повністю змінювати підхід.\nНаприклад, один із ключових показників роботи бібліотек — кількість книжок, які там є. Ми розуміємо, що цей показник у Львові має бути дещо іншим. Але не треба боятися це змінити. У нас є багато класних людей, які вже сьогодні працюють в цій структурі та працюватимуть. Треба просто дати змогу їм творити.\nНаскільки Львів, у порівнянні з іншими містами, дає можливості молодим людям для розвитку і використання їхнього креативного потенціалу?\nЯ поглянув би на це питання по-іншому. Я не хотів би порівнювати Львів з іншими, бо між містами є синергія. Можна пожити три роки у Львові, далі поїхати на рік до Києва і потім знову повернутися до Львова. Нічого страшного у цьому немає. Міста мають диференціюватись.\nМи часто переживаємо, що якщо людина їде у Францію на навчання, то ми її втрачаємо. Ні. Сьогоднішній світ сприяє змінам: людина, яка навчалася у школі у Великобританії, може поїхати на навчання у США, потім пожити в Австралії й повернутися додому. Я за те, щоб люди їздили по світу, дивилися, як усе там працює, і розумнішими й досвідченішими поверталися до нас.\nУ Львові є з ким працювати, є особлива атмосфера, і є запит на це. І, що важливо, є розуміння, куди ми рухаємось\nМожливостей у сьогоднішньому світі дуже багато, тому точно треба активізовувати людей, яким не байдуже. У Львові є з ким працювати, є особлива атмосфера, і є запит на це. І, що важливо, є розуміння, куди ми рухаємось. Візію креативного міста було офіційно інституціоналізовано міським головою, візійною групою, громадською організацією «Креативне місто». Тому наш рух дуже чіткий і прогнозований.\nЧи можеш виокремити якісь дії чи проекти, які Львову вдалося реалізувати у контексті міста креативності і які можна було б реалізувати в інших містах?\nУ Львові ми маємо програму підтримки інкубаторів і готові надавати для них приміщення. Перший інкубатор, який утворився у Львові — Startup Depot на вул. Весняній, — є яскравим прикладом. Там є дуже сильний керівник Максим Лисак. Він утворювався у співпраці між ІТ-компаніями та Інститутом міста. Так само приміщення iHub на вул. Замкненій, який розпочав роботу за підтримки норвежців. Ми надали ще одне приміщення на вул. Тесленка.\nЗараз розглядаємо ще дві можливості облаштування культурних інноваційних інкубаторів у центрі міста. Ми готові співпрацювати, коли ми бачимо чітку ідею. Ми вже спілкувалися з послами кількох країн щодо інституційної підтримки цих проектів. Хочемо, щоб люди мали куди прийти і мали місця для продукування нових сенсів, ідей та проектів.\nБо тут питання в моделі створення й функціонування. Місто не може займатися усім, тому має делегувати. Головна перевага — у синергії. Ми надаємо приміщення, хтось інший — експертизу, третій — фінанси й партнерство. Так воно працює. Коли ми говоримо про екосистему, то маємо розуміти, що у неї кожен має внести свою частинку.\nМинулого року ми започаткували нову програму грантів на підтримку науковців. Вони не є дуже великими — по 25 тисяч гривень. Всього 20: десять на конференції і десять на наукові розробки, але ми плануємо збільшувати їхню кількість і робити більший акцент на молодих науковців.\nТакож зараз ми працюємо над фінансовою та менторською програмою підтримки стартапів і комунікуємо із фондами.\nПро що важливе у контексті креативного класу ще варто згадати?\nТеперішні роки є дуже важливими для Львова, бо зараз у місті відбувається зміна поколінь. Люди, які ще п’ять, шість чи сім років тому вчилися в університетах і спостерігали за розвитком міста, зараз мають змогу самостійно творити місто й формувати тренди. Вони задають тон у громадській думці та можуть допомагати місту з розвитком і проривом.\nЛюди, які ще кілька років тому вчилися в університетах і спостерігали за розвитком міста, зараз мають змогу творити місто й формувати тренди\nТаланти, які зараз творять на заводі «РЕМА», ще кілька років тому вчилися в університетах, а сьогодні конкурують у світовій економіці. Люди, які працюють в технологічних спеціальностях, мають хороші зарплати, можуть дозволити собі поїхати в Кремнієву долину чи Австралію, подивитися, як розвивається світ, побачити нові кейси та потім вимагають впровадити їх тут. Бо чому у США може бути розумне освітлення вулиці, а біля нас — ні? Тому ми й запускаємо нові проекти — «Розумний район», «Зелений район». І плануємо інші.\nЗараз команда ІТ у мерії стартує багато проектів щодо відкритих даних. Є цікаві дослідження ЄС про те, що 3 чи 4% ВВП Європейського Союзу до 2020 року буде додатково генеруватися за рахунок відкритих даних. Ми відкриваємо якомога більше інформації та зробили першу в Україні панель міста, де зібрані усі міські показники. Крім прозорості й публічності, це дає змогу розвивати економіку та дивитися, де можна створювати додану вартість.\nБо навіщо створювати для людини якийсь маленький творчий простір, якщо усе місто може бути простором для творення?\nДуже важливо, щоб люди, які є лідерами громадських середовищ, також переходили у владу або, правильніше, міську адміністрацію. Я наводжу приклад Олександри Сладкової й Олександра Шутюка, які були потужними громадськими активістами, а згодом перейшли в інституції влади. Вони змогли трансформувати свої вміння і, великою мірою, саме завдяки їм, а також Олегу Шміду, який активно розвиває у Львові велоінфраструктуру, однією із найбільших перемог минулого року стало створення у місті Інституту просторового розвитку. Спочатку ми створюємо середовище, а потім середовище формує нас. Люди з величезним просунутим мисленням творять простори. Або головний архітектор міста Юліан Чаплінський — людина з відомим ім’ям у Європі тепер має змогу активно розвивати архітектуру Львова.\nВажливо, щоби люди приєднувалися. Бо тут йдеться не так про владу, як про інструмент для змін.\nАле «формальний тип» роботи у адміністраціях створює багато обмежень, від яких, власне, і намагаються абстрагуватися представники креативного класу.\nБезперечно, публічне адміністрування накладає багато обмежень. Але, окрім обмежень, можна отримати нові можливості. Бо, як казав Іван-Павло ІІ: «Не бійтеся!»\nТак, в країні є патологічна недовіра — і це створює специфічний контекст. Але завжди є різниця між містами. Люди працюють із людьми. Важливо розуміти, для чого саме ти туди ідеш і які цілі собі ставиш.\nА наше завдання — давати змогу тим 5% «драйверів» творити більше. Бо навіщо створювати для людини якийсь маленький творчий простір, якщо усе місто може бути простором для творення?\nкреативне місто, львів, москаленко


Лікування інфекційного бурситу\nБурсит (bursa - сумка) - запалення синовіальної сумки (в області суглобів порожнину з рідиною, оточена сполучнотканинною оболонкою, служить зменшення тертя між суглобовими поверхнями) з накопиченням в її порожнині ексудату (запальний випіт з дрібних кровоносних судин в місці запалення).\nПричини бурситу - забої, тертя, інфекції, порушення обміну речовин, інтоксикації, аутоімунні та алергічні процеси.\nЗапальний випіт (ексудат) в порожнину синовіальної сумки може бути серозний (рідкий, подібний з сироваткою крові), гнійний (найбільш часта причина - стафілококова інфекція) або геморагічний (супроводжується крововиливами в порожнину). Бурсит може супроводжуватися відкладенням солей в оболонку синовіальної сумки. Діагноз інфекційного бурситу підтверджується бактеріоскопічного і бактеріологічного лабораторними дослідженнями з виявленням збудника.\nЗагальні принципи лікування інфекційного бурситу:\nУ ранній стадії гострого бурситу рекомендований спокій, що давить на область суглоба, зігріваючі компреси. Гнійний інфекційний бурсит лікують в умовах стаціонару пункціями. Якщо процес не піддається лікуванню пункціями, синовіальну сумку розкривають і видаляють гній, лікування гнійної рани проводять за загальними правилами.\nЩоб прискорити розсмоктування ексудату застосовують фізіотерапевтичні процедури.\nГоспіталізація і парентеральне антимікробну лікування інфекційного бурситу рекомендовано ослабленим хворим, які мають супутні захворювання, які мають фиброзное запалення підшкірної клітковини і поверхневе запалення шкіри в поєднанні з лихоманкою, а також пацієнтам з тривалою суглобової патологією, підтвердженої рентгенологічно.\nЯкщо у хворого локалізоване запалення синовіальної сумки, що не зачіпає навколишні тканини і не викликає підвищення температури тіла і забезпечений дренаж ексудату (багаторазові пункції), можна рекомендувати лікарські препарати всередину. При хронічному бурситі синовіальну сумку проколюють, видаляють запальнийексудат і промивають порожнину сумки розчинами антисептиків (наприклад, водний розчин риванолу в концентрації 0,05-0,2%). Призначають нестероїдні протизапальні засоби - індометацин, диклофенак, ібупрофен. Курс доповнюється фізіотерапевтичними процедурами (УВЧ, ультразвукова терапія) і лікувальною фізкультурою.\nЛікарські засоби для лікування інфекційного бурситу.