Зимовий must-have: прикраси, які вдосконалять "холодні" луки\nCтатті Дата публікації: 10 лютого 2020\nСкладаємо ювелірний гардероб для зими\nЛанцюжки, кулони та намиста\nМ'які светри з ангори, теплі сукні оверсайз з натуральної вовни, пуховики-ковдри, ультрамодні шапки крупної в'язки і рукавиці з мімімішним малюнком — багато дівчат з нетерпінням чекають зими, щоб скоріше зануритися в цю красу і відчути себе не тільки в тренді, але і в цілковитій безпеці. Навіть найскрипучіший мороз не зможе дістатися до вас, якщо ви будете так "екіпіровані". Тому модним тенденціям цієї зими варто віддати належне: нарешті ми можемо носити не тільки теплі, але і комфортні речі. Погано одне: всі ці фасони, починаючи від оверсайз і закінчуючи дутими куртками в стилі "привіт з шалених 90-х", позбавляють образ жіночності. Тому якщо ваш вибір — безформний пуховик, не забувайте про прикраси! Саме вони — гаранти вишуканості ваших зимових луків. Втім, на тлі класичного пальто або приталеної шубки прикраси теж будуть виглядати не менше виграшно та доречно.\n"Що, прикраси взимку?" — перепитаєте ви. Звісно. Зима — не літо: влітку у дівчини є вибір, вона може надіти сережки або відмовитися від них. Взимку ж прикраси є обов'язковими. Вони роблять образ не нудним, модним і яскравим — не занадто, а в міру. Зимові прикраси допомагають тримати баланс і не дають загубитися на фоні однакових трендових луків.\nПочнемо, напевно, з найзагальніших правил, щоб розуміти, хто є хто в нашому списку. Сережки — для них взимку настає справжня зоряна година. Чому — здогадаєтеся самі або розповісти? Так, влітку всі прикраси на виду, починаючи від сережок і закінчуючи анклетом на щиколотці, а ось взимку оточуючі бачать на вас лише сережки. Поки всі інші аксесуари ховаються під верхнім одягом, коштовності на мочках виблискують і привертають увагу. Нижче ви знайдете кілька базових правил. Відповідаючи на питання, які прикраси носити взимку, на них варто спиратися в першу чергу.\nЯкщо сережки — то великі. Інакше навіщо вони? Завдання сережок — стати головним акцентом зимового образу, поки основний лук прихований під верхнім одягом. Але це зовсім не означає, що ви не повинні розлучатися з вечірніми шандельєрами. Важливо пам'ятати прислів'я: що занадто, то не здраво. Вибирайте щось середнє між варіантом для нагородження премією "Жінка року" і маленькими офісними пусетами, яких практично не помітно.\nУ прикрасах має бути комфортно. Зимовий образ жінки будь-якого віку — від тринадцяти до вісімдесяти п'яти — досить завантажений. Мало того що для захисту від холоду нам доводиться носити шапки, шуби та куртки. Крім цього ми нерідко занурюємося в шарфи і огортаємося палантинами, щоб відчувати себе максимально комфортно. Або надягаємо бафи і снуди. За всі ці елементи зимового гардеробу прикраси можуть (і напевно будуть) чіплятися. Тому, розмірковуючи про те, які прикраси вибрати взимку, рекомендуємо вам оцінювати їх з точки зору комфортного носіння. Одягати аксесуари повинно бути зручно, вони не повинні чіплятися за одяг і бути надто тяжкими. В іншому випадку ви ризикуєте травмуватися внаслідок того, що сережка зачепиться за шарф, а ви, знімаючи його, різко потягнете прикрасу на себе. Сережки з "чіпкими" елементами і аналогічні ланцюжки з браслетами обмежують наші рухи, які і без того обтяжені вантажем верхнього одягу. Ваше завдання — уникнути додаткового обтяження.\nЗимовий одяг та прикраси повинні відповідати одні одним. Тут все дуже просто. І складно одночасно. Припустимо, ви вирішили відправитися в ресторан у в'язаній сукні з великим коміром-хомутом. Прекрасний вибір, якщо, звичайно, ви не вирішите доповнити цей образ за допомогою кольє або намиста. Зона вашого декольте вже "прикрашена" незвичайним коміром. Додасте намисто — зробите образ важчим та перенасиченим. Якщо на вас джемпер з вузьким горлом або базова водолазка по фігурі, їх варто доповнити довгою ниткою бус або будь-якою іншою лаконічною подовженою прикрасою для шиї.\nВпевнені — принцип вам зрозумілий. Тим більше що ми говорили про це вже багато разів. Пора переходити до головного.\nУ теплу пору року хочеться чогось легкого, повітряного, невагомого. Ну ще б пак: коли сонце нещадно пече, а термометр показує температуру 30+, ні про які "тяжкі образи" не може бути й мови. Тому великі натуральні камені в вухах, на зап'ясті або в зоні декольте — явно недоречне явище в теплу пору року.\nЗима — абсолютно інша справа. Самоцвіти вписуються в цей сезон так само ідеально, як яскравий макіяж в формат вечірки або як Леонардо Ді Капріо в фільм "Титанік". Але це зовсім не означає, що ви маєте право використовувати камінчики хаотично. Існує декілька правил, не дотримуючись яких, ви ризикуєте потрапити в список людей, які виглядають дивно і яких всі вважають за несмак. Тому перш ніж доповнювати свій зимовий образ самоцвітами, ознайомтеся з порадами нижче.\nВибирайте "зимові" кольори. Лимонний, салатовий, колір фуксії, яскраво-рожевий — все це літня палітра, яка виглядає на засніженій вулиці абсолютно недоречно. Яскраві кольори, безумовно, привертають увагу. Але в умовах сірості (а саме такою в українських містах найчастіше і буває зима) вони перетворюють образ в "вискочку". І тут вже, зрозуміло, ні про яку гармонію не може бути й мови. Використайте замість лимонного ніжно-жовтим. (Ми розуміємо, що в холодний період року сонця хочеться сильніше, ніж раніше, і не змушуємо вас від нього відмовлятися. Просто рекомендуємо зробити ставку на кольори, від яких не ріже очі.) Яскраво-рожевий можна прекрасно замінити пудровим, а ультрамариновий — лавандовим кольором.\nРобіть ставку на камені насиченого забарвлення. Колір ідеального для зими самоцвіту повинен бути насиченим і глибоким — це обов'язково. Не водянистим, не бляклим, не ледве помітним. Кришталева чистота — ще один обов'язковий критерій вибору самоцвітів для морозного періоду. Тому фахівці Gold.ua рекомендують вам придивитися до наступних екземплярів:\nсердолік яскраво-рудого кольору;\nчорно-червоний гематит та інші самоцвіти, які аналогічні перерахованим.\nПризначте фаворитами "морозні" самоцвіти. Особливо, якщо зима видалася такою, як в цьому році: сухою та абсолютно малосніжною. Втім, навіть якщо снігу навколо більше, ніж достатньо, гірський кришталь та інші самоцвіти, які виглядають дійсно "морозно", не втратять своєї актуальності. До таких камінців можна віднести ніжні перли і місячний камінь, який заливає образ мерехтливим молоком.\nАле якщо у виборі зимових самоцвітів у вас голова піде обертом, будь ласка, не забувайте про існування базових прикрас. Тих, які були ідеально підібрані під ваш кольоротип, і які, завдяки цьому, доречні на вас завжди: і спекотним літом, і восени, і квітучою весною, і взимку. Це можуть бути ювелірні вироби з самоцвітами або грамотно підібрана біжутерія. З такими коштовностями — хоч в офіс, хоч в торговий центр, хоч на новорічну вечірку.\nУ кожної другої модниці, яка чує про "зимові" коштовності, в голові виникає одне і те саме питання: як носити прикраси взимку, якщо аксесуари — витончені, а одяг, який їх оточує, — не дуже? Питання дійсно в тему, тому що делікатність коштовностей і справді здатна загубитися в светрах крупної в'язки і на тлі щільних кашемірових пальто. Але подивіться на це з іншого боку: при всіх існуючих ризиках ледь блискуча підвіска обов'язково підкреслить ваш лук і розставить акценти. А щоб вона була не ледь блискучою, а добре помітною, просто виберіть кулон побільше — ось і вся наука.\nКількість допустимих аксесуарів в зимовому образі залежить від того, що конкретно на вас одягнуто. З сучасними базовими речами поєднувати прикраси найпростіше. А ось якщо ваш лук складений, скажімо, зі шкіряних штанів і пуловера, рясно прикрашеного візерунками зі стеклярусу або яскравими принтами, в цьому випадку вам доведеться трошки спітніти, підбираючи аксесуари. У переносному сенсі слова, звісно ж.\nЩо ж стосується вмісту "зимової" скарбнички, в яку ви щодня будете запускати руки в надії вивудити що-небудь особливе — яскраве і доречне одночасно, в ній повинен обов'язково лежати базовий набір аксесуарів, а саме:\nкілька прикольних пінів;\nпара великих брошок, які можна побачити на пальто здалеку, не напружуючи очі;\nажурні каблучки, бажано у великій кількості, щоб можна було створювати якомога більше комбінацій;\nбраслети з дерев'яними деталями (це, до речі, дуже важливий момент, тому що носити масивний метал взимку неприємно, він миттєво стає крижаним, а ось дерево ніколи не остигає — воно завжди тепле і максимально комфортне для сезону);\nприкраси з фрагментами, покритими ювелірною емаллю, — бажано білого або чорного кольору;\nаксесуари в стилі бохо, які ідеально поєднуються з модним нині одягом — светрами і сукнями оверсайз, шарфами-хомутами і дутими пуховиками.\nА якщо ваш базовий зимовий набір прикрас вже зібраний і чекає свого часу, давайте скоріше розбиратися, з чим і як це все носити.\nУ зоні вашого декольте цієї зими на цілком законних підставах може панувати абсолютний хаос. Вам лише потрібно самостійно його створити. А це — повірте нам на слово — простіше простого. Отже, беремо кілька тоненьких ланцюжків, які схожі між собою за дизайном, але відрізняються довжиною: один коротенький, другий — трохи довший, третій — довший за другий, а четвертий — довший за третій. Додаємо до них геометричний кулон на шкіряному шнурку і коротке намисто з дрібних намистин. Правило складання композиції для декольте дуже зрозуміле: виберіть домінуючу прикраса і оточіть її менш помітними виробами, які поєднуються з основним аксесуаром за кольором або дизайном. А краще — за обома критеріями.\nВитягнутий кристал на ланцюжку — абсолютний must-have зимового сезону. Якщо відшукати його не вдалося, використайте в якості кулона зріз самоцвіту або елемент, який його імітує. Це зараз теж дуже модно.\nЄдине, що варто носити в гордій самоті, — це дуті великі ланцюги. Так-так, вони все ще на вершині слави і поки рухатися ні вправо, ні вліво з цієї вершини нікуди не збираються. Дуті ланцюги краще за все поєднуються з одягом, який має круглий виріз. Нерідко селебрітіз демонструють нам, як треба носити такі аксесуари, доповнюючи великими ланцюгами базові чорні водолазки та джемпери. Також варіант. І якщо він вам більше до душі — неодмінно його спробуйте. Але будь ласка, не відмовляйтеся від ніжних дорогоцінних текстур: при всій масштабній любові до величезних прикрас, обов'язково носіть і лаконічні, жіночні. Вони ідеально виглядають на тлі грубих зимових тканин і до неможливості пом'якшують велику в'язку, в яку сьогодні, схоже, одягнена вся країна.\nМи не дарма вище написали, що в зимовій скриньці має лежати мінімум п'ять-сім каблучок в стилі мінімалізм. І мабуть, парочка великих перснів, прикрашених гранатом або зеленооким агатом. Носити ці аксесуари потрібно не по черзі, а всі разом. Тим більше що кількість каблучок дозволяє створити безліч різноманітних комбінацій для виходу в світ з будь-якого приводу, чи то рутинний похід на роботу або корпоративна вечірка на честь Нового року або ще на чию-небудь честь.\nОкремо хочеться сказати про фалангові каблучки і звернутися до тих, хто вважає це на 100% молодіжним трендом. Ох, як же ви помиляєтеся! Фалангові прикраси — дивовижний дизайнерський винахід, який пом'якшує навіть "скляний" та суворий, дуже стриманий та занадто лаконічний образ. Ну і звичайно, не забувайте про каблучки з чорненого срібла, а також вироби, які повністю або частково покриті чорною ювелірною емаллю. Влітку вони не вписуються в загальну картину світу, а ось зима і осінь — сезони, які створені саме для їх носіння.\nМодно все, що потужно. Головне завдання ідеальних зимових сережок — бути максимально помітними. Ви не повірите, але підійдуть навіть старі мамині кліпси або нові аксесуари, що імітують ці вироби родом з 90-х. Епатувати ними співробітників вашого офісу, напевно, не варто, але для прогулянок в парку і посиденьок в ресторані, обійнявшись з келихом вина і коліжанками, вони підійдуть якнайкраще.\nЗ практичної точки зору, взимку ідеальні пусети, оснащені глухою застібкою. Адже що важливо в "зимових" сережках? Правильно, щоб вони не чіплялися за одяг і надійно сиділи в вушку. Цвяшки-фіаніти в вухах — вічна класика. Але якщо є бажання, сміливо вибирайте щось більш цікаве.\nСтрокате і принтоване з брошкою об'єднати складно. На відміну від однотонного. А більшість пальто і текстильних курток виглядають саме так. Головне — грамотно підібрати брошку за розміром. Якщо це светр або пуловер — дивіться на в'язку: чим більшою вона буде, тим більшим повинен бути аксесуар, щоб їй пасувати. Якщо це верхній одяг, оцініть попередньо щільність тканини. Застібка брошки повинна надійно закріпити прикрасу. Інакше ви її рано чи пізно втратите.\nА якщо на шубі?\nЯкщо шуба — еко, тоді без проблем! Шубки з еко-хутра — must-have сезону. Мода стає більш лояльною до природи і по-людськи правильною. І це надихає не тільки захисників тварин і гринписівців, але і звичайну міську молодь, для якої кітч — це щось безглузде, дурне і неприйнятне в сучасному світі. Шуби і жилетки з натурального хутра, які раніше символізували престиж, сьогодні краще не надягати зовсім. Звісно, якщо не хочеш зловити на собі кілька сотень зневажливих поглядів. Еко-шуба з декількома пінами або парою-трійкою брошок різного розміру виглядає в мільйони разів крутіше. І з точки зору моди, і з точки зору людяності.\nЯкщо ви не хочете довго вибирати браслет, просто надіньте сукню або кофточку з рукавами три чверті. З таким рукавом поєднуються практично всі прикраси для зап'ясть. Якщо ж ви твердо вирішили носити аксесуар поверх одягу, вибирайте щось лите і досить велике. Ви напевно і самі розумієте, що тоненький ланцюжок для цієї мети не згодиться. Мало того, що він не додасть естетики до луку. Ви ще й ризикуєте його порвати, надягаючи одяг. Нижче ви знайдете кілька варіантів комбінування браслетів з предметами гардеробу, які дизайнери вважають найбільш вдалими і виграшними для зимових модниць:\nідеальний партнер для затишної сукні з щільного трикотажу — великий ланцюжок на зап'ясті, виготовлений зі срібла або білого золота; припустимим є і платиновий варіант; головне — щоб з холодним металевим блиском;\nвельветовий лук вимагає теплих аксесуарів, бажано з бурштиновими вставками, елементами або повністю з бурштину;\nщільні теплі тканини з м'якою і приємною на дотик поверхнею можна і потрібно доповнити браслетом з шармами, якщо в такому оздобленні є елементи медових кольорів.\nА можна поверх рукавичок?\nНіякого табу в носінні браслета поверх рукавиць не існує. Мало того: останнім часом такий варіант носіння став дуже модним. Але і в ньому є свої нюанси. Перше, що кидається в очі, — це деякий дисонанс між рукавицями та браслетом. Але якщо придивитися, цей тренд не такий поганий, як здається. Тим більше що сьогодні його активно декларують практично всі модні будинки. Для нас він, скоріше, просто незвичний. Тому що де рукавиці, а де — коштовності. Але не забувайте девіз останніх кількох років: поєднуйте непоєднуване. І в цей концепт тандем рукавиць і браслетів вписується цілком вдало.\nТому не заперечуйте незвичайні рішення. Краще — сперечайтеся з ними, але експериментуйте. Адже саме в суперечці народжується істина, а в експерименті народжується суть. І не забувайте, що там, де є браслет поверх рукавички, помітних брошок і бус бути точно не повинно. Перші допускаються, але в мініатюрному варіанті. Від других краще зовсім відмовитися: намиста, як правило, носять в гордій самоті, щоб нічого не заважало цій прикрасі вигідно блищати на арені вашого зимового образу.


Каркасні будинки | Будівництво будинків під ключ: будівництво будинків по Україні та за кордоном, проекти\nКатегорія: Каркасні будинки\nКаркасні будинки і електропроводка до них\nБудівництво будинку з СИП-панелей – популярне рішення для людей, що бажають заощадити гроші і час. Монтаж електропроводки в таких будовах здійснюється прихованим і відкритим методом. Так як деревина часто є переважаючим сировиною у конструкції, приділяється підвищені заходи безпеки під час проведення робіт по створенню мереж постачання електрикою. Відкрита проводка Розташування кабелів і проводів зовні стін…\nТри міфи про каркасне будівництво, які ви повинні знати!\nСпоруда будинку з СІП-панелей - мрія багатьох людей, адже це вигідно. Однак, стикаючись з будь-якою новою технологією, ми починаємо сумніватися в її надійності. Для початку слід сказати, що на американському континенті, вона користується величезним попитом протягом 60 років. Можливо, що в Канаді чи США, де будівельні стандарти і норми безпеки в рази вище, ніж у…\nФінський будинок – затишне житло на природі\nПобудувати фінський будинок сьогодні пропонує безліч компаній, але що ж він із себе представляє? Завдяки яким перевагам даний вид будівництва полюбився мешканцям нашої країни? Подивіться докладно на всі тонкощі, властиві даній технології... Для громадян Фінляндії нормально мати невелику споруду на віддалі від міста. Зазвичай вона розташовується відокремлено, дозволяючи власникам насолоджуватися усіма принадами дикої природи. …\nТехнологія будівництва каркасних будинків каркасного типу\nПриголомшливий попит на будівництво каркасних будинків під ключ змушує простих людей замислюватися, а чи дійсно ця технологія настільки вигідна? Що з себе являє подібне житло? Наскільки воно надійно в наших умовах? Технологія будівництва каркасного будинку із СІП-панелей була придумана в Канаді. Відразу варто сказати, що незважаючи на велику кількість видів національних проектів, запропонованих компаніями-забудовниками, усі…\nБезпека будинків з СІП-панелей\nБудівництво будинку з СІП-панелей – звичайне явище в нашій країні. Раз вже цей вид зведення житла користується приголомшливим попитом, прийшов час поглянути на його надійність. Сьогодні ми розглянемо такі фактори, як здатність подібних будівель переносити фізичні навантаження, їх міцність при землетрусах та інших катаклізмах, а також можливість появи в них пожеж. Міцність панельного житла…\nПереваги канадських будинків з дерева\nЩо ж таке канадська споруда з дерева? Цей термін народився після закінчення Другої світової війни, коли в північноамериканській країні з'явилася велика кількість біженців. Це викликало потребу у великій кількості житла, яке потрібно було створювати швидко. Так і народилося на світ будівництво будинків за канадською технологією: Швидке; Якісне; Недороге; Екологічно чисте; Відповідає всім вимогам людини. У…\nЩо таке канадський будинок – основні типи\nСьогодні канадська технологія будівництва будинку користується приголомшливим попитом по всьому світу. Чому це так? Що з себе представляють подібні будови? Які плюси отримує замовник? Каркасне будівництво: у звичайному розумінні, канадським називають житло, виготовлене за каркасною технологією. Вона була розроблена в кінці сорокових років з метою позбутися від кризи брак нерухомості, ставши надалі найпопулярнішою на американському…\nЗбірні будиночки – плюси сучасних технологій у будівництві\nЯк швидко спорудити житло, не витрачаючи багато грошей, але при цьому отримуючи відмінну якість? Якщо ви ставите це питання, то слід задуматися про те, щоб звернутися в компанію, яка споруджує збірні будинки під ключ. Сьогодні це один з найдоступніших видів будівництва, дає відмінний результат. За скільки можна побудувати каркасне житло? В середньому, на готовому фундаменті, роботи…


На нещодавно відремонтованій вулиці Черкас – знову ями | Вчасно\nАвтор Вчасно Вчасно 08.08.2016 16:54 | Залишити коментар\nПо вулиці Оборонній, за сто метрів від вулиці Смілянської, на новій дорозі, яку укладали у грудні минулого року, знову провалився асфальт. Дві ями з’явилися посеред проїжджої частини, пише ВІККА.\nУ березні на відремонтованій ділянці вже з’являлося просідання асфальту. Тоді підрядник – фірма нинішнього депутата від “Блоку Петра Порошенка” Володимира Бурячинського – заявив, що ліквідує недоліки. У квітні асфальт у місцях просідань замінили. Цього разу ями з’явилися неподалік каналізаційних колодязів.\nЯк зазначив у коментарі сайту vikka.ua начальник управління вуличної інфраструктури департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міськради Сергій Отрешко, причиною появи ям стала аномальна злива, що минулого тижня додала комунальникам клопоту.\n“Ми вже оглядали з підрядником недоліки покриття. Думаю, у вівторок-середу він їх усуне”, – переконує чиновник.\nВін також наголошує, що технологічних порушень під час укладання асфальту не могло бути.\nНатомість ще під час ремонту Оборонної активісти “Автомайдану” мали претензії до виконавців робіт, заявляючи, що роботи проводяться з порушенням.\nКатегорії Гарячі новини, Місто, Новини Теги дороги, Черкаси, ями


Хто хоче нажитися на створенні в Кременці єврейського паломницького центру? - Пульс Кременця\nHome / Історія / Новини Кременця / скандал / суд / Хто хоче нажитися на створенні в Кременці єврейського паломницького центру?\nХто хоче нажитися на створенні в Кременці єврейського паломницького центру?\nІгор Гречний 13:42 ©\nКременецькі “ділки” ставлять під сумнів існування єврейського духовного центру\n15 серпня, у Кременецькому районному суді відбувся (?) розгляд цивільного позову ОФІЦІЙНОГО радника міського голови Кременця Д. Волошина до Кременецької міської ради (!) щодо скасування рішення міськради про надання дозволу на затвердження технічної документації права власності гр. Б. Скороплясу по вул. Джерельна.\nНагадаємо: єврейська громада виявила зацікавленість їх кладовищем у Кременці, проведені роботи по його окультурненню. За неофіційною інформацією, було знайдено поховання цадиків, тобто духовних лідерів єврейського народу, що дає можливість для створення у місті паломницького центру. Бог їм у поміч, адже кожен народ має право на збереження своєї історичної спадщини. Але, як завжди, інтерес, не історичний, а фінансовий, відчули місцеві «ділки». І ось, саме ділянка Б. Скоропляса стала поперек їх планів; фігурував тут із пропозиціями особисто міський голова Кременця. Але у кінцевому варіанті довірили дану справу Волошину.\nЩо цікаво, керівництво міськради навіть відмовилося ознайомити депутатів із змістом позову. Але повернемося до сьогоднішнього засідання. На судове слухання прибув депутат міськради О. Гринюк, який застав позивача Д. Волошина із адвокатом, представника відповідача, юриста міськради О.Тартак; представників третьої сторони, а саме Б. Скоропляса та його адвокатів не було. При його появі, суддя Л. Варневич зазначила, що він не має права бути присутнім, так як це не судове засідання (?). На репліку О. Гринюка, що поза межами судового процесу головуюча суддя не має права спілкуватися із учасниками процесу, суддя зазначила, що присутні дві сторони (хоча третьої, заявленої, не було) та викликала наряд правоохоронців. Як тільки О. Гринюк вийшов із зали засідання, суддя моментально із вищеназваними особами замкнулася у кабінеті, і тому що вони там «рішали», невідомо.\n«Таємна сходка» довго не тривала, усі розійшлися, так не дочекавшись правоохоронців.\nІсторія Новини Кременця скандал суд


Крута кредитна пропозиція: ŠKODA OCTAVIA вiд 3000 грн. на місяць*\nКомпанія «Єврокар» у співпраці з банками-партнерами пропонує клієнтам вигідні фінансові умови для покупки нової ŠKODA OCTAVIA! Вже сьогодні флагманську модель ŠKODA, можна придбати у кредит з мінімальним щомісячним платежем.\nПочинаючи з лютого 2018 року ТОВ «Єврокар» з банками-партнерами «Укргазбанк», «ОТП Банк» та «Кредобанк»** запускає нову програму споживчого автокредитування. Головною перевагою кредитної пропозиції для клієнтів є можливість щомісячного погашення кредиту від 3 000 грн. на місяць, при максимальній сумі кредитування - до 1 500 000 грн.*\nŠKODA OCTAVIA - «серце» бренду, визнаний бестселер протягом багатьох років. Автомобіль, який отримав своє визнання в першу чергу за свою надійність, безпеку і функціональність. Однак, приймаючи виклики часу і змінюючись від покоління до покоління, OCTAVIA сьогодні - це сучасний автомобіль з виразними кришталево чистими лініями кузова, стрімкий і потужний, з високим рівнем пасивної і активної безпеки, надійний і безкомпромісний.\nСьогодні ŠKODA OCTAVIA є лідером продажів на ринку України, займаючи 1 місце в своєму класі з часткою ринку 49% за результатами 2017 року. Саме ŠKODA OCTAVIA стала лідером споживчого голосування конкурсу «Автомобіль року в Україні 2018» в номінації «Краще співвідношення ціна/якість» і посіла перше місце в категорії «Автомобіль на кожен день» в конкурсі «Авто Лідер 2018» від порталу AUTO.RIA. Більш того, вже п'ятий рік поспіль OCTAVIA отримує звання «Автомобіль року» в Німеччині на думку читачів журналу «Auto, Motor und Sport».\nЕксклюзивна пропозиція з кредитування доступна в усіх дилерських центрах на всій території України.\nŠKODA OCTAVIA. Керуй життям! *\nРозмір щомісячного платежу розрахований для автомобіля ŠKODA OCTAVIA 1.6 MPI / 110 л.с. 5MG за умови першого внеску в розмірі 70% і терміном кредитування - 60 місяців, станом на 13 лютого 2018 року. Реальна відсоткова ставка - 7,20% річних. Максимальна сума кредиту - до 1 500 000 грн. Кредитує банк ПАТ АБ «АБ Укргазбанк», Ліцензія НБУ № 123 від 06 жовтня 2011 р. **\nПропозиція діє з лютого 2018 року щодо придбання автомобілів Škoda в дилерських центрах Škoda на всій території України, за винятком тимчасово окупованих територій і територій, на яких проводиться АТО. Можливості кредитування і детальні умови дізнавайтеся на сайті www.skoda-auto.ua, у свого Дилера або у відділеннях Банку-партнера.


Бюджетні материнські плати Intel, Материнські плати і ОЗУ, огляди | ЕasyСode\nБюджетні материнські плати Intel, Материнські плати і ОЗУ, огляди\nСистемна логіка і материнські плати – нерозривно зв'язані поняття. Північні і Південні мости чіпсетів прикрашають плати різних марок, самі ж ці мікросхеми розробляють і виробляють лише кілька компаній. Сьогодні ми будемо говорити про платформи для процесорів Intel, де найбільш часто застосовуються і набори мікросхем того ж автора – Intel. Однак, не будемо забувати, що вбудовані графічні можливості також дуже важливі для сучасних системних плат, а отже, необхідно зважати на такі гравцями, як ATI і NVIDIA. Невелику інтригу привносить той факт, що ATI вже досить давно втратила самостійність і стала частиною AMD. Але не думайте, що компанія відразу звернула бізнес з Intel, поки продовжується дія підписаних контрактів, все йшло як і раніше. Створилася унікальна у своєму роді ситуація – материнські плати Intel, створені цією корпорацією для своїх процесорів, використовували чипсети ATI, тобто, тепер вже AMD – основного конкурента.\nВивчаючи та порівнюючи моделі високоінтегрірованную бюджетних плат, ми відразу домовимося не проводити паралелей з продукцією інших марок, адже «материнки» від Intel – це, перш за все, надійність і повна сумісність. Від кого ще чекати повної відповідності стандартам, як не від того, хто ці стандарти розробляє. Ми будемо говорити про нові моделі 945GCNL і 945GCPE, згадаймо і 102GGCL2, яка і побудована на ATI, і 865GSAL. Перш, ніж перейдемо до детального розгляду нових плат, звернемося до історії питання – бюджетні рішення і Intel – поєднання цікаве саме по собі. Об'єднує всі розглянуті плати те, що вони підтримують процесори Intel Pentium D і Celeron D форм-фактора LGA 775, а також їх приналежність до бюджетної лінійки для бізнесу.\nІсторія бюджетних платформ\nМожна вважати, що недорогі системні плати для офісних комп'ютерів з'явилися в лінійці Intel не так вже давно. Материнськими платами для десктопних платформ або робочих станцій Intel займається вже давно і має певну частку ринку і свій контингент споживачів – тих, хто ставить надійність на чільне місце. Бюджетні офісні рішення, недорогі і у форматі mATX почалися, фактично, для процесорів LGA775 з плат серії 101, наприклад, 101GGCL – це ті самі рішення на системній логіці компанії ATI, плати за традицією Intel отримали кодове ім'я, це були Grand County.\nДосить швидко їм на зміну прийшли плати 102GGC2L, на тому ж чіпсеті, але підтримують DDR2. Вартість цього рішення становила близько $ 80, за ці гроші не пропонувалося яких-небудь видатних швидкісних показників або оверклокерських технологій. Стабільна надійна робота – кредо Intel D102GGCL2.\nПризначені для використання в бюджетних офісних ПК, ці рішення містили непогане вбудоване графічне ядро. Власне, заради нього і низької вартості системної логіки компанія Intel і пішла на безпрецедентний крок, вибравши чіпсет ATI Radeon X200. У Північний міст чіпсета вбудований графічний контролер Radeon X300, що додається звукове рішення класу Intel High Definition Audio побудовано на мікросхемі кодека Realtek ALC861 і забезпечує шестиканальної звучання. На платі передбачений слот PCI Express x16 для встановлення зовнішнього графічного адаптера. З такими характеристиками і ціною близько 80 доларів плати обох поколінь користувалися високим попитом і завоювали свою нішу на ринку. Проте розвинути успіх ці моделі не змогли в силу того, що ATI об'єдналася з AMD і після закінчення старого контракту новий підписаний вже не був. Тому для бюджетного сектора було випущено ще одне рішення, плата 865GSA.\nВона отримала ім'я Sandy Canal і була побудована на вже морально застарілому чіпсеті. Незважаючи на це, вона підтримувала сучасні двоядерні процесори, а ціна близько 60 доларів виявилася досить переконливим аргументом, щоб закрити очі на вік чіпсета.\nЗвичайно ж, плати 865GSA не могли повною мірою замінити собою плати лінійок 101 і 102, і було потрібно нове бюджетне рішення, більш сучасне, але настільки ж доступне за ціною.\nПершою платою з нового сімейства стала 945GCC з кодовим найменуванням Coconut Creek (кокосова бухта) – рішення на чіпсеті i945GC. Вона відчувала досить жорстку конкуренцію з боку інших плат марок на тому ж чіпсеті, і не могла похвалитися дуже низькою вартістю. Зараз їй на зміну прийшли відразу дві нові плати на тому ж дев'ятсот сорок п'ятого чіпсеті, і обидві мають бути більш успішними. Це 945GCNL з кодовим найменуванням Newberry Lake, а друга, більш дешева, отримала ім'я 945GCPE і внутрішнє найменування Plum Creek. З новими платами має сенс познайомитися ближче, оскільки вони і є «бюджетні рішення Intel »на сьогоднішній день.\nСистемна плата Intel D945GCNL відноситься до серії Essential, це за класифікацією Intel бюджетні інтегровані рішення для офісного застосування. Дана системна плата має досить високою гнучкістю і підтримує процесори Core2 Duo, Pentium D, Pentium Dual-Core, Pentium 4 і Celeron D з тактовою частотою системної шини до 1066 МГц. Форм-фактор процесорів – LGA775. Плата містить досить потужне графічне ядро Intel Graphics Media Accelerator 950 (GMA 950), при цьому передбачено слот PCI Express x16, що дозволяє встановити більш продуктивну зовнішню відеокарту і перетворити систему в ігровий комп'ютер.\nНа відміну від попередніх рішень на чіпсеті ATI, тут застосовується двоканальна шина DDR2 667/533 МГц, крім того, вбудований гігабітний мережевий адаптер 10/100/1000. Детальні характеристики – в таблиці:\nRealtek ALC888, 6 каналів Intel High Definition Audio\nСлоти PCI Express\n4 і 4 через кабелі\nкомпакт-диск з драйверами і додатковим ПЗ\nкрасиво оформлене керівництво користувача\n2 кабелі SATA\nпланка для панелі з роз'ємами\nКомпактний форм-фактор плати визначає обмеження, пов'язані з кількістю слотів і портів, але в цілому конструкція плати дуже зручна, а розширюваність достатня для переважної більшості випадків.\nЦя плата універсальна, її можна використовувати і для офісних машин, і для домашніх систем (з перспективою дооснащення відеокартою), можливості навіть молодших моделей Core2 Duo і графічного ядра цілком дозволяють працювати в Vista з її «великоваговим», але таким привабливим інтерфейсом Aero.\nФактично, дана модель на тому ж чіпсеті, що і Intel D945GCNL, є трохи полегшеної (і більш нової) її версією. Не будемо повторюватися, все, що сказано про ту платі, справедливо і відносно Intel D945GCPE.\nВідмінності в тому, що використовуються трохи спрощений аудіоконтроллер і мережевий інтерфейс, менше портів SATA і, що дійсно принципово важливо, немає слота PCI Express. Це дозволяє економити тим, кому ці можливості не потрібні, але робить плату більш офісної і менш цікавою домашнім користувачам. Характеристики такі:\nRealtek ALC662, 4 канали з підтримкою Intel High Definition Audio\nЯкби на даній платі присутній слот PCI Express, то вона, звичайно, була б також приваблива і для домашніх користувачів. За фактом же, при вартості близько $ 70 проти $ 85 за Intel D945GCNL дана модель орієнтована на іншу, суто офісну нішу. Що ж, для великих компаній, що закуповують десятки і сотні комп'ютерів економія в $ 15 на кожній платі аж ніяк не зайва.\nРозглянувши дані бюджетні рішення від Intel ми, фактично, зруйнували відразу 2 стереотипу. Перший з цих стереотипів – Intel не робить системні плати на сторонніх чіпсетах. Ми мали можливість переконатися в тому, що гігантська корпорація має достатньо гнучкості, щоб не упустити можливість застосувати вдале рішення у своїй продукції. Успіхи серії сто перший і сто другий плат показали, що вибір був зроблений вірно, Intel переконливо виходить в сегмент бюджетних рішень. Другий стереотип саме з цим пов'язаний, він звучить приблизно так: «все плати Intel коштують дорого». Звичайно, дуже багато що визначається вартістю чіпсетів, а системна логіка від Intel аж ніяк не найдешевша. Однак ми бачимо, що лінійка рішень для бюджетних ПК цілком конкурентоспроможна не тільки за характеристиками, але і за ціною. Що примітно, плати дуже недорогі, але не позбавлені знаменитої интеловской стабільності.Не за горами поява нових рішень, з підтримкою новітніх технологій Intel, створених для офісних ПК, з новими можливостями вбудованої графіки. Загалом, все йде до того, що домашні користувачі почнуть заздрити офісним.\nМетки: D945GCNL, Express, Pentium, бюджетних, досить, рішення, чіпсеті


Кшиштоф Меєр: ескіз до портрету композитора - Львівська національна філармонія\nКшиштоф Меєр: ескіз до портрету композитора\nКвитки в касах оперного театру\nЗацікавлення Кшиштофа Меєра фортепіано випливає з досить очевидного джерела: на цьому інструменті він грав з дитинства, а з часом достатньо добре, щоб виступати публічно як піаніст. Протягом багатьох років писав для себе, а інші піаністи включали ці твори до репертуару щойно після певного часу.\nАфоризми (1961) – це цикл з 9 мініатюр, написаних 18-річним учнем Краківського музичного ліцею. Назва асоціюється з влучними літературними сентенціями, але з таким самим успіхом можна потрактувати цей цикл як парад різних характерів, бо це слово, як видається, до них найкраще пасує. Мініатюри атональні, що однак не означає повної свободи, щоб не сказати довільності в їх побудові. Поряд з елементами серійної техніки, форма співзвуччя і залежності між голосами обумовлюють два рішення, які з роками стали майже візитною карточкою Меєра. Одним є акорди, побудовані з інтервалів, симетрично укладених відносно гіпотетичної осі; другим – вишуканий контрапункт.\nПро характер і експресію творів Меєра, особливо тих пізніших, свідчить передусім гармонія, яка ґрунтується на точних послідовностях інтервалів, а особливо на симетричних акордах. Меєр – прихильник тези, що музика повинна впливати на емоції слухачів (серед виконавських вказівок у його творах частіше зустрічається слово “espressivo”, а навіть “molto espressivo”), – вважає, що про виразність музики свідчить передусім гармонія. Не бачить однак сенсу повернення до романтичної гармонії, попри те, що спосіб, за допомогою якого творить наррацію своїх творів, можна співвіднести з тією епохою. Творення напруги на довгому видиху часто відбувається у квазірапсодійний спосіб, якби у сталому rubato. Численними є фігури, які виводяться з розбудованої трелі. Багато співзвуччя виникає з арпеджіо, а фактура неодноразово справляє враження такої, що “розсипається”. Ця музика “прямує” до чогось або створює очікування – що звернемося до тих дещо старосвітських метафор, а категоричні “cтвердження” проявляють себе в коротких, зазвичай акордових кульмінаціях.\nВласне так звучить Quasi una Fantasia (2006), написана для учасників першого фортепіанного конкурсу ім. Бетховена, організованого в Бонні за ініціативою Павла Гілілова. Побажанням організаторів було пов’язати якимось чином твір з музикою патрона конкурсу, тому назва твору легко викликає асоціації із “Місячною сонатою”, а початковий мотив має право нагадувати початок IV Фортепіанного концерту Бетховена, пізніше можна почути ехо початку теми варіації з Фортепіанної сонати op. 109. Конкурсні вимоги сприяли тому, що композитор дав виконавцям шанс похвалитися як технічною віртуозністю, так і гарним звуком, і то в традиційному значенні цього слова. Цей “гарний звук” властиво обов’язковий у всіх творах Меєра.\nТрадиційна, а навіть романтично-імпресіоністична звукова чутливість неодмінна також у шести Intermezzo (2013). Кожне з них може існувати окремо, але разом творять виразно побудовану цілісність. Враження єдності викликає передусім гармонія, але також варіаційна насправді, хоча прочитувана повторюваність фігур у мозаїчній загалом тканині цієї музики. Контрасти акумулюються поступово, досягаючи кульмінації у п’ятій мініатюрі, а весь цей процес завершує intermezzo з характером виразного фіналу, на противагу настроєвому початку. Хто любить перевіряти, як з роками змінюється композитор, може порівняти цей цикл з Афоризмами, написаними на 52 роки раніше. У тих двох схожих за задумом циклах мініатюр легко помітні спільні риси, але виразно видно, що вийшло з-під пера молодого митця, а що написала вже зріла людина.\nІмпульсом до створення Canzony для віолончелі і фортепіано (1981) було захоплення композитора грою видатного віолончеліста Девіда Герінгаса, який попросив його написати невеликий твір для нього і його дружини. Наміром Меєра було написання такої музики, в якій першочергову роль відігравала б мелодія. Натомість настроєве Misterioso для скрипки і фортепіано (1994) з’явилося на замовлення ІІ Міжнародного скрипкового конкурсу ім. Йозефа Йоахіма в Ганновері. Під час конкурсів, як відомо, багато учасників передусім старається імпонувати технічною вправністю – Меєр поставив перед ними інше завдання, даючи нагоду виконавцю підкреслити музичність, чутливість, а також вміння “співання” кантилени і делікатного виконання флажолетів.\nРоботу над Фортепіанним концертом я розпочав у 2009 році, а закінчив у наступному. Однак після кількох виконань вирішив повернутися до, здавалося б, готового твору і тільки у 2012 році він набув того вигляду, який має на даний момент.\nФорма Квартету, виконуваного від початку до кінця без перерви, дозволяє двояке прочитання. З одного боку, її можна потрактувати як розбудований, багатофазовий одночастинний твір з довгою дорогою до кульмінації і не надто коротшим розв’язком тієї кульмінації. З іншого – оскільки драматургія багата на перипетії різного ґатунку: сповільнення і пришвидшення розвитку, різниця темпів, різноманітні звукові контрасти, а уважний слухач розпізнає повернення до минулих фрагментів – дозволяє вбачати в собі циклічну конструкцію. Можна тоді побачити в Кантаті п’ять частин, які виконуються attacca. Кожна наступна довша за попередню. Всі ці частини поєднує схожість початкових мотивів і закінчень, натомість відрізняє основний матеріал.\nМарко Комонько, скрипка (UA)\nЗенон Дашак, альт (UA)\nОксана Литвиненко, віолончель (UA)\nОксана Рапіта, фортепіано (UA)\nНаталія Пелех, фортепіано (UA)\nМаксим Сасько, фортепіано (UA)\nAforyzmy тв. 3 (1961)\nQuasi una fantasia тв. 104 (2005)\nSei intermezzi тв. 121 (2013)\nCanzona тв. 56 (1981)\nФортепіанний квартет тв. 112 (2009)


Етнічний світ у малюнках дітей (реферат) - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nЕтнічний світ у малюнках дітей (реферат)\tadmin\nУ статті порушується проблема сприймання дітьми етнічного світу та\nвласного місця у ньому. Автор пропонує оригінальну процедуру вивчення\nособливостей міжетнічного сприймання у молодшому шкільному віці. Стаття\nмістить повчальний фактичний матеріал, який може сприяти висуванню нових\nпитань та дослідницьких ідей. Навіщо розвивати національну свідомість?\nУ концепції виховання дітей та молоді так сформульовано основний принцип\nнаціональної системи освіти: „Формування національної свідомості, любові\nдо рідної землі і свого народу, …прищеплення шанобливого ставлення до\nкультури, спадщини, традицій і звичаїв народів, що населяють Україну,\nоволодіння надбаннями світової культури” . Ми звикли до\nдекларативності таких принципів і часто не звертаємо на них уваги:\nчитаючи – пропускаємо як вступне слово і намагаємося відшукати щось\nважливіше далі в тексті. Та зупинімося і поміркуймо. Чи може людина визначитися, досягти успіху,\nреалізуватися без зв’язку зі своїм народом? Імена видатних осіб, тих, на\nчиїх ідеях і справах виховуються цілі покоління, завжди пов’язуються з\nцілком певним етносом. Незалежно від часу та сфери, в якій відзначилася\nлюдина, обов’язково звучить її національне ім’я: видатний український\nпоет Тарас Шевченко, відомий український актор Богдан Ступка, кращі\nукраїнські боксери Віталій та Володимир Клички… Якщо з етнічною\nприналежністю визначитися непросто, то починається „перетягування\nковдри” – як у випадку з Миколою Гоголем, Володимиром Вернадським чи\nСергієм Корольовим, наприклад. Ситуація цілком закономірна: жодній нації\nне завадить ще один геній. Що ж ми робимо для того, аби юна людина\nзростала, пишаючись власним народом, пам’ятала про свою національну\nналежність і не соромилася заявити про неї?\nНині вихователі та вчителі прагнуть у міру своїх знань і умінь формувати\nнаціональну свідомість: дітей знайомлять із взірцями літературної\nспадщини, оповідають їм про історичні події, прилучають до народної\nтворчості. Чому ж тоді „на виході” маємо „недолугих українців”, схильних\nпаплюжити ім’я країни, в якій народилися, заздрять японцям та\nамериканцям, насправді нічого не знаючи з їхньої історії та сучасного\nжиття-буття? Відповідь навряд чи буде однозначною. Неоднозначні\nекономічні, політичні і соціальні перетворення, що відбуваються в нашій\nкраїні останніми роками, не завжди сприяють розвиткові національної\nгордості. Однак же патріоти були в усі часи! Та повернімося до школи. Саме вона зобов’язана здійснювати національне\nвиховання. Вперше її поріг дитина переступає у 6 – 7 років. Чи спроможна\nвона в такому віці осягнути всю складність етнічного світу і зрозуміти\nсвоє місце в ньому? Коротко ознайомимося з дослідженнями, що розкривають особливості\nрозвитку етнічної свідомості в молодшому шкільному віці.\nОсновні зміни у свідомості 6 – 9 річних дітей пов’язані із вступом до\nшколи та навчанням у ній. Діти занурюються в систему соціальних\nстосунків, розширюють уявлення про навколишній світ, у них збільшується\nкількість параметрів, за якими вони сприймають себе та інших,\nвідбувається становлення системи моральних норм і оцінок. Ці процеси\nлежать в основі уточнення та ускладнення образу-Я, образів інших людей і\nкартини світу в цілому. Із вступом до школи пов’язане і розширення уявлень дітей про етнічний\nсвіт та власне місце в ньому. Тут діти починають знайомитися з поняттями\n„Україна”, „батьківщина”, „національність”, „етнос”, „українці”,\n„громадяни України”, „росіяни”, „слов’яни”, „європейці” тощо. Цікаво, як\nспіввідносяться ці поняття у свідомості школярів? Чи розуміють вони своє\nгромадянство, чи вважають себе українцями, європейцями, слов’янами? Окремі відповіді на ці запитання можна знайти у працях українських\nдослідників В. Павленко і П. Гнатенка: вони вивчали систему\nідентичностей у дітей – етнічних українців та росіян . Результати\nдосліджень свідчать, що спочатку, ще в дошкільному віці, для дітей\nважливим є усвідомлення себе як жителів власного міста або селища\n(харківець, киянин, львів’янин). Іноді уявлення дитини про світ взагалі\nобмежуються саме місцем її проживання. Таку ситуацію автори пояснюють\nтрадиційною практикою дитячого виховання, адже перші запитання, на які\nми вчимо відповідати дитину, це: „Як тебе звуть?”, „Скільки тобі\nроків?”, „Де ти живеш (на якій вулиці та в якому місті)?” Пізніше, у 6 –\n9 років, діти вже ідентифікують себе з національними групами, причому\nчасто вважають себе, скажімо, і українцями, і росіянами одночасно. Таке\nподвійне самовизначення інтерпретується як спадщина недавнього минулого,\nколи Україна і Росія входили до одного державного утворення, а також як\nнаслідок білінгвізму, притаманного багатьом українським сім’ям. Цікаво, що однозначне етнічне самовизначення – „українець” властиве\nпереважно дітям із україномовних сімей, тоді як російськомовні вагаються\nу виборі етнічної приналежності. Діти з україномовних сімей частіше за\nросійськомовних однолітків усвідомлюють себе громадянами України, до\nтого ж вони можуть чітко пояснити і зміст цього поняття. Ні слов’янська,\nні європейська ідентичність для молодших школярів не актуальна.\nОсобливості становлення етнічної ідентичності в молодшому шкільному віці\nрозкриваються у працях Ж. Піаже та М. Барета [3; 6]. Вчені доводять, що\nдитина ідентифікує себе з тією чи іншою етнічною спільнотою на основі\nбагатьох параметрів, які вона не просто переймає від дорослих, але й\nпевним чином систематизує. Так, історичні події, культура і традиції,\nсимволіка власного народу є, звичайно, важливими критеріями\nсамовизначення. Однак для дітей на перше місце виступають параметри, які\nє очевидними і найпростішими для розрізнення: мова, колір шкіри, очей та\nволосся, зріст, стиль одягу тощо.\nВідомо, що для молодших школярів важливим є приклад дорослих: саме на\nїхню думку орієнтуються діти при оцінці себе та інших. До того ж діти\nлегко піддаються навіюванню з боку значимих людей, у першу чергу –\nвчителів і батьків. Логічно припускати, що етнічна картина світу дитини\n– своєрідне відображення сприйняття цього світу дорослими з її оточення.\nТе ж стосується й системи емоційно-оціночних ставлень дитини до\nпредставників власного та інших етносів – у ній відображатимуться\nетнічні установки й стереотипи дорослих. Ілюстрацією можуть бути дослідження міжрасових упереджень дітей і\nпідлітків, які проводили американські вчені М. Спенсер, Н. Халліман та\nР. Тіхейра . Вони стверджують, що дитина дізнається про колір своєї\nшкіри так само рано, як і про те, хлопчик вона чи дівчинка; і так само\nшвидко, як статево-рольові стереотипи, засвоює етнічні упередження.\nАвтори пишуть, що батьки або замовчують проблеми, пов’язані з расовою та\nетнічною приналежністю, або, не криючись, негативно висловлюються про\nпредставників інших груп. Тому діти вимушені самостійно, на здогадках та\nнедомовках, реконструювати етнічній світ. Вони вирішують, що люди, які\nвідрізняються за однією ознакою (кольором шкіри, наприклад) мають\nвідрізнятися й за іншими ознаками. У свою чергу, прагнення до збереження\nпозитивної самооцінки стимулює утворення етноцентричних установок: якщо\nти не такий, як я, то маєш бути гіршим. У вітчизняній етнопсихології відчувається брак досліджень, спрямованих\nна вивчення етнічних установок і стереотипів у дитячому віці. Це,\nнасамперед, пов’язано з тим, що ми ще не випрацювали спеціального\nінструментарію, методів, які б дозволили вивчати своєрідний зміст\nдитячої свідомості та реконструювати її структуру.\nДослідження становлення та розвитку етнічної свідомості в молодшому\nшкільному віці вимагає специфічних методів і спеціально організованої\nпроцедури. Навряд чи можна вивчати етнічні симпатії та антипатії дітей за допомогою\nстандартизованих методик, в основу яких закладено процедури оцінювання\nчи ранжування представників певних етнічних груп за заданими якостями.\nКожна дитина для опису себе та інших послуговується унікальними\nхарактеристиками, смисл яких віддзеркалює її життєвий досвід, є\nсвоєрідним відбитком системи сприймання та оцінювання, що побутує в її\nоточенні. Вона може і не підозрювати про існування того чи іншого\nетносу, не знати смислу окремих якостей або вкладати в них специфічний\nсмисл. До того ж, ці якості можуть бути просто не актуальними для\nдитини. Наведемо приклад. Аню П., ученицю першого класу, попросили вибрати із\nнабору якостей (охайний, педантичний, пунктуальний, чемний, щирий тощо)\nті, які найбільше підходять для характеристики українців, білорусів та\nросіян. Спочатку дівчинка відмовилась виконувати завдання. Пізніше\nпринесла книжку із зображенням хлопчика в українському національному\nодязі і сказала, що буде описувати українців (росіян Аня описувати\nвідмовилась, а про білорусів сказала, що таких не існує). Відповідаючи,\nАня говорила не про українців взагалі, а про хлопчика на малюнку. Вона\nобрала такі якості і так пояснила свій вибір. „Охайний – на ньому чистий\nодяг. Видно, що він вмивається”. „Може і педантичний, але нам не\nговорили, що воно таке”. „Пуктуальний (хі-хі) – такого не можна робити в\nгостях”. „Чемний – ні, не чемний, він хлопчик і часто б’ється”. „Щирий –\nщось про це вчителька розповідала”. Цей приклад розкриває особливості дитячого сприймання. Зрозуміло, що\nокремі якості дівчинка не розуміє („педантичний”), щодо інших – фантазує\n(„пунктуальний”), треті якості просто не входять до її активного\nсловникового запасу („щирий”). Навіть таку, здавалося б, зрозумілу\nхарактеристику, як „охайність”, вона сприймає по-своєму, можливо –\nасоціює з вимогами батьків. Методика дослідження особливостей міжетнічного сприймання у молодшому\nшкільному віці, по-перше, має орієнтуватися лише на етнічні групи, з\nякими дитина обізнана, а, по-друге, слід дозволяти їй самій обирати\nякості для опису. Наведений приклад ілюструє й те, що мислення дітей\nмолодшого шкільного віку є переважно наочно-образним (дівчинка\nвиконувала завдання, спираючись на зображення). Ця особливість\nпізнавальної сфери молодших школярів також має бути врахована при\nрозробці методики вивчення етнічних стереотипів. При побудові\nдослідницької процедури слід також пам’ятати, що хоча навчальна\nдіяльність і є провідною у молодших школярів, вони все ж з більшим\nзадоволенням граються, ніж вчаться.\nНами було розроблено і апробовано оригінальну процедуру вивчення\nміжетнічного сприймання дітей молодшого шкільного віку . У\nдослідженні використовувались анкетування, адаптовані методи\nпроективного малюнка та асоціативного експерименту. Перевагою\nпроективного малюнка є можливість забезпечити атмосферу гри й\nневимушеності, залучення дітей до звичної і цікавої діяльності –\nмалювання. Ця методика дає можливість дітям вільно висловити (змалювати)\nвласні думки. Метод асоціативного експерименту дозволяє враховувати\nнаочну образність мислення (у якості стимулів виступають малюнки\nпредставників етносів), індивідуальні особливості сприймання (дитина\nасоціює ті графічні зображенням, автором яких є вона сама) та забезпечує\nнеобмеженість вибору характеристик (діти продукують власні смисли).\nПередусім ми провели анкетування. Дітей (50 учнів молодших класів\nжитомирської загальноосвітньої школи № 20) запитували, представників\nяких етнічних груп вони знають і що можуть розповісти про особливості їх\nжиття, культури та історії. На основі аналізу було виділено три етнічні\nгрупи, представники яких згадувалися у відповідях усіх дітей без\nвинятку: українці, американці, росіяни. Потому дітей попросили зобразити представника кожного етносу на окремому\nаркуші паперу. Кожен із досліджуваних самостійно обирав, чим саме\nмалюватиме: простим олівцем чи кольоровим, фломастером чи фарбами – всі\nматеріали були доступні. На завершення діти мали описати кілька\nякостей-характеристик (асоціацій) героя кожного малюнку.\nАналізувалися роботи в кількох аспектах. Перш за все, нас цікавив\nзагальний зміст малюнків: як діти передають етнічність, які символи\nвикористовують, чим схожі, а чим відрізняються зображення українців,\nросіян і американців? По-друге, вивчалися якості, які діти приписували\nпредставникам виокремлених етнічних груп: було проведено частотний\nаналіз та зроблено спробу класифікувати характеристики. Аналізувалися й\nокремі дитячі малюнки. У ході дослідницької бесіди з’ясовувалося, чому\nдитина малює саме так, а не інакше, що означає той чи інший символ і до\nякого етносу вона відносить себе.\nПереважна більшість дітей малювала представників етнічних груп своєї\nстаті (74 % дівчаток та 88 % хлопчиків), хоча в інструкції було\nзазначено: „Намалюйте на окремих аркушах українця, росіянина і\nамериканця”. Окремі дівчатка зображували дівчаток і жінок – представниць\nлише того етносу, з яким себе ідентифікували; героями інших малюнків\nбули хлопчики або чоловіки. Всі без винятку діти спочатку малювали\nукраїнців, хоча в інструкції наголошувалося, що прядок малюнків може\nСпецифіка змісту етнічних образів, які діти переносили на папір,\nполягала у вираженій символічності. У всіх малюнках є певні символи\nетнічності. Поряд з українцями діти зображують прапор, тризуб, рушники,\nкалину, вареники, сало. Українці, як правило, вдягнені у національний\nодяг: дівчатка – у вишитих сукнях, серпанках зі стрічками та з намистом\nна шиї; хлопці – в шароварах, чоботях та вишитих сорочках. Українці\nзображені переважно з вусами та оселедцем. Біля росіян діти малюють\nтополю, березу, хліб та сіль; одягають їх у капелюхи. Американці у\nдитячих малюнках – переважно юнаки та юнки з темним кольором шкіри, у\nмодному одязі, іноді у ковбойському. 12 % хлопчиків при малюванні\nамериканців не скористалися зображенням людей, етнічність передавалась\nтільки символами: малювали зброю, гроші та американський прапор. При описі українців діти не використали жодної негативної якості.\nУкраїнці сприймаються як веселі (40 %), розумні (38 %), красиві (36 %),\nбратні (34 %), дружелюбні (26 %), згуртовані (20 %) та незалежні (18 %).\nАсоціації дітей щодо представників російського етносу переважно\nпозитивні: розумні (54 %), добрі (46 %), веселі (40 %), хоча\nзустрічаються й такі, як хитрі (14 %), тупі (12 %), жадібні (10 %).\nСприймання американців досить суперечливе. Вони постають добрими (56 %),\nбагатими (46 %), розумними (36 %), веселими (22 %), але водночас –\nпоганими (20 %), злими (20 %), невихованими (18 %) та негарними (16 %).\nУ ході бесіди, яка проводилася з кожним учасником дослідження,\nз’ясувалося, що діти малюють українців, росіян та американців за\nзразком, який чули від дорослих, бачили по телевізору або на малюнках у\nкнижках. Саме цим пояснюється зображення державних і\nнаціонально-побутових символів. Етнічна ідентичність не є актуальною для\nмолодших школярів. Діти відносять себе до того чи іншого етносу, бо їх\nтак навчили батьки. Значна кількість досліджуваних (24 %) зазначили, що\nвони є „і українцями, і росіянами”, бо їхні батьки мають різну\nнаціональність, або спілкуються різними мовами, або тому, що „бабуся\nНаведемо приклад роботи з однією із досліджуваних – це вже знайома нам\nАня П. Зауважимо, що Аня з російськомовної родини, однак, як і інші\nдіти, першою намалювала українку. В процесі малювання дівчинка була\nуважною, зосередженою, ретельно підбирала кольори та вимальовувала\nдеталі. Вона пояснила дослідникові, що всі намальовані дівчата – це\n„міс”, які беруть участь у конкурсі краси, тому у них довгі сукні і\nрозпущене волосся. Малюючи українку, Аня зазначила, що основною ознакою належності дівчини\nдо українського етносу є серпанок і стрічки, росіянка вирізняється своїм\nрозміром, а американка – кольором шкіри. Коли дівчинку запитали, чим ще\nвідрізняються українка і росіянка, то вона сказала, що основна різниця –\nце мова і імена, оскільки зовні вони дуже схожі. На думку Ані,\nамериканка не схожа на українку: вона має інший колір шкіри\n(„коричневий”) і по-іншому розмовляє. Себе дівчинка означила як\nукраїнку. Дилему, що розмовляє і пише вона російською мовою, Аня\nрозв’язала просто: „Я розмовляю російською, бо так говорить мій тато”.\nПри характеристиці українки Аня зазначила, що та „красива, на неї не\nможна надивитися, розумна, і, така, що її не можна відрізнити від\nПроведене дослідження носить пілотажний характер. Його результати\nпотребують розширення та уточнення, зокрема з урахуванням унікальності\nуявлень кожної дитини про етнічний світ та своє місце в ньому. На основі\nотриманих даних навряд чи можна стверджувати, що у молодших школярів\nіснують етнічні стереотипи. Процедура дослідження є штучною – в\nреальному житті у дітей не виникає нагальних потреб диференціювати себе\nза етнічною ознакою. Тому більшість досліджуваних не може чітко\nохарактеризувати представників етнічних груп, пояснити різницю чи\nсхожість між ними, визначити свою етнічну приналежність. У малюнках та\nасоціаціях дітей радше відображено певні етнічні ставлення, некритично\nзасвоєні від дорослих. Звичайно, брак національного виховання у родині\nта школі може призвести до ризику негативного наповнення етнічної\nсвідомості дітей, її стереотипізації, і, як наслідок, формування\nнетолерантного ставлення до власного та інших етносів.\n1. Гнатенко П. И., Павленко В. Н. Идентичность: философский и\nпсихологический анализ. – К.: ООО „Арт-Пресс”, 1999. – 466 с.\n2. Концепція виховання дітей та молоді у національній системі освіти //\nІнф. збірник МО України.– 1996. – № 13.\n4. Мильцева Н. О. Психосемантичне дослідження етнічних стереотипів у\nмолодшому шкільному віці: Дипломна робота. – Житомир: ЖДУ імені Івана\nФранка, 2004. – 64 с.\n5. Barrett M., Short J. Images of European People in a Group of\n5-10-year-old English Schoolchildren // British Journal of Developmental\nPsychology. – 1992. – V.10. – P. 339 – 363.\n6. Piaget J., Weil A. M. The Development in Children of the Idea of the\nHomeland and of Relations with other Countries // International Social\nScience Bulletin, 1951. – Vol. 3. – P. 561 – 578.\n7. Горбунова В. Етнічний світ у малюнках дітей // Соціальна психологія.\n— 2004. — № 6 (8). — C.77-85


У Тернополі мешканці багатоповерхівки замурували ліфт стіною: сусіди обурені (ВІДЕО) | Новини\nУ Тернополі мешканці багатоповерхівки замурували ліфт стіною: сусіди обурені (ВІДЕО)\n20:45, 23 березня\nУ Тернополі мешканці будинку замурували сусідам прохід до ліфта, бо вирішили, що на третій поверх можна дістатися і сходами. Частину загального коридору відгородили стіною і встановили двері.\nЯк інформує "ТСН", літнє подружжя, якому потрібен ліфт, домагається демонтажу прибудови.\n"За дверима цієї квартири знаходиться ліфт. Він замурований", - каже пенсіонерка. А тому подружжя пенсіонерів із хворими ногами і грижами - змушені ходити пішки і носити сумки сходами. Бо на третій поверх виїхати неможливо. Точніше підіймач може це зробити, але оскільки, його вихід заблокований, кажуть люди, комунальники кнопку вимкнули.\nСусіди із квартири №113 замурували ліфт ще шість років тому, коли він був несправним. Місяць тому його відремонтували і літнє подружжя, згоди якого сусіди не питали, вирішило домогтися доступу до підйомника. Спершу - вмовляли сусідів із "ліфтової квартири" демонтувати стіну. Проте діалогу не вийшло. Сусідську непоступливість здолала телекамера. Під час зйомок двері у замурований ліфт таки відчинилися. Сусіди, котрі замурували ліфт ж переконують - вони всіх впускають.\nПоспілкувавшись із журналістами, мешканці, які привласнили пів коридора, поспіхом покидають знімальну групу сходами, залишаючи прохід до підіймача відчиненим. Пенсіонери вперше за останні шість років заходять у загальний коридор до ліфта, виявляють там полиці з сусідським одягом. Кажуть, тут ще були їхні меблі, взуття та мішки з картоплею, але зараз усе прибрано,\nСьогодні - відчинили двері, завтра - знову зачинять. Пенсіонери не вірять у людяність сусідів. Подружжя вимагає демонтувати перешкоду до ліфта - двері та стіну.\nГолова ОСББ живе на дев'ятому поверсі цього ж під'їзду. Її квартира теж у добудові - у так званому "тамбурі", а вхід на її поверх перекритий залізними дверима з кодовим замком.\n"Пройдіться від першого до дев'ятого поверху. Ви побачите таке на кожному поверсі: "тамбури" встановлені. Це - все є незаконно", - каже голова ОСББ Анна Войтович.\nПроте голова ОСББ займатися демонтажем добудованих стін не хоче. Син пенсіонерів натомість вимагає знести перешкоду до ліфта та ходить по всіх установах. Але марно.\n"Зверталися до дільничного. Там - абсолютно ніякої реакції. Зверталися до муніципальної поліції, у міську раду - так само", - каже син пенсіонерів Сергій Ганець.\nТе, що усе справді зараз дуже складно з демонтажем незаконних добудов, підтверджує адвокат у сфері будівництва. Бо вже рік як Державна архітектурно-будівельна інспекція України ліквідована, проте і досі не завершена реформа цієї сфери контролю.\n"Тобто той орган, який безпосередньо відповідав за виявлення, встановлення і фіксування порушень у будівельній сфері - він фактично на сьогоднішній момент не працює", - каже адвокат Богдан Будзик.\nПроте добитись демонтажу такої добудови все ж можна. Найперше - треба людям або голові ОСББ подати запит у міськраду, чи законна така добудова і, чи є у сусідів дозвільні документи на реконструкцію коридора загального користування.\n"Коли комісія проведе цю перевірку, то можна встановити факт відсутності будь-яких дозвільних документів з боку архітектури і ДАБІ. Якщо це буде, то це може, в теорії, підлягати визначенню статті 376 - самовільне будівництво", - каже адвокат Богдан Будзик.\nА тоді потрібно на підставі усіх зібраних документів та актів обстежень, звертатися до суду. Що і планує зробити подружжя пенсіонерів. Бо увечері після зйомок, сусіди знову наглухо замкнули двері до ліфта.\nЗамурований_ліфт Тернопіль літнє_подружжя\nЯреми Квартира Аляска, Чотирьохпідїздний будинок, три з я ких повністю закінчених - четвертий добудо...\n- Комерційна, Продається виробничо-складське приміщення. Тернопільський район (10 км. від Тернополя)...\n- Ділянка, Продається земельна, 25 сотих. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господ...


30.12.2014 14:15 136\nСтаном на 10:00 30 грудня у Миколаївській області без електропостачання залишаються 70 населених пунктів. Про це повідомляє прес-служба «Миколаївобленерго».\nЗа інформацією прес-служби, без світла залишаються населені пункти у Березанському, Веселинівському, Новоодеському, Миколаївському, Очаківському, Снігурівському, Жовтневому та Баштанському районах області.\nУ прес-службі зазначили, що в обласному центрі без світла залишаються понад 130 споживачів.\nНаразі на лініях працюють 30 бригад (96 фахівців) та 39 одиниць спецтехніки. Енергетики сподіваються ліквідувати всі аварійні ситуації до кінця дня.\nпопередня новина Політолог: Проблема з зарплатними боргами може посилитися наступна новина В районі Дебальцевого заблоковані 900 вагонів з вугіллям


Аналіз конкурентного середовища та оцінка конкурентоспроможності товару (на прикладі пилососів), страница 2\nУ переважній більшості пилососів головним фільтрувальним елементом є багаторазовий мішок з тканини чи одноразовий паперовий. Розглянемо будову "мішкового" пилососа на прикладі Hoover Discovery, флагмана в модельному ряді пилососів Hoover. Тришаровий фільтрувальний мішок (кожний шар - окремий ступінь фільтрації) поглинає до 85% пилу. У пилососі застосовується система Zero Contact (мішок автоматично заклеюється під час вилучення, що запобігає будь-якому контакту з пилом), фільтр з активованого вугілля (нейтралізує запахи, які виникають внаслідок потрапляння пилу в двигун) і фільтр BactiZero (руйнує клітинні організми - кліщі, бактерії, спори). "Мішкові" пилососи інших виробників мають подібну конструкцію, хоча кількість ступенів очищення і реалізація системи фільтрів у кожного своя. Наприклад, новий пилосос Philips Specialist має функцію ароматизації приміщень, причому інтенсивність запаху можна регулювати.\nОдна з важливих ознак пилососа високого класу - наявність випускного фільтру тонкого очищення, т. зв. HEPA-фільтру. Він поглинає частки пилу до 0,3 мікрона і забезпечує дуже високий рівень чистоти повітря, що виходить з пилососа.\nВсе ж чимала кількість покупців демонструє нерішучість, обираючи пилосос зі змінними мішками. Для тих, хто не хоче витрачатися на купівлю мішків, існують "безмішкові" моделі. Це можуть бути пилососи з пластиковими фільтраційними контейнерами (на кшталт Hoover Ecobox) або ж пилососи, що використовують циклонні чи водяні фільтри.\nЦиклон у пилососі\nПринцип дії пилососу з циклонним фільтром - повітря засмоктується в циліндричний контейнер і рухається по колу, утворюючи мініатюрне торнадо. Циклонний потік повітря захоплює частки пилу, і вони осідають на дно контейнера. Така технологія використовується, зокрема, в лінійці Cyking пилососів LG Elektronics. "Перевага циклонних пилососів перед "мішковими" в тому, що їхня потужність всмоктування не знижується в процесі заповнення контейнера для сміття", - пояснює Петро Помагаєв, менеджер представництва LG в Україні. - Коли мішок забивається, якість прибирання знижується. У Cyking пил осідає на дно контейнера і не перешкоджає рухові повітря. Крім цього, вилучати пил з чаші циклонного пилососа набагато естетичніше, ніж міняти мішок".\nЧастки пилу з незначною масою не захоплюються циклонним потоком. Тому пилососи Cyking мають на виході з контейнера окремий фільтр-сепаратор дрібного пилу, який затримує 100% часток розміром до 5 мікрон (для прикладу, товщина людської волосини - 100 мікрон). На виході пилососа знаходиться НЕРА-фільтр. Він так само, як і фільтр-сепаратор, постійний, але раз на півроку його необхідно промивати.\nПідмітання плюс миття\nЩе один тип фільтрації використовується в пилососах з рідинним фільтром: у них повітря проходить через ємність з водою, в якій залишається бруд. І цілком окрему групу становлять миючі пилососи, які вприскують воду на забруднену поверхню і потім всмоктують її назад. Про роботу миючого пилососа Philips Triathlon "Контрактам" розповіла Наталія Юрко. "Пилосос має чотири функції: сухе прибирання, вологе прибирання, прибирання із шампунем і миття вікон. Для сухого прибирання слід встановити мішок для пилу, для вологого - плаваючий вузол і дифузор. Миття із шампунем призначене для глибокого чищення килимів. Вода висмоктується майже повністю, і після прибирання килим залишається злегка вологим".\nЗа всіх переваг миючі пилососи досить громіздкі і процедура їх збирання складніша, ніж у "сухих" моделей. До того ж після кожного прибирання необхідно вилити брудну воду, промити та просушити деталі.\nНайчастіше українські споживачі купують пилосос "як є", хоч виробники пропонують чималий асортимент додаткових насадок. Прибирання килимів дуже полегшує т. зв. "турбонасадка", у корпусі якої з високою швидкістю обертається щітка у формі валика (її приводить у дію потік повітря, іноді - окремий електродвигун). Існують спеціальні щітки для прибирання паркета, м’яких меблів, одягу, штор, а також щілинні насадки для важкодоступних місць.


Українська наука та культура 18 - початок 19 ст. - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Українознавство → Українська наука та культура 18 - початок 19 ст. - Реферат\nУкраїнська наука та культура 18 - початок 19 ст. - Реферат\nПрокоповича, а його чотири томи богослов'я були видані в Німеччині в 1782-1784 роках. Найбільше значення для Росії мали два трактати Т. Прокоповича: "Правда волі монаршої", який дав обґрунтування царського самодержавства, і "Духовний регламент", який поклав підвалини для російського цезаропапізму.\nБагато письменників дала Україна Росії: С. Полоцький приніс драматичні вистави та новий стиль віршування; драми Д. Туптала, І. Хмарного, С. Ляскоронського поклали початок театрові; поет В. Капніст - автор "Сатири" і "Оди на рабство", яка була першим проявом демократизму" Тонічний розмір, відкриття якого приписували В. Тредьяковському, насправді принесли українці; так само теорія - яку приписували Ломоносову - про три "штилі" в російській мові, українського походження.\nВеличезна роль українців у галузі малярства: К. Головачевський, А. Лосенко, І. Саблуков, Д. Левицький, В. Боровиковський, різьбар Г. Мартос та інші прославили своїми творами російське мистецтво, до якого їх зараховували. У галузі музики, не кажучи про виконавців, співаків, досить нагадати славетні імена композиторів М. Березовського, Д. Бортнянського, А. Веделя.\nРяд видатних адміністраційних постів Російської імперії посідали українці; найвидатніші з них - князь О. Безбородько, канцлер Російської імперії; граф П. Завадовський - міністр освіти; Д. Трощинський - міністр фінансів, не згадуючи маси інших урядовців, які переповнювали столичні установи імперії.\nУ XIX ст. кількість українців у різних російських установах, у різних галузях культури збільшується одночасно з тим, як зменшуються можливості знайти відповідні посади, відповідно використовувати свої здібності в Україні, їх поглинала російська імперська культура і часто потрібні дослідження генеалогічні, антропологічні, психоаналітичні, щоб встановити українське походження особи. Кількість діячів, які включилися в російську культуру, дуже велика, і вони збагатили цю культуру видатними творами.\nМова йде не тільки про окремі особистості. В XIX ст. офіційно "кооптовано" величезну Південну Україну з її серцем - Запоріжжям, і її стали вважати за "Нову Росію" на підставі адміністраційної термінології XVIII ст. Цікаво, що наприкінці XIX ст., коли єдиний в Україні український часопис "Києвская Старина", до редакції якого входили видатні історики України з В. Антоновичем на чолі, оголосив конкурс на курс історії України і дав програму цієї праці (там були Правобережна, Лівобережна, Слобідська Україна, але не було Південної), - потрібні були праці істориків, щоб довести, що Новоросія е Південна Україна.\nДуже багато українських вчених працювали в університетах, духових академіях, політехнікумах, технічних інститутах та інших високих школах, в Російській Академії Наук, у Воєнній Академії. Викладали, за умовою часу, польською, німецькою, російською мовами, і завойовували славу тим державам де працювали. Софія Ковалевська, народжена Круковська, була професором Стокгольмського університету. Мало хто знає, що вона родом із Полтавщини, родичка Косачів. З Харківщини походив її чоловік, М. Ковалевський, світової слави соціолог. Великої слави здобув математик М. Остроградський, родом із Полтавщини, іменем якого названо деякі математичні формули. Українцями були - К. Ушинський, славетний педагог; історик літератури Д. Овсянико-Куликовський; академіки Російської (Всесоюзної) Академії Наук: Д. Петрушевський, історик; І. Грабар, унук А. Добрянського; історик мистецтва, професор А. Ясинський - славіст; філософ П. Юркевич, академік Російської, Чеської, Паризької та Української Академій Наук; основоположник геохімії та біогеохімії, іменем якого названо мінерал - вернадіт - В. Вернадський.\nНе наводячи довгого реєстру українських вчених, яких зараховується до російської культури, згадаю філософа В. Соловйова: за нього йде суперечка між двома таборами - російським і українським, хоч не викликає сумніву походження його від роду Сковороди по матері і походив він з українського роду й по батьківській лінії. Але це невідомо російським авторам, і С А. Левицький пише "Три разговора" В. Соловйова, наряду з "Легендою о Великом Инквизиторе" Достоевского - безсмертные памятники пророческого духа русской литературы. "Три разговора" - это русский Апокалипис".\nВеличезне число українських митців зараховано до російської культури: Флавицький, Трутовський, Ге, Репін, Савченко-Бєльський, Врубель, Маковський, М'ясоєдови - Г. Г. та І. Г. і ряд інших збільшували славу російського малярства. Доля П. Чайковського, славетного композитора, дуже показова: українські історики музики вважають ТІ. Чайковського за росіянина, а в Московській консерваторії вважали за чужинця, бо в його творах не знаходили елементів російської музики. Багато українців прикрашали ї прикрашають російські театри: краса російської драми, М. Савина, походила з Ізюма, М. Доліна, І. Алчевський, Л.Собінов, І.Козловськийта багато інших. Були українці.\nТрагедія ХІХ ст. полягала в тому, що, на відміну від XVIII ст., у тому столітті почали вважати за росіян ("русских") усіх, що працювали в російських установах, розмовляли російською мовою, друкували твори в російських часописах і т. д. Здійснилося побажання Катерини II, щоб сама назва Гетьманщини зникла; у XIX ст. стала зникати сама назва України, яку офіційно замінила спочатку "Малороссия", а далі "Юго-Западный Край" та "Южнорусские губернии".\nПроте - не все втратила Україна. Залишилося те, чого не можна було знищити: спогади про волю, про Державу. І оці спогади лякали російський уряд. Якраз тоді, коли ланцюг затягувався щораз тугіше, в Україні щораз з більшим болем згадувалося славне минуле. Одним із спонук до того послужили заходи Катерини II щодо упривілеювання російського дворянства. Ці привілеї не стосувалися української старшини, навпаки, їй загрожували злиття з масою "простого" козацтва і можливість бути записаною у кріпацтво. Тоді серед старшини почався рух: почали розшукувати літописи, хроніки, договори, всякого роду акти, які доводили право на дворянство. Не зважаючи на практичну мету, ця праця принесла велику користь українській культурі, викликала інтерес до минулого, збудила почуття національної гідності.\nОдночасно пробуджується інтерес до побуту, звичаїв українського народу, як підсвідомий протест проти русифікації, яка все зростала. Першою працею такого роду була книжка Г. Калиновського:\n"Опис весільних українських простонародних обрядів...", видана в Петербурзі 1777 року. Вона перша поклала початок українській етнографії. Я. Маркович видав 1798 року в Петербурзі "Записки про Малоросію...", де були відомості про природу, населення, його історію. Одночасно вийшла праця І. Котляревського, яка не втратила інтересу до цього часу: це - "Енеїда", в якій, використавши фабулу Берилієвої "Енеїди", автор подав чудову, мистецьку картину побуту козаків-запорожців. З цього погляду "Енеїда" Котляревського не була першоюспробою використати класичну форму, щоб змалювати сучасний побут. У середині XVIII ст. О. Лобисевич написав твір, в якому подав "Вергилиевых пастухов... в малороссийский кобеняк переодетых" "Енеїда" І. Котляревського була написана


Модні демісезонні сукні оптом купити недорого у JK-Fashion\nЖіночі демісезонні сукні є невід'ємною частиною гардеробу на осінньо-зимовий сезон. Вони популярні завдяки своїй універсальності: прекрасно поєднуються з багатьма речами. Правильно підібраний фасон підкреслює достоїнства фігури, роблячи образ дуже жіночним і ніжним. Ще один плюс демісезонних суконь оптом - комфорт. Вони зручні і можуть бути основою повсякденного способу.\nСаме тому демісезонні сукні оптом не втрачають своєї популярності протягом вже декількох років. Багато стилісти сходяться на думці у тому, що - це обов'язковий предмет в гардеробі кожної жінки.\nАктуальні фасони і їх характерні особливості\nПлаття овер-сайз - це тренд майбутнього сезону. Мова йде про фасонах пончо і об'ємних коконах. Виглядають ці моделі дуже стильно, прекрасно підходять для будь-якого типу фігури. Ще один плюс - така сукня чудово зігріває і не сковує рухів.\nДемісезонні сукні - піджак - відмінний варіант для офісу. Воно додасть образу витонченість і елегантність.\nПрямий фасон з рукавами «летюча миша» - ще один фаворит дизайнерів. Рекомендується фасонам, чия довжина досягає колін. Така модель це унікальне поєднання комфорту з вишуканістю, яку гідно оцінить кожна представниця прекрасної статі.\nДемісезонні плаття: ідеально підходить тканина\nСлід пам'ятати про те, що жіноче демісезонні плаття оптом повинно бути не тільки зручним, але і досить теплим. Саме тому слід віддавати перевагу тим варіантам, які виконані з досить щільної тканини.\nАнгора - відмінний вибір тканини для осені. Сьогодні вона дуже затребувана і актуальна. Пояснити це можна тим, що пошиті з нього сукні прекрасно зберігають форму і вигідно підкреслюють силует. Ще одна цінна якість цієї тканини: вона дуже приємна на дотик.\nКашемір - це практично ідеальний варіант тканини для демісезонного плаття оптом. Легкий, м'який і зігріваючий - це ті слова, якими можна описати цей матеріал. Така річ стане перлиною осінньо-зимового гардеробу. Але варто пам'ятати про те, що дана тканина дуже примхлива і вимагає до себе дбайливого ставлення. Якщо нехтувати правилами догляду за кашеміровим сукнею, то можна зіпсувати його назавжди вже при першому ж пранні.\nКреп - це тканина, яка широко відома завдяки своїм цінним якостям. Носити такі речі - суцільне задоволення. По-друге, креп чудово зберігає форму, а значить плаття з нього буде радувати свою власницю досить довго. По-третє, ця тканина прекрасно підкреслює достоїнства жіночої фігури.\nМодні відтінки цього сезону\nНаступ осінньо-зимового періоду рекомендує наступну базу відтінків:\n• класичний синій;\n• ультрамариновий зелений;\nРізноманітність колірних рішень і декоративних елементів дозволять підібрати кожній жінці саме той варіант демісезонного плаття оптом, яке стане незамінною і улюбленою частиною її гардеробу.


Бойовики не пускають спостерігачів на окуповані території, щоб не бачили, що там відбувається, – Хуг - Новинарня\nHome / Україна / Бойовики не пускають спостерігачів на окуповані території, щоб не бачили, що там відбувається, – Хуг\nБойовики не пускають спостерігачів на окуповані території, щоб не бачили, що там відбувається, – Хуг\nГрупа спостерігачів Спеціальної моніторингової місії (СММ) ОБСЄ на чолі з першим заступником голови місії Александром Хугом не змогла проїхати у Світлодарськ Донецької області.\n“Хуг та інші спостерігачі ОБСЄ не змогли проїхати по дорозі М-03 до Світлодарська. Сторони не вилучили міни та не боєприпаси, що не розірвалися”, – йдеться в повідомленні СММ у Твіттері.\nВказується, що у Спільному центру контролю і координації припинення вогню на лінії розмежування сторін не вдалося скоординувати процес розмінування.\nСьогодні, 17 липня, Александр Хуг провів по скайпу брифінг для журналістів у Києві, включившись із окупованого Дебальцевого.\nПерший заступник голови СММ ОБСЄ, зокрема, заявив, що місія готова відкрити нові патрульні бази на тимчасово окупованій частині Донбасу – за умови, що контрольовані Росією бойовики гарантуватимуть спостерігачам безпеку, передає УНІАН.\nХуга запитали, чому місія досі не втілила в життя свій намір відкрити передові патрульні бази на окупованих територіях Донбасу, зокрема в Антрациті, Сорокиному (Краснодоні), Новоазовську, Амвросіївці тощо.\n“Я можу підтвердити, що у нас є плани і ми готові відкрити передові патрульні бази у населених пунктах, які ви назвали, та в інших. І ми порушимо це питання перед усіма тими, кому необхідно адресувати це питання”, – сказав Хуг.\n“Наразі ми не отримали достатніх гарантій від тих, кому належить фактичний контроль, який дав би нам можливість відкрити ці передові патрульні бази”, – наголосив він.\n“Ми передбачили відповідний бюджет. І як тільки ми отримаємо гарантії від осіб, яким належить фактичний контроль, ми розпочнемо виконання цих планів”, – запевнив представник СММ ОБСЄ.\nВін також зауважив, що контрольовані РФ бойовики обмежують доступ спостерігачів “лише з однієї причини – вони не хочуть, щоб ми бачили, що відбувається в тих районах. Але ми наполягаємо на безперешкодному та вільному доступі в будь-яких районах України, у тому числі тих, що не контролюються урядом України”, – підкреслив Хуг.\nНа прохання прокоментувати повідомлення ЗМІ про те, що на залізничну станцію в Дебальцеве з Росії приходять ешелони з боєприпасами та озброєнням на підтримку бойовиків, Хуг заявив, що “можливості місії для спостереження в Дебальцевому обмежені”. Про це він сказав на брифінгу під час скайп-включення з Дебальцевого в Українському кризовому центрі.\n“У нас є частковий доступ до певних залізничних споруд у Дебальцевому, включаючи залізничну станцію, яка розташована за декілька метрів від передової патрульної бази, з якої я сьогодні проводжу брифінг. Ми також здійснюємо будь-де моніторинг уздовж залізничного полотна, і як тільки нам це дозволяє доступ. Ми часто зіштовхуємося з обмеженнями в цьому районі, що [заважає] проводити спостереження”, – заявив Хуг.\nПри цьому він запевнив, що все, що місія фіксує і чує, вона відображає у звітах, доступних широкому загалу.\n“Місія не робить висновків із того, що бачить, а лише звітує про побачене”, – додав Хуг.\nБойовики “ДНР” заборонили СММ ОБСЄ спостерігати за розмінуванням


Фейк RT: дані щодо кількості смертей від COVID-19 в Нью-Йорку занижено вдвічі | StopFake\nФейк RT: дані щодо кількості смертей від COVID-19 в Нью-Йорку занижено вдвічі\nНа сайті RT під заголовком «”Коронавірус шириться, як пожежа”: професор медицини щодо ситуації з COVID-19 у США» опубліковано коротке інтерв’ю з професором медицини Бостонського університету Томасом Перлсом, де він заявляє:\n«Перш за все, багато хто не розуміє, що досить велика кількість людей гине в будинках для людей літнього віку, а не в лікарнях, куди їх мали б перевести в разі хвороби. Кількість померлих у лікарнях підраховувалася досить точно. Може бути, тільки ці цифри вважалися важливими. Але багато людей похилого віку і хворі люди, принаймні у США, не хотіли вмирати в лікарнях і залишати звичні місця. У таких випадках родичі вирішували їх не перевозити, оскільки комфорт для них був важливішим від лікування, часом досить інтенсивного.\nІ сталися дві речі. По-перше, найбільш вразливі пацієнти, які, швидше за все, стануть жертвами коронавірусу, – це люди, старші за 80 років. І саме вони знаходяться в будинках для людей похилого віку. <…> По-друге, спочатку ніхто не зрозумів, в яких із цих центрів є випадки зараження вірусом. <…>\nНа мою думку, кількість жертв COVID-19 у США збільшиться вдвічі. Зараз тільки в Нью-Йорку, де зафіксовано найбільшу кількість смертей від коронавірусу, померли близько 25 тисяч осіб. Ця кількість буде навіть більшою, якщо включити до нього прилеглі міста і Нью-Джерсі. Але якщо говорити тільки про Нью-Йорк, де близько 30 тисяч осіб стали жертвами COVID-19, то за більш точного підрахунку померлих від коронавірусу в будинках для літніх людей загальна кількість жертв зросте до 60 тисяч».\nВпадає у вічі вільне поводження професора з цифрами: 25 тисяч померлих від коронавірусу в Нью-Йорку у нього буквально за кілька секунд перетворюються на 30 тисяч, хоча за офіційною статистикою в штаті Нью-Йорк їх не більш як 23 тисячі, зокрема в самому місті Нью-Йорк – трохи більше 20 тисяч.\nЗагальна кількість смертей від COVID-19 в штаті Нью-Йорк\nАле набагато важливішим є те, що Перлс ґрунтується на давно застарілій інформації. Дійсно, до початку квітня дані щодо жертв пандемії в Нью-Йорку включали тільки померлих у лікарнях. На це звернули увагу нью-йоркські журналісти. 7 квітня кореспондент громадського радіо WNYC Гвінн Хоган опублікувала в онлайн-виданні Gothamist статтю під заголовком «Приголомшливе зростання числа нью-йоркців, які помирають у своїх будинках, свідчить про те, що місто недооцінює смертність від коронавірусу». На наступний день вона внесла в свою статтю доповнення:\n«Після публікації WNYC / Gothamist місто змінило свою позицію і буде враховувати ймовірні смерті від COVID-19, що сталися вдома».\nЗагальна кількість смертей від COVID-19 в місті Нью-Йорк. Світло-рожевим кольором показані випадки смерті поза лікарнями, коли причиною смерті може бути COVID-19, але офіційно ця причина не підтверджена\n6 травня до статистики штату Нью-Йорк додані випадки смерті в будинках для людей похилого віку, причиною яких, імовірно, міг бути коронавірус.\nКількість випадків смерті від COVID-19 в штаті Нью-Йорк по днях\nЯк бачимо, це дало помітний разовий сплеск, але потрібно враховувати, що введено дані по будинках для літніх за увесь час пандемії. На загальній кількості смертей це позначилося не надто суттєво (див. графік вище).\nThe New York Times, порівнявши кількість смертей у місті в березні- на початку квітня з показниками минулих років, дійшла до висновку, що в статистиці пандемії виявилися неврахованими близько 1700 жертв і при додаванні цих випадків до офіційної статистики кількість померлих від коронавірусу зросла б на 17%. При цьому потрібно звернути увагу на те, що ці дані належать до того часу, коли випадки смерті поза лікарнями з непідтвердженим діагнозом COVID-19 в статистику ще не включалися.\nНа якій підставі професор Перлс робить припущення, ніби неврахованим можуть виявитися половина жертв коронавірусу, він не пояснює.\nТомас Перлс за фахом не вірусолог і не епідеміолог, а геронтолог. Основна тема його досліджень – збільшення тривалості життя. У 2011 році він опублікував в журналі Science сенсаційну статтю про генетичні передумови довголіття; згідно з його теорією, за геномом людини можна з досить високою точністю передбачити її шанси дожити до ста років. Генетики відразу ж назвали дослідження Перлса і його співавтора Паоли Себастьяні вкрай малоправдоподібним і таким, що не заслуговує публікації в настільки авторитетному журналі, як Science.\nНезабаром з’ясувалося, що для аналізу генома Перлс і Себастьяні користувалися чіпом із конструктивним дефектом, який призвів до спотворення результатів. Статтю довелося відкликати, але Перлс стверджував, що навіть за умови вилучення недостовірних результатів інші отримані ним дані дозволяють зробити ті ж висновки. Проте виправлену статтю Science відхилив як таку, що не відповідає його стандартам.


Кольори інтер'єру вашої спальні\nГлавная » Наш дім » Кольори інтер’єру вашої спальні\nКольори інтер’єру вашої спальні\nУ наших спальнях ми проводимо третину нашого життя. Тому спальня повинна бути не тільки тихою, але й затишною. Образ спальні й настрій, що вона створює, залежить від використаних кольорів і матеріалів в інтер’єрі вашої спальні.\nДавно відомий факт, що кольори впливають на нашу психіку. Залежно від психологічних реакцій, що викликають, всі кольори діляться на два типи: збудливі й заспокійливі.\nДо першої групи відносяться теплі кольори – червоний, жовтогарячий, жовтий, оранжево-червоний й всі похідні від них. Заспокійливі кольори – холодні відтінки – синій, блакитний, фіолетовий. Але цей розподіл, звичайно ж, умовний.\nНасправді, вплив кольору на психіку людини залежить і від самого матеріалу. Наприклад, червона глянсова пластмаса буде сприйматися зовсім інакше, чим червона цегла – його відтінок спокійніший й набагато стриманіший. Те, як ми сприймаємо різні відтінки кольору – сугубо індивідуально. Але основним кольором ми можемо присвоїти наступні характеристики:\n* Червоний колір – енергійний, збудливий, зігрівальний, викликає яскраві емоційні реакції.\n* Жовтогарячий колір – оптимістичний, теплий, тонізуючий, у сполученні з білим дає відчуття сонячного світла.\n* Жовтий – розслаблюючий, дає відчуття радості, розганяє меланхолію, один з найменш стомлюючих кольорів.\n* Блакитний – заспокійливий, колір ясного неба й чистої води.\n* Синій – холодний, строгий, у великих кількостях може діяти пригнічуючи.\n* Фіолетовий колір – величний, але неспокійний, твердий колір.\n* Зелений колір – самий звичний, природний колір, асоціюється зі спокоєм і надійністю.\n* Білий колір – на перший погляд нейтральний, але він зайве напружує зір, якщо використовується в великих кількостях.\nВиходячи із цих характеристик кольорів, ми хочемо порадити найбільш оптимальні відтінки для спальної кімнати – кремовий, бежевий, м’які відтінки коричневого, червоного, жовтого, ясно-зелений. Але це лише рекомендації, поле дизайнерської думки може привести вас до зовсім несподіваних колірних рішень і ідей!\nОсінній інтер’єр: особливості сезону\nІнтер’єр: чоловічий і жіночий


Боротьба з несанкціонованою торгівлею триває – Красноградська міська територіальна громада\nБоротьба з несанкціонованою торгівлею триває\nПроблема стихійної торгівлі для нашого міста не нова. Її прояви періодично виникають в окремих частинах Краснограда.\nПрофілактична робота із продавцями та споживачами, яку практично щоденно проводять працівники міської ради та відповідні структури, переконує далеко не всіх.\nПозитивні зміни відбулися на мікрорайоні. Наразі там майже всі продавці, які торгували своєю продукцією, перемістилися на місцевий ринок. Тривалий час не було несанкціонованої торгівлі і біля ТОВ «Компанія «Красноградський ринок». Та з настанням тепла все стало, як раніше.\nЗ метою боротьби з цим явищем на засіданні виконавчого комітету міської ради було прийнято рішення про заборону торгівлі м’ясною, молочною та рослинною продукцією на об’єктах благоустрою, зокрема, на алеї скверу Слави.\nТакож міська влада звертається до продавців з вимогою дотримуватися норм закону і здійснювати торгівлю тільки у дозволених місцях.


№15 ПРАКТИКУМ З НЕОНАТОЛОГІЇ ТА МЕДИЦИНИ ПЛОДА - extempore\nПропонуємо вам черговий випуск практикуму з неонатології та медицини плода. Що цікавого ми підготували для вас?\nПо-перше, хочеться відзначити статтю Т. Н. Плеханової, присвячену діагностиці синдрому кровоточивості у ново народжених. Щоб подолати труднощі діагностики причин геморагічного синдрому, автор статті знайомить вас з клініко-гемостазіологічним алгоритмом, який ви сможете використовувати у своїй практиці.\nДві статті цього випуску об'єднані однією проблемою – наслідками впливу на організм вагітної жінки і плоду наркотичних речовин. Що викликає абстинентний синдром у новонародженого і як повинен діяти неонатолог у даній ситуації? Відповіді на ці запитання ви знайдете на сторінках практикуму.\nІ наостанок, ми продовжуємо публікацію клінічного протоколу, присвяченому ентеральному харчуванню недоношених немовлят.\n1. Диагностика синдрома кровоточивости у новорожденных\n2. Артеріальна гіпертензія у новонароджених дітей (частина 2)\n3. Вживання алкоголю та жіноче здоров'я\n4. Неонатальний абстинентний синдром\n5. Ентеральне харчування недоношених немовлят. Частина 2\n6. Використання продуктів крові у новонароджених дітей*\n7. Pares cum paribus maxime congregantur


Новости : Національний музей літератури показує «Липневі дива»\nГлавнаяНовостиНаціональний музей літератури показує «Липневі дива»\nНаціональний музей літератури показує «Липневі дива»\nНаціональному музеї літератури України триває виставка «Липневі дива». На ній представлена колекція порцелянових ляльок Леоніда Соколова та книги для дітей із фондів музею й Національної бібліотеки України для дітей. Про це повідомлено на сайті Національного музею літератури.\nЗа словами організаторів, виставка «Липневі дива» хоч і адресована юним читачам, але викличе зацікавлення у дорослих: «Літературні теми, вельми насичені несподіваними ситуаціями сюжети, зачарують маленьких читачів, а дорослих повернуть у непроминальний світ дитинства».\nВ експозиції глядачі побачать порцелянові ляльки, клоунів та інші іграшки, які прокладуть стежку до «Снігової королеви», «Червоної шапочки», «Царівни-жаби», «Пригод Гаррі Поттера» чи у фантастичне задзеркалля Аліси.\nСеред книг, представлених на виставці, – найкращі видання «А-Ба-Ба-Га-Ла-Ма-Ги», «Веселки», «Криниці», «Навчальної книги «Богдан», «Махаона», «Преси України» та багатьох інших.\nА всі іграшки – це надбання однієї із найбагатших в Україні приватних колекцій – Леоніда Соколова. Він розпочав збирати порцелянові ляльки та клоунів, коли його донечки були ще маленькими. Нині – це кількатисячна колекція, яка багато разів полонила серця глядачів.\nОрганізатори обіцяють: відвідувачів, які завітають на відкриття виставки з лялькою чи книжкою про іграшки, чекає частування від колекціонера.\nФото з Фейсбук-сторінки Національного музею літератури України


Вбивства Кульчицького і Дацка практично розкрито, - Луценко - ZAXID.NET\nВбивства Кульчицького і Дацка практично розкрито, - Луценко\n— 18 червня 20095470\n"Резонансні справи про вбивство львівського підприємця Ігоря Кульчицького та директора львівського склодзеркального заводу Богдана Дацка, cкоро буде знята з совісті львів’ян", - зазначив міністр внутрішніх справ України Юрій Луценко 18 червня під час прес-конференції у Львові, відповідаючи на запитання журналістів.\nЗа словами Ю.Луценка, міліції відомі як організатори, так і замовники вбивства Кульчицького, проводяться заходи щодо їх затримання, є просування і у інших резонансних справах.\nНагадаємо, 17 липня 2008 року близько 9.30 у центрі Львова - на вулиці Фредра - невідомі розстріляли двох власників Львівської інвестиційно-будівельної компанії людей - Ігоря Кульчицького та Павла Федіва. Дорогою до лікарні Кульчицький, 1973 р.н. (син відомого футболіста львівських "Карпат" Ігоря Кульчицького) помер. Кульчицький був відомий у кримінальному світі під псевдо "Куля". У кримінальному світі відомий за "напрямками" - контрабанда, вимагання, шахрайство. Причиною вбивства міг стати бізнес відомого у Львові кримінального авторитета Завінського ("Завіні"), якого вбили у середині 90-х років. Справа в тому, що Ігор Кульчицький перебував у громадянському шлюбі з колишньою дружиною "Завіні" і, за інформацією джерела, фактично контролював бізнес, який залишився після смерті кримінального авторитета.\n14 листопада 206 року було розстріляно директора ТзОВ "Галімпекс-Склодзеркальний завод" Богдана Дацка


Росія обстріляла мирне населення у Сирії: загинули діти - Новини Росія - 24 Канал\n26 серпня 2019, 14:59 Читать новость на русском\nВійна у Сирії / РІА\nУрядові сили атакують останній осередок повстанців – провінцію Ідліб, передає турецьке інформагентство Anadolu.\nДо теми: Порушення договору з Туреччиною не зійде з рук Москві\nЩе у вересні минулого року Туреччина та Росія підписали угоду про зону деескалації в провінції Ідліб. Фактично, військові дії на цій території заборонені, однак Росія та її союзники послідовно порушували умови перемир'я. Армія РФ відкрила вогонь у зоні, де проживає близько 4 мільйонів жителів. Безліч людей вимушені покинути свої домівки.\nЗазначимо, що 16 серпня внаслідок авіаударів Росії по одному з сіл в ідлібській зоні деескалації загинули 27 мирних осіб, ще безліч отримали поранення.\nЖертви під час останньої атаки підрахувала волонтерська організація "Білі шоломи", яку створили задля допомоги цивільному населенню під час громадянської війни у Сирії. Основною діяльністю волонтерів є надання медичної допомоги, рятування людей з-під завалів, боротьба з пожежами та евакуація цивільних із зони бойових дій.\nЩо відомо про війну в Сирії?8 років тому у Сирії розпочався мирний протест проти президента Башара Асада, який прийшов до влади у 2000 році після смерті батька Хафеза Асада. Згодом протест переріс у повномасштабну громадянську війну. Понад 350 тисяч людей загинули, міста лежать у руїнах, і різні країни світу так чи інакше втягнулися у конфлікт.\nКлючову підтримку уряду Асада надають Росія та Іран. Тим часом США, Туреччина і Саудівська Аравія займають сторону повстанців. Росія у 2015 році провела повітряну кампанію на підтримку Асада, яка допомогла переломити хід війни на користь уряду. За твердженнями російських військових посадовців, напади відбуваються лише на "терористів", але активісти свідчать, що від атак регулярно гинуть повстанці та цивільні.


Чутки про апокаліпсис-2012 знову були розвіяні вченими з НАСА\nonua.org » 2012 РІК » Чутки про апокаліпсис-2012 знову були розвіяні вченими з НАСА\nПринаймні фахівці НАСА рішуче спростували ту частину чуток, яка стосувалася наближенням планети Нібіру.\nЩе 28 листопада фахівці НАСА виступили з приводу так званого «Судного дня 2012 року», підкресливши, що ці чутки не такі вже й безневинні, так як вони тягнуть за собою негативні наслідки. Зокрема, вони провокують психічно неврівноважених людей або людей, що переживають якийсь серйозний криза, на вчинення суїцидів. Серед таких людей досить багато і підлітків, які здатні серйозно повірити в те, що кінець світу може настати саме 21 грудня 2012 року.\nСтрахи і ці чутки засновані на помилковому тлумаченні пророкувань календаря племені майя. Насправді цією датою завершується один із циклів стародавнього календаря, який називається «13-й бактун». Історики й етнологи, які досліджують культуру племені майя, говорять про те, що майя просто при складанні календаря зупинилися на довільної дати - не могли ж вони скласти нескінченний календар. Їм з лишком вистачило і того календаря, який у них був.\nОднак деякі наполегливо підігрівали чутки про те, що в цей день або прилетять представники інопланетних цивілізацій, або станеться зіткнення нашої планети з якоїсь міфічної планети Нібіру (або ж відбудеться і те, і інше).\nВчені з НАСА прокоментували дані чутки про загрозу, яка нібито виходить з боку мандрівної планети Нібіру або планети X. Вони роз'яснили громадськості, що перед зіткненням ще за три тижні розміри диска наближення планети були б значними, перевершуючи спостережувані розміри дисків Місяця і Сонця.\nТой аргумент, що планета Нібіру, нібито, знаходиться в протифазі (тобто вона не спостерігається з тієї причини, що знаходиться за диском Сонця), дослідники також вважають несерйозними.\nПодібним чином про це висловився навіть керівник групи «Космопошук», уфолог, Вадим Чернобров. Він сказав, що всі ці чутки також вважає вигадками й іронічно пожартував, що, мовляв, невже хтось думає, що Нібіру здатне пройти крізь Сонце, лише б тільки дійти до Землі? Це по-перше, а по-друге, зараз космічні апарати, які використовуються вченими, дозволяють простежити і за тими подіями, які знаходяться за Сонцем. І крім усього іншого, не може тіло рухатися так, щоб весь час знаходитися відносно Землі за Сонцем, так як самі Земля і Сонце весь час зміщуються один по відношенню до одного.\nПідводячи підсумки свого виступу, представники НАСА запевнили, що єдина загроза для нашої, людської цивілізації найближчим часом може відбуватися головним чином від наших власних необережних дій.\nВи читаєте новину Слухи об апокалипсисе-2012 вновь были развеяны учёными из НАСА якщо Вам сподобалася стаття Слухи об апокалипсисе-2012 вновь были развеяны учёными из НАСА, прокоментируйте її.