Апендицит - Хірургічні хвороби (Я. Чумак) - Книги - Web-of-Med\nКниги / Хірургічні хвороби (Я. Чумак) / Апендицит\nГострий апендицит - це поширене захворювання, яке зустрічається в одного з 200-250 чоловік. Переважно хворіють підлітки та люди 35-40-річно-го віку, жінки хворіють в 1,5 раза частіше, ніж чоловіки. Несвоєчасна діагностика гострого апендициту призводить до тяжких ускладнень та смерті, що фіксується в 0,09-0,3 % випадків у післяопераційний період. Запобігти цьому можна тоді, коли лікарі всіх профілів зуміють у перші години прояву захворювання постановити діагноз і своєчасно направити хворого в хірургічне відділення.\nПроблему діагностики й лікування апендициту широко вивчають вже понад сто років. За цей період у деталях встановлено всі можливі особливості прояву і перебігу даного захворювання, а також особливості його діагностики. Спільними зусиллями вітчизняних та зарубіжних учених розроблено і твердо визначено правила лікування апендициту, необхідність яких підтверджена багатьма мільйонами спостережень.\nСуворе дотримання цих правил дозволило поліпшити результати лікування апендициту. Головним із них є обов'язкове та якнайшвидше хірургічне втручання. Смертність і відсоток післяопераційних ускладнень при цьому залишаються ще високими, а тому велику увагу приділяють поглибленому вивченню цього поширеного захворювання.\nХірург повинен досконало знати топографічну анатомію відростка, сліпої кишки і всіх тих утворів, які трапляються на його шляху при виконанні операції, а також черевної стінки, судин, нервів, черевних органів тощо.\nГострий апендицит - підступне з точки зору діагностики й дуже небезпечне за можливими наслідками захворювання.\nВважають, що апендицит був відомий ще єгиптянам, оскільки на муміях знаходили рубці в правій здухвинній ділянці. Але описаний він був лише близько двох століть тому.\nУперше чітко розділив захворювання сліпої кишки й червоподібного відростка Мерлінг (1835), вважаючи, що останній викликає запалення очеревини внаслідок його перфорації або гангрени. Дюпюітрен (1883) висунув думку, що появу гнійників у правій здухвинній ділянці спричиняє червоподібний відросток і його потрібно видаляти.\nУ 1886 році американський хірург Фітц остаточно визначив запалення червоподібного відростка як апендицит і висловився за необхідність проведення апендектомії до утворення абсцесу. Це послужило поштовхом до розвитку нового напрямку в хірургії даного захворювання. Майже в усіх країнах світу, в тому числі й у Росії, стали оперувати хворих на гострий апендицит до утворення гнійників.\nУперше червоподібний відросток було видалено у 1884 році: незалежно один від одного операцію провели у Німеччині Махомед (Mahomed) і Кронлейн (Cronlein). У Росії першу апендектомію виконав у 1890 році А.А. Троянов.\nУ 1902 році на засіданні Празького хірургічного товариства було прийнято рішення оперувати при встановленні діагнозу "гострий аппендицит" у будь-який момент від початку захворювання.\nВеликий внесок в учення про гострий апендицит зробив хірург А.А. Бобров (1896), який написав наукову працю "Запалення червоподібного відростка, очеревини і його лікування". У ній автор рекомендує ранню операцію і застерігає від проведення операції в стадії інфільтрації.


Home / Новини / Новини / Бюджет-2022: головні вектори змін, – стаття Тетяни Богдан\nЕкономити збираються на соцзахисті, правоохоронних органах і капітальних інвестиціях.\nВ умовах триваючої пандемії та економічної невизначеності в Україні розпочався бюджетний процес-2022. Проєкт закону про державний бюджет (реєстр. №6000) уже передано до Верховної Ради, і нині його опрацьовує комітет з питань бюджету.\nУ цьому проєкті доходи державного бюджету заплановано в сумі 1267,4 млрд грн, або 23,6% ВВП, а видатки — 1441,9 млрд грн, або 26,9% ВВП. Тобто видатки будуть десь на рівні 2019 року та зменшені на 3,8% ВВП відносно 2020-го (див. рис. 1). Враховуючи поступовий вихід країни з кризи і досягнення передкризового рівня виробництва у 2022 році, деяке зменшення відносної величини бюджетних видатків можна вважати виправданим.\nУ розрахунках до бюджету враховано прогноз видатків зведеного бюджету на 2022 рік у сумі 1856,6 млрд грн, або 34,6% ВВП. Дані щодо відносної величини видатків бюджету у 2012–2022 роках наведено в таблиці.\nУ проєкті бюджету збільшення відносного обсягу видатків 2022 року щодо плану-2021 і/або факту-2020 передбачається за такими функціями держави:\nосвіта (із 6,0% ВВП 2020 року до 6,6% за планом на 2021-й і до 7,3% за прогнозом на 2022-й);\nобслуговування державного боргу (із 2,9% ВВП 2020 року до 3,4% за планом на 2021–2022 роки).\nСкорочення бюджетного фінансування у 2022 році має відбуватися за такими функціями держави:\nсоціальний захист і соціальне забезпечення (падіння із 8,3% ВВП 2020 року до 7,2% у 2021-му і до 6,6% у 2020-му);\nгромадський порядок, безпека та судова влада (із 3,8% ВВП 2020 року до 3,6% у 2021-му і до 3,3% у 2020-му);\nоборона (із 2,9% ВВП 2020 року до 2,5% у 2021–2022 роках);\nдорожнє господарство (із 3,2% ВВП 2020 року до 1,6% у 2022-му).\nДля секторів оборони і дорожнього господарства певні втрати бюджетного фінансування компенсуватимуться надходженнями з інших джерел: офіційної допомоги на оборонні цілі від Франції, Британії та США в сумі 21 млрд грн і позик Агентства автомобільних доріг на 40 млрд грн.\nНовітнім позитивом фіскальної політики є порушення негативної динаміки видатків на розвиток людського капіталу протягом 2014–2019 років. З 2020-го держава почала витрачати помітно більше коштів на освіту та охорону здоров’я. Так, 2022 року відносно 2019-го видатки на освіту мають зрости на 1,3 в.п. ВВП, а видатки на охорону здоров’я — на 1 в.п. ВВП. Наочно такі зміни можна відслідкувати за даними рис. 2.\nВідносний рівень фінансування освіти 2022 року вперше за останнє десятиріччя має наблизитися до рівня 2013-го — 7,3% ВВП. Додатково до традиційних статей планується виділити 3 млрд грн на здорове харчування та пожежну безпеку в школах, 1,4 млрд — на програму «Нова українська школа», 1,3 млрд — на програму «Спроможна школа». До бюджету закладено також 8,4 млрд грн на підвищення номінальних зарплат учителів і 1,2 млрд — академічних стипендій.\nСталість реальної величини фінансування охорони здоров’я у 2020–2022 роках поєднуватиметься із розширенням програми державних гарантій медичного обслуговування населення, бюджет якої 2022-го номінально зросте на 75,9% відносно 2020 року. Однак анонсоване урядом підвищення середньої заробітної плати лікарів на 56% і медичного персоналу на 34% навряд чи вдасться реалізувати, оскільки плановий бюджет Міністерства охорони здоров’я має зрости лише на 15,3%.\nОбслуговування державного боргу є однією з найбільших бюджетних програм з обсягом фінансування 181,4 млрд грн. Номінально її обсяг має зрости на 14,3% щодо 2021 року, а відносна величина досягне 3,4% ВВП (у середньому серед країн з ринками, що формуються, — 2%). Додатково 2022 року фінансуватиметься програма виконання гарантійних зобов’язань за позичальників, що отримали кредити під державні гарантії, обсягом 6,9 млрд грн. Ефективна ставка обслуговування боргу 2022-го досягне свого максимального значення за останні п’ять років — 7,2% річних.\nОдним із способів консолідації державних фінансів України у 2022 році стане скорочення видатків за функцією «громадський порядок, безпека і судова влада». Порівняно з 2020-м фінансування цієї функції має бути зменшено на 0,5 в.п. ВВП. Але навіть після такого скорочення рівень її фінансування залишатиметься необґрунтовано високим. Так, серед країн з ринками, що формуються, український показник видатків на громадський порядок і безпеку — 3,8% ВВП у 2020 році і 3,3% ВВП у 2022-му — є другим за величиною після Південної Африки (див. рис. 3). А середній рівень таких видатків у країнах з ринками, що формуються, становив 2,2% ВВП.\nПорівняння видатків на громадський порядок і безпеку в розвинених країнах і в Україні знову сигналізує про наявність величезних диспропорцій. Середній рівень таких видатків у розвинених країнах — 1,5% ВВП — є в рази меншим, ніж у нас. Тобто наша країна витрачає надмірно велику частку ВВП і бюджету на правоохоронну діяльність, при тому що ефективність діяльності цих органів є дуже низькою. В історичному ракурсі деяке збільшення таких витрат було виправданим у 2014–2016 роках з початком бойових дій в Донбасі і повномасштабної гібридної війни з боку Росії. Однак максимальний рівень видатків було зафіксовано в 2019–2020 роках, що важко пояснити лише безпековими чинниками. Разом із цим півтораразове перевищення Україною середнього рівня видатків для країн з ринками, що формуються, свідчить про наявність невикористаних можливостей подальшої раціоналізації витрат на правоохоронні і судові органи.\nДослідження десятирічної динаміки видатків зведеного бюджету дало змогу виявити ще одну тенденцію у сфері бюджетного фінансування. Це скорочення бюджетних видатків на соціальний захист і забезпечення населення. Їхній відносний розмір було зменшено із 10% ВВП у 2013 році, 9,6% у 2017-му, 8,3% у 2020-му до 6,6% ВВП за прогнозом на 2022 рік. У межах соціальних видатків запланована сума адресних житлових субсидій населенню (38,4 млрд грн), очевидно, буде недостатньою для покриття потреб малозабезпечених домогосподарств. Адже опалювальний сезон 2021–2022 років характеризуватиметься рекордними цінами на газ, а запланована сума житлових субсидій на 2022-й є на 9 млрд грн меншою, ніж передбачено останньою версією бюджету-2021.\nДля дослідження феномену надмірності чи недостатності видатків на соціальний захист населення було проведено міжнародні порівняння за сектором загального державного управління на основі бази даних МВФ GFS-COFOG (див. рис. 4). Як бачимо, видатки зведеного бюджету і державних фондів соціального страхування в Україні на рівні 13,7% ВВП перевищують середній показник у країнах з ринками, що формуються, — 10,4% ВВП. Але ряд європейських країн — нових членів ЄС витрачають на соціальні програми більшу частину свого ВВП порівняно з Україною.\nПорівняння видатків на соціальний захист населення в Україні з розвиненими країнами наведено на рис. 5. У розвинених країнах середній рівень таких видатків становив 15,3% ВВП, дещо перевищуючи український показник.\nРезультати наведених порівнянь вказують на можливість незначного скорочення відносної величини соціальних видатків в Україні. Але таке скорочення мало б досягатися не за рахунок подальшого зниження реальної величини прожиткового мінімуму, а шляхом раціоналізації соціальної системи — зменшення кількості реципієнтів соціальних допомог. Засобами вирішення цього завдання могли б стати консолідація наявних соціальних програм при уникненні їх дублювання та недопущення фактів надання необґрунтованої підтримки; підвищення функціоналу єдиного соціального реєстру та краще таргетування програм соціального захисту. Частково ці завдання вже вирішує запуск Єдиної інформаційної системи соціальної сфери.\nПри стабілізації величини фінансування органів державного управління на рівні 2% ВВП бюджетом-2022 заплановано зменшення видатків на окремі державні органи (Державне управління справами, Державну службу з питань безпечності харчових продуктів, Верховну Раду, Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, інші).Це є безумовним позитивом бюджету 2022 року, що демонструє певні зусилля влади в площині раціоналізації бюджетних витрат на апарат державного управління.\nВодночас недостатньо обґрунтованими є рішення щодо скорочення планових асигнувань для Міністерства культури та інформаційної політики (на 1,8 млрд грн, або 14,9%) і ліквідації Фонду розвитку закладів загальнодержавного значення. Видатки за функцією «духовний та фізичний розвиток» за зведеним бюджетом ніколи не перевищували 1% ВВП при тому, що вони є вкрай важливим для виживання національної культури і мистецтва. Саме тому в процесі доопрацювання проєкту бюджету-2022 варто було б відмовитися від планів скоротити програми культурно-мистецького спрямування.\nБюджетом-2022 передбачається зменшення частки капітальних видатків зведеного і державного бюджету (на 0,4% і 0,2 в.п. ВВП відносно 2020 року), що важко назвати позитивним зрушенням. Адже країна має значні потреби в підвищенні якості транспортної інфраструктури, створенні сучасної цифрової інфраструктури, розбудові національної системи охорони здоров’я та модернізації освітньої сфери. В ідеалі обсяг капітальних видатків зведеного бюджету варто було б збільшити до рівня 5% ВВП. Однак Україна має хронічні проблеми з якістю інститутів планування, відбору, фінансування, моніторингу і контролю інвестиційних проєктів, фінансованих державою. Тому процес збільшення інвестиційних видатків має відбуватися в унісон із формуванням системи стратегічного планування державних інвестицій, становленням чітких процедур і критеріїв для відбору інвестиційних проєктів, виробленням єдиних методологічних настанов з питань оцінки проєктів, здійсненням систематичного моніторингу/контролю реалізації цих проєктів. Впровадження сучасних практик управління державними інвестиціями мало б мінімізувати вплив корупційних чинників і забезпечити максимальний економічний ефект від інвестування бюджетних коштів.


Система очищення води осмос що це\nПити воду з-під крана без попередньої обробки сьогодні ризикують не всі. Люди вважають за краще купувати фільтри зі змінними касетами або підключати апарат для фільтрації прямо до водопровідного крану. Вони допомагають уникнути інфекційних хвороб, а також видаляють небезпечні домішки.\nОднак не вся техніка добре справляється зі своїми функціями. Тому фахівці постійно намагаються вдосконалювати технології. Однією з останніх новинок є система очищення води осмос. Зрозуміти, що це, можна на прикладі обміну речовин мікроорганізмів. В клітини надходять поживні речовини, і виводяться продукти метаболізму. У схемі обробки це відбувається за рахунок наявності мембрани, яка під тиском пропускає тільки молекули води, а інші сполуки затримує.\nПринцип роботи зворотного осмосу\nЦю технологію розробили в шістдесятих роках, коли шукали спосіб опріснення морського розчину. Сьогодні метод активно застосовують виробники бутильованої рідини.\nЦей спосіб є процес, при якому на рідину чиниться певний тиск. В результаті молекули починають рухатися в протилежному прямому осмосу напрямку. Тиск залежить від властивостей вихідної речовини. Для фільтрації звичайного водопровідного розчину достатньо 4 атмосфер. Чим вище тиск, тим вища якість.\nМембрани утримують найдрібніші частинки, розмір яких не перевищує 0.001 – 0.0001 мкм. Відбувається видалення:\nОчищення води за системою зворотний осмос відбувається в певній послідовності.\nНа першому етапі розчин проходить передочистку. Для цього застосовують декілька видів фільтрів. Вони не пропускають досить великі частки, які впливають на роботу всієї техніки. На цьому етапі відсіюється іржа, пісок, механічні домішки.\nДалі рідина надходить на мембрану. Всі шкідливі елементи затримуються в синтетичному матеріалі, після чого зливаються в каналізацію.\nНа стадії постфільтраціі відбувається додаткове очищення.\nПід час обробки видаляються до 98% всіх неорганічних сполук, а органічні речовини, в тому числі бактерії і віруси, вимиваються повністю. Деякі виробники додатково використовують ультрафіолетове випромінювання, яке знищує потенційно небезпечні мікроорганізми.\nНа виході виходить абсолютно чистий розчин, який можна пити без кип’ятіння і будь-якої додаткової обробки. Такий високий ступінь очищення не можуть похвалитися інші побутові апарати.\nКонструкція і характеристика фільтра\nСистема очищення води зі зворотним осмосом часто має різну конструкцію, яка залежить від складу вихідної речовини. У список базових елементів входять:\nфільтри попередньої очистки;\nПри виборі особливу увагу приділяйте фільтрам. Саме вони затримують найбільші частки. Якщо матеріал, з якого вони виготовлені, низької якості, засмічуються мембрани, а в подальшому і всі пристосування виходить з ладу. Крім того, деталі мають невеликий термін експлуатації і при постійному перевитрату їх потрібно частіше міняти. Існують кілька різновидів:\nполіпропіленові видаляють нерозчинні частинки і пісок;\nвугільні затримують органіку і хімічні елементи;\nмеханічні способи видаляти частинки розміром до 1 мікрона.\nВ системі зворотний осмос вода позбавляється всіх домішок в основному завдяки мембран. Їм відводиться головна роль. Вони виробляються з композитних полімерних матеріалів. Зазвичай пропускна здатність невисока. Її часто збільшують за рахунок більшої площі ущільнювача. Застосовують один або більше рівнів очищення.\nПристрій монтується до водопроводу, і в кран надходить вже очищена рідина. Шкідливі домішки зливаються безпосередньо в каналізацію. В середньому домашнє пристосування здатне прогнати в день до трьохсот літрів. На підприємствах використовується більш потужне обладнання.\nНа швидкість і якість фільтрації впливають:\nматеріал, з якого виготовлена мембрана;\nхімічний склад і температура речовини.\nДеякі виробники випускають установки з мінералізатором. Він повертає природну структуру, за рахунок чого відбувається насичення солями і мікроелементами. Додатково можна замовити іонізатор.\nШкода і мінуси установки системи\nНезважаючи на численні плюси, зворотний осмос має певні недоліки. Система часто засмічується великими елементами, що виводить обладнання з ладу.\nДо мінусів відносять тривалість процесу, а також висока витрата. В середньому установка виливає в каналізацію до 75% рідини, яка не пройшла через фільтри. Нехитрі підрахунки показують, що плата за комунальний ресурс при цьому зростає в 4 рази.\nДо недоліків часто відносять розміри апаратури, високу вартість, а також те, що її не можна використовувати при високій температурі. Також вона не фіксує летючі органічні сполуки і пропускає гербіциди та інсектициди.\nОднак головним мінусом вважають не технічні характеристики, а потенційна шкода для організму людини. Під час фільтрації з рідини видаляють не тільки небезпечні сполуки, але і корисні. В результаті вона позбавляється:\nДослідники вважають, що при регулярному вживанні деминерализованного розчину людина стикається з порушенням сольового балансу. У довгостроковій перспективі це загрожує артрозом, судомами, артеріальною гіпертензією.\nКістки стають крихкими, суглоби стоншуються, що призводить до різних захворювань кістково-м’язової сфери. Від нестачі мінералів страждають зуби. Збільшується ризик виникнення серцево-судинних патологій і навіть раптової смерті. Деякі фахівці вважають, що вживання очищеного речовини під час вагітності загрожує серйозними патологіями плоду.\nВирішити можливі проблеми зі здоров’ям можна за допомогою мінералізатора. Крім того, ніхто не забороняє вживати інші напої або приймати вітамінно-мінеральні комплекси.\nРеальні переваги мембранної очистки\nНезважаючи на нападки супротивників, система зворотного осмосу досить популярна, оскільки дозволяє отримати питну воду високого ступеня очищення. Плюсом вважається універсальність установки. Її можна підключити до водопроводу або до свердловини. Мембрани і фільтри вимагають частої заміни, але досить прості у використанні.\nЦя система є екологічною і не засмічує навколишнє середовище. Матеріали, які використовуються в установці, не сприйнятливі до корозії. До переваг відносять також значний накопичувальний бак, який буде корисний під час відключення комунального ресурсу.\nДодаткові плюси зворотного осмосу:\nвисокий рівень фільтрації в порівнянні з рештою технікою;\nне потрібно застосовувати додаткові реагенти;\nвиробляють різні моделі, які відрізняє широкий спектр налаштувань;\nсистема невибаглива в експлуатації;\nобладнання повністю автоматизовано.\nГоловною перевагою вважається ефективність очисного пристрою. У водопровід часто потрапляють стоки житлових будинків і промислових підприємств, інші серйозні відходи. Така рідина часто містить токсини, паразитів, нітрати. Її вживання може призводити до таких небезпечних захворювань, як сальмонельоз, тиф, краснуха.\nЧерез наявність шкідливих домішок вона може викликати генетичні мутації, злоякісні пухлини і важку алергію. У ряді випадків порушується функціонування нирок, печінки, серцево-судинної сфери.\nЗвичайні домашні фільтри знижують концентрацію небезпечних речовин, але не справляються з ними повністю. Чи не приносить стовідсоткового результату кип’ятіння і заморожування. Тому переваги технічної новинки очевидні для тих, хто піклується про своє здоров’я.\nОчищений розчин використовують для вмивання, оскільки він не дратує чутливу шкіру. Успішно застосовують його і в побутових приладах. Пристрій подовжує термін їх експлуатації. Під час приготування їжі в обробленій воді краще розкривається справжній смак страв.\nТонкощі вибору установки\nДо вибору апарату потрібно підходити відповідально. В першу чергу звертайте увагу на матеріали, з яких він зроблений. Корпус не повинен виглядати кволим або мати неприємний запах. Вивчіть матеріал, з якого зроблені фільтри. Якщо сировина низької якості, в подальшому це призведе до мікротріщин і менш якісної фільтрації.\nПри виборі мембрани зупиніться на тих елементах, які гарантують тривалий термін експлуатації. У якісних комплектуючих це 4 – 5 років. Китайську сировину після тривалого періоду – близько року.\nНайпопулярнішим варіантом є установка пристрою під раковиною. Монтаж здійснюється горизонтально або вертикально. Для очищення води під мийку встановлюють накопичувальний бак. Враховуйте, що у нього достатньо великий обсяг – близько трьох кубометрів, тому потрібна певна площа. При нестачі місця він поміщається в кухонних шафах. Підсумковий вихід підключають до окремого крану. Його встановлюють близько до раковини.\nДля очищення води зі свердловини по зворотному осмосу застосовують ту ж схему, проте цей спосіб використовується рідко, оскільки рідина зі свердловини зазвичай і так чиста.\nМеханічні і вугільні фільтри змінюють раз в декілька місяців, в залежності від витрати. Вони розраховані в середньому на обробку 4 – 15 тисяч літрів рідини. Їх вартість варіюється від 6 до 15 тисяч рублів, залежно від виробника. Американські комплектуючі коштують дорожче. Ціна також залежить від числа ступенів фільтрації. Проводять до 7 модулів. Оптимальна якість забезпечують 5 ступенів, ще 2 зазвичай мінералізують або іонізують.\nПри використанні очищеного розчину тільки для пиття і приготування їжі міняти комплектуючі можна не частіше разу на 1 – 2 роки.\nЗворотний осмос – недешеве задоволення для звичайних людей. Саме обладнання коштує дорого, до того ж доведеться постійно міняти комплектуючі. Найчастіше апарат використовують на промислових підприємствах.\nОднак люди, які піклуються про своє здоров’я, готові заплатити за якість. Незважаючи на це, дослідники до кінця не визначилися з тим, як ставитися до технічної новинці. Одні впевнені, що отриманий після обробки розчин приносить користь організму, оскільки з нього видаляються всі шкідливі домішки. Інші вважають, що його вживання в довгостроковій перспективі шкодить людині.\nОдне не викликає сумнівів – сьогодні це один з найбільш ефективних способів фільтрації. Якщо використовувати обладнання з розумом, це поліпшить стан здоров’я.


Вебінар обласної методичної секції викладачів іноземних мов | Навчально-методичний центр професійно-технічної освіти в Одеській області\n← Обласна методична секція бібліотекарів ПТНЗ\nСекція працівників професій торгово-кулінарного напрямку →\nВебінар обласної методичної секції викладачів іноземних мов\nДата публікації 16 Грудня 2014 | Автор admin\n16 грудня 2014 року відбулося засідання обласної методичної секції викладачів іноземних мов у формі вебінару.\nТема: «Володіння іноземними мовами – запорука успіху майбутнього професіонала».\nМета: пошук способів стимулювання учнів до вивчення іноземних мов.\nКорчевський О.Е., директор НМЦ ПТО в Одеській області, звернув увагу на актуальні проблеми викладання іноземних мов у ПТНЗ та шляхи їх вирішення. Стоянов В.С., методист НМЦ ПТО в Одеській області, наголосив на ролі іноземних мов в житті сучасної людини, провів екскурс в минуле.\nКартавцева Г.І, викладач Ізмаїльського вищого професійного училища Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного, поділилася особливостями своєї роботи з аутентичним матеріалом на уроках іноземної мови. Тарасенко С.В., викладач ДНЗ «Ананьївський професійний аграрний ліцей», підготувала матеріал на тему: «Комунікативний метод викладання іноземних мов та особливості його застосування». Наголосила на технології комунікативного навчання, направленої на формування комунікативної компетентності учнів, яка є базовою, необхідною для адаптації до сучасних умов міжкультурної комунікації.\nПро культурологічний підхід до вивчення іноземної мови доповіла Павленко А.М., викладач ДНЗ «Білгород-Дністровський професійний будівельний ліцей». Ознайомила слухачів з прийомами і методами реалізації завдань культурологічної освіти на уроках англійської мови.\nСвоїми методами стимулювання та мотивації навчання учнів ПТНЗ на уроках англійської мови поділилась Гриценко С.А, викладач ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту».


Купити Газобетон ХСМ перегородковий, вигідна ціна в Києві!\nГазобетон ХСМ перегородковий D500 600x200x150\n55,80 грн 3 100,00 грн\nГазобетон ХСМ перегородковий D500 600x200x75\n35,10 грн 3 900,00 грн\n3 900,00 грн Цена на складе (Киев)\nГазобетон ХСМ перегородковий D400 600x200x150\n3 100,00 грн Цена на складе (Киев)\n49,50 грн 2 750,00 грн\nAeroc D500 150x200x610 (Обухів)\nAeroc D500 175x200x600 (Березань) Паз-гребінь\nГазобетон 2 сорт ХСМ 75х200х600мм перегородковий\nВиробник ХСМ (Харків)\nОпис Газобетон ХСМ перегородковий\nГазобетон перегородковий ХСМ\nПризначений для міжкімнатних перегородок багатоповерхових будівель і приватних будинків.\nТакож його можна використовувати для одношарових і багатошарових конструкцій.\nМає точні параметри і гладку поверхню.\nГотова стіна не потребує додаткового вирівнювання.\nПри кладці потрібно використовувати клейову суміш ХСМ якої іншої фірми, встановленою асоціацією ХСМ. Товщина шва не повинна бути менше 0,5 мм і більше 0,3 мм.\nКупити газоблок ХСМ перегородковий за вигідною ціною можна вже зараз на сайті або по телефону (067)-549-59-52.\nВи пишете відгук про товар:Газобетон ХСМ перегородковий\nОпис і розміри стінового газобетону ХСМ\nГазобетонний U-блок ТРВ 300x200x610 для армопоясу


Задеснянський Р. Творчість Лесі Українки - «Лісова пісня» Лесі Українки та «Затоплений дзвін»…\nПошук по розділу сайта «Лісова пісня» Лесі Українки та «Затоплений дзвін» Гауптмана\nта «Затоплений дзвін» Гауптмана\nПоданий тут нарис є докладним передруком (без пропусків) статті автора, яка була друкована численними українськими часописами в часі між 12–20 листопада 1943 року. При цій нагоді мусить автор ствердити, що за часів німецької окупації України і взагалі другої світової війни не вийшла жодна інша стаття чи праця автора, присвячена Л. Українці, і спроба «Шляху Перемоги», ч. 15, 10 квітня 1955 р. приписати йому якусь працю «про вплив німців на Л. Українку» є звичайнісінькою вигадкою-наклепом п. «Роєна» (псевдо Р. Єндика), підтриманою редакцією, яка не вмістила спростування, їй надісланого. – Р. З.\nВже не раз критики порушували питання взаємин між цими творами двох великих письменників, але здебільшого робили це, заторкуючи його лише принагідно і висловлюючи не завжди обгрунтовані твердження.\nЗразком такого трактування справи можуть бути, напр., такі слова автора передмови до «Лісової пісні» в дванадцятитомному виданні її творів, В. Петрова:\n«Між «Лісовою піснею» та «Затопленим дзвоном» багато є спільного, починаючи з назви (драма-феєрія) і кінчаючи загальною характеристикою окремих дійових осіб та низкою спільних подробиць в обох п’єсах.\n«Пролог» «Лісової пісні» повторює вступний епізод «Затопленого дзвону», причому Мавку змальовано так, як і Раутенделяйн».\nУ цьому твердженні Петрова, як побачимо далі, є багато неправильного. Нашим скромним завданням є в рамках короткої статті вказати і на ряд спільних рис і на те, що є відмінного, виключаючи тим всяку версію про вплив Гауптмана на нашу поетку.\nПерше питання, що його мусимо поставити – це чи зазнайомлення Л. Українки з «Затопленим дзвоном» спонукало її до написання «Лісової пісні», чи цей твір повстав самостійно?\n«Затоплений дзвін» написав Г. Гауптман 1896 року, свою ж «Лісову пісню» написала поетка майже на п’ятнадцять років пізніше, a що вона володіла німецькою мовою і стежила за німецькою літературою, то й безперечно читала «Затопленого дзвона» за багато літ перед написанням «Лісової пісні». Зрештою, сама Леся Українка в листі до своєї матері пояснює повстання свого твору не свіжим вражінням від драми Гауптмана, а так:\n«Мені здається, що я просто згадала наші ліси та затужила за ними. А то ще я й здавна тую мавку в умі держала, ще аж із того часу, як ти в Жабориці мені щось про мавок розказувала, як ми йшли якимось лісом з маленькими, але дуже густими деревами. Потім я в Колодяжному (на Ковельщині де жили батьки Лесі) в місячну ніч бігала самотою в ліс (ви того ніхто не знали) і там ждала, щоб мені привиділася мавка. І над Нечімним вона мені мріла, як ми там ночували – пам’ятаєш? – у дядька Льва Скулинського… Видно, вже треба було мені її колись написати…»\nНе маємо причин не вірити поетці і мусимо прийняти, що таки так, як Гоголь, перебуваючи на чужині в Московщині, затужив за рідним краєм і написав свої «Вечори на хуторі», використавши перекази і етнографічні особливості Лівобережжя, так і Л. Українка віддала належне лісам, віруванням і особливостям українського Полісся. Тим самим не можемо припускати, що намір написати «Лісову пісню» виник під впливом згаданого твору Гауптмана.\nЩо ж до цього її наміру, то ми мусимо нагадати, що Леся Українка була безперечно в ту пору прихильницею неоромантичної течії в мистецтві, захоплювалася природою так, як захоплювався Новаліс, теоретик неоромантизму. Крім того, Леся Українка була безперечно «ніцшеанкою», що відбилося в ряді її творів, але й тільки.\nЯк Леся Українка, так і Г. Гауптман виступили в цих своїх творах як неоромантики з виразним забарвленням індивідуалізму Ніцше. Безперечно також, що коли Г. Гауптман знайомий був з творами його попередників, в яких царство людське зустрічається з фантастичним світом духів, з використовуванням народних вірувань, з поетичним одухотворенням природи та символізмом (можна шукати зв’язків зі «Сном літньої ночі» В. Шекспіра, з «Синьою пташкою» Метерлінка і навіть з «Провиною абата Муре»), то тим більше Л. Українка була знайома з «Затопленим дзвоном».\nНаслідком цих причин – мусило бути дещо спільне обом цим творам, бо один і другий мали подібні зразки.\nВправді, як в одному, так і в другому драматична зав’язка є в коханні людини і лісової німфи, як в одному так і в другому людське кохання нестале і доводить до драматичного кінця. Але характери Мавки і Раутенделяйн дуже різні, хоч мають і спільні риси. Деякі спільні риси (як і різниці) є наслідком все ж не насвітлення авторів, а різниці або спільності народних вірувань українського і німецького народів. Так, напр., вірування обох народів уважають цих духів безсмертними і незнаючими свого походження. Тому Раутенделяйн каже:\n«Не знаю, звідки я прийшла,\nНе знаю, де іду…\n…в темному гаю\nЯ гарна панянка лісна».\nТакі ж властивості має і Мавка, яка на запит Лукаша, чи має вона «свій рід», відповідає:\n«Є Лісовик, я зву його «дідусю»,\nА він мене «дитинко» або «доню»;\nщо ж до матері, то Мавці\n«… здається часом що верба,\nота стара, сухенька, то матуся».\nНа питання ж, «чи давно живеш на світі?» – відповідає:\n«Ніколи я не думала про те…\nМені здається, що жила я вічно».\nЦе все з першої дії, бо в «Пролозі» Мавка цілком не з’являється і взагалі цей «Пролог», всупереч твердженням Петрова, не нагадує «Затопленого дзвону», в якому знову немає взагалі «Прологу».\nДалі виступають виразно різниці між Мавкою і Раутенделяйн, причому частина тих різниць безперечно пов’язана з цілком різним уявленням про світ духів українців і німців.\n«Вся сила лісова, гірська і повітряна», змальована згідно з українськими віруваннями в «Лісовій пісні», ставиться одне до одного «по-родинному». Ці сили пов’язані певною приязню та відзначаються патріархальністю відносин, властивою статечному селянству Поліської землі.\nЛісові сили, згідно з нашою народною уявою, в істоті своїй не злі і не ворожі людині. Ця «сила» не є властиво «злою силою», не є ворожа людині й не мріє тільки (як німецькі духи), щоб зробити їй якусь шкоду. Дядько Лев каже до Лукашевої матері: «Що лісове, то не погане, сестро», а Мавці каже: «що правда, я таки вподобав породу вашу лісову». Таке ж ставлення і тих духів до людини. Навіть болотяний український чорт «Куць» – і той згадує згодом покійного дядька Лева такими словами:\n«Жаль не пристав мені – а все ж я мушу\nБо він умів тримати з нами згоду…»\nНе те цілком відношення духів до людей у «Затопленому дзвоні», Лісовик зве людей «чортове насіння» і не інакше та виявляє до них стало зненависть. З такою ж зненавистю ставиться і людина до тих духів, а особливо, коли вона християнин. У «Затопленому дзвоні» світ духів і постатей старогерманської міфології перебуває у стані гострої війни з християнським світом, тоді як у «Лісовій пісні» ви не зустрічаєтеся взагалі не лише з такою ворожнечею, а там навіть нема згадки про християнство.\nУ «Затопленому дзвоні» мучить усіх духів отой «проклятий дзвонів крик», який вдирається в їхнє царство, але і до нехристиян, навіть один до одного, виявляють вони злість, як, напр., Лісовик намагається дошкулити Лісовій Бабі, ельфам, Нікельманові і навіть Раутенделяйн. На цьому тлі стають зрозумілі слова Раутенделяйн про себе: «Я собі не добра, я вмію дряпатися, як озлюсь – кусати», а її взаємини з Лісовиком чи Нікельманом можна схарактеризувати як безсердечну тілесну пристрасть, з одного боку, й кокетерію – з другого боку. Для Мавки ж Лісовик є «дядько», який нею опікується, Водяник «чужий дядько», але також не ворог, а красень – Перелесник – зальотник легковажний, без глибшого почуття, пристрасний, але не злий.\nРаутенделяйн – кокетка, вона каже до свого образу у воді:\n«Ти хочеш бути краща всіх дівчат?\nСама це кажеш, пальчиками тичеш\nУ двоє сніжно-білих груденят…»\nМавка не має жодних подібних претензій і прикмет, вона є просто прекрасна, наївна, чиста дитина лісу, втілення бездоганної, безгрішної природи. Вона не страждала ніколи, бо згідно з ідеями неоромантиків, та зрештою і Ніцше – природі є чуже страждання. Хоч одна і друга не знають, «як можна плакать? що таке сльоза?», проте Мавка є добра від природи (не дає Лукашеві різати дерева: «не руш, не ріж, не убивай»!), знає ціну радості, але не розуміє й не цінить, як і решта духів, страждання.\nМавка просто і щиро, як все в природі, покохала Лукаша, і то не так за вроду (яку цінить), як за пісні, як за те, що є найкраще в людині. Раутенделяйн, полюбивши Гайнріха, здобуває його любов чарами. Пантеїстичні погляди неоромантиків знаходимо у Гайнріха, який поєднує їх з рештками культу старогерманського, але їх немає у Лукаша ані у Мавки.\nПро «пантеїзм» натомість Мавки говорити трудно, бо в устах Мавки, яка сама є одуховленою природою, зовсім інакше, бо цілком природно звучать слова: «у нас у лісі нічого мертвого нема», отже це навіть не нагадує в цьому випадку Гайнріхового неоромантизму, а тим більше пантеїзму. Одна Русалка у Лесі Українки не любить людських стріх, але русалка за українськими віруваннями скоріше людського походження і має свої порахунки з людьми, як і Потерчата.\nДухи, якими заселює народ світ, завжди відзначаються не лише певним антропоморфізмом, але мають у кожного народу до певної міри «національний характер».\nЦьому твердженню не перечить безперечний факт, що частину духів, в яких вірував той чи інший народ, могла створити фантазія далеких предків кількох народів за часів, коли вони жили спільним життям, а частина – могла бути «запозичена» від сусідів.\nПорівнювання вірувань ряду народів без сумніву доводить, що навіть такі «спільні» духи набули у кожного народу відмінних прикмет та властивостей вдачі, що відповідають психіці того народу, який включив тих духів до своєї демонології.\nЛеся Українка безперечно цілком свідомо намагалася зберегти всі особливості поліських вірувань, зберегти погляди поліщука, які для неї в’язалися в одне ціле з ніжною задумливою красою поліського лісу. Пишучи, однак, мистецький твір, а не етнографічну розвідку, там, де цього вимагав її творчий задум, вносила поетка певні доповнення.\nНеоромантизм, як ми вже казали, був далеко не чужий Л. Українці і ставив також свої вимоги. Їй не вистачало образів, створених народною фантазією, і тому вона їх доповнювала. Так, напр., вона мусила ввести в число дійових осіб «Того, що в скалі сидить», який мав не лише персоніфікувати мертву істотність каменя, але був символом тої «смерті», яка єдино могла панувати в царстві безсмертних духів – символом нірвани.\nДля Лесі Українки «забуття», «небуття», «нірвана» були майже синонімами. Вона, в протилежність до наших «провансальців» [термін, яким Донцов влучно означив усіх представників чи визнавців «упадочного» провінціального українського націоналізму», усіх «драгоманівців», усіх, хто захоплювався ідеями, пропагованими хоч би П. Мирним у деяких його творах], прагнула цілим своїм великим серцем не спокою – а боротьби, не забуття – а гострої свідомості навіть найгіршого минулого, свідомості, що змушує «міцніше стискати невидиму зброю» і голосніше в серці лунати «бойовим крикам».\nДля Лесі Українки «нірвана» була ознакою духової втоми, занепаду, майже смерті, з якої кам’яних печер може вирвати в многобарвне царство пульсуючої гарячою кров’ю сансари лише якась пристрасть, якесь почування, що домагається акції, вияву.\nЦей і деякі інші погляди самої авторки сплелися в гармонійну цілість з народними поглядами, обробленими умілою рукою поетки в народному дусі. Бажанням достосуватись до народних поглядів треба пояснити й ту назву, яку дала «Марищу» поетка («Той, що в скалі сидить»), бо, як відомо, за народними віруваннями, вказаним є уникати називати по імені тих духів, яких поява є для нас небажана, а тим більше, – коли є дуже небезпечна.\nНарод, так, як і ряд представників тваринного світу, непомильним інстинктом розпізнає певні явища або дає ту чи іншу оцінку фактам.\nЦим певно треба пояснювати, що хоча народні маси з певністю не могли дійти свідомим міркуванням до зрозуміння, яку величезну роль відогравало слово, розвиток мови в забезпеченню людині того становища на Землі, тої переваги над рештою тваринного світу, яка зробила її тим, чим вона є, проте вони підсвідомо визнавали величезну вартість «слова». Наш народ глибоко вірить в силу слова, і ця глибока його віра виявлюється в вірі в «магію слова».\nЛеся Українка в «Лісовій пісні» не раз підкреслює цю віру в магію слова, отже в згоді з цими віруваннями обминає наділяння назвою духа нірвани, небуття, духовної смерті.\nЩоб не вертатися нам до цієї постаті, яка допомагає нам зрозуміти деякі погляди самої Лесі Українки, погляди, які знова не мають нічого спільного з «Затопленим дзвоном» Гауптмана, мусимо звернути увагу на ту сцену в якій виступає «Той, що в скалі сидить».\nЗа задумом Л. Українки, Мавка безсмертна. Мавка, яка в першій дії каже, що їй здається, «що жила я завжди», яка не розуміла, чим є смерть – втратила цю свою прикмету, хоча здобула безсмертну душу. Мавка переживши трагедію, не витримує руху, стихійна динаміка сил природи є понад її сили і це вона вигукує слова: «Млію… вмираю!» Ці слова викликають появу духа нірвани, що також «забирає за непослух», який безапеляційно жадає від Перелесника: «Віддай мені моє».\nМавка розуміє, що нірвана – це смерть, і пробує боронитися словами: «Я жива!»\n«Той, що в скалі сидить» малює їй царство нірвани, царство смерті так:\n«…тихі, темні води\nспокійно сплять, як мертві тьмяні очі,\nнімими свідками, подій, що вмерли.\nпробитися в твердиню тьми й спокою».\nЯк бачимо, «спокій» – це головна прикмета смерті, спокій, як антитеза руху, що є символом вічного життя! Таке розуміння життя і смерті є дуже характеристичне для Лесі Українки, і додамо, на жаль, цілком чуже українському провансальству, яке стало тужило за «спокоєм» та так його ідеалізувало, що навіть гурток молодих митців-малярів, який існував у періоді між двома світовими війнами – обрав собі фатальну для митця назву «Спокій»!\nЗакінчує свого діалога «Той, що в скалі сидить» словами, зверненими до Мавки:\n«Тебе візьму я, ти туди належиш:\nдля тебе щастя – тінь, ти нежива».\nАле, щоб правильно зрозуміти погляди Лесі Українки, слід звернути увагу на відповідь Мавки, яка каже:\nне дасть мені бажання забуття».\nЦими словами каже Леся Українка, що всяке глибоке почування, в тому числі й глибоке страждання, страждання, яке штовхає до боротьби за майбутнє, яке щастя не «жебрає», яке пам’ятає, що «ніяка туга краси перемагати не повинна», яке вірить, що «щастя упаде до ніг» «благаючи ласки» – також є істотною ознакою життя, також вириває з обіймів небуття, нірвани, смерті! Тому «Той що в скалі сидить» – уступається набік і тоді тільки забирає Мавку, коли та, зламана духовно, втратила надію, віру в себе і в перемогу, коли сказала: «Я хочу забуття»!\nАле палка любов до минулого, бажання визволити любу істоту, викликані жахливим виттям «озвірілого» (Лукаш «озвірів» внаслідок того, що відвернувся від «нематеріального», від ідеальної любові, замінявши її на матеріальну) Лукаша, вириває Мавку з царства небуття, з царства смерті. Так приходить воскресіння:\n«жаль палкий зірвав печерний склеп\nуста німії оживило…»\nЦі погляди Лесі Українки, такі відмінні від поглядів здегенерованої провансальської української інтелігенції, знаходяться однак у повній гармонії з поглядами українського народу, що відбилися в його віруваннях і розумінні світу.\nКоли ми приглянемося царству духів, у які вірував український народ, то помітимо, що хоча навіть «злі духи» не відзначаються тим «демонізмом», яким відзначаються духи деяких інших народів, не відзначаються безпричиновою злісністю і бестіальністю, а проте чужа їм і драгляста моральна саламаха наших «провансальців». В українському народному світоглядові знайшла свій вислів також його демонологія, властиве розуміння добра, розуміння права, розуміння злочину і свідомість оправданості справедливої кари.\nТаким чином і під цим оглядом світ духів українського народу дещо відмінний від аналогічного світу духів, в які вірить німецький народ, що знову не виключає існування і подібних вірувань у обох народів.\nЗ цього бачимо, що безперечно Л. Українка в змалюванні фантастичного світу цілком незалежна, а малі подібності випливають з певних спільних вірувань народу німецького і українського. Те, що драма у обох авторів починається напровесні, а кінчається зимою і розвивається як все в природі – є наслідком впливу неоромантизму.\nУ «Лісовій пісні» Мавка – ця прекрасна душа чистої природи – стоїть подекуди вище Лукаша, тоді, як у Гауптмана Гайнріх безперечно вищий за Раутенделяйн. Гайнріх бачить «світ новий», але каже:\n«Твій образ не лишав мене в спокою,\nЯ служив тобі, за тебе йшов до бою\nГолос твій хотів я в дзвона крицю перелити.\nТи – казка! Казко поцілуй мене!».\nОтже, це творча мрія митця, це той ідеал, якого можна віднайти в таємничій природі, до якого можна йти, за який можна боротися і використати його. Лукаш – не творець, не мистець «з фаху», він просто людина. Він не міг би сказати, як Гайнріх, що він «чужий і свій» серед людей і так само в царстві духів. Та це й зрозуміло, бо ідеї цих творів різні.\nГауптман в символічних образах на тлі старих народних вірувань хотів показати боротьбу двох світоглядів, двох світосприймань, сумніви і шукання митця, конечність для творчості пожертвувати всім «людським» (родиною, пошаною, становищем у громаді), пожертвувати для самоти, для творчості, для чогось надлюдського. Далі хотів він звернути увагу на те, що все ж «людське» є сильне в кожній людині, а тим більше в митці, котрого твори (як каже Лісова Баба) «тебе самого перейшли, і ти скорився їм, як раб, а не творець». Тоді вже немає виправдання за порушення загальної людської моралі, і таке порушення стає гріхом. Гайнріх вважає сам себе грішником і тому бачить «дітей, що в дзбанку принесли сльози мами».\nЦя проблема, проблема конфлікту творця, «надлюдини», і його пристрасті з нормами моралі, що зобов’язує пересічну людину, не була чужою Лесі Українці, вона на неї дала відповідь у іншому свойому творі («Забута тінь»), де кажучи про страждання і сльози Дантової жінки, стверджує, що по них, «мов по росі перлистій, пройшла в країну слави – Беатріче» – але Леся Українка далека від того, щоб докоряти Дантові, бо він не «скорився як раб» своїм творам.\nОтже, в «Затопленому дзвоні» – певна рутина, власний твір, як етап творчий, вище котрого не спромігся рушити його творець, вкупі з голосами «людського» світу довкола і того «людського», що було в митці, свідомість, що те «людське» має більші моральні права, ніж невикінчені твори, – провадять разом з сумнівами до драматичної розв’язки.\nВ «Лісовій пісні» авторка хотіла висловити на тлі фантастики і фабули, мало подібної до «Затопленого дзвону», іншу ідею, а саме, що в кожній людині, яку ще не зробили людські будні і турботи своїм рабом, є нахил до краси, є туга за ідеалом, є те, що зве Мавка «цвітом душі», котрий «скарби творить, а не відкриває», хоча часто людина сама в собі того не бачить.\n«Ти сам в собі не розумієш,\nта висловить його і я не можу…»\nСаме цей «цвіт душі» одуховлює природу, «дає їй душу», як оце дав Мавці, а людині може дати справжнє щастя і поєднання з природою.\nАле найчастіше життєві будні (Килина), матеріалізм, як антитеза ідеалізмові, приглушують той «цвіт душі», вбивають щастя, відривають від прекрасної і чистої природи і викривлюють взаємини, зводячи їх часто до утилітаризму.\nЗвичайно, людина має незалежну волю, але вона найчастіше погано нею користується і, лише втративши все, очистившись в огні страждань, може зрозуміти свою втрату і зрозумівши, хоча почасти піднятися до Мавки, яка вміла покохати невловиме в Лукашеві («милий той – весняний вітер», який «уже пролинув»), та визволившися з влади життєвих буднів, «прози життя», починає бачити те, чого не бачив раніше. Лукаш каже:\n«Я, жінко, бачу те, що ти не бачиш…\nтепер я мудрий став!»\nАле збагнувши хоч почасти укриту істоту речей, вічне, – він більше не заміняє щастя, яке дає природа, на дрібні клопоти життя. Лукаш каже: «Я з лісу не піду. Я в лісі буду». Лукаш пізнав якісь інші вартості, а одночасно вартості Килини, які є альфою і омегою у людей, навіть саме людське життя – втратили для нього вартість.\nОчистивши душу, усвідомивши собі, як власними ногами стоптав те, що було найкращого в ньому самому і в його житті, в ньому докопується щось подібне до відродження. Тоді може йому на мент останній заясніти колишнє щастя, бо людині і не дано змоги повторювати життя спочатку, а раз втраченого не вернути ніколи!\nЗ цього бачимо, що хоч безперечно є спільне в творі великого німецького драматурга й Лесі Українки, проте не може бути й мови про наслідування або запозичення ні в розумінні ідеї, ні в розумінні фабули, ні в розумінні типів і тла. Просто вони захоплювалися тими ж літературними течіями і кожен з них однаково любив старі вірування своїх народів, повні справжньої поезії.\nГергарт Гауптман міг використати, творячи свою драму-феєрію, також твори своїх попередників, але безперечно не значно пізніше написаний, невідомий йому твір Лесі Українки, а Леся Українка, як і Гауптман, без сумніву, крім інших джерел, збагатила свій поетичний досвід ще пізнанням Гауптманового твору.\nДокладне однак виявлення, що саме ми повинні уважати в «Лісовій пісні» за без сумніву спільне з «Затопленим дзвоном», хоч і не запозичене у Гауптмана, може бути предметом значно більшої праці, чим коротка стаття. Нашим завданням було звернути увагу на деякі спільні риси і на деякі різниці в обох творах і тим заохотити критиків до уважного дослідження цього цікавого питання.\nДраматична творчість Лесі Українки дає всі підстави для наділення її титулом «майстра проблематики». Навіть у тому випадкові, коли, як в «Айші й Магометі», темою мало бути кохання, авторка, непомітно для себе переносила центр ваги на ту чи іншу проблему.\nГерої драм Лесі Українки, зберігаючи усю свою реальність, усю внутрішню психологічну правдивість, діють майже завжди перейняті тими чи іншими ідеями, а драматична акція концентрується довкола проблеми чи ряду проблем. Конфлікт ворожих собі ідей, що схрещуються з глухим дзвоном, як удари шаблі, більшості її творів надають динаміки й невблаганно провадять до драматичної розв’язки.\nПід цим оглядом «Лісова після» є немов винятком серед її творчості.\nНе хочемо цим сказати, що в «Лісовій пісні» Леся Українка обмежилася до самого поетичного опису Полісся, баченого крізь призму романтичності, але безперечно проблематика була відсунута свідомо авторкою на другий план.\nПоетка писала «Лісову пісню» не тому, що те чи інше питання мучило її, захоплювало цілу, що ідеї самі втілювалися у живі постаті, які домагалися в рішучій боротьбі остаточної розв’язки, а тому, що вона «згадала наші ліси та затужила за ними»! Ці рідні ліси, що здалека видавалися тим більше чарівно-гарними, в’язалися з юнацькими спогадами й дитячими мріями в якусь суцільну феєрію, якусь прекрасну казку золотого дитинства, впливали на творчу уяву Лесі Українки своєю свіжою первісною красою, своєю чистотою і незайманістю.\nЛегенди й вірування, оповідання поліщуків і щире просте «кохання без проблематики», словом – цілий світ, якого ще не зруйнувала своїм мертвлячим дотиком матеріалістична і раціоналістична культура XIX–XX віків – усе вабило своєю свіжістю і простотою.\nПід впливом діяння тих усіх чинників творить поетка «Лісову пісню» такою, якою вона є.\n«Лісова пісня» відзначається надзвичайною сценічністю, і коли би знайшовся конгеніальний авторці композитор – могла б стати чудовою оперою, яка б здобула сцени світу; але авторка, певно, була свідома того, що пишучи по-українськи – вона засуджує свій твір на читання його протягом довгих років лише окремими читачами – аматорами мистецького слова. Цим певно можна з’ясувати факт, що навіть опис «декорації» відзначається винятковою поетичністю і служить, як увертюра в опері, для викликання у читача відповідного настрою.\nА ось стиль опису зовнішнього вигляду одної з дійових осіб, такий далекий від сухої ремарки: «Той, що греблі рве» – молодий, дуже білявий, синьоокий, з буйними і разом плавкими рухами; одежа на ньому міниться барвами від каламутно-жовтої до ясно-блакитної і поблискує гострими золотистими іскрами. Кинувшися з потока в озеро, він починає кружляти по плесі, хвилюючи його сонну воду, туман розбігається, вода синішає».\nНаведені слова обчислені на читача, а не на режисера! Однак вони чудово можуть надаватися для декламації і мелодекламації.\nЛеся Українка чудово володіє віршем і, як всі генії, – не вживає зайвих слів «для рими», орудує лише конечними словами і вміє достосувати будову строфи до змісту. В «Лісовій пісні» Леся Українка показує всю майстерність у використовуванні музичних засобів мови, мелодійності вірша, зміни ритму, чергування звуків, підходячи під цим оглядом, близько до т. зв. «програмової музики».\nЧи ж самою «мелодією слів» не нагадує монолог (коли його вільно так назвати) «Того, що греблі рве» – неспокійний, жвавий, уривчастий шум весняного лісового струмка, що з галасом вривається в озеро?\nПригляньмося тим твердим «р», сполукам «р» з «и» і з «у» та неспокійному уривчастому ритму його слів:\n«З гір на долину\nвсі гатки, всі запруди\nщо загатили люди»,\nа далі широко, гучно і плавно закінчується повнозвучними словами:\n«бо весняна вода\nяк воля молода!»\nАле це не «дзеньки-бреньки» Грицька Чупринки, це одночасно образові вислови, які викликають своїм змістом уяву про молоду силу, що ламає всі запори, перекидає забобони, нищить греблі і несе весну, молодість і волю!\nМузично продумано звучать слова Потерчат, яких бліденькі личка і білі сорочечки так пасують до спокійного, тихого лісового озера. Їхні слова добором звуків і слів творять справжній «концерт жаб», віддаючи його модуляції і шкалу звуків.\n1. Чого ти тута блудиш?\n2. Чого зо сну нас будиш?\n3. Нас матуся положила\nі тихенько заспівала».\nКоли належно прочитати підкреслені склади і деколи подвоїти голосівки – матимемо «жаб’ячий концерт».\nДалі з’явлюється озерянка, Русалка. Скільки незвичайної для нас у Лесі Українки пустотливої кокетерії, перемішаної з певною дозою іронії і суто-українського гумору чуємо в її словах, котрі знова своєю музикою деколи нагадують лагідний плюскіт води, в суміш з приглушеним, дискретним жаб’ячим кумканням!\nЧудово підкреслена далі несталість Русалки, відповідаюча несталості вод, а далі змальований той рух, той неспокій, який викликав у сонному озері говіркий весняний струмочок – втілення юності й руху («Вода б’ється в береги, аж осока шумить і пташки зграями зриваються з очеретів»).\nЦе прекрасно виглядало б в доброму звуковому фільмі, але це створює труднощі для театрального режисера.\nОбраз Водяника, який так виразно різниться від свого німецького побратима з твору Гауптмана, цілковито відповідає українській уяві про поважного діда-господаря, який дивиться на підлеглі йому води, як господар на свій хутір.\nПатріархальними відносинами віє від дальшого опису розмови Водяника з Русалкою і «Тим, що греблі рве», в яких однак є стільки поезії і своєрідного, забутого чару. А одночасно яке глибоке знання дівочої психології виявлюється в словах Русалки, що у відповідь на всі вияснення Водяника, яка б її чекала будучність, коли б вона втекла з «Тим, що греблі рве» – кидає своє коротке, а таке природне: «Але ж він вродливий!» Жіночий «аргумент», який, однак, виключає дискусію.\nМи могли б навести багато інших уривків з «Лісової пісні», які мелодією слів справді нагадують пісню волинського лісу, симфонію звуків, що виповнюють т. зв. «лісову тишу». Та ми обмежимося до поради читачеві звернути увагу на зразкові під оглядом віршової техніки і мистецького вислову діалоги Мавки («Нічого. Спала. Хто ж зимою робить?»), Перелесника («Линьмо, линьмо в гори! там мої сестриці») й інші, а також на наслідування народного епосу в казці про Царівну-Хвилю.\nНе підлягає, однак, сумніву, що поетичність «Лісової пісні» грунтується не на самій високій техніці віршу і мистецькій силі вислову. Леся Українка зуміла віддати ніжні порухи чистої душі, поезію чистого кохання, глибокого й природного, яке своєю ніжністю, безпосередністю і могутністю несамохіть нагадує подібне ж почуття, змальоване в чудовій індуській «Шякунталі».\nПрекрасно і живо змальована поеткою вдача численних дійових осіб. Суцільність, правдивість і продуманість вдачі кожної постаті, виведеної в драмі, діє на читача своєю внутрішньою правдивістю, узасадненістю і логічністю поступовання. Глибоке знання людей, побуту і звичаїв, вірувань виступає в діалозі між матір’ю Лукашевою і Килиною (перед одруженням) та в короткій розмові по приході Лукаша.\nМаємо в особі Лесі Українки поетку, яка звертає увагу на кожну подробицю, кожну деталь, що може надати барвності і соковитості постатям її творів. І народні звороти, і «примовляння», і примітивна, типова «дипломатія» матері Лукашевої та Килини, які планують одруження Лукаша – все використала Леся Українка, що однаково живо малює і постаті стародавніх римлян, і лісових духів, і поліських селян.\nЧитаючи «Лісову пісню», чуємо пахощі рідної землі, а одночасно переживаємо чудову драму кохання, яка ушляхетнює душу, впливаючи на нас як та непереможна пісня кохання, яка змушує «тьмяний зимовий день перетворитись у ясну, місячну весняну ніч і Мавку спалахнути давньою красою у зорянім вінці».\nСилою творчої фантазії переносить Леся Українка в «Лісовій пісні» читача в інший світ, забутий, маловідомий світ, який проте сприймаємо ми як подих свіжого вітру, як «вікно в блакить».\n«Лісова пісня» – це чудовий поетичний твір, твір, якому місце серед кращих творів світової літератури, що впливає і впливатиме навіть на зчерствілі душі, доторкаючись невидимих струн нашого серця і вказуючи шлях до справжнього щастя, до плекання в собі тих вартостей, яких в нинішньому матеріалістичному світі «не нотує жодна біржа».\nЖиттєві будні, погоня за доларом, матеріалістичний підхід до життя, так як Килина «Лісової пісні», не в стані дати навіть життєвого гаразду і добробуту вічному «Лукашеві», що має в душі зародки скарбів, яких вартості сам є несвідомий, а який під тиском «турбот про завтра», під акомпанемент практичних порад – зраджує й відвертається від своєї Мавки, від того, що єдино в стані дати людині щастя.\n«Лісова пісня» мовою поезії, красою і внутрішньою чистотою почувань, чаром природи, безпосередністю народних вірувань і силою великої любові – впливає ушляхетнююче на читача, одного остерігає – щоб не «стоптав дивоцвіти без ваги по-під ноги», а другому, тому, що все блукає світом «в подобі вовчій» – дає змогу «повернутися в люде», знову побачити «тінь Мавки», нагадати ті пісні, що «напровесні вигравав, мрії збираючи в гаю»… і так вернути собі бодай тінь колишнього щастя.\nПодається за виданням: Р. Задеснянський Творчість Лесі Українки. – München: 1965 р., с. 122 – 136.\nР. Задеснянський – Задеснянський Р. Творчість Лесі Українки - «Лісова пісня» Лесі Українки та «Затоплений дзвін»…


Друга світова: Пенс прирівняв Сталіна до Гітлера - новини світ\nПрирівняли Сталіна до Гітлера: США зробили гучну заяву про Другу світову війну\nВіце-президент США Майк Пенс не згадав про Росію, віддаючи данину європейським народам за боротьбу в роки Другої світової війни.\nАмериканський політик виступив у польській столиці Варшаві в неділю, 1 вересня, на меморіальних заходах до 80-ї річниці початку війни, передає "Укрінформ".\nВін зазначив, що тоталітарні фашистський і комуністичний режими не змогли зломити поляків і перекроїти Європу, і в майбутньому це також нікому не вдасться. Таким чином віце-президент Сполучених Штатів прирівняв радянського і німецького лідерів Йосипа Сталіна і Адольфа Гітлера.\n"Останнє слово було не за тими, хто хотів силою змінити світ, бо є щось набагато більше за них", – сказав Пенс.\nВін вказав на героїзм поляків, які після війни знову зазнали страждань протягом п'яти десятиліть комуністичного правління. За його словами, боротьба за свободу може тривати десятиліття, але перемога все одно буде за тими, хто стоїть на боці добра і не втрачає надії.\nПенс додав, що ідеологіями нацизму та комунізму рухало прагнення здобути владу будь-якою ціною, нав'язати свою волю, контролювати життя мільйонів людей. Найстрашніші злочини виправдовувалися тим, що це нібито корисно для зміцнення влади.\nВіце-президент США нагадав, що нацисти вбили мільйони поляків. Понад 150 тисяч учасників Варшавського повстання віддали свої життя, виступивши проти фашизму, диктатури і загрози комунізму.\nТак, восени 1939 року війська нацистської Німеччини з заходу і комуністичного СРСР зі сходу розділили Польщу на окупаційні зони.\n"Подвійне вторгнення ознаменувало початок конфлікту, якого людство ще не бачило і, сподіваємося, більше не побачить ніколи", – заявив віце-президент США.\nВін висловив переконання, що США і Польща завжди будуть стояти разом з усіма своїми партнерами за загальну безпеку, і закликав союзників "виконувати обіцянки, які вони дали одне одному".\n"Тому що США та Польща знають, що сильний альянс незалежних суверенних націй – це найкращий захист наших свобод", – підкреслив Пенс.\nВідзначимо, український художник Андрій Петренко опублікував їдку карикатуру про Сталіна і Гітлера, що цілуються, назвавши її "Початок".\n01.09.1939 # ПОЧАТОК... https://t.co/YlH1uwWlcZ # карикатура від #Petrenko pic.twitter.com/SeNx4pDwJi\n- #Petrenko Andryi (@Petrenko_Andryi) September 1, 2019\nПрезидент США Дональд Трамп скасував свій візит до Польщі через наближення смертоносного урагану "Доріан", який може нанести удар по Флориді.\nВодночас польський уряд вирішив не запрошувати на заходи президента Росії Володимира Путіна, що викликало бурхливу реакцію в російської сторони.\nТак, топ-пропагандистку Кремля Ольгу Скабєєву обурило пояснення Польщі, чому Володимира Путіна не запросили на річницю Другої світової.\nНа Польщу образилася й офіційна представниця МЗС РФ Марія Захарова.\nЧерез Володимира Путіна до Варшави відмовився приїжджати і президент Білорусі Олександр Лукашенко.\nПольщаВаршаваДруга світова війнаНовини РосіїполітикаМайк Пенс


Юний критик Путіна од відчаю наклав на себе руки | Інформаційний Акцент\nГоловна Гаряча тема Юний критик Путіна од відчаю наклав на себе руки\nЮний критик Путіна од відчаю наклав на себе руки\n14:47, 29 Грудень 2015р.\nВлад Колесников, який підтримував Україну, наклав на себе руки через конфлікт із оточенням. Кажуть, 2 лютого він мав виїхати до України\n18-річний росіянин Влад Колесніков, який критикував участь Росії в конфлікті на сході України та анексію Криму РФ, наклав на себе руки, прийнявши смертельну дозу алкоголю і ліків. Цілком очевидно, як припускає журналіст швейцарської газети Neue Zürcher Zeitung Крістіан Вайсфлоґ, молода людина втратила віру в свою боротьбу.\nВідомим Колесніков став минулої весни. «Тоді 17-річний Влад, який жив разом зі своїм дідом у підмосковному Подольську, під час візиту до військкомату заявив, що не хоче брати участь у війні проти братів-українців, і ввімкнув на своєму мобільному телефоні гімн України», – нагадує видання.\nПісля цього співробітники військкомату, як розповів Колесніков в інтерв’ю «Радіо Свобода», діагностували у нього «розлад особистості».\nЗа кілька тижнів Колесніков з’явився в школі у футболці з українським прапором і написом «Поверніть Крим», після чого його побили однокласники, допитали в поліції та виключили зі школи.\nВідвернувся від нього, як йдеться далі, і власний дід. В інтерв’ю російській газеті «Комсомольская правда» він розповідав, що останнім часом Влад став більш агресивним, а також про те, що онука «завербували мормони», які, на думку родича, «насправді були американськими агентами і платили Владу». Тож дід відправив Влада до його батька в Жигульовськ, зауваживши, що «провінційне повітря, можливо, виб’є всі дурощі з голови Влада».\nОднак і там, за інформацією журналістки Клер Біґґем з «Радіо Вільна Європа», не стало краще: побиття з боку однокласників тривали. Офіцер поліції, за словами хлопця, також заявив йому, що побив би його, якби міг.\nНа католицьке Різдво Колесніков відправив останнє повідомлення журналістці Біґґем, в якому йшлося, що він прийняв смертельну дозу алкоголю й ліків і, якщо він не повідомить про себе протягом 2-6 днів, його слід вважати мертвим.\nЧерез кілька годин, як додає Neue Zürcher Zeitung, поліція повідомила про смерть Колеснікова.


Відбулись святкові заходи присвячені Дню Соборності України – ПІВНІЧНО-БЕССАРАБСЬКИЙ ІНФОРМАЦІЙНИЙ ПОРТАЛ\n22 січня у день проголошення Акта Злуки Української Народної Республіки та Західноукраїнської Народної Республіки Україна щороку відзначатиме День Соборності.\nАкт Злуки увінчав соборницькі прагнення українців обох частин України – Наддніпрянщини та Наддністрянщини – щонайменше з середини XIX століття. Це була основоположна подія для українського державотворення. Соборність передбачає не лише пам’ять про минуле, а й потребує згуртованої спільної праці та взаємодії в сучасній Україні, коли ми, з різних регіонів, спілкуємося, разом працюємо, створюємо знакове і важливе.\nЗ нагоди цієї знаменної події в міській раді відбувся патріотичний захід на тему «Захід, схід – одна країна! Це – соборна Україна». На урочистості завітали секретар міської ради Любов Степаненко, заступники міського голови Іван Гангал та Оксана Бабій, керуюча справами виконавчого комітету Ауріка Мойсеєнко та представники трудових колективів.\nЗ вітальним словом до присутніх звернулася секретар міської ради Любов Степаненко. «В українській мові «соборність» означає всеєдність, цілісність, неподільність. Тож нехай цей урочистий день утвердить нас у єдності та патріотизмі, додасть кожному наснаги працювати задля блага нашої країни та добробуту наших людей» – зазначила Любов Іванівна та побажала міцного здоров’я, миру та злагоди кожній родині.\nДалі учасники переглянули відео «Україна – єдина країна» та згадали історичні події 22 січня 1919 року на Софійському майдані в Києві, коли відбулося проголошення Акта злуки УНР та ЗУНР в єдину незалежну державу. Бібліографи Центральної бібліотеки Сокирянської міської ради підготували книжкову виставку та підбір матеріалів про історичні факти.


Тест-драйв BMW X3 2016 року. Огляди, відео, думка експертів на Automoto.ua\nЯк ми тестували BMW X3 2016\nОгляд тест-драйву: BMW X3 2016\nНезважаючи на те, що BMW X3 - позашляховик, він зберіг фірмову маневреність своєї марки\nПоєднує потужне прискорення і хорошу економію палива\nБезкоштовне технічне обслуговування протягом чотирьох років\nБездоганний дизайн і оздоблення\nВідмінна комбінація розміру і практичності\nЖорсткі безпечні шини негативно впливають на швидкість руху автомобіля\nПосередня задня видимість, а камера заднього виду не входить в базову комплектацію\nДля того, щоб звикнути до системи управління потрібен час\nМоже обійтися в пристойну суму, особливо при додаванні різних опцій\nВи міркуєте над покупкою універсального, але невеликого позашляховика хорошої якості? Автомобіль BMW X3 забезпечить не тільки приємним процесом водіння, але і характеристиками елітного автомобіля, з традиційною практичністю позашляховика. Спортивний стиль управління і потужність сприяють тому, що ви отримаєте максимальне задоволення від водіння. Салон автомобіля бездоганний, а пасажирам сподобаються зручні сидіння і відмінна шумоізоляція. Всі ці якості сприяють перебуванню автомобіля BMW X3 на лідируючих позиціях серед кращих автомобілів класу елітних легкових позашляховиків.\n$10 215 - $42 440\nНевід'ємною частиною висококласного автомобіля BMW X3 є впевнена їзда і тихий салон. Стандартні безпечні шини дещо жорсткі, що особливо відчувається на нерівних міських дорогах. Щоб звикнути до системи управління автомобілем, знадобиться час, але вона є не тільки логічною а й багатофункціональною. Ви зможете управляти системами автомобіля або за допомогою центральної ручки, або вбудованих на кермі кнопок. Версії з пакетом, призначеного для холодної погоди, пропонують підігрів передніх і задніх сидінь та підігрів рульового колеса. Великий панорамний люк наповнює салон світлом.\nАвтомобіль BMW X3 має просторі задні сидіння, хоча подушки трохи низькі. Якщо скласти задні сидіння, вантажна місткість становитеме 0,9 м3. Автоматизовані двері багажника йдуть стандартно. Великим мінусом є те, що маленьке заднє вікно ускладнює задню і бічну видимість. Камера заднього виду - це одна з найпотрібніших речей в автомобілі. Але навіть при такій високій базовій ціні, її необхідно замовляти за додаткову плату. І щоб доповнити ваш автомобіль іншими корисними функціями, вам потрібно буде за них знову таки доплатити.\nПопулярна версія автомобіля 28i оснащена потужним турбованим двигуном з чотирма циліндрами. При цьому витрата палива складає в середньому 10,23 л/100 км. Більшість інших версій автомобіля повнопривідні, але версія 28i доступна також і з заднім приводом. Удосконалена версія 35i має неймовірно м'який турбований шестициліндровий двигун. Для тих, хто вибирає автомобіль в першу чергу за критерієм економічності, є дизельна версія автомобіля BMW X3 з турбодвигуном і чотирма циліндрами. Вона дуже економічна, але розгін і м'якість двигуна будуть не такими, як у моделях з двигуном на бензині.\nВ цілому, автомобіль BMW дотримується спортивного стилю, приголомшливо рухається і має шикарний салон. До того ж, BMW X3 практичний автомобіль, адже з ним ви зможете з легкістю виконувати будь-які маневри.\nЦе покоління автомобілів BMW X3 було представлено в 2011 році і можна з упевненістю говорити про «професійне» зростання автомобіля у порівнянні з оригінальною моделлю. Манера їзди значно покращилася. Якщо раніше вона була більш нестійкою, то тепер стала плавною і м'якою. Автомобіль BMW X3 також отримав доступну восьмиступінчасту автоматичну коробку передач - важлива умова для м'якості і забезпечення хороших ходових характеристик. У 2013 році базовий однорядний шестициліндровий двигун без турбонаддува був замінений на турбований 2-х літровий чотирициліндровий двигун. Разом з цим, показник витрати палива покращився на два літри. У 2016 році розширилися можливості використання USB і Bluetooth.\nКомфорт їзди і шумоізоляція\nЇзда в автомобілі BMW X3 добре контролюється. Хоча, іноді, потрапляючи на вибоїни, автомобіль трохи погойдується. Їзда по трасі стабільна і спокійна. У непроникному салоні дуже тихо, але шум дороги все одно відчутний. На холостому ходу чотирициліндровий двигун, через пряме впорскування палива, видає незначний шум. Схожі звуки ви можете почути при роботі дизельного двигуна.\nДана модель рухається так само впевнено, як і спортивний седан. Відхилення кузова можна проконтролювати, а завдяки швидкому рульовому управлінню, ви отримуєте хорошу реакцію. Система повнопривідної їзди працює добре; задній привід також доступний. На межі своїх можливостей, автомобіль BMW X3 рухався так само стабільно, як і при звичній манері їзди. Під час виконання маневрів запобігання зіткненню, він демонстрував високу швидкість.\nНовий 2-х літровий чотирициліндровий турбований двигун замінив звичайний шестициліндровий і отримав 240 кінських сил потужності. Економічність двигуна піднялася до 10,23 л/100км в середньому на паливі преміум-класу. Цей двигун забезпечує вражаючі ходові характеристики, але він не такий витончений, як його попередник. Покращений автомобіль BMW X3 35i, ціна якого вище базової, оснащений 3-х літровим турбованим шестициліндровим двигуном з потужністю 300 кінських сил. Новим для 2015 року варіантом став автомобіль з опціональним 2-х літровим чотирициліндровим дизельним двигуном з 180 кінськими силами.\nВсі моделі X3 мають дуже м'яку восьмиступінчасту автоматичну коробку передач, яка перемикається часто, але практично невідчутно. Механічна коробка передач більше не використовується. Але перемкнути передачу вручну можливо з допомогою не дуже зручного електро важеля. Режими Sport, Comfort і EcoPro змінюють точки перемикання передач, але ми з'ясували, що режим EcoPro помітно уповільнює подачу потужності.\nСистема старт/стоп призупиняє роботу двигуна на холостому ходу з метою економії палива. Двигун миттєво починає працювати знову, коли ви приберете ногу з педалі гальма. Ми підрахували, що таким чином можна заощадити близько 2 літрів палива під час руху по місту. Але двигун відновлює роботу не плавно. Якщо вас ця функція не цікавить, її можна відключити.\nЗагальна ефективність гальмування, як на вологій, так і на сухій поверхні висока.\nФари ближнього світла забезпечують хорошу фронтальну і бічну дальність. Вони мають більш плавний верхній світло-тіньовий кордон, що робить процес їзди з ними більш приємним. Фари дальнього світла мають ще кращою інтенсивність і можуть освітити більшу ділянку дороги. Ксенонові лампи високої інтенсивності (HID) йдуть в базовій комплектації X3 35i але опціонально для 28i.\nВодійське місце розташоване високо, а телескопічне рульове колесо має значний діапазон регуляції. Місця для лівої ноги предостатньо. Деяким водіям високого зросту здалося, що сидіння трохи вузьке, а консоль може заважає зручному розташуванню правого коліна. Також, сидіння з електроприводом забирає трохи більше часу щоб зручно розташуватись перед кермом.\nВелике лобове скло і його вузькі стійки кріплення забезпечують хорошу фронтальну і бічну видимість. Але широкі задні стійки даху, невеликі бічні вікна кузова і маленьке заднє вікно ускладнюють видимість. Протестованному автомобілю BMW X3 катастрофічно не вистачало камери заднього виду. Цей промах для автомобіля з такою вартістю дуже впадає в очі. Навіть у автомобіля Honda CR-V, який коштує в половину менше, ця камера входить в базову комплектацію.\nКомфорт сидіння і посадка\nПередні сидіння добре підтримують корпус, але деяким водіям вони можуть здатися занадто жорсткими. Механічне регулювання упору поперекового відділу хороше. Ззаду можуть розміститься двоє, або навіть троє дорослих пасажирів, але сидіння занадто низькі, а подушка по центру дуже тверда. Широкий діапазон відкриття дверей і низькі пороги спрощують процес посадки для обох рядів сидінь.\nПанель управління і датчики\nБагато систем управління можуть здатися вам безглуздими або просто збивати вас з пантелику. Електронний перемикач на консолі вимагає використання двох різних кнопок для перемикання передач і парковки. Крім цього, водієві потрібно посунути вперед перемикач щоб перейти від режиму парковки до руху заднім ходом. Перемикачі склоочисників і поворотників постійно повертаються в початкове положення, що ускладнює скасування попередньої дії або розуміння поточного режиму роботи.\nХоча управляти різними функціями за допомогою мультифункціональної системи iDrive все ще складно, в салоні тепер є окремі кнопки для деяких радіо функцій і клімат-контролю. Таким чином, для базових функцій вам не потрібно буде переглядати різні меню. На жаль, окрема ручка для настройки радіо тут ще не з'явилася. Кнопка для блокування дверей знаходиться на центральній панелі, а не на дверях з боку водія.\nБільшість приладів мають чітку графіку. Але спідометр відображає данні тільки якщо швидкість збільшилася на 16,09 км/год, так що важко точно сказати, з якою саме швидкістю ви рухаєтесь.\nВнутрішній дизайн дуже якісний і виконаний в діловому стилі. Вас точно не залишать байдужим: щільний килимок з низьким ворсом, великі дерев'яні панелі, логічно згруповані відсіки для зберігання, добре підбиті центральна панель і панелі дверей. Навіть багажне відділення добре продумано, з регульованими фіксаторами для вантажу. Хоча можна помітити деякі нерівності приладової панелі і досить широкі зазори на центральній консолі.\nМісткість салону і багажного відділення\nМісткість салону достатня, з великим відсіком центральної консолі і глибокими кишенями в передніх дверях. Містке і добре оздоблене багажне відділення оснащено автоматичними дверима. Задні сидіння можна скласти для збільшення вантажного простору. Низька підлога багажного відділення та поріг, того ж рівня, дозволяють легко завантажувати речі. Автомобілі X3 оснащені безпечними шинами, так що в них не передбачені підйомник або запасне колесо.\nВсі сидіння оснащені плечовими і поясними ременями безпеки. Передня пара сидінь має натяжителі, але вони не регулюються по висоті.\nБічні шторки безпеки передбачені і для передніх і для задніх сидінь. Передні сидіння також мають колінні подушки безпеки. Сенсори системи скасують розкриття всіх подушок безпеки для переднього пасажирського місця, якщо вони виявлять, що воно не зайняте або тут закріплено дитяче крісло.\nПередні і задні бічні сидіння мають регульовані підголівники, які можна зафіксувати. Вони досить високі, щоб захистити дорослого навіть в опущеному стані. Підголівники передніх сидінь можна нахилити вперед щоб убезпечити пасажирів в разі заднього зіткнення. Центральний підголівник заднього сидіння занадто низький щоб убезпечити дорослого і його не можна відрегулювати.\nЕлектронна система безпеки, протибуксувальна система, антиблокувальна гальмівна система і система допомоги при екстреному гальмуванні йдуть стандартно. Систему моніторингу сліпих зон і систему стеження за розміткою ви зможете придбати за бажанням.\nКрісла для немовлят, встановлені проти руху автомобіля на задньому центральному місці, закріплені тільки за допомогою ременів безпеки, можуть перекинуться. Крісла для немовлят, розміщені на бічних задніх сидіннях, добре фіксуються за допомогою ременів безпеки. Дитячі сидіння краще фіксуються за допомогою анкерів системи кріплення дитячих крісел, але доступ до цих анкерів може бути трохи незручним. Всі три задні сидіння мають верхні анкера кріплення.\nПерейти до оголошень БМВ Х3\n$ 0-$65 250\nПрискорення - 7,3с\nРасход топлива - проверено Автомото 10,23л\nВсем привет. Хочу рассказать о своем авто. 2 года я владею BMW X3 и от этого балдею. С самого детства мечтал о BMW, и когда стал вопрос о выборе очередного автомобиля, решил, что пришло время воплощат...\nмашина 2008 года выпуска, купил в 2012 году с пробегом 96000 км. за время эксплуатации поменял 1 шаровую опору и форсунки при пробеге 196000 км. если бы знал что гарантированный пробег форсунок 200000...


У Дніпрі до Дня міста відкрилася виставка «Чарівні барви Дніпра». Культура ДНІПРОГРАД\nГоловна / Культура / У Дніпрі до Дня міста відкрилася виставка «Чарівні барви Дніпра»\nУ Дніпрі до Дня міста відкрилася виставка «Чарівні барви Дніпра»\n8 вересня, у виставковій залі Дніпропетровської організації Національної спілки художників України відкрилася Х Всеукраїнська виставка образотворчого мистецтва «Чарівні барви Дніпра». Захід відвідали представники Дніпровської міської ради, художники, студенти театрально-художнього коледжу, поціновувачі мистецтва.\n«Сьогодні традиційно напередодні Дня міста даємо старт святковому марафону заходів, відкриваючи вже вдесяте виставку «Чарівні барви Дніпра». Багато художників упродовж року ретельно готуються до цієї події. Тут представлені роботи різних жанрів, зокрема живопис, скульптура, портрети, натюрморти, графіка тощо. Запрошуємо дніпровців і гостей міста до виставкової зали помилуватися представленими роботами», – сказав начальник управління культури департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради Євген Хорошилов.\nЗа словами голови Дніпровської організації Національної спілки художників України Василя Мірошниченка, експозиція складається із понад 250 робіт художників не лише з Дніпра й області, а й з інших куточків України.\n«Виставка працюватиме місяць. Її підсумки підбиватимемо в жовтні, до Дня художника. Особливістю цьогорічної виставки стане вручення премії ім. Григорія Чернявського, нашого земляка, народного художника. Вона присуджуватиметься учасникам виставки вперше. Вручення премії відбудеться під час закриття виставки у трьох номінаціях: живопис, графіка та скульптурно-декоративне мистецтво», - зазначив Василь Мірошниченко.\n«Дуже сподобалися представлені роботи – багато картин, розмаїття барв вражають. Найбільше сподобалися пейзажі та портрети. Мрію, що колись і мої роботи тут будуть», – ділиться студентка театрально-художнього коледжу Айсел.\nВиставка працюватиме до 8 жовтня у виставковій залі Дніпропетровської організації Національної спілки художників України (Січеславська Набережна,11).


Опозиційні депутати борються із «Словом трудівника» | AkimovkaST\n29 октября 2018 Акимовка, Район 137 0 \nОпозиційні депутати борються із «Словом трудівника»\nУже не перший рік, як тільки біло-голуба партія Регіонів втратила державну владу, усі її прибічники на чолі із колишнім керівництвом райдержадміністрації, навіть не перефарбовуючись, стали «опозиціонерами». Декларують, що вони в опозиції до діючої влади, а насправді головним супротивником для боротьби обрали районну газету «Слово трудівника».\nКоли у порядку денному не стоять питання, що стосуються «СТ», то «активні опозиціонери», особливо із Мелітополя, взагалі на сесії не приїжджають. А для чого? За них же виконають роботу колеги-опоненти. Без біло-голубих спокійно працюють постійні комісії, без них розробляються програми соціально-економічного розвитку району. Без цих «активних» борців (і глашатаїв у соцмережах) розроблялися, наприклад, плани виведення на чисту воду недобросовісних землекористувачів Якимівщини, що у результаті два роки підряд сприяло поповненню районного бюджету на мільйон гривень щорічно, а у 2018-ому — на 1,4 мільйона гривень збільшило бюджет ОТГ.\nАле як тільки-но до порядку денного вносяться питання щодо галузевої діяльності «Слово трудівника» (до 29.08.2018 р. – офіційний друкований засіб інформації району, засновником якого із 1930 року були районні органи влади і місцевого самоврядування), так одразу у сесійній залі збирається «аншлаг опозиціонерів». Тоді фракційний керманич береться за мікрофона і у сесійній залі насолоджується спогадами про втрачену владу і можливість красуватися на перших шпальтах районки. Свідчення тому — аналіз роботи, проведений апаратом районної ради.\nУ 2018 році за 9 місяців відбулося 7 пленарних засідань Якимівської районної ради. Згідно інформації голови районної ради Ю.Шила, відсутніми на сесіях бувають представники різних партій, за списками яких вони обиралися. Найбільшими прогульщиками виявилися депутати від Опоблоку. На 5 засіданнях із 7-ми були відсутні Казимиренко В., Волобуєв С. та Нікіфоренко А., тричі — Янченко О., а депутат Михайлов Д. — 6 разів із 7-ми можливих. Депутат Дудкін, начебто, президентського блоку ББП не зраджував, але слухається тільки керманичів з «оппо» — пропустив 4 сесії. Проте практично всі вони у повному складі перебувають під час розгляду питань стосовно «СТ», і голосують проти газети.\nЧому? Бо для таких депутатів головне — бути проти опонентів. 31 грудня поточного року стартує виборча кампанія, і колишнім регіоналам дуже заважає достовірна інформація про діяльність органів влади і місцевого самоврядування району (в якому їхня партія теж має багато представників). Прикро, але у районі нині складається ситуація, коли чим гірше живеться простому люду, тим краще для опонентів влади. На критиканстві і обіцянках-цяцянках легше знову дірватися до керма. От «місцеві опозиціонери із немісцевими керманичами» і вирішили знищити «Слово трудівника», яке стоїть їм, як кістка у горлі. Але як би там нас не лякали біло-блакитні можновладці, ми будемо продовжувати працювати. Кожен житель району має право знати, що відбувається навколо, і хто є хто у нашому місцевому політикумі, бо у наступному році нам знов потрібно буде робити вибір. Давайте разом — ми як інформаційний партнер і кожен наш передплатник — зробимо все можливе, щоб не дозволити знов себе ошукати.\nШановні друзі! На минулому тижні на виконання партнерських угод України із Євросоюзом і чинного законодавства, наше видання завершило процес реформування. Ми змінили організаційно-правову форму (тепер ми приватне підприємство), та не змінним залишається наш діалог із читачами і продовження 88-річного збереження історичного літопису Якимівщини.\nСьогодні, як ніколи раніше, ми потребуємо підтримки друзів – ВАШОЇ ФІНАНСОВОЇ ПІДТРИМКИ! Редакційники «СТ» ніколи не просили у вас грошей просто так. Ми завжди їх обмінювали на нашу працю і на інформацію.\nВіримо, що всі наші вірні друзі і віддані шанувальники у наступному році знову будуть виписувати і читати «Слово трудівника». І ми разом із вами напишемо новітню історію району і кожного із вас у ній.\nНе забудьте, 89216 — індекс пільгової річної передплати, яка коштує 236,8 гривні. У редакції можна оформити платіж у розстрочку. Наш телефон 098-925-22-89.


Природа (цей термін є частковою калькою латинського слова natura) – матеріальний світ. Всесвіт, по суті – основний об’єкт вивчення науки. У побуті слово “природа” часто уживається в значенні природне середовище життя людини (все, що нас оточує, за винятком створеного людиною). Природа має багато значень.\nЖива природа – сукупність організмів. Ділиться на п’ять царств: віруси, бактерії, гриби, рослини і тварини. Жива природа організовується в екосистеми, які складають біосферу. Основний атрибут живої матерії – генетична інформація, що виявляється в реплікації і мутації.\nНежива природа або матерія представлена у вигляді речовини і енергії. Вона організована в декілька рівнів: елементарні частинки, хімічні елементи, мінерали, гірські породи, небесні тіла, галактика і Всесвіт.\nТема природи в мистецтві\nТема природи в мистецтві в якнайповнішій мірі розкривається в епоху романтизму. Природа виступає як безрозсудний, інстинктивний початок, що протистоїть людському духу. Природа також трактується як витік, первісний стан миру, тому їй властива невинність і чистота. Утомлена від цивілізації людина шукає заспокоєння на лоні природи, відправляючись на пікнік за місто. У XX столітті з’являється тема природи, що мстить людині у вигляді стихійних бід.\nСтаття 'Що таке природа?' опублікована 23.10.2017, 11:19 в 'ВсеСвіт '. Залиште коментар!\n← Часткове ушкодження надземної системи\nНільські крокодили: факти про істот, які пережили динозаврів →


Спочатку року суди розглянули вже 121 справу про булінг – NizhynNEWS\nГоловна/Місто і регіон/Спочатку року суди розглянули вже 121 справу про булінг\nОкрім того, у 9 справах матеріали були складені по ст. 184 «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов’язків щодо виховання дітей» Кодексу України про адміністративні правопорушення , однак суд встановив, що це ст. 173-4 «Булінг (цькування) учасника освітнього процесу» . В зв'язку з тим, що суд не може змінювати кваліфікацію – справи були закриті.\n– Якщо Ваша дитина постраждала від булінгу, потрібно зробити наступне.


ВАГІТНІСТЬ – ЦЕ ШКОЛА ПОДРУЖНЬОГО ЖИТТЯ. Наталія ЯЦЕМІРСЬКА. Кам'янецький часопис "Ключ"\nВАГІТНІСТЬ – ЦЕ ШКОЛА ПОДРУЖНЬОГО ЖИТТЯ\n«На роботу як на свято», – з таким девізом щодня крокує до Кам’янець-Подільського перинатального центру Людмила Миколайчук. Завжди привітна і усміхнена, щира й турботлива, адже, як сама зізнається, робота в неї така, що без посмішки ходити просто неможливо. Знайомтеся з нашою черговою героїнею рубрики «Госпітальний округ» Людмилою Миколайчук – лікарем акушер-гінекологом жіночої консультації, лікарем-УЗД.\n– Людмило Анатоліївно, розкажіть, як потрапили в медицину?\n– З дитинства мріяла бути або лікарем, або журналістом. Писала вірші, друкувалася в журналах. А ще в мене був брат медик, він зараз працює в Чернівцях у діагностичному центрі. І він мені завжди розказував, як цікаво навчатися. Слухала його із захопленням. Можливо, саме його розповіді зробили остаточний вибір у напрямку медицини.\nА щодо гінекології, то тут також є своя історія. В мене були дуже важкі перші пологи, і я не знала, виживу чи ні. Але я собі дала слово, якщо виживу, обов’язково стану лікарем-гінекологом.\nКоли проходила практику, в жіночій консультації працювала Тетяна Василівна Григор’єва. І я її запитала: «Тетяно Василівно, а чому Ви працюєте акушер-гінекологом?». А вона мені відповідає: «Тому що я дуже люблю жінок».\nІ я також дуже люблю. Ви знаєте, жінка варта того, щоб її любити. Радію, коли приходять жінки, вони варті того, щоб їм приділяли увагу і любов, а особливо вагітна жінка. Я така щаслива, що мені Бог дав таку прекрасну роботу. Це моє життя. Тим більше зараз, коли опанувала ще одну спеціалізацію – УЗД. Коли дивишся, як дитинка всередині росте і змінюється, хіба може бути щось прекрасніше?\nІ знаєте, діти це відчувають. Ось вони часом приходять з батьками, і ти вже відчуваєш, які в нього батьки, як він з ними дружить.\n– Тобто діти наслідують поведінку своїх батьків, навіть у період вагітності жінки?\n– Так! І дуже важливо, як жінка проводить вагітність. Я їм усім кажу: зараз цих дев’ять місяців ви можете вплинути на дитину поки вона з вами. Що ви її закладете, в душу посієте, такою вона і виросте.\n– Які практичні поради даєте вагітним жінкам?\n– Насамперед жінка може вплинути на себе: як вона буде любити чоловіка, відноситися до свекрухи, до своїх рідних і близьких. Наскільки вона зможе віддати їм добра, настільки дитина його отримає. Усе, що ми віддаємо комусь, усе одразу повертається нам.\nНегатив, стреси, переживання – це все відчуває разом із вами ваша дитина. Не менш важливу роль відіграє харчування, відпочинок, прийом їжі, робота. Це все важливо. Із цих маленьких дрібниць у майбутньому складається життя дитини.\nЗараз багато наших жінок перебувають у стресі. А це ж виділяється гормон стресопролактин, який впливає на той же перебіг вагітності. Жінка має зрозуміти, що все залежить від неї, і перебіг вагітності в тому числі. Ніхто нам не може дати любові, позитиву, якщо ми його не випромінюємо.\n– На якому етапі вагітна жінка має прийти на УЗД-дослідження?\n– Коли жінка дізнається про вагітність, то одразу йде до гінеколога. І далі лікар вирішує, чи потрібно робити УЗД чи ні. Дає рекомендації щодо прийому вітамінів. У «Школі відповідального батьківства», яка діє в перинатальному центрі, ми все детально розповідаємо майбутнім батькам – про режим праці та відпочинку, режим харчування, прийом претапаратів та вітамінів, навіть який одяг та взуття носити. Повірте, жодну вагітну не залишаємо без уваги, намагаємося максимально проконсультувати, аби перебіг вагітності був якомога комфортним.\nЯкщо в жінки не було ніяких проблем по гінекології, загрози по перериванню попередніх вагітностей, то ми даємо рекомендації на певний термін і домовляємося про дату наступної консультації. Бажано, щоб до першиго скринінгу ми вже познайомилися.\n– Що таке скринінг і коли його призначають. Чи обов’язковою є ця процедура?\n– Скринінг – це відсіювання хворих дітей, якщо можна так сказати. Ми його намагаємося проводити в певні терміни. Розрізняють біохімічний і ультразвуковий скринінг, тобто комбінований. Біохімічний, коли вагітна здає кров з вени, і ультразвуковий, коли лікар дивиться малючка. Є два обов’язкових ультразвукових скринінги – першого триместру з 11 тижня і 1 дня до 13 тижнів і 6 днів, і другого триместру – на 18-20 тижні вагітності.\nСкринінг першого триместру вагітності – один із найбільш достовірних. Він виявляє вірогідність патологій, як-от дефект передньої черевної стінки, нервової трубки, певні генетичні патологічні зміни. Крім них «подвійний тест» засвідчує загрозу переривання вагітності, фетоплацентарну недостатність. Остаточний висновок скринінгу 1 триместру вагітності формується на основі даних УЗД та біохімічного аналізу крові. Біохімічний скринінг 1 триместру дає вірогідність виявлення синдрому Дауна до 90% у поєднанні з ультразвуковими маркерами. При потребі рекомендують розрахунок індивідуального ризику народження дитини з хромосомними аномаліями.\nСкринінг другого триместру вагітності складається з деталізованого УЗД, біохімічного аналізу крові з вени, так би мовити, «потрійного тесту». Ультразвукове дослідження у другому триместрі підтверджує розвиток та визначає розміри плоду, виключає аномалії розвитку основних органів та систем, оцінює навколоплідні води, довжину носової кістки, кісток стегна та плечей.\n– Кому необхідно робити скринінгове обстеження?\n– Цей вид дослідження призначають усім вагітним за бажанням, а також у ситуації, якщо лікар помітив відхилення в розвитку дитини в утробі. Але є низка показань, при яких скринінг робити обов’язково. Це вагітність після 35 років, наявність генетичних хвороб у роду, якщо були викидні, передчасні пологи або мертвонароджені діти; краснуха, вітрянка або герпес у першому триместрі вагітності; вже є дитина з синдромом Дауна або інших генетичних захворювань; було радіаційне опромінення (наприклад, під час лікування пухлини).\n– Людмило Анатолївно, як досвідчений лікар-практик розкажіть про плюси і мінуси УЗД-дослідження.\n– Усе залежить від жінки та перебігу вагітності. Кожних 5 хвилин бігати на УЗД однозначно не потрібно. Тільки по рекомендаціях лікаря. До речі, важливу роль відіграє саме довіра до лікаря. Якщо жінка довіряє своєму гінекологу, то вона не буде панікувати і бігати від однієї клініки до іншої. Ми ж, повірте, також несемо велику відповідальність за кожного пацієнта, а в акушерів-гінекологів вона взагалі подвійна, адже ти турбуєшся не лише про здоров’я майбутньої мами, а й малюка.\nАле, чесно кажучи, нам усе це компенсується тим задоволенням, яке отримуємо на роботі. Послухаєш серцебиття малюка, і в самої душа радіє. Це емоції, які неможливо передати словами. Узагалі, мої колеги по роботі, особливо ті, хто працює в стаціонарі, вони ж герої! І коли потім дивишся на тих врятованих малюків, відчуваєш невимовне щастя.\n– Свого часу побутувала думка, що кам’янчанкам варто народжувати будь-де, тільки не в місті. Чи змінилася ця ситуація з появою перинатального центру?\n– Я думаю, що змінилася. У нас кваліфіковані, доброзичливі і професійні лікарі. Не варто боятися, адже скільки за цей час народилося дітей. Наразі центр взагалі осучаснився, маємо нові палати для породіль. Крім того, в нас діє Клініка, дружня до молоді, «Школа відповідального батьківства». Усе це в комплексі допомагає вагітній якомога легше й спокійніше пройти дев’ять найважливіших місяців у житті її дитини.\n– Наскільки важливою є «Школа відповідального батьківства»?\n– Це надзвичайно корисний консультаційний проект. Вагітні разом з чоловіками можуть підготуватися до першої зустрічі зі своїм малюком, підійшовши до цього процесу відповідально і по дорослому. Лекції читають фахові медики та психологи, до яких можна завжди звернутися за порадою. Дуже важливо жінці в період вагітності знати, що вона не одна, що її є кому підтримати, підбадьорити і чимось порадити. Добре слово – і те лікує. А якщо це кваліфікована порада, то взагалі чудово!\nДуже важливими є і сімейні пологи. Чоловікам варто підтримувати своїх жінок, але без відповідної підготовки з цим не впоратися. Вагітність, якщо правильно на все це подивитися – це школа подружнього життя. Коли чоловік з жінкою приходять на УЗД-дослідження, можна навіть зрозуміти, як вони живуть у сім’ї, як піклуються один про одного і чи достатньо уваги приділяють своїм відносинам і майбутній дитині.\n– Наскільки УЗД-дослідження допомагає визначити патології і що у разі виявлення з цим робити?\n– Звичайно допомагає, особливо грубі вади розвитку дитини. А щодо питання – що з цим робити, то воно дуже складне. Я вважаю, що це питання сім’ї, і як батьки його вирішать, так і буде. Але ми маємо проінформувати їх, якщо потрібно краще проконсультуватися не з одним лікарем, щоб бути впевненим. І у жодному разі не панікувати.\nЯк би там не було, але моя думка така: кожна дитина має право на життя, навіть якщо вона із вродженими вадами.\nНещодавно чула новину, що молодий чоловік з хворобою Дауна закінчив університет. Це ж важливо, і його ніхто не вбив, навпаки, любили і підтримували. А що може бути кращим? Тільки любов, підтримка і турбота. Ось що має відчувати жінка в період вагітності.\nЛюдмила Миколайчук народилися 4 червня 1969 року в с.Колодіївка Кам’янець-Подільського району. Після закінчення місцевої середньої школи, 1984-1988 рр. навчалася в Кам’янець-Подільському медичному училищі. 1989-1995 рр. навчалася в Чернівецькому медінституті. 1995-1997 рр. – інтернатура в м.Хмельницький та Кам’янець-Подільський.\nЗ 1997 року працює лікарем акушер-гінекологом міського пологового, а нині – лікар акушер-гінеколог жіночої консультації, лікар-УЗД.\nОдружена. Разом із чоловіком Ігорем виховують трьох дітей.\nТеги: Людмила Миколайчук, на роботу - як на свято


Сайт Новоград-Волинської міської ради :: Коли злочинець – дитина …\n15 березня до оперативного чергового надійшло повідомлення, що в період з 14 березня близько 18 години невідомі особи із зерносушильного комплексу ПОСО «Колос» с. Пилиповичі Новоград-Волинського району викрали електричні кабелі, завдавши матеріальної шкоди на суму 2700 гривень.\nКрадіями виявилися неповнолітні хлопці, учні 10, 11 класів у яких було виявлено та вилучено викрадено майно.\nЧасто діти і підлітки думають, що за скоєний ними злочин ніякої відповідальності не буде, бо вони ще неповнолітні. Проте гуманне ставлення до дітей у суспільстві аж ніяк не означає, що треба потурати їм у всьому. Навпаки, слід перевиховувати. Адже багато дорослих злочинців починали свою «кар’єру» ще в підлітковому віці.\nСьогодні на обліку в кримінальній міліції перебуває 42 особи, які не досягли 18 річного віку. З них 2 поставлені вже цього року. «Підлітків, які скоїли той чи інший злочин відразу ставлять на облік. З ними проводять виховну роботу, ведуть спостереження чи ця дитина схильна до скоєння злочинів чи ні, і наскільки цей підліток може бути законослухняним, - коментує ситуацію начальник СКМСД Олександр Вовченко. - Потім ми маємо право звернутися до суду з пропозицією зняти дитину з обліку, якщо вона визнала свої помилки і не виявила жодних ознак жорстокості чи неправомірної поведінки.»\nНайчастіше до злочинів вдаються діти із неблагополучних сімей. Сподіваючись на покращення матеріального становища шляхом крадіжки чи шахрайства, малолітній злочинець порушує закон. «Відсоток таких дітей, які йдуть на злочин через економічну ситуацію, справді високий. Вони сподіваються покращити своє життя, - розповідає Олександр Вовченко. – Щоправда, трапляються випадки скоєння злочинів дітьми із благополучних сімей. Такі підлітки просто хочуть підвищити свій статус, авторитет серед однолітків.»\nРівень злочинності серед неповнолітніх багато в чому залежить від виховання, від батьківської уваги. Дитина, яка завжди відчуває, що про неї піклуються та підліток, який виріс в атмосфері сімейної злагоди та гармонії навряд піде на злочин.\nВік та кримінальна відповідальність:\nКримінальній відповідальності підлягає особа тільки після досягнення певного віку. Вік кримінальної відповідальності в різних країнах дуже різний. В Україні людина, яка вчинила злочин, підлягає покаранню, якщо вона до його вчинення досягла 16 років.\nПроте якщо скоєний злочин є тяжким (умисне вбивство, посягання на життя державного чи громадського діяча, працівника правоохоронного органу, судді, умисне тяжке тілесне ушкодження, диверсія, бандитизм, терористичний акт, захоплення заручників, зґвалтування, крадіжка, грабіж, розбій, вимагання, умисне знищення або пошкодження майна, незаконне заволодіння транспортними засобами, хуліганство), то відповідальність за нього неповнолітній несе вже з 14 років.\nЯкі види покарання можуть бути застосовані до неповнолітніх:\nЗ 12 кримінальних покарань, передбачених Кодексом, до неповнолітніх застосовуються лише штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі на певний строк.\nЯкщо неповнолітній уперше вчинив злочин невеликої тяжкості і його виправлення можливе без застосування покарання, він може бути звільнений від кримінальної відповідальності. У таких випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру:\n- обмеження дозвілля;\n- передача неповнолітнього під нагляд батьків чи під нагляд\n- відшкодування неповнолітнім, який досяг п'ятнадцятирічного віку і\nмає майно, заподіяних майнових збитків;\n- направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної\nустанови для дітей і підлітків до його виправлення (на строк, що не перевищує\nТакі ж заходи застосовуються і до неповнолітнього, який вчинив злочин, у віці від 11 до 14 років. Коли дитина повторно, перебуваючи під наглядом батьків, скоїла злочин, особливо тяжкий, батьки можуть бути притягнуті навіть до кримінальної відповідальності за злісне невиконання своїх обов'язків з виховання дітей. А от за скоєння злочинів дітьми до 11 років батьки можуть бути оштрафовані за невиконання обов'язків з виховання дітей.