Ефірні масла для волосся: властивості та застосування, маски для росту і густоти\nРозкішні здорові волосся завжди було прикрасою не тільки жінок, але й чоловіків. Своєчасна гігієна – це тільки частина догляду. Для отримання хорошого результату волосяного покриву голови потрібна підживлення. Допоміжним засобом можуть стати правильно підібрані ефірні масляні добавки.\nПерш ніж зупинити свій вибір на якому-небудь ефірному маслі, потрібно визначити мету, до якої потрібно прагнути, щоб мати доглянуті пасма і красиву зачіску. Слід уважно вивчити принцип дії кожного виду олійною добавки, можливість їх поєднання. Поділ масел при застосуванні за обраним типом волосся допоможе швидше зорієнтуватися. Користуватися ефірними засобами по догляду потрібно дозовано, тільки тоді вони принесуть користь, напитывая волосяні цибулини корисними речовинами, відновлюючи волосся, запобігаючи його випадання.\nДодавання декількох крапель аромамасла для волосся маску, бальзам посилять корисні властивості засобів по догляду. Натуральні ефірні масла для росту волосся можна використовувати з шампунями, надаючи їм особливий аромат, який довго буде триматися на пасмах. Не забудьте перевірити шкіру на алергічну реакцію. Прискорити зростання допоможуть витяжки, одержувані з таких продуктів і рослин:\nНайкраще масло для волосся від випадіння\nМаючи проблему посиленого випадіння волосяного покриву, спочатку потрібно виявити причину. Якщо це сезонний нестача вітамінів або післяпологовий гормональний збій у жінок, допомогти організму зможе суміш, що стимулює зростання. Добре зарекомендувало себе реп’яхову і касторове масло від випадіння волосся. Приготувавши з одним з них суміш з ефірними добавками для масажу голови, волосистої частини, ефективність олійного кошти зросте в кілька разів. Пропорційно компоненти змішують у такому співвідношенні:\nбазове реп’яхову (касторова) – 2 ст. ложки;\nчорний кмин – 2 ст. ложки;\nмасляний бей – 10 крапель.\nЕфірні масла для волосся служать гарною підмогою в боротьбі з лупою. Пересушена шкіра голови може покриватися шаром відмерлих лусочок епідермісу, які викликають свербіж. Проблема появи лупи стає не тільки медичною, але і естетичної. Користуючись лікувальними шампунями, такими, як Нізорал, можна зменшити проблему появи некрасивого білого нальоту на шкірі голови.\nПозбутися повністю від лупи допоможуть ті ефірні масляні добавки, які володіють антибактеріальними, протигрибковими властивостями. Додавати їх можна в бальзам або шампунь по 3-10 крапель на одну чайну ложку засобу, перед вживанням. Ось невеликий перелік масел, які сприяють знищенню лупи:\nчайного дерева – антивірусне властивість, добре зарекомендувало при очищенні шкіри голови;\nевкаліптова – в’яжучі властивості;\nмирт – дезодоруючу, в’яжучу дію;\nмасло розмарину – антиоксидантну, дезодоруючу дію при себореї;\nможжевельниковое – антисептичну властивість;\nлаврове – сильну антисептичну, противосеборейное, тонізуючий засіб.\nКорисні масла для жирного волосся\nПідвищена жирність волосистій поверхні може бути спровокована порушеннями роботи ендокринних органів, перебудовою організму під час перехідного віку, внаслідок деяких захворювань. Непривабливий зовнішній вигляд супроводжується свербінням шкіри, появою шару жирної лупи. Кращим помічником при боротьбі з жирністю волосяного покриву вважається масло лимона, яке варто використовувати у всіх складах ефірних сумішей. Як допоміжні можна використовувати шампуні і бальзами масляні витяжки таких рослин:\nЕфірне масло для сухого волосся\nПошкоджені, сухі пасма волосся з посіченими кінчиками часто зустрічаються у любителів надмірного вживання гарячої укладання щипцями, феном, частого агресивного впливу ми, офарблюють засобами. Відновлювати природний блиск і шовковистість волосся допоможе зволоження. Ефірні олії, які будуть позитивно впливати на насичення волосинок корисними речовинами, пригладжуючи лусочки по всій довжині пасма при нанесенні масок, використання бальзаму або шампуню:\nіланг-іланг (індійський чебрець);\nЦікаве по темі: Фен з іонізацією: що це і який краще купити, професійні моделі\nЕфірна олія, що використовується для харчування та лікування пасм, додають кілька крапель безпосередньо в дозу використовуваного шампуню або бальзаму. Сухі волосся ретельно просочують починаючи з кінчиків, які при пересушування часто починають сіктися. Масло чайного дерева допускається втирати в шкіру голови в чистому вигляді, після чого змивають теплою водою. Лікувальні і косметичні маски для пасм, в які додано ефірні компоненти, більш корисні і благотворно впливають на зовнішній вигляд.\nФасовка аромамасел здійснюється в невеликі ємності, тому що вони використовуються по краплях, часто це скляні бульбашки або пляшки темного скла по 10 мл Орієнтовна вартість такої упаковки від 80 до 200 рублів. Продаж ефірних масел здійснюється як в аптеках, так і в магазинах, що торгують косметичними засобами, в тому числі інтернет-магазинах. Щоб не пошкодити волосяну частину голови неправильним застосуванням ефірних масел, уважно читайте інструкцію.\nЛідія, 36 років: Відновлення пасом після невдалого самостійного фарбування виявилося цілою проблемою. Важко було вибрати потрібний засіб і повернути густоту, так як підвищилася ламкість волосинок. Допомогли в лікуванні сухості пошкоджених пасм ефірні ароматичні олії іланг-іланг і апельсина, які перукар порадив мені додавати відразу в бальзам.\nСвітлана, 17 років: Вийшовши з перехідного віку, довго лікувала лупа, з’явилася в зв’язку з підвищеною жирністю волосся. Перепробувала багато способів, але ефективним виявилося просте застосування ефірного масла чайного дерева, яке я невеликими порціями втирала в шкіру голови і додавала в шампунь. Для профілактики раз на тиждень використовую це масло від лупи.\nКатерина, 28 років: Мені дуже подобається розмариновий запах ефірної олії. Дізналася, що воно допомагає прискоренню зростання волосся і видалення лупи. Я стала щоразу додавати в шампунь, уповільнюючи появу шару лупи, і отримую не тільки задоволення від улюбленого запаху, але і користь для своєї зачіски.\nТетяна, 40 років: Знайшла рецепт з приготування корисного складу з аромамаслами для волосся, який можна використовувати, як спрей. В пляшечку з 100 мл мінеральної води додаю кілька крапель іланг-ілангу, кориці, солодкого апельсина, лаванди, кедрового масла. Волосся протягом місяця пройшли курс по зміцненню, стали блискучі й сильні.\nЯк прибрати запах з рота, і чому пахне?


Обережно! Пенсофіцери! — Телеканал I-UA.tv\n18.03.2019, 13:37 583\nНу навіщо відпочиваючим у санаторії зайві приводи для нервування? Але на жаль, так думали не всі. На приклад, наш сусід за столом у їдальні. Він — міцний чолов’яга, на вигляд, 54 — 58 років. Афганець і полковник запасу.\nБільше того, навіть цілий заступник одного з міністрів оборони (виключно з його слів). Щоправда, перевірити цю інфу зась. Оскільки чоловік не представився. Тому, для зручності і заради її величності об’єктивності, називатимемо його просто сусідом. В АТО він не був. Під час нашої першої розмови порівняв війну з Росією із «зарницею». Для тих хто не в курсах, пояснюю: у часи СРСР була така дитяча гра. Просто наш сусід думає, що Путін з нами бавиться. Варто було б кремлівському карлику показати пальчиком — і зелені іхтамнєти давно б вже дійшли не те, що до Києва, а навіть до Львова. Більше того, де проходить державний кордон України для нашого сусіда неважливо. Головне — дешева комуналка та низькі ціни на продукти. Ну чесне слово, такий собі шлуночок на ногах.\nСтроки, які ви прочитаєте нижче, є емоціями і на істину в останній інстанції не претендують. Ми жодним чином не хочемо образити людей, які не брали участь у війні з Росією, але всім серцем та чакрами люблять Україну і тримають кулачки за наших воїнів. Головний герой тексту — боєць армії диванних ватанів. Такі як він без жодних мук сумління безкоштовно відпочивають у санаторіях, мають пільги на проїзд у громадському транспорті і отримують інші плюшки із державного бюджету ненависної їм України.\nЗдавалося б, сніданок не мав передбачати траблів. Принаймні, неприємних розмов. Ну навіщо відпочиваючим у санаторії зайві приводи для нервування? Але на жаль, так думали не всі. На приклад, наш сусід за столом у їдальні. Він — міцний чолов’яга, на вигляд, 54 — 58 років. Афганець і полковник запасу. Більше того, навіть цілий заступник одного з міністрів оборони (виключно з його слів). Щоправда, перевірити цю інфу зась. Оскільки чоловік не представився. Тому, для зручності і заради її величності об’єктивності, називатимемо його просто сусідом.\nВ АТО він не був. Під час нашої першої розмови порівняв війну з Росією із «зарницею». Для тих хто не в курсах, пояснюю: у часи СРСР була така дитяча гра. Просто наш сусід думає, що Путін з нами бавиться. Варто було б кремлівському карлику показати пальчиком — і зелені іхтамнєти давно б вже дійшли не те, що до Києва, а навіть до Львова. Більше того, де проходить державний кордон України для нашого сусіда неважливо. Головне — дешева комуналка та низькі ціни на продукти. Ну чесне слово, такий собі шлуночок на ногах.\nДія відбувалася у військовому санаторію Трускавця. Бригада мого чоловіка нещодавно вийшла з сектору і він отримав відпустку. Ми вирішили її відюзати як нагоду поправити фізичне та емоційне здоров’я. Недовго думаючи, спрямували свій вибір на військовий санаторій. Перед поїздкою я намалювала собі рожеву картинку: товариство бійців, їх дружин та волонтерів. Але реальність внесла свої корективи (добре, що хоча б вид з вікна у номері не розчарував). Звісно, атовці були. Більшість з них — хлопці, які проходили реабілітацію. Утім, аж занадто левова частка відпочивальників — народ віком 50 — 55+. Більшість із них — пенсофіцери. Після знайомства з сусідом по столу, мій чоловік отримав велику порцію роздратування. Саме так і з’явився цей дещо дискримінаційний термін, яким він вирішив узагальнити відпочивальників санаторію, які служили в армії, але не воювали за Україну. Простіше кажучи, мова йде про старі радянські кадри.\nВласне, чому пенсофіцери дратують? Найголовніше, вони забули про свою присягу на вірність Україні. У 1991 році «совок» розвалився, бо йому настала хана. Пенсофіцери, а тоді ще відносно молоді і бадьорі хлопці, нікуди зі збройних сил не пішли. Присягнувши на вірність Україні, вони зливали соляру, ганяли строковиків та животіли. Коротше, підіймалися кар’єрними сходинками невоюючої армії. Але весною 2014 року колоради принесли в Україну війну. Всі ці люди чхати хотіли на свою присягу. Ті з них, хто ще знаходилися на службі, зрозуміли, що по-старому більше не буде і побігли в кущіна дембель. Ті, хто перебував у Криму, здали півострів, перейшли на бік Кремля і зрадили Україну.\nЩе є категорія пенсофіцерів як наш сусід. Він закінчив службу у 2011 році, а в 2014 залишився на дивані, поки необстріляна молодь пішла на кривавий герць. Вона гинула в тому числі, аби такі як він животіли під мирним небом і по пільгам їздили у санаторій. Хтось може знаходити виправдання пенсофіцерам, апелюючи до їх віку. Бо як не крути, 50 з гаком це вже не 20 і навіть 40. Зрештою, термін пенс-офіцери, власне на те і має приставку пенс. Але не будемо забувати, що крайній рубіж служби у ЗСУ 60 років. Наприклад «Діда» — снайпера з ВОПу мого чоловіка, цифра свого віку не бентежила аж ніяк. Дідові 57. Він пройшов Афганістан, а зараз захищає Україну. Можливо, нашому сусідові не обов’язково знаходитися на ВОПах. Його б навряд чи хтось взяв за руку і потягнув відстрілюватися від супротивника. Але наш сусід — полковник. Має військову освіту і досвід в Афгані. Може б він сидів у штабі, і його знання у кривавий 2014 рік допомогли б врятувати недосвідчену молодь… У санаторії від нашого сусіда користі взагалі повний зероу. Крім того, що він грає по розхитаній війною нервовій системі наших захисників, він ще є рознощиком бацили «рускаво міра». Ця хвороба така ж сама небезпечна як і СНІД. Якщо останній вражає імунну систему, то ватанізм — інтелект.\nУтім, ще раз наголошую: мій закид не стосується всього чоловічо-військового населення України, яке не пішло в АТО. АТО не для всіх. Комусь із «старих» офіцерів радянського ґатунку реально могло завадити слабке здоров’я. Але зараз мова йде про нахаб, які вважають війну, де загинули тисячі найкращих українців дитячою забавкою та дурницею. Чесно, від таких слів аж вуха в’януть. Особливо в хлопців, які бачили цю «зарницю» на власні очі, ризикували життям і пізнали смерть побратимів.\nДо речі, утримання таких військових пенсіонерів — задоволення не з дешевих. Прайс санаторію говорить, що найбюджетніший варіант відпочинку для однієї людини коштуватиме 680 грн. на добу. Це разом з харчуванням та лікуванням. У середньому, курс лікування триває 14 і 21 день. Відкриваємо у смартфоні калькулятор, множимо і отримуємо 9.520 та 14.280 грн. І таких відпочивальників щомісяця назбирається кілька сотень. Ніби хай відновлюють здоров’я, бо вони також люди. Але ж санаторій — військовий і перебуває у власності міноборони. Саме тому, мені не зрозуміло, чому за державний кошт мають лікуватися особи, які забули про свій громадянський обов’язок, вважають війну на сході дитячою забавкою і з нерозумінням в очах дивляться на тих, хто зі зброєю в руках пішов на охоплений полум’ям Донбас. Але чи може собі воююча держава дозволити за власний рахунок утримувати п’яту колону із шлунків на ногах? Я не маю панацеї і відповіді на це питання не знаю.\nВтім, що взяти від рядового диванного ватника, коли з Росією торгують цілі заводи? Що ми можемо хотіти від військового пенса в умовах гібридної війни? Зрештою, чим наш сусід гірше, скажімо, від Василя Бойка? Це командир батальйону «Січеслав». У 2014 році підрозділ створювався з козаків і дніпровських майданівців. Можливо б він і досі залишився патріотичним, якби міністр внутрішніх справ Арсен Аваков не призначив його комбатом Василя Бойка — колишнього «беркутівця», який ненавидить бойовий червоночорний стяг. Зрештою, бойові дії з Росією тривають вже шостий рік, а ми їх називаємо абревіатурами з трьох букв. То АТО, то ООС, як завгодно, тільки не війною.\nПишучи цей текс, я так і не знайшла відповіді на питання:" Що робити з пенсофіцерами та іншими подібними до них бійцями диванної армії ватаннів?". Але мені здається її треба шукати спільними зусиллями. Бо без неї буде важко досягти суспільний консенсу. А що думаєте з цього приводу ви?\nсуспільство АТО ветерани військові пенсіонери війна Січеслав СРСР\nФайне місто Тернопіль. Сьогодні\nПраво слова. У полоні ілюзій і безмежна українська наївність


Вінниччина: інтерв’ю зі священиком, який перейшов до Київського Патріархату з Московського » Релігія в Україні. Вера и религия. Философия и религия в Украине\n25 11 2011 Розмовляв Володимир Яцульчак\nВінниччина: інтерв’ю зі священиком, який перейшов до Київського Патріархату з Московського\nПро своє священицьке покликання та служіння, про причини переходу разом з православною громадою села Рахни – Лісові на Шаргородщині, під юрисдикцію Київського Патріархату з Московського, розповідає настоятель храму Різдва Пресвятої Богородиці протоієрей Станіслав Береза.\n- Отче Станіславе, коли Ви відчули покликання до священицького служіння?\n- З дитинства. Ще малим разом зі своєю бабусею Анастасією ходив через поля до храму в сусіднє село Торків. Моя сім’я була релігійна. Молилися щовечора та кожного ранку, а коли було трудно ставали на молитву і вночі. Після восьмого класу поступив у культурно-освітнє училище в Тульчині. Після служби в армії пішов на послух у вінницький кафедральний Собор. У 1990 році поступив до Одеської духовної семінарії, наступного року був рукоположений у священики. Першим моїм приходом було село Липівка, Томашпільського району. У 1992 році по благословенню єпископа Макарія, переїхав у село Рахни-Лісові, Шаргородського району, саме тоді там розпочалося будівництво храму.\n- У селі не було церкви?\n- Православний храм був зруйнований у 1968 році за богоборчої влади. Новий храм ми завершили в 2005. На перших порах до церкви приходило дуже мало людей. З часом селяни стали прислухатися до настанов, охрещувати дітей, сповідатися, причащатися, вінчатися…Село залучилося до молитви. Сьогодні на парафії діє недільна школа, яку відвідує близько 40 дітей. Веде її досвідчений та побожний учитель місцевої середньої школи. Маємо гарний хор.\n- Як Ви можете пояснити, що в селі існує 7 релігійних громад?\n- Причиною цього став духовний голод. Храм закрили у 1958, через 10 років його взагалі знищили. Але ж духовні потреби у людей залишилися. До села приходили місіонери різних релігійних конфесій. Вони й залишили тут свій слід. Хочу підкреслити, що усі 20 років стосунки між селянами були миротворчими, миролюбивими. Члени інших релігійних громад села навіть жертвували на будівництво нашого храму. Вони дуже вболівали, коли бачили протягом останнього року непастирське ставлення місцевої єпархії московської церкви до нашої громади. Римо-католики в Рахнах навіть проводили молебень за те, щоб я міг відновити в селі своє пастирське служіння.\n- Розкажіть, будь-ласка, про перші кроки усвідомлення вашою громадою себе, як частини Української помісної Церкви.\n- Роздуми та розмови про можливість переходу нашої громади під омофор Київського Патріархату існували від самого початку, з 1992 року. Подібна ситуація існує в багатьох інших громадах УПЦ (МП). Проте кількість бруду вилитого московською пропагандою проти УПЦ КП та її Предстоятеля Патріарха Філарета була такою великою, що нам треба було чимало часу, щоб у всьому розібратися. У 2008 році до мене письмово звернулися діти, учні нашої недільної школи та педагоги. Вони попросили запровадити в храмі богослужбову українську мову. Зрозуміти прагнення людей молитися рідною мовою було не важко. Я звернувся до вінницького єпископа УПЦ (МП) Сімеона і взяв у нього благословення на це. Прихожани зібрали кошти і привезли до села богослужбову літературу українською мовою.\n- Чи усі прихожани підтримали українську мову в храмі.\n- Декому з «пєвчих» несподобалося переучуватися, але основна дискусія виникла, коли один член церковної ради наслухавшись різних «страшилок» заявив, що молитися українською мовою означає бути «в розколі». За короткий час після цього єпископ Сімеон направляє мене служити в інше село. Жодної причини цього кроку мені не пояснили. Люди зробили свій висновок - зразкову парафію з новим храмом комусь продали. Замість мене в село направили монаха Єліазара. Але люди категорично не сприйняли його. Чому? Запитайте в людей. Бо після цього рішенням загальних зборів громади, без моєї участі, храм вирішили закрити. Пів року у ньому взагалі не проводилося богослужінь, а після Пасхи інколи його навідували священики з Тульчинської єпархії. Іншими словами, життя парафії, яке розквітало майже 20 років почало вмирати. Виглядало так, ніби повернулися радянські часи, коли в селі був зруйнований храм.\n- Де ви були протягом цього року?\n- Як слухняний клірик, я з біллю в серці залишив Рахни-Лісові та перевівся до Тульчинської єпархії. Але ініціативна група, яку створили прихожани в Рахнах почала добиватися мого повернення в село. Люди приїжджали до мене в Тиврівський район з проханням охрестити, повінчати, висповідати. Таким чином вони хотіли продовжувати жити релігійним життям та не мирилися з непастирським ставленням управління Вінницької єпархії УПЦ (МП). Протягом року моє серце розривалося, коли я бачив це ставлення до прихожан в Рахнах. Паству, якій я присвятив майже 20 років зневажали, занедбували та принижували. 22 вересня 2011 року я подав прохання вивести мене за штат Тульчинської єпархії УПЦ (МП). Жодної заборони чи санкцій з боку священноначалія до мене вжито не було. А 23 вересня люди з Рахнів запросили мене загальні збори громади.\n- Що відбулося на цих зборах?\n- 24 вересня 2011 року на загальних зборах релігійна громада Парафії Різдва Пресвятої Богородиці села Рахни – Лісові офіційно оголосила про вихід з-під юрисдикції Московського Патріархату та перехід під омофор Української Православної Церкви Київського Патріархату. Моя позиція повністю співпала з позицією загальних зборів. На цих же зборах мене обрали головою громади. Майже півтори тисячі прихожан підписалися того дня під протоколом зборів. Люди були свідомі за що вони підписуються і дуже раділи моєму поверненню. Лише дев’ять присутніх на зборах утрималися при голосуванні. Також на зборах ревізійною комісією була виявлена відсутність оригіналів реєстраційних документів та печатки, про що було складено акт та повідомлено згідно закону, що вони недійсні, в районній газеті «Шаргородщина» (6 жовтня 2011 року). Після зборів, у встановленому законом порядку, ми передали всі необхідні документи до відділу в справах релігій Вінницької ОДА. Але начальник цього відділу Ігор Салецький досі не вніс зміни у Статут громади. Не видає він нам і дублікати таємничозниклих установчих документів.\n- У його офіційній відповіді зазначалося, що в селі існує конфлікт на релігійному ґрунті. Ми цю неправдиву інформацію спростували взявши дві довідки у сільській раді, від 1 жовтня та 2 листопада, про те, що жодного міжцерковного конфлікту в селі не має і не було. З останніх відповідей пана Салецького ми дізналися про те, що в селі виявляється існує паралельна громада Московського Патріархату. Звідки вона взялася невідомо. У сільській раді ми отримали довідку про те, що від 24 вересня до сьогодні жодних загальних, і тим більше установчих зборів, релігійних громад в селі не відбувалося. Згідно письмової відповіді Ігора Салецького ця громада – двійник виявляється надала йому оригінали установчих документів. Виходить так, що варто комусь випадковим чи злочинним шляхом заволодіти документами громади, зібрати лукавим способом кілька підписів і громада дивним чином за згодою держслужбовця починає існувати. Я чув про те, як в Київського Патріархату забирали храми у Вінниці, Стадниці та Россоші. Але не думав, що державні службовці діятимуть всупереч закону і в Рахнах, в селі, де підтримка Київського Патріархату і мене, як священика, ні в кого не викликає сумніву. Невже можна зібрати по усій області кілька десятків підписів та з легкістю вчинити чергове рейдерське захоплення храму на Вінниччині? І що, півторатисячна громада на догоду комусь буде викинута з храму, який вона по цеглинці будували понад 12 років? Невже порядність та законність стали лише словами на Вінниччині?\n- Отче Станіславе, все ж таки, що переконало Вас особисто перейти до Київського Патріархату? Образа чи щось інше?\n- Можливо я здивую багатьох, але буду відвертим. Образа також вплинула на моє рішення. Але не особиста образа. Я просто не зміг мовчки споглядати на страждання духовних овечок, яких протягом майже 20 років я пас з волі Божої. З ними ніхто не мав права так поводитися. Це не мої та не їхні овечки, це отара Господня, і за те, якими ми, священики, були пастирями, усі дамо звіт на Божому Суді. 21 вересня єпархія Московського Патріархату навіть не прислала священика на наше храмове свято в селі – храм був закритий.\n- Почуваєте себе «неконічним», отче?\n- Українська Православна Церква Київського Патріархату не порушила жодного канону. Православна віра полягає не в адміністративному підпорядкуванні Москві. Це віра наших дідів і прадідів, яку ми прийняли понад 1000 років тому в Києві та зберегли її до сьогодні. Київська Церква є нашою Матір’ю. Дослідивши історичні джерела я твердо переконався, що саме через втручання Москви у 1992 році, на харківському неканонічному соборі в українському православ’ї відбувся розкол. Це велика біда, бо Господь Ісус Христос утвердив одну Церкву – Христову. Ніде в Євангелії не вказано, що спасіння лише в Московському чи в будь-якому іншому Патріархаті. Людина спасається благодаттю Божою через віру в Христа та добрі діла. Якщо цього немає, то жоден патріархат не спасе. А якщо віра живе і діє в людині, то спастися можна в будь-якому православному Патріархаті. Господь закликає нас любити, а не гонити один одного. Наш храм відкритий для усіх християн. Христос в Євангелії каже, що того, хто приходить до Нього Він не вижене геть. Я прошу бути обережними тих селян, яких злі язики та одержимі злобою газетні статті наповнюють ненавистю до людей лише через те, що вони належать до громади іншого Патріархату. Злість та неправда не свідчать про благодатність, це - діла плоті, які ведуть до загибелі.\n- Які у Вас найближчі плани?\n- Я православний священик. Останні 20 років у мене один план – пасти овець Господніх. Я спостерігаю, як наші «опоненти» ведуть себе і дуже хвилююся за стан їхніх душ. Приведу приклад. Днями до села привозили ікону Богородиці представники УПЦ МП з метою відвернути людей від Київського Патріархату. Це ж треба додуматися, щоб використовувати святиню в своїх вузько конфесійних інтересах. Мало того, людей, які прийшли вшанувати святиню просили підписатися після того, як вони прикладалися до ікони. За що? Людям не пояснювали, мовляв порядок такий. Що це? Благодать? Канони? Віра та любов? Варто таким діячам задуматися та зупинитися поки не пізно. В Біблії сказано, що якщо хто проти людини згрішить, то за нього помоляться, а коли хто грішитиме проти Бога, то заступництва вже не має. Кінець синів первосвященика Ілія був сумним, бо вони безсовісно та прилюдно грішили проти святині. Наш час складний, інколи непросто відразу розібратися де правда, а де брехня; де спасіння, а де загибель. Але зробити це можна, якщо є щире бажання та чисті спонуки. Нехай і це інтерв’ю зі мною допоможе багатьом українцям, зокрема вінничанам, йти до світла та не брати участь у справах темряви.\nНа Черкащині сільського голову нагородили за «розбудову Помісної Українсько ...\nВ УПЦ КП заявляють про рейдерські атаки на їх парафії на Донеччині з боку У ...\n25 листопада 2011 21:33\nа хто ризикне судити замість Бога, що баптисти не спасуть душі свої?\nПравославна Церква зберегла найповніше й найточніше вчення Апостолів і Христа (хоча спробуйте його ще з*ясувати, стільки понаписували за 2000 років). Саме тому я в ній залишаюся. Наступництво хіротоній від Апостолів - це лише для підтримання певного порядку всередині земної Церкви, я в цьому переконана.\nА бути в Православній Церкві чи якійсь іншій тільки тому, що вона як земна організація ніби-то дає якісь гарантії спасіння своїм членам - це помилкове розуміння, комуністичне, магічне, католицьке, яке завгодно, але це вже не зовсім християнство.\nо. Станіслав підкреслив, що йдеться не про його особисту образу, а про накипіле в душі відносно загальної ситуації в селі, єпархії та всій УПЦ МП\nХриста гнали отнюдь не чужие жрецы.\nале не християни гнали Христа, отче...\nо. Станіслав не зрікався Христа, він лише пішов з Московського Патріархату. І це не гріх в очах Божих....\nМене запрошували і до КП, і навіть до баптизму (Бог - Свідок!). Пропонували одразу великі перспективи... Я залишився у ганебній УПЦ у розбитого корита. Я вчинив глупо?\nО. Віталій, схоже, Вашій душі нелегко... Співчуваю, чесно. Ви вчинили так, як могли на той момент Вашого життя вчинити відповідно до тодішніх Ваших переконань. Ми всі - живі люди. Господь бачить Ваше серце...\nРоби так, як вважаєш необхідним, і нехай буде так як буде...\nЯкщо не можеш змінити ситуацію, зміни своє ставлення до неї...\nАле всі ми повинні вчитися. І шукати правди Божої. І захищати її, коли прийде час. Якщо ми - Христові.\n25 листопада 2011 20:32\nОтчего же некоторые пастыри в 1991 г. думали по-другому, по надуманному поводу избавились от своего предстоятеля? Почему не терпели?\n25 листопада 2011 20:22\nДа, Татьяна, и свои же пастыри в том числе. Христа гнали отнюдь не чужие жрецы.\nЭто повод превозноситься над тем, кто, возможно, дошел до высшей точки абсурда и не смог дальше оставаться?\nВы и вправду считаете, что я этим превозношусь??\nОн не "не смог" оставаться, а не захотел. "Высшая точка абсурда" будет при Антихристе, и тогда все те, кто "не сможет", окажутся по ту сторону от Христа.\n25 листопада 2011 20:00\nЯ залишився у ганебній УПЦ у розбитого корита.\nЧи гнатимуть все-таки?\nВ Писании написано, что гнать будут свои же пастыри? В этом их миссия?\n25 листопада 2011 19:46\nВибачте за відвертість: стаття "колгоспна", тобто, здебільшого для далеких від церкви, хто любить полялякати про церковні біди. розрахована явно не для інтелектуалів.\nСкажу чесно: якби я висловлювався у подібному руслі, вийшло би більш вражаюче. Але це не привід переходу до іншої конфессії. Архієрей погано ставиться до настоятеля... - і це привід?? О, мої дорогеньки, таких сентиментів я наслухався від багатьох протестантів та єговістів, коли ті мені читали монологи на тему "чому я неправославний".\nТи прийняв церковне служіння з розрахунком на те, що до тебе будуть люб'язно ставитися? Дивна логіка. Христос попереджав "Мене гнали, а вас ублажатимуть". Чи гнатимуть все-таки?\nНіде в Євангелії не вказано, що спасіння лише в Московському чи в будь-якому іншому Патріархаті. Людина спасається благодаттю Божою через віру в Христа та добрі діла.\nОт і я про це. Знайомий сектантський пасаж. Мене вчора ще баптисти казали те ж саме.\nЧекаю на відповіді.\n25 листопада 2011 19:24\nГде же ты нашёл их, эти "джерела", если даже историки их не могут найти?\nце які такі історики? з Московського Патріархату???\n25 листопада 2011 18:37\nДнями до села привозили ікону Богородиці представники УПЦ МП з метою відвернути людей від Київського Патріархату.\nЧто же это за икона такая, что имеет свойство отворачивать людей от УПЦ-КП? Чудотворная, наверное? ))\nДослідивши історичні джерела я твердо переконався, що саме через втручання Москви у 1992 році, на харківському неканонічному соборі в українському православ’ї відбувся розкол.\nГде же ты нашёл их, эти "джерела", если даже историки их не могут найти? На сайте УПЦ-КП? Или, может, в подвалах на Пушкинской?\n25 листопада 2011 18:34\nМда, дуже повчально.\nДумаю, що Православя в Україні проведе пошуки в селі та за допомогою великої лупи знайде паралельну громаду МП.\n25 листопада 2011 16:05\nДнями до села привозили ікону Богородиці представники УПЦ МП з метою відвернути людей від Київського Патріархату. Це ж треба додуматися, щоб використовувати святиню в своїх вузько конфесійних інтересах. Мало того, людей, які прийшли вшанувати святиню просили підписатися після того, як вони прикладалися до ікони. За що? Людям не пояснювали, мовляв порядок такий. Що це? Благодать? Канони? Віра та любов? Варто таким діячам задуматися та зупинитися поки не пізно. В Біблії сказано, що якщо хто проти людини згрішить, то за нього помоляться, а коли хто грішитиме проти Бога, то заступництва вже не має. Кінець синів первосвященика Ілія був сумним, бо вони безсовісно та прилюдно грішили проти святині.\nПомилуй, Господи, і допоможи громаді цього села і о. Станіславу!


Міністр фінансів Оксана Маркарова дала старт проекту «Е-контракт», який продовжить інформаційну революцію у сфері публічних фінансів. - Лента новостей Тернополя\nЦифрова трансформація відбувається не лише в Міністерстві фінансів. Вона є складовою комплексної програми, що має на меті зміну взаємовідносин громадянина і держави. «Зараз ми активно працюємо над повноцінним запуском технології SmartID, що передбачає отримання кваліфікованого електронного підпису менше ніж за хвилину. Скористатися підписом можна буде з будь-якого пристрою, підключеного до Інтернету. Це дозволить суттєво прискорити процес та розширити зону дії цифрових послуг для громадян і бізнесу», – додав Віце-прем’єр-міністр – Міністр цифрової трансформації Михайло Федоров.\n- АІС «Прозорий бюджет» – система, що надасть доступ громадянам до інформації про публічні кошти на всіх стадіях планування та використання, забезпечить актуальність, достовірність та унікальність інформації, комфортність використання аналітичних даних, простоту та зрозумілість поданої інформації, логічність та продуманість, можливість порівняння динаміки, можливість зворотного зв’язку та експертного обговорення.\n- Відкриті дані у сфері публічних фінансів – Е-data (https://edata.gov.ua/)\n- Єдиний веб-портал використання публічних коштів (spending.gov.ua) є найбільшою відкритою базою даних з публічних фінансів України. Портал забезпечує доступ до інформації про використання публічних коштів розпорядниками та одержувачами коштів державного і місцевих бюджетів, суб'єктами господарювання державної і комунальної власності, фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. На порталі ви знайдете трансакції держави, інформацію про стан виконання договорів та фінансові звіти. Усе у форматі open data.\n- Бюджет для громадян (Open Budget - https://openbudget.gov.ua/) – відритий модуль Інформаційно-аналітичної системи «Прозорий бюджет», призначений для інформування широкого кола громадськості в доступній формі про основні цілі, завдання та пріоритетні напрями бюджетної політики, обгрунтування бюджетних витрат та обсягів доходів, планові та досягнуті результати використання бюджетних коштів, що забезпечує прозорість бюджетів державного та місцевого рівнів.\n- BOOST (https://openbudget.gov.ua/analytics/incomes) – це інструмент аналізу бюджетних показників, розроблений на основі методології Світового банку з метою сприяння ефективному використанню бюджетних коштів, поліпшенню процесів прийняття рішень, прозорості та підзвітності. Інструмент BOOST надає можливість громадянському суспільству здійснювати моніторинг фінансів держави, у тому числі для надання подальших рекомендацій органам управління щодо їх використання.\n- Портал реєстру проектів МФО (IFIs projects - https://proifi.gov.ua) – офіційний державний портал із реєстром проектів соціального і економічного розвитку України, які здійснюються за кошти міжнародних фінансових організацій. На порталі ви можете знайти інформацію про проекти, які були впродовж усіх років співробітництва України з МФО.


У Харкові реконструювали парк “Зелений гай”: як змінилось місце відпочинку (ФОТО) - ШоТам\nУ Харкові завершили першу чергу реконструкції парку «Зелений гай». Про це повідомляє пресслужба міської ради.\nУ парку вже заасфальтовано доріжки, проведене освітлення, встановлені лавки та антивандальні урни, обладнані спортивний та дитячий майданчик.\nЧитайте також: У Харкові після реконструкції відкрили сучасний сквер (ФОТО)\nПлоща парку становить 47 гектарів. Допомагали в реконструкції місцеві жителі, наприклад, вони запропонували встановити сцену, щоб проводити концерти та інші заходи.


Поліцейські кажуть, що у літній період обкрадання осель є поширеним видом злочину. Адже господарі, вирушаючи у відпустки, на тривалий час залишають свої квартири і приватні будинки без нагляду і належних засобів захисту від чужих посягань. Відтак правоохоронці радять громадянам: від’їжджаючи на відпочинок, подбайте про безпеку та захист вашого майна. Квартири, в яких упродовж кількох днів нікого немає, дуже легко ідентифікувати за зовнішніми ознаками. Сучасні технічні засоби дозволяють надійно захистити оселі від небажаних гостей. Зверніться за допомогою до професіоналів. Альтернативними заходами може стати також зберігання наявних цінностей та грошей на період вашої відсутності у банківських установах.


Україна програла транзитну суперечку з РФ у СОТ » МІА Вектор Ньюз\nВектор Ньюз » НОВИНИ » Суспільство » Україна програла транзитну суперечку з РФ у СОТ\nКиїв оскаржував політичну заборону росіян, яка розірвала найкоротший шлях українських товарів на ринки Середньої Азії. Офіційно Світова організація торгівлі (СОТ) оприлюднить рішення за скаргою України проти Росії найближчим часом.\nРозглянувши аргументи сторін, СОТ пристала на позицію РФ, що політична ситуація в Україні у 2014-2015 роках створювала суттєві загрози для її національної безпеки. А тому – обмеження транзиту вони не визнали порушенням.\nЧитайте детальніше у статті "Третя поразка у СОТ: які наслідки матиме провал у транзитній суперечці з РФ".\n» Україна поскаржилася у СОТ на заборону РФ щодо транзиту\n» Україна вперше програла Росії суперечку в СОТ


Промінь у небі виграє! | Народний Оглядач\nРозпочалась духова революція зі своєю символікою, породженою сонячним світоглядом. Гляньмо, як це виглядає на Київському Майдані.\n?Ви мабуть помітили, що Майдан 2013 року потрохи переймає світоглядну символіку – зокрема жовто-блакитний прапор? Адже українці починають розуміти, що успіх їхніх дій залежить від символіки, а отже – від їхнього світогляду.\nТому, замість програшного синьо-жовтого прапора, коли життя тільки погіршується, вони вирішили його повернути на жовто-блакитний символ природнього порядку: вистачить глянути на розміщення кольорів запаленої свічки.\nТож подивімося, як майорів жовто-блакитний 22 грудня 2013 року (й іншіі) на Київському Майдані в день зимового сонцестояння.\nМи побачили його не тільки серед натовпу Народнього Віча чи над майданними наметами.\nВін з’явився і на офіційних щоглах Хрещатика.\nЯк пояснив депутат Михайло Блавацький, « Революція сама вирішує, який прапор вивішувати». А вповноважене вибирати відповідну національну символіку, додав депутат Олег Федик, - «самоврядування Майдану».\nЗвичаєвий козак п. Володимир, Академія культурної спадщини Українського козацтва:\nӀ ніби привітавши їхні дії, Сонце усміхнулося вперше після тижневої хмарности…\nНовий же День!\nСтаття доповнена цікавими\nОпубліковано Оксана Лутчин 27 Грудень, 2013 - 16:12\nСтаття доповнена цікавими світлинами, повна оптимізму. Дякую, Зірко!\nМої дружні поради:\n“Наступає духовна революція” — Йде або розпочалась (наступати, як каже народ, можна на граблі).\n“Подивімося, як виглядає” - раджу: Гляньмо, як...\n“синьо-жовтого прапору” - синьо-жовтого прапора\n“вирішили його перевернути на жовто-блакитний”- замість перевернути краще вживати повернути. Перевернутий прапор — таке сполучення мені чомусь не подобалось, але, на жаль, чомусь не визрівав у мене інший варіант. Виручив Ігор Каганець, який, власне, вмотивовано ввів слово повернути. Цілком з ним згідна.\n“(і наступні) на Київському Майдані”- (і інші) на Київському Майдані. Наступний — це , той , що розташований або з’являється слідом. Наприклад: після неділі наступний день — понеділок; наступна зупинка.\nПісля додавання однієї\nОпубліковано Миро Продум 27 Грудень, 2013 - 17:38\nПісля додавання однієї картинки, треба натискати на "Додати інший елемент". Після цього натискати на нижню кнопку "Вибір". Якщо натиснути на верхню "Вибір", то попереднє зображення буде видалено, а у статті буде порожній квадрат.\nПрошу додати помилково вилучені зображення.\nЯкщо окличне чи питальне\nОпубліковано Миро Продум 27 Грудень, 2013 - 17:43\nЯкщо окличне чи питальне речення має не більше трьох слів, до на початку не треба ставити знак оклику чи знак запитання.\nТри слова охоплюються одним поглядом, тому нема потреби дублювати знаки пунктуації. Будьмо лаконічними.\nГарно дивитися на нові\nОпубліковано Зоріна Небокрай 27 Грудень, 2013 - 20:48\nГарно дивитися на нові сонячні прапори! Ура!\nМожна узгодити, щоби ці лишні знаки питання і оклику не стояли, як попереджувальні знаки про надзвичайне явище, що надають якоїсь значущості там, де її зовсім нема. Вони не полегшують нічого. Пропоную ставити їх попереду тоді, коли є щось надзвичайне або дійсно коли питання таке довге, що його можна загубити. Ми ж спрощуємо, а не ускладнюємо. Суті не дають, а тільки ряботиння. Дякую.\nДякую Оксано, Миру, Зоріно за\nОпубліковано Зірка Вітошинська 28 Грудень, 2013 - 16:50\nДякую Оксано, Миру, Зоріно за побажання-зауваги. Виправила головне в мірі своїх можливостей...\n1. стосується церков, за совєтів витіснило друге слово\n2. стосується Духа, незалежно від церков\nПро долю цих двох слів писав Святослав Караванський, а недавно цитувало Ӏрину Фаріон Радіо Культура.\nДякую, Зірко, за гарну\nОпубліковано Анатолій Висота 29 Грудень, 2013 - 09:50\nДякую, Зірко, за гарну публікацію! А чия ж це РІДНА ЦИФРОНА 22?\nДякую, Анатолію. Такого\nОпубліковано Зірка Вітошинська 29 Грудень, 2013 - 10:16\nДякую, Анатолію. Такого Зореслава. Якщо треба - напишіть, передам його телефон.\nAnatoliu, vybach, ja sprawdi\nОпубліковано Зірка Вітошинська 3 Січень, 2014 - 20:59\nAnatoliu, vybach, ja sprawdi pomykytyla... Dijsno, tse byla "moja ridna tsyfrona" i vidpovidno "mij den"!\n2 години 45 хв тому переглянути


Of Zilbern Hoff у м. Київ - сайт, режим роботи, телефони, адреса\nOf Zilbern Hoff у м. Київ\nОфіційний сайт, контактні телефони, графік роботи Of Zilbern Hoff у м. Київ за адресою\nРозплідник мопсів пропонує титулованих псів для в'язки. Короткошерсті, відмінного типу, з хорошим кістяком і чудовими рухами - наші пси для в'язки дають прекрасних, однотипних цуценят мопса шоу і брід класу. Допомога досвідченого кінолога - Породніков в вирощуванні щеняти мопса.


www.blogs.mediasapiens.ua - Блоги - Антон Альошин - Журналісти люблять блогерів, бо вони роблять новини\n→ Журналісти люблять блогерів, бо вони роблять новини\nАнтон Альошин, 27.05.2010 19:02\nЧи може журналіст бути блогером? Авжеж, бо всі, хто хочуть писати, вже це роблять. А чи може блогер стати журналістом? Тобто не просто ним називатись, а перетворитись від вільного автора цікавих йому тем на щоденного виробника соціально-корисної інформації? В принципі, теж може, а більшість блогерів навіть прагнуть. Олександр Амзін спробував озвучити, на його думку, найбільш разючі відмінності між цими професіями. З більшістю тез я згоден, тому подаю їх без скорочень.\nЯкщо зайти на будь-яку галузеву конференцію про Інтернет і ЗМІ, можна почути кілька ключових слів і виразів: "громадянська журналістика", "блогери як журналісти", "нові медіа" і "user generated content". Обговорювати інформаційну революцію, завдяки якій блогери неминуче витіснять ЗМІ, стало так модно, що деякі дійсно вірять, що така революція відбудеться.\nЯ вирішив пояснити, чому ніхто ніколи не зможе замінити представників другої найдавнішої професії. Будемо вважати це своєрідними травневими тезами, які хоч трішки прикриють тему.\nУ блогерів і журналістів різні ролі. Блогери - це по суті очевидці, які не обов’язково вміють гарно писати. У першій половині двадцятого століття очевидець події щось говорив газетяреві. У другій - приходив до телестудії, аби як фрекен Бок розповісти світу про чарівного привида. Зараз очевидець йде в затишну ЖЖшечку і, ніби зі своєї особистої Останкінської телевежі, розповідає про все, що сталося, своїм друзям, а ті транслюють його слова далі. У кінцевому підсумку це помічають журналісти і доносять інформацію до тих, у кого ЖЖшечкі немає (в Росії таких приблизно 100 мільйонів людей).\nЗМІ – це суспільний інститут з абсолютно певною соціальною функцією. Завдання ЗМІ в демократичній країні - інформувати населення таким чином, щоб забезпечити адекватний виборчий процес. Іншими словами, ЗМІ - основне джерело інформації про те, що відбувається в країні. Якщо їх змушують щось писати, то потік інформації стає однобоким, не об’єктивним, і звертає в бік тієї чи іншої політичної сили, зазвичай, правлячої партії. У блогерів такої функції немає. Очевидці, тобто люди, які формують новинні приводи, складають досить малу частку від всіх користувачів інтернет-щоденників. Вони не мають зобов’язань перед читачем, вони не грають за правилами, заданими законом про ЗМІ. Таким чином, в блогах ніщо не гарантує адекватної подачі інформації та критичного підходу до неї. Якщо розглянути блогосферу більш прискіпливо, то можна помітити, що дуже значна частина гучних записів грунтується на повідомленнях ЗМІ. І це правильно, тому що основне завдання як блогерів, так і звичайних громадян - обговорення поточної інформації та прийняття на її основі політичного рішення під час виборів або під час підготовки до них.\nБлогерської журналістики як такої не існує, тому що величезна частка популярних блогерів не просто пов’язана зі ЗМІ, але і вписується в їхній формат. Блогерів помічають видання та пропонують використовувати їхній майданчик для висловлення цікавих думок. При цьому популярні блогери найчастіше досить відомі і в офлайні, так що цілком годяться на роль "балакучих голів". Дійсно, Mr.Freeman роздає інтерв’ю; Фріц Мойсейович Морген пише для "Російського Піонера"; найбільші "комерційні" блоги все більше нагадують розважальні ЗМІ - не випадково в топі блогів "Яндекса" знаходяться сайти Etoday.ru і Lifehacker.ru.\nРобота ЗМІ - це регулярний процес. Знаєте, яке питання виникає першим, коли ми в "Лента.Ру" збираємося завести який-небудь новий формат (наприклад, "Офтопік")? А ось який: "Чи зможемо ми робити це щодня?" Хороші речі треба робити регулярно: подивіться на Екслера, у нього цікаві матеріали виходять один за одним - завжди є що почитати. Він працює над цим майже кожен день, незалежно від настрою, вже не перший рік. За всіма ознаками, сайт exler.ru набагато ближче до ЗМІ, ніж до блогу. Основної маси блогів це не стосується.\nУ журналіста є навички, які не поширюються на блогерів. Мешканцям ЖЖ зовсім не обов’язково грамотно писати, вміти структурувати текст, перевіряти перераховані в ньому факти в додаткових джерелах, посилатися на ці самі джерела і погоджувати інтерв’ю з тим, хто його дав. Ми тут навіть не згадуємо звичку PR-агентств використовувати блогерів як "в білу", так і "втемну" і платити їм за хвалебні відгуки про ті чи інші компанії та їхню продукцію.\nБлогери мають право розпоряджатися емоціями на власний розсуд і вільні писати тільки те, що їм подобається. Журналісти, якщо ми говоримо про новини, повинні засунути свої емоції куди подалі і писати те, що буде цікаво (сюрприз) блогерам. Журналіст не може закликати до спалення міліціонерів на площі, а блогер - легко. Відповідальність за слова в Мережі настільки мала, що вся блогосфера дуже дивується, коли подібні висловлювання приводять до кримінальної справи. А ось до журналіста слідчий прийде максимум на третій день.\nБлогери бувають виключно корисні, коли відбувається щось незвичайне, а на місці виявляється який-небудь активіст з камерою і доступом в ЖЖ. Однак, практика показує, що в загальному випадку летючий загін журналіста в компанії з оператором виконує це завдання куди як краще.\nЖурналісти дуже люблять блогерів, без них не було б багатьох новин. Але покупець шафи з ІКЕА не замінить собою столяра. А якщо і замінить, то не витіснить столярів з ринку, а примкне до них.\nЛаскаво просимо в професію, блогери!\nВи б хотіли купити газетний бізнес сьогодні? // , 23.07.2010 14:50 Газета - збитковий бізнес(1335)\nПродам статті. Ексклюзив гарантую. Скільки дасте за них? // , 11.05.2010 20:17 Читач голосує грошима(969)\nСвобода слова за шкалою Ріхтера // , 04.05.2010 18:51 Побиття як показник свободи(981)\nХоч комусь в цій країні потрібні журналісти?.. // , 24.04.2010 20:02 Вам потрібні журналісти?(1017)\nБлогери – офіціанти інформаційної кухні // , 06.04.2010 00:42 Блогохвантазії(950)\nНа біса потрібне таке телебачення?! // , 30.03.2010 16:01 Де прямий ефір з терактів?(993)\n2009-й: рік сумних журналіських рекордів // , 27.03.2010 16:35 За 2009 рік вбито 77 медійників(900)\nГазета-2020: лише транспорт для сервісу // , 23.03.2010 20:49 Газета-2020(995)\nБлоги - то модна халтура? // , 16.03.2010 14:47 Блог - не продукт проф.журналістики(897)\nОнлайнові медіа - політ нормальний, але автопілот вже не рятує // , 14.03.2010 14:06 Онлайн-медіа: вже без автопілоту(932)


CISOLAR 2019 представить нові можливості для розвитку сонячної енергетики в Центральній та Східній Європі – Асоціація енергоаудиторів України\n16-18 квітня 2019 р. у Києві відбудеться головна бізнес-подія регіону у сфері сонячної енергетики, присвячена новітнім технологіям, трендам та інвестиційним можливостям – CISOLAR 2019, 8-ма Міжнародна Конференція та Виставка Сонячної Енергетики в Центральній та Східній Європі.\nТак в Україні станом на 1 жовтня 2018 р. було побудовано понад 1,06 ГВт потужностей сонячних електростанцій і за підсумками року цей показник зросте до 1.2 ГВт.\nКрім проектів класу large scale, також стрімко розвивається сегмент малих сонячних станцій, зокрема надахових.\nВ Україні, починаючи з 2015 р., в інсталяцію малих домашніх станцій було інвестовано понад 72 млн. євро. Кількість домогосподарств, обладнаних сонячними електростанціями, станом на 1 жовтня 2018 р. перевищила 6 500.\nЗареєструватись на CISOLAR 2019 можна за посиланням: https://ua.cis-solar.com/\nPателефонувати чи написати Організаційному комітету:\nВдосконалення процедури енергетичної сертифікації будівель\n28 лютого – 1 березня в Києві відбудеться міжнародний форум «Smart Building»


Лікувально-діагностичний центр Святого Луки — Що варто знати про засмагу дітей?\nЩо варто знати про засмагу дітей?\nСонячні промені і теплі літні дні звуть і дорослих, і дітей проводити час на природі, засмагати і купатися. Щоб веселощі на сонці не привело до проблем зі здоров'ям, потрібно знати, як правильно засмагати дитині.\nСонячні промені дуже сильно впливають на організм людини, особливо на дитячий. Від потужності впливу на поверхню шкіри і внутрішніх органів залежить користь чи шкода сонячного випромінювання.\nОпромінення сонячними променями в помірних межах дає хороший оздоровчий ефект, оскільки знищується багато хвороботворних організмів. Під дією ультрафіолету шкіра людини виробляє вітамін D. При зайвому ж випромінюванні виникають ракові мутації клітин шкіри.\nДля малюків помірна засмага корисний тим, що вона підсилює роботу імунної системи і покращує обмін речовин в організмі. Ультрафіолетове випромінювання підсилює шкірне дихання, активізується робота кори надниркових залоз, стає сильнішою постачання міокарда киснем, а також підвищується його скорочувальна здатність.\nРегулярне перебування під сонячними променями радять дітям при захворюваннях верхніх дихальних шляхів, алергічних захворюваннях, захворюваннях кишечника і шлунка, проблеми з опорно-руховою системою, а також патологіях нервової системи. Оздоровчий ефект досягається при дотриманні регулярності і поступовості прийняття сонячних ванн.\nДля дітей перебування на сонці має бути обмежена суворими правилами. Діти до п'яти років дуже чутливі до ультрафіолетового випромінювання. Дітям до року взагалі краще не засмагати під прямими сонячними променями, з ними краще перебувати в тіні. З немовлям краще вирушайте на прогулянку ближче до вечора або навпаки, рано вранці. Дітям двох-трьох років не варто грати на сонці опівдні, коли інтенсивність сонячних променів максимальна. Розсіяне сонячне світло в тіні дерев, ранкове або вечірнє сонце корисніші, ніж прямі сонячні промені в спекотний полудень.\nТривалі сонячні ванни можуть привести до сонячних опіків, які в свою чергу здатні спровокувати ракові пошкодження шкіри.😘😘


Собор православних Церков на Криті, який в грецькому світі вважають за краще називати Великим і святим, а в Росії спочатку величали Всеправославною, а потім цю назву «позбавили», завершив свою роботу. Незважаючи на відсутність чотирьох Церков з 14, які повинні були скласти кворум, Собор прийняв шість документів, а також два послання «граду і миру», одне з яких називається страшним антіекуменістов словом «енцикліка».\nПредставники Константинопольського (Вселенського) патріархату, який виступив організатором Собору, вважають, що, незважаючи на неповний склад учасників, рішення форуму обов'язкові для всього православного світу. Константинопольський патріарх Варфоломій навіть натякнув, що неприйняття цих рішень відсутніми Церквами зробить їх «єретиками». Згадуючи Константинопольський собор 1872 року, на якому відбулося відділення Болгарської церкви, патріарх Варфоломій пригрозив: «Ті, хто не прийняв рішення Соборів, ізолювали і перетворилися в єретиків». Натяк більш ніж прозорий. Болгарський патріархат першим, 1 червня ц.р., відмовився їхати на нинішній Собор на Криті. Правда, болгарська схизма XIX століття була подолана в переможному 1945 році за посередництва Московського патріарха Алексія I (Симанського). Однак нині звинувачення в етнофілетизм, тобто перевагу національних інтересів загальноправославним, так само як і в 1872 році, прозвучали, але вже на адресу Московського патріархату. Докір кинув Кіпрський архієпископ Хризостом II.\nПроте організатори Собору вважають, що він продемонстрував єдність світового православ'я і торжество соборного розуму. «Було дійсно незрозуміле для нас відсутність, були труднощі, не було все просто і райдужно. Були гострота, напруженість, песимізм щодо результатів. Але врешті-решт було досягнуто домовленість, єдність, гармонія і єдність. Разом ми написали історію », - наводять слова патріарха Варфоломія інформагентства. Слова про досягнутому одностайності присутні в обох посланнях критської зустрічі.\nОднак в Московському патріархаті не поділяють думки Константинополя і його однодумців ні про те, що на Криті перемогло всеправославне єдність, ні про те, що рішення цих зборів є обов'язковими для виконання. Хоча патріарх Московський і всієї Русі Кирило на початку роботи Собору направив послання, в якому заявив: «Ми залишаємося однією православною родиною», - за підсумками форуму РПЦ швидше схильна до відторгнення, ніж до прийняття думки соборян. «Вважаю, що Священний синод Російської православної церкви на черговому засіданні, яке зазвичай відбувається в липні, розгляне документи зборів предстоятелів і представників десяти помісних Церков, що відбувся на Криті, з метою визначитися зі ставленням до них з боку Московського патріархату», - повідомив заступник голови Відділу зовнішніх церковних зв'язків РПЦ протоієрей Микола Балашов. Поки представники Російської церкви вважають за краще йти від прямих відповідей на питання про ставлення до «ультиматуму» Константинополя, проте деякі репліки і коментарі дозволяють припустити, що рішення її Синоду буде не на користь критських документів.\nНа одному з брифінгів представник Константинопольського патріарха архієпископ Телмісскій Іов Геча так пояснив позицію своєї Церкви російським журналістам: «Ви прибули з демократичної країни, де від усіх очікують участі в голосуванні. На жаль, в демократичній країні не все беруть участь в голосуванні. Чи означає це, що голосування, яке відбулося у вашій країні, нелегітимно? »Чомусь представників РПЦ особливо обурило слово« демократичний »в застосуванні до соборного процесу. Тоді ж на репліку Гечі відгукнувся протоієрей Микола Балашов. «У Церкви адже немає демократії з самого першого століття, і не буде», - сказав священнослужитель, пояснивши, що демократія - це влада народу, а в Церкві «влада належить Богу». Втім, архієпископ Іов сам по собі символізує все те, що здається ворожим Московському патріархату: він виходець з української єпархії Константинопольського патріархату в Канаді, а в подальшому перейшов в Російську архієпископію під тією ж юрисдикцією у Франції, яка гостро конкурує в цій країні з Московським патріархатом .\nЗвичайно ж, не тільки фактор особистого неприйняття представників «модерністського» і «прозахідного» течій в православ'ї відштовхує від Собору на Криті Російську церкву. «Собор десяти Церков» завершився публікацією відразу двох послань. Одне більшою мірою соціально-політичне, інше - «енцикліка», або «окружне послання», підкріплює соціально-політичні декларації соборян богословської аргументацією. Слід зауважити, що, незважаючи на «страшне» схожість з позначенням послань пап Римських, слово «енцикліка» цілком споживані в східному християнстві.\nУ підсумковому посланні є моменти, які не вписуються в стилістику Московського патріархату. Документ «сформулював пропозицію заснувати Святий і великий собор в якості регулярно діючого інституту».\nКрім того, соборяни вважають, що «сучасна секуляризація ставить собі за мету відчуження людини від Христа і духовного впливу Церкви, невиправдано ототожнюючи її з консерватизмом». «Ототожнення Церкви з консерватизмом, несумісним з прогресом цивілізації, є довільним і злоупотребітельним», - йдеться в критської енцикліці. У той же час РПЦ останнім часом визначає свою соціальну концепцію саме як консервативну альтернативу глобального лібералізму. Всупереч думці Московського патріархату Собор на Криті вважає, що «західна цивілізація несе незгладимий відбиток нескороминущого вкладу християнства». В енцикліці звучить заперечення крайнощів глобалізації, втім, як і націоналізму: «Православна Церква перед обличчям нівелює і безособової гомогенізації, якій сприяє глобалізація, а також крайнощів етнофілетизму, виступає на захист ідентичності народів і зміцнення місцевих традицій». Нарешті, критський Собор закликає Церкви «не втручатися в політику», хоча свідоцтво Церкви «є суттєвим чином політичним - як турбота про людину та її духовної свободи».\nСоборяне також засуджують фундаменталізм як прояв «болючою релігійності». Якщо в посланні тема фундаменталізму звучить радше в контексті загрози ісламізму, то в енцикліці цьому поняттю надається більш універсальний характер: «Зараз ми переживаємо поширення хворобливого явища насильства в ім'я Боже. Спалахи фундаменталізму в надрах релігій ризикують привести до панування думки, що він становить сутність релігійного феномену. Істина, однак, полягає в тому, що фундаменталізм як «ревнощі не по розуму» (Рим. 10,2) є проявом хворобливої релігійності. Справжній християнин, наслідуючи приклад Розп'ятого Господа, не вимагає жертви, але приносить себе в жертву, і з цієї причини є найсуворішим суддею релігійного фундаменталізму будь-якого походження ».\nОдночасно форум десяти православних Церков прийняв відозви, до яких цілком міг би приєднатися Московський патріархат. У своєму зверненні та інших документах соборяни визнали, що діалог з інославними християнами означає компромісів в питаннях віри, а також підтвердили поняття шлюбу як союзу чоловіка і жінки. Дипломатичної стратегії РПЦ відповідає і заклик Святого і великого собору до захисту прав християн на Близькому Сході і в інших місцях. Взагалі «Собор десяти», як це прийнято і в РПЦ, проблему прав людини пов'язує насамперед із захистом прав віруючих, зокрема християн. Таке розуміння він протиставляє «самовпевненому обожнювання індивіда і його прав». Патріарх Кирило, нагадаємо, також недавно говорив про єресі «человекобожия» і «человекопоклоннічества», чим накликав на себе шквал критики.\nДо числа побоювань, які живили віруючі в Росії по відношенню до Собору на Криті, можна віднести небезпека обговорення української теми. За соціальним мережам поширювалися чутки, що патріарх Варфоломій от-от оголосить в Україні свій екзархат в якості помсти за відмову РПЦ брати участь в Соборі. Чутки ці посилилися після того, як Верховна рада України направила в Константинопольську патріархію послання з проханням «скасувати» рішення XVII століття про передачу Київської митрополії в юрисдикцію Московського патріархату.\nУ РПЦ не повірили або зробили вигляд, що не повірили в цей загрозливий стан. «Між християнами так не буває. У нас так (мстити. - «НГР») не прийнято. І ми теж з цього виходимо », - сказав у відповідь на панічні чутки Микола Балашов. У Константинопольської патріархії теж запевнили, що послання Ради не отримували і розглядати його на Соборі в будь-якому разі не будуть. Більш того, архієпископ Афінський Ієронім під час Собору запропонував засудити унію (з Римом), як метод, чужий духу православ'я. Це рішення увійшло в соборні документи, в тому числі в послання.\nОднак через відсутність РПЦ і відповідно делегації Української православної церкви Московського патріархату, вийшло так, що українське православ'я представляли духовні лідери діаспори, що знаходяться під омофором Константинопольського патріарха. Крім згаданого вище архієпископа Іони Гечі, під соборними документами стоїть підпис глав Української православної церкви в США митрополита Ієрапольського Антонія Щарби і Карпаторосской єпархії в США єпископа Григорія Таціс (грека за національністю).\nЗгідно із заявою протоієрея Миколи Балашова, залишається небагато часу, щоб дізнатися думку Синоду РПЦ про рішення критського Собору. Якщо судити по тому негативному фону, який створюється в публікаціях близьких до Московського патріархату оглядачів, Російська церква навряд чи прийме відбувся без її участі Собор. Тим більше що соборні документи відкриваються визнанням провідної ролі Константинопольського патріарха Варфоломія в проведенні Собору, що неприйнятно для Москви. Однак і різкого розриву чекати не доводиться, враховуючи, що патріарх Кирило все ж звернувся з посланням до соборянам, і формулювання в цьому посланні відрізнялися м'якістю і дипломатичній розпливчастістю.\nШвидше за все РПЦ спробує уявити Собор на Криті своєрідним «нульовим етапом», прелюдією до справжнього єднання Церков. Організатори Собору також оголосили його першим актом триваючого дії. Представники і предстоятелі Церков повинні збиратися кожні кілька років - висловлювалися і такі побажання.\nОднак для РПЦ абсолютно неприйнятні претензії Великого і святого собору на роль керівного колегіального органу православної ойкумени, свого роду світового уряду у всеправославному масштабі. «Зовнішнього управління» в Москві бояться як вогню, це головний жупел вітчизняних охоронців.\nЧи захоче Константинополь відступитися від своїх слів про «єресі», чи зважиться на «Велику схизму» XXI століття? У цьому теж є сумніви. Але при варіанті обопільного відступу змагаються Патріархатів значення зустрічі на Криті дійсно буде зведено до «нульового варіанту».


Про це 4 серпня говорили з журналістами міські фахівці з питань материнства і дитинства – лікар-неонатолог Оксана Михайленко, акушерка пологового будинку Любов Лісник і лікар сімейної амбулаторії №3 Генадій Єрмаков. Зустріч була присвячена темі грудного вигодовування.\nЗа словами О. Михайленко, абсолютна більшість новонароджених малюків (97%), котрі виписуються з пологового будинку, знаходяться на грудному вигодовуванні. Решті немовлят (3%) з різних причин, грудне молоко протипоказане. За словами фахівців, у всьому світі грудне молоко є найкращим і найбільш безпечним способом годування малюків. Дитина має перебувати виключно на грудному вигодовуванні до 6 місяців, а надалі, аж до 2 років, до її раціону можна додавати так званий прикорм.\nМедики зазначають, що з грудним молоком малюки отримують найякісніше натуральне харчування. Завдяки йому, діти значно менше страждають на різні патології і мають більш сильний імунітет. Під час годування грудьми між матір'ю і дитиною встановлюється особлива психологічна близькість. Годування дитини грудним молоком позитивне не лише для малюка, але і для організму його матері. Скажімо, годування грудьми суттєво зменшу ризик захворювання патологіями молочної залози.\nЯк зазначає лікар сімейної медицини Генадій Єрмаков, близько 94% новонароджених малюків, яких він патронує, перебувають на грудному вигодовуванні. «Коли я приходжу вітати мам із народженням у них дитини, то завджи питаю, чи годують вони своїх немовлять грудьми... Якщо відповідь негативна, то я в майбутьному приділятиму такій дитині більше уваги», - каже фахівець. За словами Г. Єрмакова, його педіатрична практика свідчить про те, що малюки, які зросли на грудному молоці, дійсно мають більш міцне здоров`я. Він також згадує, що за радянської доби кількість жінок, які годували своїх дітей грудьми, ледве сягала 50%. Жінки не мали часу, годувати грудьми було не заведено, до того ж, в країні була розвинута система дитячих кухонь. Нині ситуації кардинально змінилася. «Я вважаю це дуже добре!» - каже лікар.\nТакож медики повідомили, що цього року в Україні мають створити перший банк грудного молока для тих мам, котрі бажають годувати своїх дітей грудьми, але не мають змоги. Перший такий банк зявиться у Києві, а надалі подібна установа має відкритися вже і в Дніпрі, сказала Оксана Михайленко. Вона також зазначила, що молоко до банків будуть відбирати у перевірених жінок.\nДіти, яких годували грудьми, краще вчаться в школі і частіше надходять в коледжі, ніж ті, хто був на штучному вигодовуванні. Про це свідчать дослідження американських вчених. Співробітники Університету Колорадо в Денвері і Американського університету у Вашингтоні вивчили дані про вигодовуванні 126 близнюків з 59 сімей і показники успішності 191 близнюка з 90 сімей. У кожній парі цих двійнят одного годували грудьми, а іншого тримали на штучному харчуванні - або ж вигодовували материнським молоком обох, але протягом різного часу. Результати порівняння показали, що ті, хто харчувався материнським молоком, демонстрували в школі кращу успішність і частіше продовжували навчання в коледжах, ніж їх брати і сестри. Кожний місяць грудного вигодовування в дитинстві підвищував успішність учня в школі на 1% і збільшував ймовірність його вступу до вузу на 2%. Крім того, такі діти відрізнялися міцним здоров'ям, хорошими когнітивними здібностями і вищим IQ.\nгодувати здоров`я малюки мама материнство медицина немовля Павлоград пологи Україна


Найкращим фільмом 78-го Венеційського кінофестивалю журі визнало драму Одрі Діван “Буває”, присвячену проблемі абортів.\n“Діван – лише шоста режисерка, яка отримує найвищу нагороду Венеції. І її перемога підтверджує те, про що заговорили у Каннах, де перемогла режисерка Джулія Дюкурно з фільмом “Титан” – жінки відвойовують свої позиції на кіноолімпі”, – йдеться у повідомленні.\nЗагалом, як зазначається, тема материнства стала цьогоріч однією з центральних на фестивалі. Їй присвячено і фільм “Цензорка” (“107 матерів”). Сценарій цієї стрічки (Іван Остроховський та Петер Керекеш) визнано найкращим у програмі “Горизонти”.\nФільм словацького режисера Петера Керекеша – копродукція України, Словаччини та Чехії. Він розповідає про українських жінок, які народжують у в’язниці.\nЗолотий лев за найкращий фільм: “Буває” Одрі Діван (Франція);\nСрібний лев – великий приз журі: “Рука Божа” Паоло Соррентіно (Італія);\nСрібний лев за найкращу режисерську роботу: “Сила собаки” Джейн Кемпіон (Нова Зеландія, Австралія);\nНайкраща жіноча роль: Пенелопа Крус (“Паралельні матері”, Педро Альмадовар, Іспанія);\nНайкраща чоловіча роль: Джон Арсілла (“Про роботу 2: Зниклі 8”, Ерік Матті, Філіппіни);\nНайкращий сценарій: “Загублена дочка” Меґі Джиленхол (Греція, США, Велика Британія, Ізраїль);\nСпеціальний приз журі: “Отвір” Мікеланджело Фраммартіно (Італія, Франція, Греція);\nПремія Марчелло Мастроянні за найкращу жіночу або чоловічу роль: Філіппо Скотті (“Рука Божа” Паоло Соррентіно).\nОсновна програма фестивалю складалася з 21 фільму. У ній також брала участь українська стрічка Валентина Васяновича “Відблиск” про військового хірурга, який повертається до мирного життя після полону.\nНагадаємо, Венеційський фестиваль – один з найстаріших та найпрестижніших кінофорумів світу. У 2019 році перемогу у конкурсі “Горизонти” здобув український фільм “Атлантида” Валентина Васяновича, у 2020 році стрічка Наталі Ворожбит “Погані дороги” отримала нагороду Verona Film Club Award у паралельній програмі Венеційського кінофестивалю “Тиждень критики”.\nНазад Резніков вважає доцільним обговорення Nord Stream 2 у Нормандському форматі\nДалі Резніков назвав головну потребу людей на лінії розмежування


Суд арештував Добкіна на 2 місяці з можливістю внесення застави у 50 млн | NewsNetwork\nСуд арештував Добкіна на 2 місяці з можливістю внесення застави у 50 млн\nПечерський райсуд Києва арештував Михайла Добкіна на 2 місяці з можливістю внесення застави у 50 млн грн. В інтерв’ю журналістам підозрюваний заявив про тиск, а також про те, що буде звертатися до міжнародних інстанцій.\nПрокурори просили застосувати щодо нардепа запобіжний захід у вигляді арешту на 2 місяці, а суму застави визначити у розмірі не менше 150 млн грн. Сторона обвинувачення обґрунтувала таке клопотання побоюваннями, що підозрюваний може впливати на хід розслідування.\nСам Михайло Добкін просив суд відпустити його під особисте зобов'язання. Також про взяття його на поруки клопотали чотири народних обранці.\nГПУ підозрює депутата в зловживанні службовим становищем і сприянні шахрайству з метою заволодіння 78 га землі в Харкові вартістю понад 220 млн грн.\n13 липня Верховна Рада України дала дозвіл на притягнення його до кримінальної відповідальності, затримання і арешт.


Самоцінність: припинити порівнювати себе з іншими і продовжувати рости • MediaLab Online\nЯк реагувати на критику, компліменти і успіхи колег.\nЗавищені очікування, страх розчарувати і розчаруватися, надмірна самокритика — це робить неможливим розвиток, не дає почувати себе впевнено у професії. Минулого тижня ми з’ясували, що корені синдрому самозванця лежать у низькій самоцінності і високій тривожності. Зараз проаналізуємо ще кілька проблем, які заважають жити комфортно.\nДякуємо журналісткам, які погодилися поділитися своїми переживаннями, які заважають їм комфортно працювати: на радіо — Ані Море і Ірині Славінській, в друкованих медіа на фрилансі — Вірі Курико, на фултаймі — Ірині Андрейців. Ми зібрали найбільш повторювані запити, а про те, як їх пропрацювати, попросили розповісти психотерапевтку Оксану Верховод.\nПроблема 1. Я не бачу видимого результату від своєї роботи. Вона не впливає на те, що сьогодні відбувається в країні.\nОксана Верховод: «Це знецінення результатів своєї роботи. Скоріше за все людина ставить дуже високі вимоги до себе і має ідеалізований образ бажаного результату. Перше, що потрібно зробити, це прийняти той факт, що ми не маємо впливу на всю країну. Далі спробуйте визначити реальні межі впливу — це жителі міста, певна група людей зі спільними поглядами? За якими ознаками і фактами реальності ви зрозумієте, що вплив дійсно відбувся? Як отримаєте зворотний зв’язок?\nТакож в цьому запиті може прослідковуватися глибинна потреба людини у визнанні. Треба додати собі “погладжувань” за роботу — отримувати компліменти від колег, брати участь в галузевих конкурсах».\nПроблема 2. Я боюся розмовляти з людьми. Це не залежить від того, наскільки сильно я розібралася в темі. Доходить до того, що в мене тремтять руки і я подовгу не можу набрати номер. Врешті змушую себе зібратися, але після розмови у мене не припиняється тремор в руках, я прокручую в голові розмову, шукаючи, як би могла поставити запитання по-іншому.\nОксана Верховод: «Людина заганяє себе в певні рамки і вважає, що вихід за них — це помилка. Прослідковується страх зробити щось не так або бути відкинутим. Як мене сприймуть люди? Якою вони мене побачать? Присутній жорсткий внутрішній критик, який тримає все під контролем і працює на випередження. Журналістка ще не встигла припуститися помилки чи отримати негативний відгук, але всередині вже починається критика і сварка на саму себе. Гоніння себе — це, з одного боку, захисний механізм, щоб потім, якщо реальний зовнішній відгук виявиться негативним, його можна було легше пережити, а з іншого — це бажання все контролювати, щоб не помилитися і не відчути себе некомфортно. Знову ж таки треба відокремлювати себе як людину від себе як фахівця: “Я людина, і я завжди ОК, але моя діяльність може бути різною: я можу помилятися, вчитися на цих помилках, робити висновки, щоб далі покращувати свою роботу”. Також можна пропрацювати наперед і дослідити, чого боїться людина. Яка картинка виникає в неї голові? Найчастіше це переживання найстрашніше саме в нашій уяві. І якщо ми прокрутимо цю картинку перед очима, то страх значно зменшиться».\nПроблема 3. Хвилююсь, що я надто мало знаю, аби робити якісь висновки чи оцінки, хоча можу бути занурена в тематику дуже глибоко. Через це боюсь додавати аналітичну частину в тексти.\nОксана Верховод: «Скоріше за все це запит від більш досвідченого журналіста. Це один із проявів синдрому самозванця — ефект Даннінга-Крюґера. Суть в тому, що чим досвідченішою стає людина, чим більше у неї знань та навичок, тим менш компетентною вона себе вважає. Треба звертатися до свого попереднього досвіду, відмічати свої досягнення, а також, не дивлячись на власні відчуття, робити спроби додавати аналітичну частину в текст. Перенесіть фокус уваги з оцінювання роботи на саму діяльність, на отримання задоволення від неї, бо у запиті відчувається, що людині цікаво аналізувати».\nПроблема 4. Не можу позбутися комплексу меншовартості. Я постійно порівнюю себе з однолітками. І не з будь-якими журналістами, а, наприклад, з польським репортером Маріушем Щигелем, який уже в 21 рік писав чудові репортажі. У мене ж є бажання бути не просто журналістом, а стати фахівцем, який своїми текстами впливає на суспільну думку. Виходить, що я десь не допрацьовую. Також порівнюю себе з українськими однолітками і бачу, що за місяць вони написали більше текстів, ніж я.\nОксана Верховод: «Варто прийняти як факт, що завжди буде хтось кращий і гірший, ніж ви у певній діяльності. Також треба усвідомити, скільки енергії, часу і зусиль витрачається на порівняння. Скільки часу ви витрачаєте на те, щоб знайти цю інформацію, порівняти, а потім критикувати себе? Все має якусь функцію. Визначте, що вам дає це порівняння: таким чином ви себе мотивуєте до роботи чи шукаєте підтвердження власної “нікчемності”? Якщо цей механізм виснажує і не додає сил, енергії, приємних відчуттів, то як інакше ви можете покращити свою діяльність? Тут важливо зосередитися на власному прогресі. Якщо є бажання порівнювати, то краще порівнювати себе вчорашню з собою сьогоднішньою, відзначати зміни і радіти тому, що покращилося. Дуже добре в цьому сенсі працюють графіки, які наочно показують ріст. Можна закласти туди як якісні, так і кількісні показники. Обдумати індивідуальний план власного зростання, де, зокрема вписати, скільки текстів ви хочете здати за місяць, півроку, рік. Цей індивідуальний план розвитку використовуйте як спосіб самомотивації».\nПроблема 5. Боюся, що якщо відмовлюся від якоїсь теми, то про мене забудуть і більше ніколи не запропонують співпрацю, тому майже ніколи не відмовляюся брати теми в роботу, навіть, коли доводиться працювати до 2:00 ночі, щоб встигнути до дедлайну.\nОксана Верховод: «Глибинна проблема — низький рівень самоцінності, коли людина не відчуває себе професіоналом, який буде затребуваним на ринку. Можна порадити інвентаризацію власного досвіду і досягнень. Дуже часто, коли ми маємо проблему з самоцінністю, то знецінюємо все, що в нас було: сприймаємо себе як чистий лист. Важливо добре пропрацювати свої попередні досягнення.\nТакож можна провести експеримент: спробувати відмовитися хоча б від однієї теми, яку пропонують, але вона не відгукується, і подивитися, що відбудеться. Чи дійсно ця тривога, що потім не буде жодного замовлення чи коштів на виживання, буде мати причини? При цьому обмежити експеримент в часі — наприклад, тиждень чи місяць».\nПроблема 6. Якщо хтось пише мені негативний коментар, критикуючи структуру чи подачу тексту, навіть розуміючи, що людина не права, я починаю перечитувати текст по кілька разів, вишукуючи підтвердження. Інколи я прокидаюся вночі, щоб відкрити текст і подивитися його ще раз. Часом мені сниться, як я виправляю те, що не допрацювала в матеріалі, який вже давно був опублікований і віджив своє.\nОксана Верховод: «Йдеться про недовіру до себе і важливість чужої думки. В першу чергу я б радила пам’ятати про критерії якісного зворотного зв’язку. Ми часто боїмося критики, але далеко не всі зауваження обов’язково брати до уваги. Слід пам’ятати, що якісний зворотний зв’язок не однобокий: в ньому відмічено і те, що вдалося, і що потребує покращення. Він не містить категоричності і прямого емоційного суб’єктивного забарвлення, обґрунтований, має конкретні пропозиції до покращення. Все інше є суб’єктивною думкою, на яку коментатор має повне право. Але при цьому й автор матеріалу має право на свою суб’єктивну думку. Якщо критика не відповідає критеріям якісного зворотного зв’язку, можна або проходити повз неї, або просити людину цю критику перебудувати за критеріями якісного зворотного зв’язку: обґрунтувати, показати хоча б один варіант, як можна було б зробити краще. Глибинно працювати над довірою до себе, підвищенням самоцінності, самооцінки, над тим, щоб чужа думка не була важливішою, за власну».\nПроблема 7. Не можу пробачити собі помилки, допущені під час розмови з героєм. Коли переслуховую нашу розмову, звертаю увагу на те, як недоречно перебила співрозмовника, не давши йому договорити щось важливе для уточнення, а потім не повернула назад, щоб закінчити думку. Подовгу згадую це вечорами. Часом навіть увечері не можу заснути.\nОксана Верховод: «Таке відчуття, що фокус уваги людини спрямований лише на те, що було не так. Внутрішні локатори відфільтровують негатив. Я б радила запитати в себе: “Для чого я звертаю увагу на ці помилки?”, “Що мені дає зациклення на них?”. Якщо питання в тому, щоб покращити свою роботу і більше таких помилок не припускатися, то можливо буде краще не займатися самокритикою, яка забирає багато часу, а підібрати для себе зручний спосіб аналізу, де можна виокремити факти реальності і знайти способи виправлення власних помилок».\nПроблема 8. Не вмію адекватно реагувати на компліменти. Можу лише видушити із себе вподобайку, інакше починаю несвідомо виправдовуватися і писати, що пішло не так під час розмови, як я хотіла побудувати матеріал і що мені не вдалося. Багато колег говорили мені, що це неправильно, мовляв я сама себе принижую, тому тепер я просто мовчу, бо, якщо подякую, то це означатиме, що я згодна з тим, що матеріал хороший, а мені постійно здається, що він жахливий.\n«Тут і фокус на негативі, і знецінення того, що зробила, і порівняння з якимось ідеальним недосяжним образом. В транзактному аналізі є поняття “фільтр погладжування”. Всі люди мають потребу в тому, щоб їм говорили компліменти, обіймали, давали відгук на те, що вони говорять чи роблять. Трапляється так, що в дитинстві людина отримувала лише негативні “погладжування” або лише критику. Через це у неї може сформуватися установка: якщо мене хвалять, то говорять неправду. Тут важливо працювати з фахівцем, бо самостійно з такими глибокими установками буває доволі складно розібратися.\nЯкщо виглядає так, що компліменти кажуть лише знайомі і вам здається, що це незаслужені лестощі, то помоніторте, чи це дійсно так. Чи лише знайом залишають гарний відгук? Чи пишуть його під кожним вашим текстом? Так ви познайомитеся з реальністю, а не з власною уявою. Треба працювати з тим, щоб навчитися не знецінювати, а приймати власні результати».\nЧитайте першу частину тексту Синдром самозванця у журналістів\nГоловне зображення FOODISM360


ФЕСТИВАЛЬ ЧЕСЬКОГО ПИВА + СИНЕВИР, ШИПІТ ТА ВЕДМЕДІ\nЗапрошуємо Вас у неймовірне автентично-закарпатське село Колочава, де пройде колоритний і дуже цікавий фестиваль чеського пива!\nБуде презентація та дегустація більше десяти видів чеського пива від кращих пивоварів Чехії, а також можливість скуштувати смачні страви закарпатської кухні на невеликому ярмарку, не кажучи вже про те, що Колочава - саме по собі дуже цікаве і красиве місце в Карпатах, яке дійсно варто відвідати.\n1 День 6:00 - виїзд зі Львова.\nПо дорозі пропонуємо Вам поснідати у кафе "ОКey" серед мальовничих краєвидів Карпатських гір;\n12:00 - приїзд у Колочаву.\nОглядова екскурсія по історичному центру села Колочава\nФотографування біля унікальних колочавських пам’ятників. Лише тут Ви можете побачити Пам’ятник вівчарю, Заробітчанам, Примирення та інші. Їх у Колочаві аж 20!\nА також під час екскурсії ви відвідаєте музей - скансен архітектури та побуту Закарпаття «Старе село», познайомитеся із особливими умовами проживання колочавців 100 років тому, спробуєте самотужки відкрити хату дерев’яними ключами, порубати ручною пилою деревину, написати літеру грифликом на кам’яній дощечці, посидіти у старовинній сауні, сфотографуватися на гусці чи біля останнього опришка Карпат, відчути себе в’язнем в угорській тюрмі…\n14:00 - 17:00 - а тепер ми відвідуємо фестиваль!\n18:00 - поселення. Відпочинок, вільний час та сауна;)\n2 День 9:00 - сніданок.\n10:00 - виселення.\n10:00 - виїзд до одного з семи природних чудес України - Озеро Синевир – перлина та візитка Карпат. Найбільше озеро Українських Карпат, розташоване на висоті 989 метрів над рівнем моря. Входить у склад Національного природного парку «Синевир» у Міжгірському районі Закарпатської області.\n11:00 - 13:00 - прогулянка-екскурсія навкруги Синевирського озера,загадування бажання, фотографування серед чарівних гір і озера.\n13:30 - 14:00 - екскурсія в найбільший у Європі реабілітаційний центр бурого ведмедя,який є своєрідним символом Карпат!\nПопуляція бурого ведмедя в Україні нараховує близько 300 особин. Також є певна кількість цих тварин, які утримуються у неволі. В окремих випадках для тих ведмедів створені неналежні умови, або ж утримуються з порушенням природоохоронного законодавства. Мета центру – реабілітація особин бурого ведмедя, які зазнали жорстокого поводження, потерпілих від стихійного лиха, утримання конфіскованих тварин, подальша доля яких вирішується в судовому порядку у зв'язку з порушенням законів України, відтворення їх природної популяції, тимчасова перетримка тварин, яких затримано на кордоні через порушення природоохоронного законодавства тощо.\n14:00 - 15:00- вільний час на обід у деревяній карпатській колибі, де ви можете скуштувати традиційні страви!\n15:00 - 17:30 - екскурсія до водоспаду Шипіт,що причаровує всіх своєю незвичайною природною красою. Падаючи з 15-метрової висоти кришталево чиста вода розбивається об каміння,утворюючи міріади діамантових краплинок, що переливаються дивовижними барвами у променях карпатського сонця.\nТакож у вас є можливість придбати приємний подарунок на згадку на ринку сувенірів;)\n18:00 - збір групи та виїзд до Львова.


Ця рослина по-науковому називається каллізії запашної і відноситься до сімейства коммелінових. Воно може досягати висоти в один метр. Особливість рослини в тому, що у нього є два види пагонів. Багато вирощують золотий вус на підвіконнях, тому що це відмінне лікувальний засіб, який завжди під рукою. Настоянка золотого вуса на горілці застосовується при безлічі хвороб.\nНаукова назва золотого вуса — каллізія запашна, вона відноситься до сімейства коммелінових\nСпиртова настоянка золотого вуса застосовується в якості лікарської рослини через багато в чому унікального складу. Найціннішими компонентами золотого вуса вважаються два флавоноїду — кемпферол і кверцетин. Тут є і така речовина, як бета-ситостерол. Крім того, колізія запашна містить рослинні гормони — фітостероли. Всі властивості золотого вуса в повній мірі розкриваються восени, коли трава накопичує в собі максимум корисних речовин.\nЗолотий вус — могутній біостимулятор. Спектр його можливостей дуже і дуже широкий. Рослина дуже цінується, тому що лікує безліч захворювань.\nУ кверцетину є протизапальні та антиоксидантні властивості, а також він бореться з набряками і алергіями, уповільнює старіння і зношування організму, старіння рогівки ока і міокарда, робить капіляри менш проникними і зміцнює клітинні мембрани.\nКемпферол відмінно очищає організм і має протизапальні властивості, зміцнює капіляри і тонізує, є діуретиком.\nБета-ситостерол допомагає впоратися з атеросклерозом, порушеннями метаболізму і запаленнями передміхурової залози.\nЗ елементів таблиці Менделєєва найбільш примітними тут можна назвати сірку і мідь.\nГотують її так: 10-15 колінець (суставчіков) золотого вуса нарізають і розрізають уздовж ще раз на 4 частини. Потім заливають 500 мл спирту (якісного) або ж горілки і два тижні наполягають в темряві.\nНастоянку готують так — 10-15 суставчіков золотого вуса нарізають і розрізають уздовж ще раз на 4 частини. Після заливають 500 мл спирту або горілки. Наполягати 14 днів\nНастоянка золотого вуса застосовується дуже широко, тому що лікує безліч захворювань:\nРослина добре справляється з хворобами кишечника і шлунка\nЦе відмінний засіб від панкреатиту.\nЩе одна сфера її застосування — лікування серцево-судинних захворювань, хвороб крові та кровотворних органів.\nПрепарати цієї трави застосовують для профілактики діабету. Також можливе лікування порушень обміну речовин.\nМожливо лікування алергій, бронхіальної астми та хвороб органів дихання.\nНастоянку золотого вуса використовують для профілактики онкологічних захворювань і для лікування алкоголізму, а також наркоманії.\nЗастосування настоянки для боротьби із зайвою вагою обумовлено тим, що ця рослина покращує метаболічні процеси.\nПриймати настоянку золотого вуса зовнішньо можна для поліпшення зору, закопуючи її в очі.\nМожливо зовнішнє застосування для лікування шкірних захворювань (в тому числі раку шкіри), лишаїв, обморожень, хвороб суглобів і хребта.\nПопулярно лікування настоянкою золотого вуса на горілці при хворобах сечовидільної системи і передміхурової залози, а також профілактика атеросклерозу.\nЗа деякими відомостями, золотий вус за властивостями не поступається женьшеню.\nЦе дуже сильна рослина, тому неправильне застосування може спровокувати і алергії, і головні болі, і більш серйозні побічні ефекти. Крім того, перед тим як почати пити настоянку золотого вуса, варто переконатися, що у вас відсутні протипоказання.\nЗасіб не можна приймати\nпри аденомі і хворобах нирок.\nРослина проявляє і специфічні ефекти: при передозуванні може пропасти голос і відновлюватися він буде не один місяць. Втім, при застуді ліки буде навіть корисним.\nЗастосовувати настойку золотого вуса можна як протягом місяця, так і тиждень — це залежить від захворювання. Найбільш важлива дозування.\nКанонічний метод лікування настоянкою золотого вуса виглядає так. У перший день приймають 10 крапель, на наступний — 11, на третій — 12 і т. Д., Додаючи в день по краплі протягом одного місяця. Далі дозування знижується таким же способом — по краплині в день. Курс триває два місяці, а при необхідності цілком можна його повторити, але тільки через 30 днів.\nЄ й інші способи, як приймати настоянку золотого вуса правильно. Можна приймати відразу по три десятка крапель, які додають в 100-150 г води. Ліки таким чином приймається двічі на день протягом десяти днів. Після слід зробити перерву на такий же період.\nДля лікування алкогольної залежності золотий вус на горілці застосовують таким способом. Настоянку приймають три тижні, потім потрібна перерва тривалістю п’ять днів, а після протягом трьох тижнів п’ється відвар. І так до повного одужання.\nВажливо не тільки те, як приймати настоянку золотого вуса, а й те, що можна їсти в цей період — застосування засобу вимагає правильної дієти. В цей час варто відмовитися від куріння, потрібно виключити з раціону мариновані та солоні овочі, здобні солодку випічку, та й взагалі солодке, тваринні жири, алкоголь, картопля, газовану воду, молочні продукти, квас.\nПід час лікування золотим вусом потрібно відмовитися від куріння, виключити з їжі мариновані і солоні овочі, здобні солодку випічку, та й взагалі солодке, тваринні жири, алкоголь, картопля, газовану воду, молочні продукти, квас\nЛікарські рослини | Приготування і застосування настойки золотого вуса на горілці


Grain Alliance отримав хороший врожай ранніх зернових - AgroTimes\nАгрономія 17 серпня 2018, 06:14\nGrain Alliance отримав хороший врожай ранніх зернових\nКомпанія Grain Alliance (Баришівська зернова компанія) завершила жнива ранніх зернових і зернобобових культур.\nЗібрано 43,78 тис. тонн зерна з 7,76 тис. га, повідомили в компанії.\nЦього року Grain Alliance отримав найвищу врожайність озимої пшениці за останні 10 років – 57,7 ц/га.\nКрім цього, компанія отримала хорошу якість зерна – 84,5% пшениці – 2- 3-го класу.\nЗараз на полях Grain Alliance проводиться підготовча робота до збору пізніх культур.


● Шкодер — ворота в Албанські Альпи – 10€ дор./7€ діти до 12р.\n● Оглядова екскурсія в Дурресі – 20€.\n● Замок Скандербега в Круї – 18€ дор./13€ діти до 12р.).\nСніданок (включено у вартість). Виселення з готелю. Переїзд до Скадарського озера.\nФакультативно пропонуємо прогулянку на кораблику:\n● Незабутнє побачення з Будвою – 12€ дор./8€ діти до 12р.


До кого звернутися, коли нема до кого? | Дарниця.org\nРозміщено Чтв, 01/03/2012 - 16:58\nМи знову повертаємося до цієї теми, бо проблема виходить за рамки звичайної життєвої історії. Нашому героєві потрібна навіть не підтримка, а реальна допомога. Він не бачив свого сина з червня. Говорить, що все одно доб'ється свого. Сил та бажання боротися йому не займати, а от засобів та можливостей стає все менше.\nПеремога в апеляційному суді нічого не змінила, та він іншого і не чекав. Всі ці рішення та розпорядження - просто папірці. Принаймні, для його колишньої дружини.\nПроблема навіть не в тому, що, як батько, він скучає за своїм дитям і хоче брати участь у його вихованні. Малим Назаром, окрім тата, ніхто не займається. Про це свідчить хоча б те, що у хлопчика недорозвинене мовлення, вже півроку він не відвідує дитячий садок (мати знає, що там Андрій зможе з ним побачитися). За минулий рік Назар вісім разів хворів, його ніде не оздоровлюють. Андрій би з радістю займався сином, водив би його по лікарях, возив відпочивати, допомагав би йому розвиватися та вчитися. Він сам працює з дітьми, а свого сина елементарно не може забрати у матері, не може навіть передати йому подарунки на свята.\nАндрій розповідає, що його колишня дружина – чудова актриса. Вона постійно бреше, щоб домогтися свого. Але її вигадки не підкріплені жодними доказами, часто суперечливі та плутані. То вона розповідає, що не перешкоджає спілкуванню батька із сином та в них все добре, то звинувачує Андрія у тому, що він постійно зчиняє скандали, б'є її та дитину, не виплачує аліменти. Дехто вірить їй на слово. Чи то за звичкою, що мати частіше права у таких випадках, чи не бажаючи особливо розбиратися в проблемі. Їй вдалося налаштувати проти Андрія директора Назарового дитячого садочка, переконати лікарів не надавати "колишньому" інформацію про стан здоров'я дитини. Це суперечить закону і здоровому глузду, бо ж він не позбавлений батьківських прав. Та найгірше, що вона намагається налаштувати сина проти батька, плутаючи дитину вигадками про Андрія.\nУ батька зібрався цілий архів доказів його правоти та її неадекватної поведінки. Усі свої розмови та зустрічі із колишньою дружиною він фіксує на відео чи аудіо, збирає довідки, відповіді на запити. Раніше йому не вірили у численних службах, куди він звертався. Потім, завдяки доказам, багато хто повірив. Навіть поспівчували. Були шоковані. Надавали “цінних” порад. Та реально ніхто не допоміг...\nКримінальна міліція братися за “психологічне насильство” не збирається. От коли хтось постраждає фізично – то інша справа. Андрій боїться, що погрози матері Назара довести хлопчика до такого стану, що він втомиться його лікувати, стануть реальністю. Дільничний втручатися не хоче, Андрію він сказав, що втомився від цієї історії.\nСоціальні служби також зрадити лиху не можуть, бо мати відмовляється від співпраці, ігнорує їхні звернення.\nСуд першої інстанції не задовільнив позову Новаковського про психологічне насильство. Андрій впевнений, що через підкуп судді. Це підтверджують як абсурдний вирок, так і дивний збіг обставин - цей же суддя розглядав і справу про аліменти, яку також виграла колишня дружина. Зрештою, в апеляційному суді виграв Андрій. Справедливість перемогла. На папері... Рішення суду мати Назара ігнорує. Як ігнорувала раніше будь-які рішення. Складається враження, що жодна служба не може нічого зробити, тоді як мати хлопчика ладна діяти, як заманеться.\nУсі, хто знайомий із цією ситуацією, погоджуються, що випадок - дуже складний. Та замість того, щоб докласти більше зусиль для допомоги, намагаються перекласти проблему на когось іншого. По ній вже направлені депутатські звернення до Генерального прокурора, Міністра охорони здоров'я та Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. До кого звертатися далі - незрозуміло. А час іде...


Погода в Варварівка сьогодні, Прогноз погоди Варварівка - Вовчанський район Харківська область: META\nПрогноз погоди у Варварівка: -1°\nПогода у Варварівка\nПогода в Варварівка на сьогодні\nПогода Варварівка, 2 грудня, четвер\nРанкові хмари в Варварівка проженуть сонячні промені та зігріють весь день. Залишаємо парасольки вдома. Опадів не передбачається. Незважаючи на переважний холод, після обіду температура повітря трохи підніметься.\nПрогноз погоди в Варварівка оновлено 1 годину тому\nСхід 2 грудня, 04:18\nІсторичний максимум температури повітря в Варварівка за останні 72 років дорівнює +9 ℃ і був зареєстрований метеорологами 2012 року.\nНайбільш рясні опади в Варварівка випадали 2015 року - 30 мм.\nЖовтневе Друге -2 +4 Хрипуни -3 +3 Деревенське -2 +4 Мала Вовча -2 +4 Бударки -3 +3 Шабельне -3 +3 Нестерне -3 +3 Красний Яр -3 +3 Піщане -2 +4 Рибалкине -3 +3 Кругле -3 +3 Лукашове -2 +4


Google | Портал\nGoogle відкрив свій перший роздрібний магазин: що в асортименті (відео)\n17/06/2021\tLeave a comment 119 Views\nGoogle відкрив свій перший роздрібний магазин у будівлі нью-йоркської штаб-квартири компанії на Манхеттені в районі Челсі. У фірмовому магазині відвідувачі зможуть ближче познайомитися з такими продуктами Google, як смартфони Pixel, колонки Nest для розумного будинку, ультрабуки Chromebook та іншими пристроями. Відео: Made by Google Також в ньому можна буде придбати гаджети сторонніх компаній і сувенірну продукцію Google, на зразок кепок ...\nМісце, де живе Інтернет\n31/08/2020\tLeave a comment 238 Views\nДля нас стало буденною справою використовувати пошукову систему Google. Та, чи уявляємо ми, як виглядає зсередини одна із самих потужних серверних мереж планети? Безліч дата-центрів із сотнями тисяч серверів розміщені по усіх куточках світу. Саме вони і є місцем, де живе Інтернет. Компанія Google зареєстрована у 1998 році, проте її історія розпочалася набагато раніше. Перший сервер, який застосували у Google, ...\n12/08/2020\tLeave a comment 6,018 Views\nКомпанія Google анонсувала ряд нових функцій, які допоможуть спростити дистанційне навчання у сервісі конференц-звʼязку Google Meet. Відтепер у мозаїчному форматі Google Meet зможуть брати участь до 49 учасників — інтерфейс буде схожим до Zoom. У вересні компанія також інтегрує у Meet свою цифрову дошку Jamboard, а у жовтні Google додасть можливість розмивати або замінювати фон. Окрім цього, з жовтня клієнти зможуть створювати ...


Автобусні квитки до Келлеровка\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Келлеровка можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Келлеровка\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Келлеровка, варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Келлеровка онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 1905354792


Змінна насадка (17,5x17,5 мм) для паяння мікросхем у BQFP-корпусі. Сумісна з BOKAR Focus "X".\nНасадка для термофена BOKAR XNQ-204 – це змінна насадка (17,5×17,5 мм) для паяння мікросхем у BQFP-корпусі. Насадка BOKAR XNQ-204 сумісна з ремонтним комплексом BOKAR Focus "X".\nВид корпусу мікросхеми BQFP\nДовжина 17,5 мм\nРемонтний комплекс BOKAR Focus "X"


Tak - Туристичне Управління Таїланду\nПопулярні курорти Таїланда\nВесілля і медовий місяць\nПравила в’їзду до Таїланду\nЗвільнення від візи\n514 259 чол.\n16 406,6 км²\nАдміністративний центр провінції:\nТак — це провінція на нижній півночі Таїланду. Є останки, які служать свідченням того, що адміністративний центр провінції був історичним містом. Стародавні храми і пагоди, побудовані в стилі мистецтва і архітектури Мон, дають можливість припускати, що народ Мон населяв цю область дуже давно.\nЄ також стародавні храми, побудовані в період Сукхотай і Аюттхая. У місті можна побачити старі будівлі, побудовані під час правління короля Рами V в архітектурному стилі, що відображає європейський вплив.\nПровінція багата природними пам’ятками і родючими лісами. Так є частиною Західного лісового комплексу, який вважається найбільшим лісовим масивом в Південно-Східній Азії. Між іншим, численні національні парки, заповідники дикої природи і Західний лісовий комплекс є основним коридором збереження біорізноманіття регіону, який у 1991 році був визнаний об’єктом Всесвітньої спадщини. Цей район є важливим вододілом країни.\nПровінція також виробляє велику кількість сільськогосподарських продуктів, таких як квіти, фрукти і озимі культури.\nТхунгьяй Наресуан (Thung Yai Naresuan)\nMae Lamung, Umphang District, Так 63170, Таїланд\nЯкщо ви приїхали в Таїланд з метою зеленого туризму, то просто необхідно відвідати це місце. Заповідник Тхунгьяй Наресуан (Thung Yai Naresuan) знаходиться за 680 км на північний захід від Бангкока в провінціях Канчанабурі, Утхайтхані і Так. Завдяки віддаленості від населених пунктів у заповіднику збереглося безліч зникаючих видів фауни і флори, а це близько 400 видів орнітофауни, більше 120 видів фауни і більше 100 видів іхтіофауни.\nУ бамбукових і листяних лісах Тхунгьяй Наресуан знаходяться леопарди, тигри, ведмеді, буйволи, дикі азіатські собаки, гаури, азіатські слони, чепрачні тапіри. Гілками дерев стрибають мавпи, зокрема гібони, орангутанги, лангури.\nВідвідування природоохоронних резерватів Хуай Кха Кхенг і Тхунгьяй Наресуан можливо за дозволом, який можна отримати в Управлінні Дикої природи або в Департаменті Лісового Господарства в Бангкоку.\nГребля Бхумібол (Bhumibol Dam)\nTambon Ban Na, Amphoe Sam Ngao, Chang Wat Tak 63130, Таїланд\nГребля Бхумібол (раніше відома, як гребля Yanhi Dam) — велика гідроспоруда в Таїланді, бетонна арочна гребля на річці Пінг, притоці річки Чаопхрая, в районі Сам Нкао провінції Так, Таїланд. Споруда розташована за 480 кілометрах на північ від Бангкока і була побудована для зберігання води, як гідроелектростанція для виробництва електроенергії, контролю повеней, для розведення риби та ін. Дамба була названа на честь короля Пуміпона Адульядета. Вона стала першим в Таїланді багатоцільовим проектом.\nЦя дамба є першою найбільшою греблею з бетону в Таїланді. Вона забезпечила велику користь країні, зберігаючи необхідний запас води для посушливих районів у сухий сезон. Також вона забезпечує виробництво електроенергії на кількох гідроелектростанціях. З неї відкривається приголомшливий вид, який заслуговує на увагу, осільки вона розташована серед красивих лісових і гірських масивів.\nНаціональний парк Лан Санг (Lan Sang National Park)\nMueang Tak District, Так 63000, Таїланд\nЛан Санг з площею в 104 квадратних кілометри в провінції Так став 15-м національним парком Таїланду 14 травня 1978 року. Характерними особливостями парку є круті скелясті гори, вкриті родючими природними лісами. Гора Кхао Луанг розділяє парк на дві частини. Найвищий пік, Oomyod, досягає 1 065 метрів над рівнем моря.\nБільш високі схили і гірські водозбори покриті горбистим вічнозеленим і гірським сосновим лісом. Основними видами лісу в нижніх районах є змішані листяні, сухі вічнозелені ліси.\nЛан Санг також є історичним парком, оскільки король Таксін одного разу залишив свою армію в цій області під час свого довгого походу в Чіангмай.\nПідпишіться на нашу розсилку та дізнавайтесь про останні події та новини\nТуристичне Управління Таїланду Празький офіс\nВулиця Пуркинева 2121/3, бізнес-центр Quadrio, Прага 11000, Чехія\n+ 420 / 281913738-9\nПредставницький офіс Туристичного Управління Таїланду в Україні\nПровулок Тараса Шевченка, 7/1, офіс 4, Київ 01001, Україна