Без грифа «таємно» | Газета «День» мобільна версія\nБез грифа «таємно»\nСергій ЗЯТЬЄВ. Фото надані автором\n13 лютого, 2020 - 17:47\nЯк з’ясувати долю діда чи прадіда, яких чекісти забрали посеред ночі і їхні сліди загубилися на Колимі чи в підвалах НКВС?\nКиїв, Золотоворітська, 7. За цією адресою міститься Галузевий державний архів Служби безпеки України. Які таємниці він зберігає і чи може пересічна людина з ними ознайомитись? Як з’ясувати долю діда чи прадіда, яких чекісти забрали посеред ночі і їхні сліди загубилися на Колимі чи у підвалах НКВС? Говоримо з директором ГДА СБУ Андрієм КОГУТОМ.\n«ОРГАНІЗАТОРОМ І НАТХНЕННИКОМ СТРАШНИХ ЗЛОЧИНІВ ПРОТИ ВЛАСНОГО НАРОДУ БУВ КОМПАРТІЙНИЙ РЕЖИМ ТА ЙОГО ВОЖДІ»\n— Матеріали нашого архіву охоплюють період від 1918 року, коли була створена ЧК, і до останніх днів існування Радянського Союзу, — розповідає Андрій Андрійович. — У нашому розпорядженні близько 800 тисяч справ, з яких близько 250 тисяч зберігається в Києві, а решта — в регіонах. Вони стосуються різних за статусом людей, подій, різняться за об’ємом. Справа на одну людину може складатися від одного до десятків томів, а колективні, в яких фігурують десятки громадян, складаються з кількох аркушів.\nНайбільший масив архіву — кримінальні справи на репресованих у 1920 — 1980 роках діячів української культури, політиків. Зокрема, в Києві їх зберігається на більш як 100 тисяч осіб. Це, наприклад, справи Юрія Тютюнника, Сергія Єфремова, Миколи Куліша, Василя Стуса, В’ячеслава Чорновола та їхніх однодумців.\nОдним із таких вражаючих прикладів є справа під шифром «Весна». Вона складається з 3449 томів і по ній проходять тисячі осіб, як правило, військових командирів РСЧА, які були так званими колишніми людьми. Тобто вони розпочинали службу ще в царській армії. 328 основних фігурантів цієї справи були засуджені до смертної кари або різних строків ув’язнення. Поштовхом для початку справи став приватний лист перлюстрований особливим відділом 21-ї дивізії, що дислокувалася в Сибіру. На думку чекістів він носив виразний «антирадянський характер» та начебто свідчив про існування в Конотопському округу повстанської організації. Ця, найбільша справа нашого архіву, є яскравим свідченням репресій більшовицького режиму проти Червоної армії.\nЄ також справи тих, хто потрапив під репресії комуністичного режиму, але досі не реабілітований. Також у нас зберігаються і справи працівників радянських спецслужб.\nМаємо фонд друкованих видань КДБ: підручники, брошури, за якими чекісти вчилися боротись з «ворогами народу». Є документи творчих спілок, організацій, з якими боролися чекісти. Насамперед ОУН і УПА, які найбільше дошкуляли радянським спецслужбам і на боротьбу з якими вони витратили не лише забагато часу, а й сил. Документи, які є в нашому розпорядженні, переконливо свідчать: організатором і натхненником страшних злочинів проти власного народу був компартійний режим та його вожді, а каральні органи старанно виконували їхні вказівки.\nЯскравим прикладом є справа 376, яка зберігається в фонді друкованих видань, та насправді є «антологією» трофейних документів ОУН та УПА. Чекісти зібрали всі документи в 86-ти томну справу. Чим зробили важливий внесок у вивчення боротьби українських повстанців проти окупаційного режиму. Ця справа цілком оцифрована та доступна всім зацікавленим на сайті наших партнерів — Електронного архіву українського визвольного руху avr.org.ua.\n«У МОСКВІ ДО ОСТАННЬОГО НЕ ВІРИЛИ, ЩО УКРАЇНА ВИЙДЕ З СРСР»\n— Напередодні розпаду Радянського Союзу до Москви багато вивезли документів, які проливають світло на діяльність каральних органів?\n— У середині 80-х років, з початком демократичних перетворень у СРСР, чекісти неофіційно аналізували весь цей процес, намагаючись передбачити фінал. Коли ці перетворення почали супроводжуватись в деяких республіках хаосом, відкритими виступами проти компартії, дійшли висновків, що для них вони можуть закінчитись погано.\nМожливо в зв’язку з цим 1990 року було видано наказ №00150, який зобов’язував чекістів провести чистку архівів, що й було зроблено. До речі, чистки архівів проводилися і раніше.\n— Які саме з них були «почищені»?\n— Насамперед ті, що компрометували саме керівництво СРСР, а також людей, які користувалися в суспільстві моральним авторитетом, а насправді жили подвійним життям, співпрацюючи з КДБ. Це, зокрема, стосувалося окремих представників наукових кіл, творчої інтелігенції, церкви тощо. Загалом, що ближче до сучасності — то менше документів.\n— Ваше ставлення до пропозицій окремих політиків, громадських діячів «розшифрувати» імена тих, хто писав доноси на своїх колег, сусідів? У деяких країнах Східної і Центральної Європи, Балтії це зробили...\n— Спочатку потрібно ці імена знати.\n— Вам як головному архіваріусу СБУ вони відомі? Принаймні — за бажання — можете дізнатись хто й на кого «стукав»?..\n— До нас часто звертаються з проханням надати списки агентів чи сексотів. Мушу розчарувати, але таких списків не існує. Для того, щоб встановити, чи співпрацювала та чи та особа з органами, потрібно провести історичне дослідження. І тут насамперед важливо розуміти, що кожен випадок може бути і, найімовірніше, буде унікальним. Часто агентами ставали не зі своєї волі, а радше навпаки. Також важливо дослідити, які були результати діяльності того чи того сексота. З тих справ, які я бачив, не поодинокими випадками є такі, коли замість того, щоб когось здавати, вони навпаки намагалися вигородити. Також можна зустріти справи, коли звичайні громадяни, ніякі не агенти, писали доноси на своїх сусідів та рідних. Це не просте питання, яке потребує вдумливого та комплексного підходу.\n— Як могло так статися, що тисячі справ, які показують хижацьку суть радянської влади та її каральних органів, усе ж не були вивезені до Москви чи знищені? Наприклад, щодо репресій проти творчої інтелігенції, Голодомору-геноциду 1932 — 1933 років.\n— По-перше, про Голодомор та репресії почали відкрито говорити ще в другій половині 80-х, під час Перебудови. З приходу до влади Михайла Горбачова в квітні 1985 року, почалося поступове відкриття правди про страшні злочини режиму: згадайте тодішні публікації в багатьох масмедіа. Отже, не було гострої необхідності приховувати те, що вже було відомо мільйонам людей.\nПо-друге, в Москві до останнього не вірили, що Україна вийде з СРСР. Упевненість у цьому, на мою думку, є причиною того, що величезна кількість документації залишилася в Україні.\n«НАЙБІЛЬШЕ ДО НАС ЗВЕРТАЮТЬСЯ РОДИЧІ, БІЛЬШ НІЖ ПОЛОВИНА ВІД УСІХ ШУКАЮТЬ ІНФОРМАЦІЮ ПРО СВОЇХ РІДНИХ»\n— 2015 року парламент прийняв пакет так званих декомунізаційних законів. Закон України «Про доступ до архівів репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму 1917 — 1991 років» — один із них. Розкажіть що він передбачає?\n— Закон, про який ви кажете, є одним із тих, що мають виключити повторення в нашій історії будь-яких проявів тоталітаризму. Перефразовуючи відомий вислів, скажу так: не знаючи про трагедії минулого, які звели з білого світу мільйони людей, ми не убезпечимось від їх повторення в майбутньому. І коли я чую, що доступ до архівів не сприятиме консолідації суспільства, то категорично не згоден з цим твердженням: правду, хоч якою б гіркою вона була, українці повинні знати.\n— Чи можна сьогодні нащадкам репресованих, чиї сліди загубилися в нетрях ЧК-НКВС-МДБ-КДБ, спробувати з’ясувати їхню долю?\n— Звичайно: весь механізм цих пошуків якраз і виписаний у згаданому вище законі. Для цього потрібно написати листа, надіславши його — звичайною чи електронною поштою — на адресу Галузевого архіву СБУ в Києві. На сайті СБУ є зразки таких звернень. У листі вказуються прізвище, ім’я, по батькові, дату й місце народження людини. Бажано назвати, якщо відомі, дату й місце арешту, де проживала перед арештом: будь-яка інформація, навіть другорядна, на перший погляд, може допомогти в пошуку архівних документів. Якщо вони збереглися, ми запросимо вас для ознайомлення з ними.\nДо речі, якщо людина зазнала так званого розкуркулення чи депортації, то слід звертатися до архіву МВС і його регіональних відділень. У нас зберігаються справи, як правило, за політичними статтями. Крім того, на початку 1990-х справи про реабілітованих почали передавати в державні архіви. Туди ж потрапили справи остарбайтерів, тих, хто був у німецькому полоні і кого не судили за кримінальними статтями. Тому з цими питаннями слід звертатися в обласні держархіви чи в центральний архів.\n— Часто звертаються до вас з проханням посприяти в з’ясуванні долі близької людини?\n— Останнім часом таких звернень побільшало. Найбільше до нас звертаються родичі, більш ніж половина від усіх звернень, які шукають інформацію про своїх рідних, третина — науковці, решта — запити від громадських та державних організацій.\nЗ моральної точки зору наше суспільство вже надало свою оцінку виконавцям репресій, ба більше, засудило їх на законодавчому рівні. Що ж до правової оцінки, то тут відповідь мають дати кваліфіковані юристи. Варто також пам’ятати, що багато тих, хто причетний до масового нищення людей, наприклад, у 1937 — 1938 роках, уже давно відійшли\nДо речі, раніше існували обмеження на поширення інформації про нереабілітованих осіб. Сьогодні їх немає і якщо людину в силу тих чи інших обставин не реабілітували, документи, які її стосуються, можна отримати і дізнатися, що з нею трапилося.\nНаведу такий приклад. Якось до Києва приїхала 91-річна Казимира Чайковська — громадянка Австралії, колишня киянка. Мета — знайти інформацію про родичів, зокрема про батька. Вона прийшла до нас, залишила звернення. Нам пощастило, що ці документи були безпосередньо в нас, і ми оперативно їх знайшли. Наступного дня ми передали їй копії справи про її батька Юліана Чайковського, якого заарештували ще в 1920-х роках. Його історія виявилась насправді дивовижною. Колишній військовий австро-угорської армії Юліан Чайковський з 1915 по 1919 роки перебував в Сибіру. Неодноразово заарештовувався, коли намагався доїхати до рідного містечка Сторожинець (Чернівецька область). Сидів у в’язницях у Бендерах, Івано-Франківську, Львові. Відбував покарання на Соловках за підозрою в шпигунстві для Польщі та Румунії. Після приїхав до Києва, де одружився, а в 1930-х роках його знову заарештували. З цього моменту дані про нього губляться. Ми, власне, знайшли слідчу справу і матеріали допиту Юліана Чайковського, проведені працівниками ЧК у Одесі 1921 року.\n— А як вчиняєте стосовно людей, які не бажають оприлюднення інформації, яка їх стосується?\n— Усе залежить від конкретного випадку: якщо є на це правові підстави, то ця інформація далі архіву не вийде.\n«З МОРАЛЬНОЇ ТОЧКИ ЗОРУ НАШЕ СУСПІЛЬСТВО ВЖЕ НАДАЛО СВОЮ ОЦІНКУ ВИКОНАВЦЯМ РЕПРЕСІЙ»\n— Свого часу до вас звернувся Борис Стекляр — колишній офіцер МДБ, який брав активну участь у боротьбі з УПА, причетний до загибелі відомого художника-повстанця Ніла Хасевича. Він вимагав засекретити до самої його смерті всю інформацію, яка стосується його служби в МДБ-КДБ...\n— Був такий випадок. Законодавство говорить, що інформація про працівників комуністичних спецслужб не може бути засекречена чи обмежена в доступі. Наскільки відомо з медіа, громадські активісти намагалися притягти Бориса Стекляра до відповідальності за його діяння в післявоєнні роки на теренах Східної України.\n— Чи існує хоча б гіпотетична ймовірність того, щоб колишні чекісти, руки яких по лікті в крові, відповіли врешті-решт за свої «подвиги»?\n— Це складне питання. Маємо тут розрізняти дві площини: моральну та правову. З моральної точки зору наше суспільство вже надало свою оцінку виконавцям репресій, ба більше, засудило їх на законодавчому рівні. Що ж до правової оцінки, то тут відповідь мають дати кваліфіковані юристи. Варто також пам’ятати, що багато тих, хто причетний до масового нищення людей, наприклад, у 1937 — 1938 роках, уже давно відійшли.\n— Останнім часом, особливо напередодні 9 травня, російські масмедіа широко тиражують інформацію про тісну співпрацю українців з німецькими окупантами, мовляв, українські поліцаї розстрілювали військовополонених, євреїв у Бабиному Яру. Чи є у вашому розпорядженні документи, здатні спростувати чи підтвердити подібні твердження?\n— Нагадаю, що в роки Другої світової війни німці створювали допоміжні поліцейські підрозділи в усіх окупованих країнах і республіках колишнього СРСР, зокрема й у Росії. Україна, звісно, теж не стала винятком. Окупанти набирали поліцаїв серед військовополонених, серед місцевого населення, а не лише серед виключно українців. Тож серед них були й росіяни, білоруси, представники інших національностей, які проживали тоді на теренах СРСР.\nЙшли в поліцію не лише «колишні петлюрівці і буржуазні націоналісти», як це стверджувала протягом десятиліть більшовицька пропаганда, а й представники радянської влади. Наприклад, учорашні міліціонери. Відомі випадки, коли деякі з них втікали до партизанських загонів, потім вливалися до лав Червоної армії і навіть отримували бойові нагороди!..\n«НАД З’ЯСУВАННЯМ ІСТОРИЧНИХ ФАКТІВ В УКРАЇНСЬКО-ПОЛЬСЬКИХ ВІДНОСИНАХ МАЮТЬ ПРАЦЮВАТИ ІСТОРИКИ»\n— Сьогодні чимало публікацій присвячено непростим українсько-польським відносинам у роки Другої світової війни і в післявоєнний час. А що кажуть щодо цього документи?\n— Думки на одні і ті самі події польських і українських істориків, політиків часто діаметрально протилежні. Ми звинувачуємо поляків у нищенні українців. А вони — нас. Документи, що є в нашому розпорядженні, свідчать, що це була кривава трагедія, коли сьогодні поляки вбивали українців, завтра українці вбивали поляків, а післязавтра все повторювалося. Над з’ясуванням фактів мають працювати історики двох країн, а не політики, які намагаються здобути на цій трагічній темі політичні дивіденди.\n— Віктор Янукович, прийшовши до влади, намагався згорнути зусилля свого попередника, спрямовані на відновлення гіркої правди про наше минуле. Архів СБУ потрапив у поле його зору?\n— Звісно, що потрапив! Одним із перших своїх указів він звільнив з посади директора архіву Володимира В’ятровича, який до недавнього часу очолював Український інститут національної пам’яті, а сьогодні є народним депутатом України. Валерій Хорошковський, призначений головою СБУ, «на місці» реалізовував політику Януковича щодо призупинення розсекречення архівних справ, які стосувалися не такого вже й далекого, але страшного, минулого. Наприклад, припинилося наповнення електронного архіву СБУ новими документами.\nУпевнений: коли б не Революція Гідності, українці не мали б того доступу до архівних справ, який вони мають сьогодні. Ба більше, чимало сторінок з нашого минулого ще довго б залишалися під грифом «таємно» чи «цілком таємно», хоча жодної таємниці вони не містять.\nЗгадайте випадок з Русланом Забілим — директором львівського музею «Тюрма на Лонцького», експонати якого розповідають про знищення в червні 1941 року співпрацівниками НКВС арештованих. Руслан, який є активним дослідником трагічних сторінок нашої історії, приїхав до Києва, щоб зустрітися з тодішнім головою СБУ. І його затримали просто на залізничному вокзалі, звинувативши в розголошенні державної таємниці!..\n— Так, я добре пам’ятаю той випадок. Для чого було його затримувати?\n— Для того, щоб на його прикладі показати: кожного, хто надто цікавитиметься трагічним минулим, чекають великі неприємності. Але тоді на захист Забілого виступили політики, відомі діячі культури, історики, зокрема й закордонні. І влада дала «задній хід», не наважившись запроторити його до буцегарні. Щоправда, вилучені в Руслана Забілого документи він отримав лише після втечі Януковича до Росії...\n«УСІ ДОКУМЕНТИ, ПЕРІОДУ 1917 — 1991 РОКІВ, ЩО ВИСВІТЛЮЮТЬ ДІЯЛЬНІСТЬ ЧК-НКВС-МДБ-КДБ, Є ВІДКРИТИМИ»\n— На будівлі Національного архіву США викарбовано: «Демократія починається тут». Під цими словами слід розуміти те, що вільний доступ до інформації сприяє демократичному розвитку країни і суспільства. Скажіть, будь ласка, пересічний українець може ознайомитися з будь-якою справою з майже мільйона, що зберігаються в архіві СБУ?\n— Сьогодні є повний доступ майже до всіх справ, що в нас зберігаються. Триває оцифрування архівних документів. Наразі в «цифрі» доступно лише 5%, але ця кількість постійно зростає. В нашій читальні ви можете ознайомитися з електронними копіями документів, фотознімків з історії каральних органів та їх «підопічних». А також з матеріалами, які відображають трагедію Голодомору 1932 — 1933 років, діяльність УПА, дисидентський рух в Українській РСР тощо.\n— Наприкінці липня 1937 року з’явився наказ НКВС СРСР № 00447 «Про репресування колишніх куркулів, карних злочинців та інших антирадянських елементів», який наступного дня був затверджений на політбюро ЦК ВКП(б). Чи можна сьогодні говорити про кількість українців, які стали його жертвами?\n— За оцінками істориків, було засуджено 198 918 осіб, з яких близько двох третин — до розстрілу. Решту відправили до в’язниць і таборів, які знаходились у віддалених районах СРСР. Повернулися звідти далеко не всі.\nВироки за І категорією означали «розстріл», за ІІ категорією — ув’язнення в таборах НКВС СРСР. Первинний ліміт для УРСР за І категорією становив 26 150 осіб, але в січні 1938-го був збільшений до 83 122 осіб. Із проханням про додаткові ліміти в Москву неодноразово зверталися вищі чиновники України, зокрема, наркоми внутрішніх справ УРСР Ізраїль Леплевський та Олександр Успенський.\nУ ті страшні часи було покарано понад 500 тисяч так званих куркулів — селян, які любили свою землю й уміли на ній працювати. Щодо точної кількості репресованих, зокрема й розстріляних, то на це непросте і вкрай важливе для суспільства запитання сьогодні складно відповісти. Адже різні джерела подають різну статистику. Важко прийти до єдиного знаменника спираючись на архівні дані. Одне можу сказати: робота в цьому напрямі продовжується. Адже в нас не проведена робота щодо уточнення кількості жертв тоталітарного режиму, як це зробили країни Балтії.\n— Чи містяться в архіві дані про місця масових поховань «ворогів народу»?\n— У нас є кримінальні справи по місцях розстрілів і поховань. Їх багато. Ми знаємо, що існують ще чимало таких місць, невідомих нам. Адже залишки людей, знищених катами НКВС, і досі знаходять.\n— На сьогодні в архіві СБУ є документи, які стосуються радянського минулого і які досі залишаються засекреченими?\n— Згідно з чинним законодавством, усі документи, періоду 1917 — 1991 років, що висвітлюють діяльність ЧК-НКВС-МДБ-КДБ, з 21 травня 2015 року є відкритими. Для кожного громадянина України. Але, разом з тим, окремі з них все ж залишаються таємними. Річ у тім, що за часів Януковича низку документів було засекречено вже під українським грифом «Таємно» або «Цілком таємно». Стосовно них потрібно провести процедуру розсекречення, що ми й робимо. Але в силу певних процедур процес цей є тривалим. Урешті-решт українці отримають і до них доступ.\n«Бабин Яр» чи «Дорогожичі»?\nПро дискусію навколо назви станції метро\n«Якщо нас завтра розженуть – не факт, що прийдуть кращі»\nОльга ВАСИЛЕВСЬКА-СМАГЛЮК — про деградацію української політики, центри впливу та проблеми з контекстною журналістикою\n«То була чужа для нас, українців, війна»\nНаче сходинками опускаючись...\nОсобливості польотів вертольотів у сніжну зиму в окремій бригаді армійської авіації


«Здай кров – захисти країну»: буковинців закликають стати донорами | Чернівецька обласна військова адміністрація\n«Здай кров – захисти країну»: буковинців закликають стати донорами\nопубліковано 23 лютого 2022 року о 12:17\n«Здай кров – захисти країну». Із таким закликом до буковинців звертаються доброчинці. Адже, у разі повномасштабних військових дій, для порятунку людей знадобляться запаси крові. Зорганізував акцію Волонтерський штаб захисту України. Як розповів його координатор, радник голови Чернівецької ОДА Володимир Дорош, донорами у рамках ініціативи вже стали прикордонники, десантники, спортсмени, студенти, медики тощо.\nЗа словами генеральної директорки Чернівецького обласного центру служби крові Анжеліки Каланчі, акція «Здай кров – захисти країну», долучитися до неї може кожен охочий.\n«Створюємо запаси крові усіх груп, плазми. Нарощуємо наші об’єми, щоб у випадку потреби могли ними скористатися», – пояснила Анжеліка Каланча.\nЗдати кров можна за адресою: Чернівці, вулиця Українська, 36. Телефон для довідок: (0372) 52-34-43; +38(095) 49 80 155. Працює центр у будні із 8:00 до 13:00.\nПункт пропуску «Порубне» працює у штатному режимі\nCOVID-19. Географія нових випадків у Чернівецькій області 23 лютого


Головна Реферати українською Література українська Письменники Волині у боротьбі проти польських впливів у 20-30 роках ХХ ст.\nТвір “Крик” є зразком декларативної поезії М.Калинчука. Тут ненависть до воргів-понево-лювачів виражена риторичними запитаннями, домінуючими окличними реченнями. Образи твору прямі, конкретні, майже без натяку на метафоричність. У віршах “На Волині б’ють дзвони”, “Вірю”, “На грані”, “Я знаю, що буде так” звучить могутній бойовий клич, віра у визволення з-під соціального і національного гноблення.\nУкраїнська поетеса, вчителька з Турійська Г.Ю.Жежко розпочала свій творчий шлях на початку 20-х років ХХ століття одночасно з молодими волинськими літераторами “нової хвилі” М.Калин-чуком, В.Мизинцем, Г.Орлівною, О.Ляторинською, І.Степанюком, К.Поліщуком та іншими. Часто не схожі за своїми устремліннями й політичними переконаннями, вони любили рідну Волинь, оспівували її красу у своїх творах.\nТворчість Ганни Жежко присвячена рідній Волині, селянам-поліщукам, пройнята простотою і духом народної поезії. Відгомін народних пісень відчувається у віршах “Дві долі”, “На піску, на білій глині...”, “Моя добра матуся казала в журбі.\nРеферат на тему: Письменники Волині у боротьбі проти польських впливів у 20-30 роках ХХ ст.


Максим Лавринович: дитині відомої людини, а тим більше політика, не можна нічого | УНІАН\nМаксим Лавринович: дитині відомої людини, а тим більше політика, не можна нічого\n10:01, 02 січня 2009\n12 хв. 8301\nІноді через турнікети перестрибував в метро, аби зекономити 50 копійок... Я награвся у політику.. Максим Лавринович ніколи за 30 років не вживав спиртне і має врівноважений характер... Інтерв`ю\nРодинне життя відомих політиків на Заході завжди є предметом пильної уваги журналістів та суспільства: як поводяться діти ВІП- персон, де і на які гроші вони вчаться, який зиск мають від своїх батьків, врешті-решт, чи здатні вони самостійно мислити та об’єктивно оцінювати діяльність батьків. УНІАН розпочинає серію інтерв’ю із дітьми людей, чиї імена знає вся Україна.\nМаксим Лавринович, засновник юридичної кампанії, - син першого віце спікера Верховної Ради. Лавриновича-молодшого ми розпитали не лише про політичні вектори батька, а про те, як почувається на ринку послуг бізнесмен-юрист, чий тато очолював міністерство юстиції і продовжує залишатися у кадровій юридичній обоймі Віктора Януковича.\nНазва юридичної фірми “Лавринович і партнери” у пересічного українця одразу викликає асоціації з першим заступником голови Верховної Ради Олександром Лавриновичем. Вся заслуга у заснуванні і становленні фірми належить виключно Вам чи батьку якусь роль у ній відводите?\nБатькам належить основна роль у всьому, що відбувається в моєму житті, тому що вони мої батьки. А заслуга заснування і становлення фірми належить мені і тим професіоналам, які пліч-о-пліч зі мною починали цей бізнес.\nБатько займається своєю справою. Я займаюся своєю. Компанія називається “Лавринович і партнери”, тому що я Лавринович Максим, а моїми партнерами є Ірина Марушко, Станіслав Скрипник, Костянтин Пільков. Коли я запропонував на зборах партнерів: “Колеги, мене вже дістала преса. Може, ми перейменуємося?” Партнери сказали: “Ні. Абсолютно нормальний бренд. Його впізнають на ринку, його вже знають клієнти.” Вирішили, що не треба. Продовжуємо працювати. Мені не заважає. Зрештою, це стала юридична традиція давати назву фірми по прізвищу особи засновника, яка є основною особою цієї компанії. Якщо хтось думає, що батько має якусь причетність до фірми – хай собі думає, хай приходить, шукає тут його кабінет. А якщо хочуть знати правду - причетності до цієї фірми він не має.\nВаш батько був одним із лідерів Руху. А позиції Партії регіонів, яку він зараз представляє, майже повністю суперечать ідеології Руху: двомовність, супротив євроінтеграції. Не відчуваєте на собі ніби роздвоєної свідомості, якихось подвійних стандартів?\nЯ абсолютно поза політикою. Політикою не цікавлюся і вдома політику не обговорюю. Політикою я награвся свого часу з 1989 по далекі 90-ті. Для мене політика закінчилася парламентськими виборами, які були до Верховної Ради України першого та другого скликання. Все, достатньо.\nЯкщо вже ви цікавитеся моєю думкою про Рух, Партію регіонів, відмінності, євроінтеграцію – то все це залежить від іміджмейкерів, які навчаються в Інституті журналістики, в Інституті міжнародних відносин, в інших хороших місцях і добре опановують технології, як чином правильно маніпулювати свідомістю. Молодці – правильно маніпулюють: створюють в свідомості громадян певний образ певної особи чи політичної сили. Хтось працює на цю політичну силу, хтось працює проти. Хтось працює на Президента і створює його позитивний імідж, хтось працює проти нього.\nВи щойно згадали alma mater в позитивному сенсі. А в одному інтерв’ю дуже критично висловлювалися про Інститут міжнародних відносин, особливо про стиль одягу студентів. Але як за часів Вашого навчання в ІМВ, так і сьогодні туди вступають діти політиків і бізнесменів. Хіба Ви навчалися не за таких умов?\nЯ навчався в іншому середовищі. Їздив разом з усіма на метро, на тролейбусі. На маршрутку іноді не вистачало грошей. Іноді через турнікети перестрибував в метро, аби зекономити 50 копійок. Разом скидалися на таксі, щоб доїхати до Майдану. У нас перша машина коли на курсі з’явилася, то її власник не сильно показував - бо це було доволі некрасиво. Хизувалися лише люди східних національностей – у них це було в крові і в 90-х, і залишилося зараз. Я вчився з 1995 по 2000 роки. Тоді був зовсім інший рівень навчання, ступінь навчання. Адже не від одягу чи інших цяцьок залежить освіта.\nОтже, у студентські часи Ви їздили громадським транспортом. А на чому пересуваєтеся тепер?\nНа автомобілі. У мене їх декілька. Марка під настрій: мій або мого водія, або під погоду, або ще під щось. Зараз я собі можу це дозволити. Це марки далеко не найдорожчі. Є різні як юристи, так і не юристи, які люблять похизуватися, маючи не такі високі статки, люблять замилювати очі різними Maserati або іншими випендрьожними авто, одягом. Ця мода на “показушність”, мені здається, з’явилася останні 8 років, коли в державі з’явилися “дурні” гроші. Коли я вчився, серед студентів не було всіх цих міні-суперміні, макіяжів, постійних нічних клубів. Так, багато хто з дітей політиків і відомих людей вчилися, але не було такої відчутної матеріальної різниці. Можливо, в ті часи ще не було такого сильного розмежування між багатими і бідними. А можливо тому, що виховання ще було з тих 80-х років.\nЧому у студентські роки Ви пішли від батьків з київської квартири у студенський гуртожиток? Одвічна проблема батьків і дітей?\nНі, це називається побачити студентське життя, гуртожиток. Тоді гуртожиток ІМВ відрізнявся від інших гуртожитків в кращий бік і здавалося, що це маленький куточок раю для студентів поза навчальним процесом. Плюс хотілося самостійного життя, дуже хотілося. Намагався виділитися, відчував себе в тіні батьків, під опікою батьків. Відчував в собі сили бути самостійним, жити самостійно. Тому гуртожиток був одним з варіантів, який був в думках. З рештою, всі захоплення швидко проходять.\nЯк вас виховував батько: консервативно, суворо, міг і паска взяти чи більш ліберально?\nЦе було виховання авторитетної людини, незважаючи на те, що я батька не так часто бачив, оскільки він багато часу віддавав роботі, віддавав політиці з 1989 року, коли вступив до Руху і був одним з найактивніших борців за Україну. Окрім того, що довелося працювати в Інституті надтвердих матеріалів, він ще працював по партійних справах. Тим не менше, він завжди був надзвичайно сильним авторитетом. Його виховання маєте можливість бачити зараз.\nМаксиме, коли ми з Вами розмовляли по телефону, мене здивувала Ваша гарна українська мова. Це корпоративний етикет чи Ви спілкуєтеся українською в родині, з друзями?\nЦе моя рідна мова. У 1978 році, коли я народився, то ще не знав, якою мовою буду говорити. Тому перше моє слово “мама” було інтернаціональне. Друге слово було “дай” - теж не зрозуміло, якою мовою. Вже з третього слова ми більш-менш визначилися, - я сказав “папа”. Отже з 1978 року по 1989 це було російськомовне середовище, російська мова домінувала як на вулиці, так і вдома. Тим більше, ми багато років прожили в Дагестані, де служив батько. Але десь з 1986 року батько почав привчати нас до українських традицій і давав нам зрозуміти, що ми є українська родина. Незважаючи на те, що ми жили в Києві, де була тотальна русифікація, майже така як сьогодні, вдома ми вчилися говорити українською. Батько нас виправляв. На вулиці була російська, вдома - українська. Але я прийняв для себе принципове рішення раз і назавжди після того, як був у Мюнхені в українській школі і побачив, що люди вже десятки років знаходяться в чужому середовищі і при цьому бережуть свою мову. 1991 рік став повністю переломним моментом, коли все російськомовне - геть! Я і так зростав в патріотичній родині: листівки розклеював на вулиці і все інше, що стосувалося боротьби за незалежність України. І багато років українська була для мене принципово єдиною мовою. Іншою спілкуватися навіть не хотів. Зараз, оскільки займаюся бізнесом, я став більш гнучким і якщо починається бесіда, я запитую, яка мова зручніша клієнтам для спілкування. Це вже бізнес.\nЯк Ви ставитеся до ідеї введення російської мови як другої державної?\nОдразу згадав цитату, яку сказав Леонід Данилович Кучма, коли його обирали Президентом на першу каденцію. Ця фраза у моїй тоді ще підлітковій голові настільки добре закарбувалася, що досі її пам’ятаю. Він сказав, що роздвоєний язик може бути лише у змії.\nМаючи гарну мовну базу, якими мовами володієте?\nМожу сказати, які я вивчав. Це була німецька в інституті Гете, в ІМВ я навчився і склав іспити з італійської, іспанської і англійської. Але те, що я вчив і те, чим я зараз володію – це різні речі. Можна вивчити, але якщо не практикувати – ти вже не володієш мовою. А я майже не практикую. У мене вільне володіння залишилося тільки англійською і італійською.\nПершу роботу у газеті “Команда” Вам допоміг знайти батько. А як часто зараз звертаєтеся до батька по допомогу?\nБатько не допомагав мені знайти роботу. Я почав заробляти свої перші гроші ще раніше, навчаючись в школі. Ви мене трішечки зачепили, тому я скажу те, що ніколи нікому не розповідав. Я почав збирати паперові картонні іграшки в набори і за кожний такий набірчик мені платили скількись карбованців.\nЦе була потреба у грошах чи намагання довести батькам свою самостійність?\nЦе була потреба у своїх особистих грошах, тому що ось таке у мене було чудове виховання чи особливість, що я завжди намагався бути самостійним. Можливо, це вплив відомості батьків і дітей, які люблять бути в тіні слави. А є ось такі, як я, які намагаються створити щось своє, свій образ.\nНа першому курсі я вже підробляв, даючи консультації. А свої перші долари я заробив, надаючи консультації в одній туристичній фірмі. Робота в газеті “Команда” – це не була якась протекція батька. Просто “Команда” знаходилися в сфері впливу одного зі знайомих нашої сім’ї. Не знаю, чи погодився я б працювати, якщо б за мене просили прийняти кудись на роботу... Мабуть, не погодився.\nЯкось Ви сказали, що сином депутата, міністра бути дуже важко. У чому ж полягає цей тягар?\nЯкщо звичайним людям можна все, то будучи дитиною відомої людини, а тим більше політика, тобі не можна нічого: мало того, що ти можеш дискредитувати себе, ти можеш дискредитувати рідну людину. Хтось може щось вигадати, схопити, висмоктати з пальця, аби лишень завдати шкоди. Якщо в усьому світі політика відокремлена від приватного життя, то в цій державі політика - це завжди удар, пошук чогось, що може якось зачепити, пошук негативу, а потім висипати його публічно.\nНаприклад, не можна просто дати відсіч якомусь дурню на вулиці за те, що він тебе образив. Одразу напишуть: “П’яний Максим Лавринович побився на вулиці, його відвезла швидка”. Вигадуємо, але це саме той журналістський прийом, який може бути використаний для висвітлення цієї ситуації, в той час як нічого цього не було. Але дав привід – значить все. І тут вже не грає ролі те, що Максим Лавринович ніколи за 30 років не вживав спиртне і має врівноважений характер.\nСудячи з Ваших висловлювань, Ви цілком аполітична людина. Отже йти за батьком у велику політику немає намірів?\nНі, абсолютно. Я награвся в політику. Дитина з 11 років починає висловлювати свої “проти” в школі, на уроках, проти піонерії (і зриває цей піонерський галстук), проти російської мови (не хочу відповідати на уроках), публічно починаю говорити на уроках українською, розклеювати листівки українською на вулиці, в мороз, коли руки тріскаються до крові), битися з однокласниками, з іншими школярами, тому що ти не такий, як вони. Це був жорсткий виховний процес, тому що ти відрізняєшся від інших, ти маєш свою принципову позицію. Основне – це мати свою принципову позицію, серед маси, серед натовпу бути не таким.\nЗ ким з дітей політиків чи бізнесменів Ви знайомі чи приятелюєте?\nЯ не розділяю приятелів на чиїхось дітей. Я вже у тому віці, коли не дивляться, хто чия дитина, а дивляться на особистість. Є купа знайомих, які багато чого досягли і які мають таке щастя для себе і такий недолік для оточуючих бути дітьми відомих людей.\nВам доводилося зустрічатися з синами Ющенка, Януковича на якихось спільних світських заходах, вечірках?\nЗ сином Януковича - ні. З сином Ющенка лише один раз і то випадково. Ми познайомилися на одному заході в нічному клубі. Це було ще до виборів Президента. Все.\nУ рейтингу найбільш перспективних українських женихів Ви посіли 10 позицію. Напевно, тепер від дівчат відбою немає?\nТак а де їм мене знайти? Якщо я і є в якомусь клубі чи ресторані, то це з активними клієнтами, які приїжджають, як правило, з Росії і просять щось показати. Завдяки цьому раз на кілька місяців можуть мене кудись витягнути.\nНемає де знайомитися. Так що нічого не змінилося.\nОтже, серце вільне?\nЦе вже особисте запитання.\nА що найбільше цінуєте в жінках?\nВідвертість... А що ви хочете почути – вміння смачно готувати?..


фото з сайту Beeztees\nМи розраховуємо на ваше милосердя, любов і увагу, яких дуже потребують ці бездомні собаки. Сьогодні мова піде про дванадцять милих тварин, кожній з яких ви можете стати господарем і другом та подарувати достойний прихисток. А вони у відповідь на це подарують вам свою відданість і любов. Адже собака- це єдина тварина, яка любить свого господаря більше, ніж себе.\nМіні-лайка. Молоденький песик-енерджайзер. Дуже жвавий та позитивний. Обожнює завойовувати увагу людей. Позитивний, дружній. Ваш найвірніший друг.\nМолоденький красунчик віком до 1-го року. Соціалізований, гавкучий, грайливий та любить лащитись. Собака-друг, може жити в родині з дітками, які люблять тварин і будуть з ним проводити багато часу, гратися, вчити команд.\nНеймовірна красуня віком до одного року. Грайлива, ласкава, любить бавитись та проводити час в салоні краси-грумінгу.\nМолоденька та маленька собаця, спокійна, та соціалізована, слухняна та чемна, собака-друг.\nЙому близько 1 року. Чемний хлопчик, дружній та соціалізований, любить довгі прогулянки та увагу людей, може жити в родині, де є діти, які доглядатимуть за ним.\nСандра – бульмастиф\nДуже зворушлива собака, до того ж, зріла. Очевидно, покинута своїм господарями, адже за нею не шукають. Проте ця красуня не втратила віру в людей. Потребує нових, вірних, відповідальних господарів, які знають особливості породи та будуть готові приділяти їй свою любов та увагу.\nТом та Річард\nТакож нагадуємо про Тома та Річарда, двох чудових охоронців. Вони молоді, віком близько 1 року. Від них відмовились їхні господарі, дізнавшись, що вони перебувають у нас: прийшли та не захотіли компенсовувати витрати з міського бюджету на відлов, утримання та догляд за їхніми домашніми тваринами.\nНатомість сказали, що собі візьмуть інших собак... Попри таку сумну ситуацію, продовжуємо шукати для хлопів найвірніших, відповідальних господарів-друзів, які взявши їх в родину, не покинуть знову. Собаки дружать між собою, а ще вони чудові охоронці, гавкучі, соціалізовані.\nМолодесенька красуня з красивим каштановим окрасом і виразною мімікою. Гладкошерста, активна. Може жити в квартирі, чемно гуляє на повідку.\nФото Катя Акварельная ЛКП "Лев"


Лабораторний джерело живлення з блоку ATX комп’ютера — Ремонт домов и квартир своими руками\nЯкщо у вас вдома є старий блок живлення від комп’ютера (ATX), то не варто його викидати. Адже з нього можна зробити відмінний блок живлення для домашніх або лабораторних цілей. Доопрацювання потрібно мінімальна і в кінці ви отримаєте майже універсальне джерело живлення з рядом фіксованих напруг.\nКомп’ютерні блоки живлення мають велику навантажувальною здатністю, високою стабілізацією і захистом від короткого замикання.\nЯ взяв ось такий блок. У всіх є така табличка з рядом вихідних напруг і максимальним струмом навантаження. Основні напруги для постійної роботи 3,3 В; 5 В; 12 В. Є ще виходи, які можуть бути використані на невеликий струм, це мінус 5 В і мінус 12 В. Так само можна отримати різницю напруг: наприклад, якщо підключиться в до «+5» і «+12», то ви отримаєте напруга 7 В. Якщо підключитися до «+3,3» і «+5», то отримаєте 1,7 В. і так далі … так що лінійка напруг набагато більше, ніж може здатися з разу.\nТерморегулятори виходів блоку живлення комп’ютера\nКолірної стандарт, в принципі, єдиний. І ця схема колірних підключень на 99 відсотків підійде і вам. Може щось додатися або піти, але звичайно все не критично.\n— клеми гвинтові.\n— Резистори потужністю 10 Вт і опором 10 Ом (можна спробувати 20 Ом). Ми будемо використовувати складові з двох пятіватних резисторів.\n— трубка термозбіжна.\n— Пара світлодіодів з приглушують резисторами на 330 Ом.\n— Перемикачі. Один для мережі, другий для управління\nСхема доопрацювання блоку живлення комп’ютера\nТут все просто, так що не бійтеся. Перше що потрібно зробити, так це розібрати між собою і з’єднати дроти за кольорами. Потім, згідно схеми підключити світлодіоди. Перший зліва буде відображати наявність харчування на виході після включення. А другий праворуч буде горіти завжди, поки мережеве напруга присутня на блоці.\nПідключити перемикач. Він буде запускати основну схему, замиканням зеленого проводу на загальний. І вимикати блок при розмиканні.\nТакож, в залежності від марки блоку, вам знадобиться повісити навантажувальний резистор на 5-20 Ом між загальним виходом і плюсом п’ять вольт, інакше блок може не запуститися через вбудованої захисту. Так само якщо не запрацює, будьте готові повісити такі резистори на все напруги: «+3,3», «+12». Але зазвичай вистачає одного резистора на вихід 5 Вольт.\nЗнімаємо верхню кришку кожуха.\nВідкушуємо роз’єми живлення, що йдуть до материнської плати комп’ютера і інших пристроїв.\nРозплутуємо дроти по квітам.\nСвердлимо отвори в задній стінці під клеми. Для точності спочатку проходимо тонким свердлом, а потім товстим під розмір клеми.\nБудьте обережні, не насипте металеву стружку на плату блоку живлення.\nСкладаємо чорні дроти, це буде спільний, і зачищаємо. Потім залужівает паяльником, одягаємо термоусадочну трубку. Припаюємо до клеми і надівши трубку на спайку — обдуває термофеном.\nТак робимо з усіма проводами. Які не плануєте використовувати — відкусите під корінь у плати.\nТакож свердлимо отвори по тумблер і світлодіоди.\nНавантажувальні резистори ставимо на монтажну плати і пригвинчуємо гвинтами.\nЗакриваємо кришку. Включаємо і перевіряємо ваш новий лабораторний блок живлення.\nЯк ви могли помітити, я використовував два перемикача — один є в схемі, і він запускає роботу блоку. А другий, який побільше, двополюсний — комутує вхідна напруга 220 В на вхід блоку. Його можна не ставити.\nТак що друзі, збирайте свій блок і користуйтеся на здоров’я.


Цей документ описує політику конфіденційності для сайту https://mirhobby.com.ua/ (далі – Сайт) компанії. У цьому документі роз’яснюється, які види інформації можуть бути зібрані і зберігатися на Сайті, та як може використовуватися і надаватися ця інформація.\nАвтоматизована обробка персональних даних - обробка персональних даних за допомогою засобів обчислювальної техніки; Блокування персональних даних - тимчасове припинення обробки персональних даних (за винятком випадків, якщо обробка необхідна для уточнення персональних даних); Знеособлення персональних даних - дії, в результаті яких неможливо визначити без використання додаткової інформації приналежність персональних даних конкретного суб'єкта персональних даних; Обробка персональних даних - будь-яка дія (операція) або сукупність дій (операцій), що здійснюються з використанням засобів автоматизації або без використання таких засобів з персональними даними, включаючи збір, запис, систематизацію, накопичення, зберігання, уточнення (оновлення, зміна), витяг, використання, передачу (поширення, надання, доступ), знеособлення, блокування, видалення, знищення персональних даних; Користувач - будь-який відвідувач сайту https://acdcgenerator.com.ua/. Сайт - сайт, розташований в мережі Інтернет за адресою https://acdcgenerator.com.ua/. Суб'єкт персональних даних - користувач (фізична особа), до якого відносяться персональні дані. Оператор - державний орган, муніципальний орган, юридична чи фізична особа, яка самостійно або спільно з іншими особами організують і (або) здійснюють обробку персональних даних, а також визначають цілі обробки персональних даних, склад персональних даних, що підлягають обробці, дії (операції), що здійснюються з персональними даними; Персональні дані - будь-яка інформація, що стосується прямо або побічно до Користувача веб-сайту https://acdcgenerator.com.ua/ (суб'єкту персональних даних); Надання персональних даних - дії, спрямовані на розкриття персональних даних певній особі або певного кола осіб; Поширення персональних даних - дії, спрямовані на розкриття персональних даних невизначеному колу осіб (передача персональних даних) або на ознайомлення з персональними даними необмеженого кола осіб, в тому числі оприлюднення персональних даних в засобах масової інформації, розміщення в інформаційно-телекомунікаційних мережах або надання доступу до персональних даних будь-яким іншим способом; Транскордонна передача персональних даних - передача персональних даних на територію іноземної держави органу влади іноземної держави, іноземної фізичній або іноземній юридичній особі; Знищення персональних даних - дії, в результаті яких неможливо відновити зміст персональних даних в інформаційній системі персональних даних і (або) внаслідок яких знищуються матеріальні носії персональних даних. Корістувачу може бути запропоновано ввести персональні дані для оформлення послуги або відправлення повідомлення через форму зворотнього звязку на Сайті. Після заповнення форми, вважається, що відвідувач надав згоду на обробку своїх персональних та контактних даних. Компанія AC/DC Generators може зберігати інформацію про з'єднання, трафік, дату та час тривалості сесії відвідувача на Сайті. Персональні дані відвідувачів використовуються задля забезпечення обміну інформацією, відносин у сфері реклами та комунікації відповідно до Законів України "Про захист персональних даних", "Про інформацію", "Про рекламу", "Про телекомунікації", "Про підприємництво", "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", НД ТЗІ 2.5-010-03 "Вимоги до захисту інформації WEB- сторінки від несанкціонованого доступу". Персональні дані відвідувачів можуть зберігатися протягом 3 років. На Сайті фіксується доменне ім'я або IP-адреса комп'ютера відвідувача, дата доступу, файли (ім'я файлу і URL), код відповіді HTTP та веб-сайт, з якого відвідувач потрапив на Сайт, кількість байт, переданих в ході сесії. При роботі Сайту використовуються файли cookie, які забезпечують підтримку функцій безпеки та їх запуск. Файли cookie також дозволяють відстежувати порушення політики конфіденційності та умови використання Сайту відвідувачами/їх пристроями. За допомогою системи Google Analytics збирається статистика про відвідування Сайту, така як сторінки, що відвідуються, кількість переглядів сторінок, інформацію, яка була завантажена, домени інтернет-провайдерів та країни походження відвідувачів, а також адреси веб-сайтів, що були відвідані до Сайту, тощо. Жодна з цих дій не пов’язана з відвідувачем особисто та вимірюється тільки у сукупності.\nдоменне ім’я, IP-адреса, за допомогою який користувач Інтернет заходить на Сайт;\nякщо Користувач перейшов на Сайт по посиланню з іншого сайту – адреса цього сайту.\nВідомості про трафік, який проходить через мережу, електронною поштою, і активність відвідувача в мережі Інтернет на Сайті захищені відповідно до законодавства. Це означає, що співробітники компанії AC/DC Generators не можуть втручатися в таємницю телекомунікацій. Ми маємо право надати будь-яку особисту інформацію відвідувачів Сайту на вимогу правоохоронних органів, за ухвалою/рішенням суду чи в рамках інших законних процедур, або ж на іншу правомірну вимогу згідно з чинним законодавством України. Ми не несемо відповідальності за упущену вигоду, неотриманий прибуток, втрату даних, або будь-які інші збитки відвідувачів Сайту, якщо такі виникли при користуванні Сайтом. Відвідувач Сайту використовує Сайт на його власний ризик. У межах, які максимально дозволяє закон, ані Центр економічної стратегії, ані будь-яка інша сторона, яка залучена до створення, виробництва або обслуговування Сайту, не несе відповідальності за пряме, непряме або випадкове пошкодження, які будь-коли завдавалися та які були спричинені тим, що відвідувач мав доступ до Сайту, користувався ним або сподівався на нього, навіть якщо відвідувача було попереджено про можливість таких пошкоджень та втрат. Ми не гарантуємо та не стверджуємо, що використання матеріалу, який надається на Сайті, не зашкодить інтересам третіх осіб. Усі права на зміст Сайту належать Компанії AC/DC Generators або використовуються за згодою із правовласниками. Даний сайт в цілому, і окремі його елементи охороняються Законом України "Про авторське право і суміжні права", іншими актами чинного законодавства України та міжнародними договорами. Відвідувачі Сайту не повинні поширювати, змінювати, передавати, користуватися або використовувати повторно будь-яку інформацію з Сайту для будь-якої публічної або комерційної мети без письмового дозволу компанії AC/DC Generators. Відвідувачі повинні дотримуватися всіх авторських прав та інших приміток про власність на завантажені та/або копійовані матеріали. Скопійована інформація повинна містити активне гіперпосилання на Сайт. Копіювання інформації з Сайту може бути здійснено у некомерційних цілях для розміщення на сторінках відвідувача, у блогах, соціальних мережах. При роботі з сайтом відвідувачу не надаються права на інтелектуальну власність ні на сам Сайт, ні на його зміст чи на використання будь-яких елементів брендингу або логотипів Сайту. Якщо Ви відвідуєте даний Сайт, то Ви автоматично погоджуєтесь з даною ПОЛІТИКОЮ КОНФІДЕНЦІЙНОСТІ та її умовами. Якщо Ви не погоджуєтесь з даною ПОЛІТИКОЮ КОНФІДЕНЦІЙНОСТІ та її умовами, то Ви маєте залишити цей Сайт.\nБезпека персональних даних, які обробляються Оператором, забезпечується реалізацією правових, організаційних і технічних заходів, необхідних для забезпечення вимог законодавства у сфері захисту персональних даних. Для запобігання несанкціонованого доступу до персональних даних Оператором застосовуються такі організаційно-технічні заходи:\nобмеження складу осіб, що мають доступ до персональних даних;\nознайомлення суб'єктів до вимог законодавства і нормативних\nдокументів Оператора по обробці та захисту персональних даних;\nорганізація обліку, зберігання та обігу носіїв інформації;\nперевірка готовності та ефективності використання засобів захисту інформації;\nрозмежування доступу користувачів до інформаційних ресурсів і програмно-апаратних засобів обробки інформації;\nвикористання антивірусних засобів і засобів відновлення системи захисту персональних даних.\nВсі можливі спори підлягають вирішенню відповідно до чинного законодавства за місцем реєстрації Оператора. Перед зверненням до суду Користувач повинен дотримати обов'язковий досудовий порядок і направити Оператору відповідну претензію в письмовому вигляді. Термін відповіді на претензію складає 30 (тридцять) робочих днів. Якщо з тих чи інших причин одне або декілька положень Політики будуть визнані недійсними або що не мають юридичної сили, це не впливає на дійсність або застосовуваність інших положень Політики.\nОператор має право в будь-який момент змінювати дану Політику (повністю або в частині) в односторонньому порядку без попереднього узгодження з Користувачем. Всі зміни вступають в силу на наступний день після розміщення на Сайті за адресою: https://mirhobby.com.ua//politika-konfidencialnosti. Користувач зобов'язується самостійно стежити за змінами Політики шляхом ознайомлення з актуальною редакцією.


Ще потрібно подовжити літо! Насолодись комфортним відпочинком без виснажливої спеки! Кіпр запрошує!\n31 серп. 2021 р., 14:30:00\nНа захід від Айя-Напі, на золотому піску затоки Ніссі, на пляжі Макроніссос, в затишку посеред зелених садів розташувався Dome Beach Hotel & Resort 4*.\nЦей красунчик-готель добре підходить для відпочиваючих будь-якого віку та користується популярністю серед сімей. Вибір номерів: від стандарту до різних типів люксів з просторими інтер'єрами, що мають усі необхідні зручності для приємного перебування. Готель пропонує харчування за системами Premium All Inclusive, Half Board.\nВ Айя-Напі розваг не злічити. Найближчі магазини та таверни розміщені за 600 метрів від готелю. Також на туристів чекають різні атракціони, красива набережна з ресторанами і кафе, музичні фонтани з підсвічуванням. Популярні серед туристів екскурсії на яхті.\nЗамовляйте тур з Києва або Харкова 08.09.2021 на 7 ночей на двох\nDouble Land View (Premium All Inclusive) - від 37 340 грн.\nТур включає: чартерний авіапереліт, груповий трансфер аеропорт-готель-аеропорт, проживання в готелі, харчування за обраною програмою, поліс медичного страхування.\nЗабронюйте тур до Кіпра\nВсі актуальні ціни на тури до Кіпра перевіряйте онлайн або зателефонуйте тревел-експерту “КИЙ АВІА” з подорожей до Кіпра.\nТревел-експерт з подорожей до Кіпра:\nтел.:+38 (067) 209-35-22\nПотрібна більш детальна інформація про відпочинок?\nЗаповніть форму і наш тревел-експерт зв'яжеться з Вами та відповість на всі Ваші запитання\nНатиснувши на кнопку «Відправити» Ви погоджуєтеся з умовами Політики конфіденційності\nФОТО Dome Beach Hotel & Resort 4*\nВідгуки про готель Dome Beach Hotel & Resort 4*


25 Листопада, 2015 Галина МЕЛЬНИК Суспільство 3796\nОлександр Симчишин є прихильником переходу до великогабаритного транспорту. Фото: автора\nОлександр Симчишин планує запровадити у місті електронні табло на зупинках і GPS-навігатори на кожному транспортному засобі.\nНовообраний Хмельницький міський голова Олександр Симчишин є прихильником поступового переходу до середньо- і великогабаритного транспорту у місті та жорсткого дотримання графіку руху. Про це він заявив в ефірі сайту «Є» 24 листопада.\n“Щодо тарифів на перевезення, тут є три сторони: перевізник, громада і влада. Якщо цей трикутник функціонуватиме нормально, то проблем не буде. Поки що це не так, - сказав Олександр Симчишин. - Мене дивувало, чому договори з усіма перевізниками підписані на 5 років. Адже новим підприємствам, які почали з нуля, можна було дати випробувальний термін”.\nОлександр Симчишин не проти запровадження електронних табло на зупинках і GPS-навігаторів на кожному транспортному засобі. “Ще у 2012 році ми боролися за щорічне оновлення тролейбусного парку. Я як міський голова лобіюватиму це питання”, - додав новообраний мер.\nЗокрема Олександр Симчишин дбатиме і про велотранспорт Хмельницького. Як відомо, він підписав велодекларацію, яка складається із п’яти основних пунктів, серед яких виділення фінансування на побудову велодоріжок та встановлення велопарковок біля держустанов.\n“У Хмельницькому треба розпочати хоча б з того, щоб зробити нормальні з'їзди з тротуарних доріжок. Це стосується не тільки велосипедистів, а й елементарно - батьків з колясками. Обов'язково в бюджеті плануватимемо облаштування велодоріжки в парку імені М.Чекмана, велопарковок”, - зазначив Олександр Сергійович.\nмаршрутка тролейбус Хмельницький велосипед транспорт Симчишин Олександр


Хто наш Каха Бендукідзе? - Журнал Віче\nУ квітні Комітет Верховної Ради з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності провів слухання під радикальною назвою: «Про усунення корупційної складової в роботі з персоналом у прокуратурі та правоохоронних органах України». Це чи не перший випадок, коли парламентарії вирішили публічно обговорити таку вкрай гостру тему. Втім, після виступів більшості силовиків так і не стало зрозумілим, за яким принципом відбуваються нові кадрові призначення, чи визнають вони існування цієї корупційної піраміди в своїх відомствах та, найголовніше, чи готові до системних змін, покарання своїх колег на всіх рівнях. Наслідки кар'єри в «ринкових» умовах, купівлі посад і звань, пріоритету передачі грошей «нагору» над виконанням своїх безпосередніх обов'язків бачимо й під час відвертого саботажу або непрофесійних дій частини силовиків на Сході України, які відстоюють у конфлікті з Росією аж ніяк не інтереси нашої держави.\nУ доповіді Голова комітету Андрій КОЖЕМ'ЯКІН підкреслив, що відбір, підготовка та просування по службі посадових осіб прокуратури та інших правоохоронних відомств тривалий час залишалися поза парламентським і громадським контролем.\n– Це призвело до того, що основою кадрової політики в цих органах, особливо під час призначення на керівні посади від районного рівня до центрального, став принцип «свійчужий», а відбір проходив, зважаючи на готовність особи заплатити за призначення. Корупційна складова спостерігалася майже в усіх питаннях, пов'язаних із посадами, присвоєнням звань, виділенням житла тощо. Особливо це проявилося під час правління Януковича з 2010 року, – вважає народний депутат.\nВін звернув увагу, що в цей період замість працівників із високими моральними й професійними якостями керувати ставили вихідців з одного регіону, залежних від олігархічних та злочинних угруповань. Натомість незначна кількість чесних працівників потрапляла в поле зору підрозділів внутрішньої безпеки правоохоронних органів і вважалися вони ненадійними.\nГолова комітету підкреслив: події листопада 2013 — лютого 2014 років показали, що на службі в прокуратурі, міліції та інших правоохоронних органах майже не було керівників, які в цей період заявили про свою громадянську позицію та відмовилися виконувати злочинні накази й засудили насильство проти учасників акцій протесту.\n– Нині нам звітують, що поплічники режиму усунені від прийняття рішень і розглядається питання про притягнення їх до відповідальності за відверто злочинні дії, катування мирних громадян, незаконні вироки тощо. Але чи такою насправді є ситуація з очищення прокуратури, міліції, пенітенціарної служби, податкової міліції, митної служби від посадовців, які не мають ані морального, ані юридичного права називатися правоохоронцями? – зауважив народний депутат.\nВін розповів, що останнім часом комітет отримує «не просто численні, а масові звернення» від представників громадськості щодо, м'яко кажучи, неадекватності нових призначень у правоохоронних органах.\nАндрій Кожем'якін озвучив конкретні прізвища «одіозних осіб» у керівництві Головного слідчого управління МВС, управліннях МВС у Чернігівській, Черкаській, Миколаївській та інших областях, столичній міліції, управліннях по боротьбі з організованою злочинністю та корупцією, які підтверджують обґрунтованість таких оцінок.\nНа його думку, не краща ситуація з відбором кандидатів на керівні посади склалася в Генеральній прокуратурі, адже у відомстві залишилися «плідно працювати» колишні заступники Генпрокурора Віктора Пшонки.\n– Призначення нового прокурора Львівської області викликало хвилю протестів жителів регіону, адвокатів, працівників правоохоронних органів, які закидають «новомустарому» прокурору побори та хабарництво, «кришування» тіньових схем, рейдерські захоплення землі, підприємств, розкрадання державних коштів, – підкреслив доповідач. Є претензії в народних депутатів, членів комітету до прокурора міста Києва, який раніше працював у системі Державної виконавчої служби, певний час очолював її.\nЗа словами Андрія Кожем'якіна, серйозні застереження є до начальників Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту та управління кадрів Генпрокуратури.\n– Саме кадровий апарат гальмує поновлення на службі прокурорів і слідчих, звільнених режимом Януковича, – наголосив парламентарій. Окремо він зазначив, що в податковій міліції «реформуватимуть найбільш корумповану систему ті, хто був особисто причетний до її створення».\nАндрій Кожем’якін підкреслив, що перевірку на предмет довіри громадськості мають проходити не тільки начальники головних управлінь МВС, а й керівники служб внутрішньої безпеки.\nНа думку народного обранця, нині політики мають унікальну можливість докорінно змінити ситуацію з кадрами в правоохоронних органах. Саме тому профільний комітет бере це питання під свій контроль.\nЗаступник Генерального прокурора України Олексій БАГАНЕЦЬ зазначив, що першим кроком до наведення ладу з кадрами стало підпорядкування Генеральному прокурору управлінь внутрішньої безпеки, виведених зі складу головного управління з питань кадрового забезпечення. Старші прокурори внутрішньої безпеки в областях віднині підзвітні виключно Генпрокурору, а не керівникам у регіонах, що має посилити їхню незалежність. За всіма скаргами суспільства на кадри відбувається спеціальна перевірка.\n– ГПУ у взаємодії з громадськістю, народними депутатами проводить люстрацію своїх працівників згідно з вимогами чинного законодавства. Нині замінено шість із дев'яти заступників Генпрокурора, переважну більшість керівників структурних підрозділів. Звільнено всіх прокурорів областей, за винятком двох. Більша частина з новопризначених пройшли співбесіди на народних вічах, – розповів Олексій Баганець.\nВін запевнив, що Генпрокуратура все ще перевіряє факти масового порушення посадовими особами органів прокуратури та правоохоронними органами прав громадян під час акцій громадянського протесту з листопада 2013 року, й «цілий ряд» працівників уже звільнено.\n– Під моїм контролем досліджуються факти порушення присяги працівниками прокуратури, які розслідували кримінальні провадження стосовно учасників акцій протесту, здійснювали нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування цих проваджень чи зверталися до суду й підтримували клопотання про застосування запобіжних заходів щодо учасників акцій. Людей могли брати під варту тільки через те, що на голові в них була каска, а на руках – запах бензину, – зауважив Олексій Баганець.\nНаостанок він уточнив, що для ефективної взаємодії з інститутами громадянського суспільства при ГПУ вперше створено консультативну раду.\nРеагуючи на критику Голови комітету, перший заступник міністра внутрішніх справ Володимир ЄВДОКИМОВ наголосив: наказом міністра Арсена Авакова всі призначені на посаду керівники управлінь міністерства внутрішніх справ мають статус виконувачів обов'язків.\n– Ми вперше проводимо відкритий конкурсний відбір кадрів на керівні посади, починаючи від начальників головних управлінь УМВС в областях і закінчуючи ректорами профільних вищих навчальних закладів. До кадрової комісії міністерства введено голову Люстраційного комітету при Кабінеті Міністрів Єгора Соболєва, журналіста Юрія Бутусова, правозахисника Євгена Захарова, – підкреслив Володимир Євдокимов і акцентував, що вся інформація про претендентів на посади розміщується на вебсайті відомства, а засіданню кадрової комісії передує обговорення кандидатури із громадськістю в регіонах. Зокрема, він розповів про конкурси на заміщення посад керівників УМВС у Волинській, Тернопільській, ІваноФранківській, Кіровоградській та інших областях.\nПосадовець зауважив, що нині проти керівного складу органів внутрішніх справ відкрито 40 кримінальних проваджень, пов'язаних із корупційними проявами в системі органів внутрішніх справ.\n– Можна довго говорити про боротьбу з корупцією, але без серйозного реформування органів внутрішніх справ ми цю проблему не розв’яжемо, – сказав Володимир Євдокимов, зауваживши, що в Міністерстві юстиції створена робоча група, яка займається комплексною реформою. В самому МВС наразі сформовано робочу групу з реформи міліції та відбувається її перетворення на поліцію. Завдання – відповісти на ключові виклики: «мізерну мотивацію» внутрішнього складу бути чесними й порядними, мінімальний соціальний захист, абсолютно неконкурентна зарплата.\nНасамкінець він визнав, що більшість названих Андрієм Кожем'якіним посадовців із сумнівною, на думку народного депутата, репутацією продовжують працювати в органах внутрішніх справ, хоча й у статусі в. о.\nПерший заступник голови Державної прикордонної служби Павло ШИШОЛІН зауважив, що відомство оминула практика призначення на посади «людей з одного регіону».\n– Нам удалося вижити в умовах, коли діяльність служби координувалася Міністерством внутрішніх справ, – покритикував він підпорядкування відомства МВС.\nТакож розповів про запроваджену в службі систему загального тестування працівників. У 2013 році її пройшли більш як 7 тисяч осіб. Як наслідок, 32 людини були зняті з посад, 20 – переведені на нижчі посади та 22 – звільнені зі служби.\n– Наші капітани, майори й прапорщики не здригнулися в той момент, коли треба було прийняти рішення – не випустити за кордон високопосадовців, які намагалися втекти з території України. Жоден із них не залишив Україну в офіційних пунктах пропуску, а зробив це через Крим в інші способи, – уточнив Павло Шишолін.\nНа відміну від інших посадовців здивував системним і відвертим аналізом стану справ голова Державної пенітенціарної служби України Сергій СТАРЕНЬКИЙ. Спочатку розповів, що нині в службі працює 48 тисяч працівників, які опікуються понад 118 тисячами осіб, позбавлених волі, та 112 тисячами, що перебувають на обліку в кримінальновиконавчій інспекції. Він підкреслив: раніше служба внутрішньої безпеки не вела будьякої системної боротьби з корупцією, не реагувала на ці порушення високопосадовцями відомства.\n– Як наслідок, типовим портретом корупціонера пенітенціарної служби є прапорщик, який за 150 або 100 гривень заносить мобільний телефон до охоронюваної зони засудженому, – уточнив Сергій Старенький.\nНині керівництво служби зосереджено на таких напрямах боротьби з корупцією:\n– дотримання законності у сфері постачання товарів та послуг для кримінальновиконавчої системи;\n– запобігання зловживанням у питаннях, пов'язаних зі зміною правового статусу засуджених та ув'язнених (дострокове звільнення, звільнення через хворобу тощо);\n– профілактика корупційних діянь у сфері виробничої діяльності відомчих закладів, більшість із яких, зважаючи на збитковість, буде реорганізовано. («Пенітенціарна економіка є найбільш закритою для цивільного контролю, що є підґрунтям для штучного завищення показників виробничої діяльності, а також надання неправомірних пільг і переваг різним комерційним структурам», – зауважив голова відомства).\nЩодо профілактики корупційних дій серед персоналу Сергій Старенький звернув увагу на мізерну заробітну плату працівників служби, яка становить для молодшого інспектора першого року служби аж 1450 гривень на місяць, а офіцера – 2100.\nЗаступник міністра доходів і зборів Володимир ХОМЕНКО повідомив, що нині це міністерство перебуває в процесі ліквідації, тож доводиться працювати «в ручному режимі», а на посади неможливо призначити нових людей.\nЗа його словами, раніше вся діяльність міністерства спрямовувалася на збагачення так званої «сім'ї» Януковича. Нині ці різноманітні злочинні схеми намагаються «вивести на чисту воду».\nВолодимир Хоменко також розповів, що за дорученням уряду відомство готує законопроект про утворення служби фінансових розслідувань як органу центральної влади зі спеціальним статусом.\nЧлен фракції ВО «Свобода» Юрій БУБЛИК розповів про практику кадрових призначень на Полтавщині.\n– Ми вивели на полтавський майдан прокурора області, його громадськість сприйняла, й тільки на другий день він офіційно був представлений своєму трудовому колективу, – зазначив депутатмажоритарник. Натомість головного міліціонера області призначили без відома громадськості.\n– Я записався на прийом до міністра Авакова, висловлюю своє незадоволення, він каже: «А де я тобі кращого візьму?» – повідомив Юрій Бублик.\nНа думку парламентарія, для всіх регіонів України буде корисний полтавський досвід щомісячного звітування високопосадовців – голів обласних і районних держадміністрацій, прокурорів, місцевих керівників органів внутрішніх справ перед громадою на народному вічі.\n– Я вірю, що ми не маємо мети сісти на збудовані «схеми», а прагнемо їх поламати, зробити прозорими та зрозумілими для громадськості владу й правоохоронні органи, адже не так давно слова «правоохоронні органи» й «корупція» були словамисинонімами, – зазначив Юрій Бублик.\n– Ми говоримо про конкретних людей, про якісь ситуативні заходи, але в цій аудиторії дуже хотілося б почути про те, хто наш Каха Бендукідзе з комплексного реформування правоохоронної системи за досвідом Грузії? Назвіть мені людину, яка в нашій країні займається питаннями інтеграції світового досвіду, хто наш лідер антикорупційних реформ? – слушно запитав голова громадської організації «Українська альтернатива» Володимир КУХАР.\nВін звернув увагу, що на слуханнях немає ні Першого віцепрем'єрміністра Віталія Яреми, який координує силовий блок в уряді, ні хоча б його представника.\nГолова профспілки атестованих працівників органів внутрішніх справ Анатолій ОНИЩУК підкреслив: на жаль, у системі МВС не працює принцип невідворотності покарання для керівників найвищого рівня, зокрема й за корупційні дії. На його думку, нині громадський контроль є одним із найважливіших чинників у боротьбі з корупцією.\nВ інших виступах звучали пропозиції створити робочу групу для розроблення навчального курсу із запобігання й протидії корупції та системи оцінки для співробітників сектору безпеки. Інший варіант – підготувати моральноетичні кодекси поведінки керівних працівників правоохоронних органів. Неодноразово лунали ідеї хоча б на перехідний період дати можливість профільному комітету Верховної Ради контролювати кадрові питання правоохоронних органів.\nНайбільше промовців цікавило, що нині заважає міліції та прокуратурі перестати курирувати наркодилерів, проституцію, гральний бізнес. Хотіли побачити хоча б одну кримінальну справу проти працівника державтоінспекції.\nРеагуючи на критику, перший заступник міністра внутрішніх справ Володимир ЄВДОКИМОВ погодився, що звіти «наживо» перед населенням – це обов'язкова умова повернення довіри до правоохоронних органів. Також пообіцяв звернути увагу міністра на осіб, професійні та моральні якості яких викликали сумніви в учасників слухань.\nВін підкреслив: може навести «у трильйон разів» більше прикладів, які стосуються корупції, хабарів, потоків, схем, де були задіяні працівники міліції. Насамкінець представник МВС розлютив представників громадськості інформацією про начебто негідну поведінку «Самооборони» в Межигір'ї, коли «машинами вивозили реліктові дерева разом із землею».\nПримітно, що разом із першими особами силових відомств участь у заході проігнорували голова Люстраційного комітету при Кабінеті Міністрів Єгор Соболєв та урядовий уповноважений з питань антикорупційної політики Тетяна Чорновол. Натомість відзначимо участь міжнародних експертів проектів Євросоюзу та Ради Європи з підтримки реформ у сфері юстиції в Україні, які запропонували високопосадовцям свої послуги.\nЗа наслідками обговорення Комітет з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності доручив Верховній Раді прискорити розгляд законопроектів про Національне бюро антикорупційних розслідувань, про Національну службу боротьби з корупцією, про проведення люстрації та низки інших.\nКабінету Міністрів, зокрема, рекомендовано активізувати процес розроблення й затвердження Концепції реформування правоохоронних органів. А вже на її основі розробити та внести до Верховної Ради нові редакції проектів законів «Про міліцію (поліцію)», «Про оперативнорозшукову діяльність», «Про Службу безпеки України» та інші проекти, необхідні для завершення законодавчого процесу реформування. Також слід проаналізувати роботу уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції – Генпрокуратури, МВС і СБУ.\nПрофільний комітет поставив Генеральній прокуратурі, Міністерству внутрішніх справ, Державній пенітенціарній службі, Державній прикордонній службі, податковій міліції завдання вжити термінових заходів із підвищення якості кадрового забезпечення. Для цього за участю громадськості, представників Люстраційного комітету, урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики необхідно провести добір та переатестацію всіх працівників правоохоронних органів для визначення їхніх професійних та моральноетичних якостей.\nЗ урахуванням міжнародного досвіду слід розробити нові внутрішні та зовнішні критерії та методики оцінювання функціональної діяльності правоохоронних органів. Одним із основних критеріїв оцінки діяльності правоохоронних органів пропонується визначити громадську думку щодо якості їхньої роботи та рівня задоволення населення станом безпеки в країні та регіоні проживання.


історична подорож - презентація з інформатики\nwww.teach-inf.at.ua Тема. Історична подорож Цілі: ознайомити з деякими відомостями з історії інформатики; удосконалювати навички роботи з клавіатурою; розвивати логічне мислення; формувати вміння узагальнювати інформацію; виховувати інтерес до історії інформатики. Тип уроку: засвоєння нових знань, формування вмінь.\nПравила поведінки в комп’ютерному класі 1.За комп’ютером потрібно сидіти рівно, так, щоб екран знаходився на відстані 50 см від очей. 2. Працювати з комп’ютером можна тільки 15 хвилин. 3. Не можна працювати на комп’ютері брудними, мокрими руками. 4. Не можна стукати по клавішах на клавіатурі. 5. Учням не можна чіпати його дроти й розетки. 6. Не можна тицяти пальцями в екран монітора.\nЗавдання 3 www.teach-inf.at.ua © Вивчаємо інформатику teach-inf.at.ua\nЗавдання 4 www.teach-inf.at.ua © Вивчаємо інформатику teach-inf.at.ua\nКороткі історичні відомості (від абака до нетбука) Сходинки до інформатики 2 клас Урок 15\nРозгадай кросворд 1 6 2 3 4 5 1 2 3 4 5 6 А л і С а К а р л с о н А л а д і н Н е з н а й к о М Е н н і Б у Р а т і н о © Вивчаємо інформатику teach-inf.at.ua\nДавні часи © Вивчаємо інформатику teach-inf.at.ua\nПерші винаходи © Вивчаємо інформатику teach-inf.at.ua\nРозвиток обчислювальних машин © Вивчаємо інформатику teach-inf.at.ua\nПрацюємо з зошитом www.teach-inf.at.ua Відкрийте зошити на сторінці 31 © Вивчаємо інформатику teach-inf.at.ua\nОбчислювальна машина, якою ке рувала програма Перша механічна машина для знаходження суми чисел Перший україн ський комп’ютер (МЕОМ) Обчислювальна машина для зна ходження суми, різниці, добутку та ділення чисел © Вивчаємо інформатику teach-inf.at.ua\nСумістіть предмет © Вивчаємо інформатику teach-inf.at.ua


CredoBooks » Blog Archive » СКЛАДОВІ ЛАНКИ ТА ГРОШОВІ ПОТОКИ МІЖНАРОДНИХ ФІНАНСІВ\n« ДЕРЖАВНИЙ КРЕДИТ І ДЕРЖАВНИЙ БОРГ\nМІЖНАРОДНІ ФІНАНСОВІ ВІДНОСИНИ ТА ВАЛЮТНИЙ РИНОК »\nСКЛАДОВІ ЛАНКИ ТА ГРОШОВІ ПОТОКИ МІЖНАРОДНИХ ФІНАНСІВ\n¾ взаємовідносини між суб’єктами господарювання різних країн;\n¾ взаємовідносини держави з юридичними і фізичними особами інших країн;\n¾ взаємовідносини держави з урядами інших країн та міжнародними організаціями;\n¾ взаємовідносини держави і суб’єктів господарювання з міжнародними фінансовими інституціями.\nУ сфері міжнародних фінансів, крім національних суб’єктів — держави, підприємств і громадян, виділяються наднаціональні суб’єкти — міжнародні організації і міжнародні фінансові інституції. У зв’язку з цим міжнародні фінанси розглядаються у широкому і вузькому розумінні. У широкому розумінні вони охоплюють усі міжнародні грошові потоки, а у вузькому — міжнародну централізацію коштів і фінансових ресурсів. Розглядаючи міжнародні фінанси у широкому розумінні, у них виокремлюють міжнародні фінансові відносини та дві ланки міжнародних фінансів у їх вузькому розумінні, фінанси міжнародних організацій та міжнародні фінансові інституції.\nМіжнародні фінанси — це сукупність обмінно-перерозподільних відносин, що виникають у зв’язку з рухом вартості між окремими країнами та у процесі формування і використання на світовому та регіональному рівнях централізованих грошових фондів.\nВідносини обміну пов’язані з міжнародною торгівлею. Вони характеризують валютні надходження та валютні платежі, які відображаються у торговельному балансі, стан якого характеризує взаємоув’язку міжнародних грошових потоків. Позитивне сальдо відображає перевищення надходжень над платежами, що є передумовою забезпечення стабільності національної валюти, і навпаки.\nВідносини перерозподілу виникають у процесі формування і використання централізованих грошових фондів світових та регіональних міжнародних організацій і фінансових інституцій. При цьому існують країни-донори, у яких переважають внески до відповідних фондів, та країни-реципієнти, які отримують у різних формах фінансову допомогу за рахунок коштів централізованих фондів.\n¾ між підприємствами;\n¾ між урядами країн;\n¾ між підприємствами й урядами;\n¾ між громадянами й урядами.\nВзаємовідносини між урядами різних країн виникають у сфері державного кредиту, коли одна країна є позичальником, інша — кредитором. Аналогічний характер мають взаємовідносини з урядом певної країни юридичних і фізичних осіб інших країн. За змістом ці всі відносини належать до державного кредиту, а за напрямом руху коштів — до міжнародних фінансових відносин.\nСукупність міжнародних фінансових відносин наведена на схемі 36. Торговельні взаємовідносини між суб’єктами господарювання різних країн охоплюють два грошові потоки: надходження підприємству валютних доходів від експорту товарів і послуг; оплата підприємством товарів та послуг, що імпортуються. Кредитні взаємовідносини є двосторонніми: з одного боку — надання позики позичальником кредитору, з іншого — погашення позики і сплата процентів.\nГрошові потоки в системі міжнародних фінансових відносин\nЗдійснення міжнародних фінансових відносин потребує купівлі-продажу необхідної для розрахунків валюти та визначення валютного курсу. Ці операції забезпечуються через спеціальний фінансовий інститут — валютний ринок, який є базовою ланкою сфери міжнародних фінансів\nМіжнародні фінанси (у вузькому розумінні) відображають діяльність міжнародних організацій і фінансових інституцій. Це наднаціональна надбудова, сутність якої полягає в концентрації доходів і фінансових ресурсів у певних узагальнених чи цільових фондах. Діяльність таких організацій, як і окремої держави, пов’язана з виконанням певних функцій, які визначаються їх статутами. Фінансове забезпечення виконання цих функцій здійснюється через фонди грошових коштів чи кредитних ресурсів, що формуються цими організаціями.\nСистема взаємовідносин на рівні міжнародних фінансів відображена на схемі 37.\nЗа своєю організацією фінанси міжнародних організацій подібні до державних фінансів, тільки їх головним суб’єктом є не держава, а міжнародна організація. Міжнародні організації вступають у взаємовідносини з урядами окремих країн з приводу формування бюджету чи інших фондів цих організацій. Отримані кошти використовуються на фінансування централізованих заходів, проектів і програм цих організацій, на утримання їх апарату та на фінансову допомогу окремим країнам. Отже, кожна країна може отримувати кошти від міжнародних організацій як у вигляді прямого фінансування (як правило, тільки в окремих випадках), так і в опосередкованій формі через різні централізовані заходи, проекти і програми, які стосуються даної країни чи поширюються на неї.\nГрошові потоки у сфері міжнародних фінансів\nМіжнародні фінансові інституції мають взаємовідносини як з урядами, так і з суб’єктами господарювання окремих країн. Взаємовідносини з урядами складаються за двома напрямами. Перший відображає процес формування статутного капіталу за рахунок внесків окремих країн. Другий характеризує кредитні взаємовідносини — надання кредитів окремим країнам та їх погашення і сплату процентів. Взаємовідносини з підприємствами мають двосторонній кредитний характер. Міжнародні фінансові інституції, здійснюючи фінансове забезпечення певних проектів, надають кредити окремим підприємствам, як правило, на конкурсній основі.\nБезперечно, порівняно з національними фінансовими системами міжнародні фінанси перебувають лише на початку свого розвитку. Однак поглиблення міжнародної політичної інтеграції та глобалізація економіки ведуть як до посилення ролі діючих організацій та інституцій, так і до створення нових. Це сприяє підвищенню рівня централізації фінансових ресурсів, збільшенню як їх маси, так і обсягів міжнародних фінансових потоків. Врешті-решт, цей інтеграційний процес поступово веде до формування єдиної міжнародної фінансової системи. Особливо це помітно у сфері фінансового ринку. Провідні комерційні банки, фондові біржі, страхові компанії та інституційні інвестори, здійснюючи свої операції з клієнтами в усьому світі, виконують функції міжнародних фінансових інституцій. Вони сприяють процесам міжнародної централізації і перерозподілу фінансових ресурсів і тим самим економічному розвитку як окремих країн, так і світової економіки загалом.


На Тернопільщині встановили "розумні" пішохідні переходи - Тернопільська газета\nНайкоротшим шляхом з Тернополя до Києва є траса Р-43. Щодня цією дорогою, котра пролягає через районні центри Збараж і Ланівці, проїжджають тисячі автомобілів. Вже десятки років на трасі Р-43 є місця концентрації аварій. Найчастіше дорожньо-транспортні пригоди трапляються, бо транспортні засоби наїжджають на пішоходів.\nДва переходи облаштували у місті Ланівці, по одному – у селах Краснолука і Татаринці Лановецького району.


«Казка про жарт-птицю...» Всеволод Нестайко, читати онлайн текст твору повністю – Освіта.UA\n«Казка про жарт-птицю...» Всеволод Нестайко\nЧитати онлайн твір Всеволода Нестайка «Казка про жарт-птицю...»\nІ тут знову чарифон деренчить:\n— Алло! Як настрій, синочки? Як здоров'ячко?\n— Та нічого… Порядок… — стримано, але бадьоро відповідають брати: соромно їм признатися, що сум чогось напав.\n— Ну, добре-добре. Гуляйте, розважайтесь. Аби все у вас було гаразд. До побачення, синочки!\n— Привіт! — коротко відповіли брати.\n…Минуло ще кілька днів.\nНаче чорна хмара насунула на місто Непрацюй-Веселись. Тиняються по ньому брати-чарівники, місця собі не знаходять.\nВсе у них є. Все, що тільки забажають. А радості — нема. Бо нема бажань. Варто тільки комусь щось побажати, ворухнув пальцем — і вже є.\nБез жодних зусиль, без жодної затримки. А коли все так легко дається, коли все є — то й бажати нецікаво.\nЗникли у братів-чарівників бажання. Порожньо в голові, порожньо в серці — аж гуде.\nНічого не хочеться. Ні-чо-гі-сінь-ко.\nА раз нічого не хочеться — звідки ж радість візьметься?…\nНема радості. Нема щастя.\nРозучилися сміятися брати. Втратили здатність радіти. Забули, як сміх звучить. Весь час плакати хочеться.\nІ тут знову задзвонив чарифон:\n— Алло! Синочки-голубочки! Як ви там? Чи здорові, чи веселі у своїй новій оселі, в місті Непрацюй-Веселись?\nНе витримали брати. Застогнали-заплакали в чарифон:\n— Ой, мамочко! Ой, таточку! Ой, кепсько!! Ой, що ж ми наробили! Не живемо, а мучимось. Забули, як сміх звучить. Рятуйте! Поможіть!\n— Ех, синочки-голубочки! Бідолайчики! Та ми ж вас попереджали — думайте гарненько! А тепер не можемо вже нічого зробити. На пенсії ми.\n— Ой, що ж воно буде?! — заплакали брати. — Невже все життя сумувати, від нудьги вмирати?! Хоч порадьте щось. Ви ж мудрі, ви ж розумні. Підкажіть хоч, що робить.\n— Підказати можна. Живе на світі Чарівник-Жартівник Нежурись. Їдьте до нього. Може, він вам допоможе.\n— А де ж, де він живе, той Нежурись?\n— За трьома морями — Синім, Зеленим і Червоним.\n— То ми зараз! Негайно!\n— Стривайте! Не поспішайте. Зараз уже вечір. А дорога далека. Лягайте спати. Завтра вранці вирушите. На добраніч, діти!\nКлацнуло у чарифоні — поклали дід Мудрило й баба Лагода трубку.\nА брати-чарівники повечеряли, почистили зуби, помили вуха й повкладалися спати.\nВранці прокинулися, вмилися, зарядку зробили, поснідали. Перезирнулися.\n▶ «Казка про жарт-птицю...» Всеволод Нестайко. Файли для завантаження


ЯМР і короткі імпульси\nДеякі результати цього експерименту навряд чи можуть бути пояснені сучасною фізикою, т. к. за класичним уявленням на запитываемой через діод схемою не може бути більша напруга, ніж напруга живлення. Сам експеримент є продовженням серії дослідів з ядерного магнітного резонансу (ЯМР) у котушці індуктивності і може бути повторений у будь-який домашній лабораторії. Його схема приводиться на малюнку (1) і включає: генератор коротких імпульсів GG1, згладжуючі конденсатори C1 і С2, що розв'язує діод VD1, два вольтметра постійної напруги V1 і V1, джерело живлення U1, і, залежно від варіанту досліду, імпульсний трансформатор THV1 або коливальний контур L1C3.\nРис.1. Схема експерименту з двома видами навантаження.\nРобота схеми полягає в періодичному підключенні навантаження у вигляді індуктивності (трансформатори THV1 або котушки L1) ключем з GG1 до напруги живлення U1. При цьому ми вимірюємо дві напруги: перше — напруга харчування, яке вимірюється вольтметром V1, а втророе — напруга після розв'язує діода VD1, яка вимірюється вольтметром V2. Тут потрібно зауважити, що V2 зашунтирован двома конденсаторами C1 і C2, які повністю згладжують всі можливі викиди від роботи ключа та його навантаження. На перший погляд тут нічого незвичайного немає: V2 напруга трохи нижче V1, рівно на стільки, скільки становить паспортне падіння напруги на діоді VD1 (в залежності від діода воно може бути 0.4-0.8 В). Але якщо дотримати деякі умови, то напруга V2 стане більше V1, причому це перевищення може досягати значення в 1.6 рази!\nУмови перевищення напруги V2 над V1\nГоловною умовою того, що напруга V2 стане більше V1, є досить короткий імпульс в навантаженні, з досить крутим фронтом і спадом. Його може забезпечити цей генератор (GG1 за схемою), причому оптимальне розташування контактів SA1 і SA2 в ньому, знайдене автором, становить «1111» і «0001» відповідно. Оптимальна тактова частота може перебувати в межах 7-10 кГц. При цьому, потенціометр R1 повинен бути виведений в крайнє положення, що забезпечує його мінімальний опір, а перемикач SW1 розімкнений. Все це дозволяє отримати імпульси мінімальної тривалості та оптимальної шпаруватістю між їх пачками.\nАвтором відмічено, що імпульси тривалістю понад 100 нс в даному експерименті не працюють, тому дуже важливим елементом GG1 є його вихідний ключ. Від значень його вихідний ємності, фронту наростання та спаду, будуть залежати параметри перевищення. Найкращим рішенням, з перевірених автором, є транзистор TF27S60 (AOTF27S60); з них перевищення напруги може досягати значення в 60%. Гірше працює IRF3205 при якому цей параметр склав 20%. Ще слабше результати виявилися у IRF840 — 10% і менше. Отриманий ефект настільки чуствительный до вихідний ємності ключа генератора GG1, що приєднання стандартного щупа осцилографа до його стоку може зменшити ефект на 20% і більше.\nДеякі додаткові умови будуть описані нижче.\nНавантаження у вигляді трансформатора\nСхема досліду з таким навантаженням представлена на малюнку (1a). Якщо контакт перемикача S1 розімкнений, то схема працює класичним чином і ніякого перевищення напруги V2 не спостерігається. Для появи ефекту необхідно замкнути цей контакт, тоді напруга V2 почне поступово збільшуватися. У автора, при напрузі живлення 20 В і струмі споживання в 2 мА, значення на вольтметре V2 сягала 32 (з транзистором TF27S60). При цьому використовувався імпульсний трансформатор THV1, який досить докладно описаний тут.\nНеобхідно додати, що й інші подібні трансформатори на феритових сердечниках також працювали добре. Важливо, щоб у них було дві обмотки, причому первинна повинна мати кілька витків дроту, а вторинна — у кілька разів більше. Також мається на увазі, що дріт обмотки — мідний.\nОсцилограма на стоці ключа генератора GG1, показана на малюнку (2). Там добре видно викиди ЯМР тривалістю близько 50 нс, що нагадують ЕРС самоіндукції. При цьому, частота їх проходження не так важлива, оскільки вона буде залежати від вихідний ємності транзистора. В даному випадку вона склала трохи більше 5 МГц. Відомо, що для феритового сердечника з такою проникністю максимальна робоча частота не може перевищувати 50-100 кГц. Саме ці викиди і визначають ефект перевищення напруги, коли V2 стає більше V1.\nНавантаження у вигляді коливального контуру\nСхема досліду з навантаженням у вигляді коливального контуру L1C3 представлена на малюнку (1b). Плоска котушка, використовувана в даному досвіді, має індуктивність близько 25 мкГн і повністю виконана з мідного дроту. При тому, що резонансна частота контуру близько 170 кГц, на осцилограмі ми можемо спостерігати викиди ЯМР порядку 50 нс. Більш того, якщо генератор GG1 налаштовувати на резонансну частоту цього контуру (або його гармонік), то весь ефект пропадає. Потрібна певна розлад, яка підбирається під індивідуальний контур.\nОсцилограми на стоці ключа генератора GG1, показані на малюнках (3-4). Тактова частота там обрана близько 20 кГц для кращої видимості імпульсів, але більш оптимальна все ж — близько 10 кГц. На осциллограммах також добре видно однополярний викид ЯМР тривалістю близько 50 нс, який і визначає пропонований тут ефект.\nРис.2. Осцилограма викидів ЯМР на первинній обмотці імпульсного трансформатора. Щуп 1:10\nРис.3. Осцилограма викидів ЯМР на коливальному контурі. Розгортка 500 нс. Щуп 1:10\nРис.4. Осцилограма викидів ЯМР на коливальному контурі. Розгортка 5 мкс. Щуп 1:10\nОсцилограми отримані при заниженому напрузі живлення близько 12-15 Ст. При більшій напрузі отримати їх не представлялося можливим, оскільки осцилограф вимикався. При цьому, струм споживання від джерела живлення U1 не перевищував 3-4 мА. Тут потрібно враховувати, що при великій шпаруватості, а в цьому експерименті вона становить 1000 і більше, імпульсний струм може мати значення у 3-5 А.\nШляхом численних дослідів встановлено, що ефект перевищення напруги на V2 виникає тільки, якщо на індуктивному навантаженні присутні викиди ЯМР, а збуджують її імпульси не більше 100 нс по тривалості. У випадку класичного викиду ЕРС самоіндукції, або ж роботи коливального контуру, ефект не спостерігається.\nТакож помічено, що ефект трохи краще, якщо розв'язуються діод VD1 встановлений не по плюса харчування (як на схемі), а по мінусу. Пояснити цей результат поки не представляється можливим.\nВ результаті цього експерименту, можливо, вдалося знайти один із способів знімання додаткової енергії, що виробляється матеріалом котушки при ЯМР. Це можна зробити, наприклад, за допомогою порогового елемента, який буде «зливати» надлишок напруги в навантаження або на самозапитку схеми, або, у випадку з трансформатором, використовувати його втроичную обмотку, періодично навантажуючи її на діодний міст з ємністю, а вже потім використовуючи отриманий заряд.


Інструкція для тернопільських школярів, які стали жертвами булінгу – Терен\nІнструкція для тернопільських школярів, які стали жертвами булінгу\n3-річна дівчинка з Чорткова терміново потребує допомоги (фото)\nПопри карантин у Тернополі продовжують наводити красу (фотофакт)\nНа Тернопільщині спіймали ще одного порушника карантину: тепер його судитимуть\nУ Тернополі назрів новий конфлікт через незакритий ломбард\nУ Тернополі перевіряють лише вантажівки, авто з інших областей і машини на іноземній реєстрації\nКошти на святкування випускного тернополяни віддають медикам\nУ Тернополі шістьох хворих на коронавірус уже відпустили додому (відео)\nЧерез карантин для жителів Тернопільщини спростили порядок надання субсидії і скасували пеню\nЛабораторію у Тернополі визнали такою, що може виконувати функції регіонального центру\nТернополяни можуть отримати смачні подарунки на Великдень\nЯк тернополянам знайти свій piece of cake\nНа Тернопільщині катастрофічно не вистачає медсестер, лікарів\n16:41 Фоторепортаж Це цікаво\nНеймовірні кадри: Чортків із висоти пташиного польоту (фото)\nТернополянам на карантині пропонують влаштувати вечірки на балконах\nТернополяни можуть допомогти зупинити капітуляцію України перед Росією\nУ Чорткові волонтери продовжують відбудовувати станцію швидкої медичної допомоги (фото)\nбулінг, партнерські новини, Терен, Тернопіль, Центр надання безоплатної правової допомоги\nГру 24, 2019, 19:18\nЩо потрібно знати дітям про булінг і як його розпізнати та уникнути, розповіли школярам на Тернопільщині. Зустріч влаштували представники центру надання безоплатної правової допомоги із учнями Чортківської школи №2 в центральній бібліотеці міста.\nПід час зустрічі діти переглянули презентацію та відеоролики, вчилися відрізняти поняття булінг та конфлікт, пропонували свої шляхи подолання булінгу у школі.\nБулінг (цькування) – це агресивна і вкрай неприємна поведінка однієї дитини або групи дітей по відношенню до іншої дитини, що супроводжується постійним фізичним і психологічним впливом.\nнаявність сторін – кривдник, потерпілий та свідок;\nдії або бездіяльність кривдника, внаслідок чого у потерпілого проявляються психічна та/або фізична шкода, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.\nХто може стати жертвою булінгу?\nЯк правило, жертвою стають діти, які відрізняються чимось від своїх однокласників: успіхами в навчанні, фінансовим становищем в сім’ї, фізичними особливостями, рисами характеру. Булер вибирає для цькування слабших від себе або молодших за віком.\n– фізичний – штовхання, підніжки, бійки, стусани, ляпаси,«сканування» тіла, нанесення тілесних ушкоджень тощо.\n– психологічний – принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, міміки обличчя, поширення образливих чуток, ізоляція, ігнорування, погрози, жарти,маніпуляції, шантаж тощо;\n– економічний – крадіжки, пошкодження чи знищення одягу та інших особистих речей жертви, вимагання грошей тощо;\n– сексуальний – принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська та образи сексуального характеру, зйомки у переодягальнях, поширення образливих чуток, сексуальні погрози, жарти;\n– кібербулінг – цькування за допомогою соціальних мереж.\nЩо робити тим, хто страждає від булінгу або став його свідком? Головне правило – не залишатися з проблемою булінгу наодинці, а говорити про проблему з тим, кому довіряєш: батькам, старшим братам та сестрам, вчителю, шкільному психологу. Або ж зателефонувати на дитячу «гарячу телефонну лінію» 116 117 або кол-центр безоплатної правової допомоги: 0-800-213-103.