Історія і сьогодення: насіннєвий контроль в Україні\n(до 110-річчя з часу запровадження)\nПровідною галуззю економіки України завжди було й нині залишається сільське господарство, від рівня розвитку і продуктивності якого залежить не тільки продовольча безпека країни, але й її майбутнє. Особливої актуальності це набуває у світлі інтеграції у світове співтовариство, що насамперед потребує забезпечення відповідності стандартів на всі види виробленої продукції. У цій ситуації може прислужитися історичний досвід ведення вітчизняного аграрного сектора, який вже будував своє цивілізоване існування на приватній власності на землю до подій 1917 року, а також загальнодержавної — протягом 1920—1990 років.\nЧаси незалежності дали змогу не тільки багато в чому переглянути, а й переосмислити здобутки української нації у контексті світової еволюції людства. Виявилося, що з багатьох питань ми маємо не просто здобутки, але й пріоритети. Окремо з цього приводу слід виділити надбання вітчизняної аграрної науки та освіти. Низка фундаментальних монографічних видань останніх років розкриває, наприклад, істотні надбання на ниві селекції та насінництва . Нині дослідницька праця з питань селекції в Україні охоплює понад 200 видів рослин.\nПершу вітчизняну селекційну станцію на сучасних українських землях було створено в Харкові 1908 року на чолі з професором П.В. Будріним. За цим містом — і пріоритет у проведенні 1-го з'їзду діячів із селекції сільськогосподарських культур, насінництва та поширення насіннєвого матеріалу, що відбувся 10—15 січня 1911 року.\nЗгідно з енциклопедичним визначенням, насінництво — це "галузь рослинництва, виробництво сортового і гібридного насіння сільськогосподарських культур" . Існуюча система сортового насінництва складається з таких взаємозв'язаних ланок: виведення державними селекційно-дослідними установами сортів, їх сортовипробування і районування, вирощування і розмноження сортового насіння, забезпечення сортовим насінням суб'єктів сільськогосподарської діяльності, сортовий і насіннєвий контроль. Отже, насіннєвий контроль був завжди важливою складовою системи сортового насінництва. Офіційно "насіннєвий контроль" — то "система заходів контролю за якістю насіння сільськогосподарських культур..." . Слід зазначити, що основні завдання, закладені у наведеному визначенні, фактично залишаються незмінними на території сучасної України вже майже 120 років. Так, за своїми сортовими і посівними якостями насіннєвий матеріал має відповідати вимогам державних стандартів. Тому безпосереднє завдання насіннєвого контролю полягає в перевірці сортових і посівних якостей насіннєвого матеріалу (сортової чистоти, схожості насіння, енергії проростання, засміченості різними домішками, вологості, абсолютної ваги насіння, зараженості його хворобами і шкідниками сільськогосподарських культур тощо). Це завдання покладено на контрольно-насіннєві лабораторії, розташовані в усіх територіально-адміністративних районах країни. Їх діяльність координує Українська державна насіннєва інспекція.Першу у світі контрольно-насіннєву станцію організував німецький учений Ф. Ноббе 1863 року в м. Тарандт (Саксонія). Згодом такі заклади з'явилися в Австрії, Данії, Швеції та інших країнах.\nПерша вітчизняна контрольно-насіннєва станція, або за тогочасною назвою, станція випробування насіння, почала працювати у Петербурзі при Головному ботанічному саду в 1877 році на чолі з ботаніком професором О.Ф. Баталіним. Вже за радянських часів її було реорганізовано у відділ насінництва головного Ботанічного саду, а згодом у Ботанічний інститут РАН. Незалежно у 1881 році питання контролю насіння досліджує на кафедрі загального землеробства професор А.Н. Фадеєв при Петровській (нині Московській сільськогосподарській академії ім. К.А. Тимірязєва). Згодом новий керівник кафедри В.Р. Вільямс через Департамент землеробства отримує право організації при академії особливої станції випробування ґрунтів і насіння.\nВ Україні першу контрольно-насіннєву лабораторію було створено у 1897 році Київським товариством заохочення землеробства та сільськогосподарської промисловості, яка офіційно застосувала норми на насіння. За перший рік свого існування лабораторія зробила аналіз понад 1000 зразків насіння, що надійшло від замовників.\nЗгодом контрольно-насіннєві станції створюються в різних регіонах країни при сільськогосподарських товариствах, дослідних закладах — Харкові (1906), Катеринославі (1907), а потім і в Лебедині Харківської та Ромнах Полтавської губерній . До 1917 року в країні діяло майже 50 контрольно-насіннєвих закладів.\nСлід особливо зупинитись на постаті першого керівника Київської контрольно-насіннєвої станції професора Петра Радіоновича Сльозкіна, 145-річчя від дня народження якого збіглося із 110-річчям запровадження на українських землях насіннєвого контролю. На жаль, наукова багатогранна спадщина вченого залишається недостатньо дослідженою. Хоча в багатьох питаннях ведення сільського господарства та його наукового забезпечення постать Сльозкіна залишається знаковою. Наприклад, історичні розвідки часів незалежності доводять, що контрольно-насіннєва станція з відділенням для сільськогосподарсько-хімічних аналізів при Київському товаристві заохочення землеробства і сільськогосподарської промисловості на чолі з ординарним професором, фахівцем землеробства П.Р. Сльозкіним стала першоосновою теперішнього Національного наукового центру "Інститут землеробства" УААН .\nНародився Петро Родіонович 1862 року в селянській сім'ї. Закінчив із відзнакою Московську реальну школу за спеціальністю "інженер", а в 1885 році — Петровську сільськогосподарську академію . Після її закінчення був відряджений до Америки для вивчення культури бавовнику з метою піднесення вітчизняної текстильної промисловості. Результатом поїздки стала видана у 1887 році монографія "Культура хлопчатника в Соединенных штатах". З 1889 року він викладає у Петровській сільськогосподарській академії, і як один із кращих відряджається на дворічне стажування в провідні науково-освітні центри Західної Європи.\nПісля повернення Петро Родіонович прославив себе у вітчизняному галузевому науковому середовищі відкриттям особливого способу вивчення живлення у рослин, що одержав назву "метод ізоляції". Його опис вперше було наведено в оригінальній праці "К вопросу о влиянии среды на развитие корневой системьі", що вийшла друком 1893 року. У тому ж році він вдруге відвідав Америку як комісар сільськогосподарського відділу Росії на Всесвітній виставці в Чикаго . Результати цієї поїздки Сльозкін підсумовує в книзі "Современные вопросы научного земледелия" (1894).\nПодальша творча робота вченого багато в чому переходить у ранг державотворення. Спочатку Петро Родіонович створює 1894 року Сочинську дослідну станцію й очолює її протягом двох років. Наступних тридцять років життя він віддає м. Києву. Істотним здобутком ученого стала організація у 1897 році Київської контрольно-насіннєвої лабораторії. Далі, починаючи з 1898 року, він бере активну участь у заснуванні та розгортанні діяльності сільськогосподарського відділення Київського політехнічного інституту, насамперед як професор кафедри спеціального хліборобства (землеробства). Крім того, він очолює галузеву лабораторію, дослідне поле, а протягом 1908—1918 років працює на посаді декана сільськогосподарського відділення КПІ.\nПомітне місце посідає спадщина Сльозкіна у вивченні українських земель, де хліборобство споконвіку було провідним напрямом господарювання. Підвищити його продуктивність, як вважав учений, можна не тільки завдяки обробітку ґрунту, удобренню тощо, а й за допомогою впливу на саму рослину, її біологію. Завдяки такій ідеології, підтриманої практиками і науковцями, після 1910 року почали широко організовуватися селекційні поля і станції й активно впроваджуватися насіннєвий контроль. У 1908 році П.Р. Сльозкін видає найбільшу для свого часу монографію з питань цукрового буряку — "Сахарная свекла и ее культура".\nПетро Родіонович був надзвичайно обізнаною людиною й непересічною особистістю. Широкий науковий світогляд ученого давав йому змогу репрезентувати передову галузеву наукову думку на всіх рівнях. Відомо, що професор В.В. Докучаєв запрошував його до Петербургу для читання публічних лекцій на тему: "Сільське господарство в чорноземній смузі Росії". Факт заслуговує на увагу майбутніх дослідників творчого здобутку видатного вченого-аграрія, бо він постає не тільки як рослинник, а й ґрунтознавець.\nУ роки перших сподівань української державності вчений, як завжди, в перших рядах перебудовників. Після створення при Українській академії наук Постійної комісії для вивчення природних багатств на чолі з академіком В.І. Вернадським, П.Р. Сльозкін із 1919 року є членом її сільськогосподарської секції .\nНе стало Петра Родіоновича 30 листопада 1927 року, а його справа на ниві насіннєвого контролю України продовжує жити і удосконалюватися.\nНа території сучасної України насіннєвий контроль був найкраще організований Харківською контрольнонасіннєвою станцією. Це стосується періоду до 1917 року і особливо — 20—30-х років минулого століття.\nСтанцію було засновано у 1906 році Харківським губернським земством при Харківському товаристві сільського господарства і сільськогосподарської промисловості . Першим її керівником був призначений М.С. Барабошкін, який очолював станцію до 1913 року . Саме на нього ліг увесь тягар становлення установи.\nЗ першого дня функціонування головним напрямом діяльності станції стало випробування посівного матеріалу. М.С. Барабошкін неодноразово бував у службових відрядженнях за кордоном, відвідував провідні аграрні заклади, звідки повертався з новими ідеями, привозив проблемну наукову літературу. Він розробив проекти договору контролю і правила пломбування мішків, що вже давно використовувалися в роботі контрольних станцій за кордоном і мали певний вплив на розвиток насінництва в цілому.\nНаступником М.С. Барабошкіна (1913—1915 рр.) став талановитий вчений і організатор сільськогосподарської справи О.А. Яната (1888— 1938) . Оцінюючи діяльність контрольної насіннєвої станції, професор М.М. Кулєшов писав: "А.А. Яната сумел внести организацию и систему во все эти мало оформленны до него искания и надежды. Со времени А.А. Янаты внутренняя организация станции отливается в строгие формы: распорядок работ, формы бланков, записей, отчетности тщательно им продумываются и всем этим с очень небольшими изменениями станция пользуется до настоящего времени" .\nУ 1914 році О.А. Яната опублікував серію повідомлень про напрями діяльності Контрольної насіннєвої станції Харківського товариства сільського господарства, а влітку того ж року організував обласну нараду представників контрольних насіннєвих станцій південних губерній Російської імперії. Протоколи наради він упорядкував і опублікував у першому томі "Известий" станції за 1914 рік.\nПрограма наради охоплювала майже всі питання, що поставали на той час перед контрольно-насіннєвою справою.\nОсновними з них були такі:\n· огляд діяльності станцій у Росії і діяльність Харківської селекційної станції;\n· обмін повідомленнями про діяльність станцій;\n· повітові та губернські насіннєві виставки;\n· взаємозв'язок контрольних станцій із дослідними установами;\n· питання дослідження зерна в районі;\n· дослідницька діяльність станцій;\n· проект закону Департаменту землеробства про боротьбу з фальсифікацією посівного матеріалу;\n· принципи організації контролю сільськогосподарських продуктів на загальних починаннях;\n· розробка форми бланків, протоколів, програми звітності станції;\n· обмін колекціями насіннєвого матеріалу між станціями; с\n· посіб взяття середньої проби для проведення аналізу;\n· методика дослідження насіння;\n· організація чергового з'їзду з контрольно-насіннєвої справи.\nНа думку М.М. Кулєшова, видання "Известий" було єдиним посібником, у якому найбільш повно висвітлювалися питання організації контрольно-насіннєвої справи, її значення, переваги і недоліки, а також завдання й перші досягнення в насінництві. За його словами, названа праця повинна стати помічником у подальшій діяльності станції, за матеріалами якої можна багато що передбачати і враховувати.\nВ.М. МАЛАСАЙ, кандидат\nнапример . все отзывы Если не с кем оставить ребенка - зайдите на http://kalyaka.com.ua/detskiy-klub/ где Вы сможете найти координаты детского центра в Киеве.


Як почистити пральну машину автомат від бруду і запаху в домашніх умовах\nСтройдизайн » Бытовая техника » Як проводиться чистка пральної машини оцтом\nЯк проводиться чистка пральної машини оцтом\nБагато побутові прилади часто доводиться чистити від бруду, цвілі або накипу. Чистка пральної машини оцтом стала справжнім відкриттям для багатьох господинь. В процесі експлуатації на внутрішніх деталях пральної машини накопичується шар накипу, який виробники пропонують чистити спеціальними засобами.\nЩо нам пропонують виробники пральних машин\nЗанадто жорстка вода і миючі засоби з вмістом магнієво-кальцієвих солей псують пральну машину, що найчастіше призводить до передчасного згорання нагрівального елементу (ТЕН). Якщо середній термін служби пральної машини близько 10 років, то при недбалої експлуатації вона не переживає гарантійний термін служби.\nЯк почистити пральну машину від накипу? Магазини пропонують багато всіляких засобів. Вам запропонують очистити пральну машину від накипу за допомогою порошків, який нейтралізують солі кальцію і магнію, а також гелі, засоби з видалення накипу під час прання разом з білизною або вхолосту без білизни. Варто відзначити, що прання білизни разом із засобами від накипу не буде добре позначатися на матеріалах, тим більше таких делікатних, як шовк, вовна і дитячі речі. Бажано не використовувати додаткової хімії при пранні речей, щоб вони довше збереглися в новому вигляді. Прати вхолосту обійдеться дешевше і набагато дбайливіше.\nМагазини пропонують багато всіляких засобів для очищення пральки від накипу\nЯкщо вірити виробникам усіх цих засобів, машина буде служити набагато довше, тому ви заощадите на покупці нової. Але чи так це економно, як свідчить реклама? Вирішувати вам. А практичні господині вважають за краще почистити пральну машину оцтом. Оцет є практично в кожному будинку, він недорогий і продається в будь-якому магазині.\nЧи справді це так важливо\nЧи справді пральну машинку потрібно чистити від накипу і як часто можна користуватися від накипу оцтом? Відомо, що вода в трубах містить велику кількість мінеральних сполук - солі кальцію і магнію, а також хлор.\nВ процесі прання вода нагрівається, а мінеральні сполуки у вигляді накипу прилипають до внутрішніх деталей, які контактують з водою, особливо страждає така дорога деталь як ТЕН. Згодом через товстого шару накипу ТЕН приходить в непридатність. З часом це призводить до того, що вода може потрапити всередину електронагрівача і тоді трапиться коротке замикання. На випадок короткого замикання у пральній машини автомат є спеціальний запобіжник, який автоматично відключить ТЕН від мережі, запобігши пожежа. Після цього машину потрібно віддавати в ремонт, щоб замінити ТЕН, який часом коштує не набагато дешевше нової машини. Очищений від накипу ТЕН може прослужити довгі роки.\nВ процесі прання мінеральні сполуки у вигляді накипу прилипають до внутрішніх деталей, особливо страждає ТЕН\nРекомендується, в залежності від частоти прання, користуватися засобами з видалення накипу від декількох разів на рік до декількох разів на місяць. Часта прання вимагає частого чищення нутрощів пральної машини. Оцет відмінно підійде для регулярного очищення від накипу, він не зашкодить внутрішнім деталям. Багато чистячі засоби містять речовини, які при попаданні в воду починають виробляти оцтову кислоту. А прання спеціальним порошком проти накипу, очисні фільтри для води можуть обійтися навіть дорожче періодичної (раз в 3 роки) покупки нової пральної машини.\nПослідовність очищення оцтом\nОцет є кислоту, що виготовляється шляхом мікробіологічного синтезу за допомогою оцтовокислих бактерій з харчового спирту. Він проводиться хімічним або натуральним способом. Синтетичний оцет використовується в промисловості, а харчової можна купити в продуктовому магазині, він називається столовий. Столовий оцет може містити і інші кислоти (яблучну, винну, лимонну), ефіри й складні спирти.\nДля очищення пральної машини оцтом знадобиться: 70% оцтова есенція або 9% (не більше) оцет. Для приготування оцту з концентрованою есенції необхідно змішати її з холодною водою в пропорції 1:10, тобто в 1 склянку води додати 1 ст.л. есенції. Краще заздалегідь приготувати гумові рукавички для захисту рук від випадкового потрапляння оцту на шкіру. Спочатку звільніть машину від білизни, потім виконайте наступне, щоб прибрати накип і неприємний запах:\nЗнайдіть найтривалішу програму прання і режим високої температури - не менше 90 ° C. Режим полоскання краще відключити, так як холодна вода при полосканні заважатиме.\nУ відділення кондиціонера для білизни потрібно налити 1 склянку оцту.\nУвімкніть машину на 10 хв., А потім поставте на паузу (якщо ця функція передбачена у вашій моделі). Нехай оцтова кислота проникне в шар накипу і почне розчиняти її.\nЧерез 1-1,5 години продовжите прання. Вона повинна тривати не менше 2 годин.\nЯкщо ви в перший раз після тривалого користування машини проводите таку процедуру очищення, то всі маніпуляції доведеться повторити 3 рази.\nНе забудьте про ущільнювачі в дверцятах. Це гумові прокладки, всередині яких часто накопичується накип і бруд. Треба помити дверцята і гумові прокладки за допомогою губки, змоченою в оцті.\nОчищення за допомогою соди\nЯкщо в будинку немає оцту, чи є інші способи як почистити пральну машинку від накипу? Це сода. Сода - універсальний засіб, може очищати будь-які тверді поверхні, відбілює і виводить плями на білизні, а ще сода застосовується в кулінарії. Відрізняється сода хімічним складом. Вона поділяється на кальциновану, харчову та каустичну.\nЯк почистити пральну машину содою? Заздалегідь подбайте про захист рук, надіньте гумові рукавички. Послідовність дій така:\nПриготуйте содовий розчин. Для цього розмішайте кальциновану соду у воді в пропорції 1: 1.\nЗа допомогою губки нанесіть содовий розчин на всю внутрішню поверхню машини, включаючи двері та гумовий ущільнювач.\nЧерез 30 хв. змийте забруднення разом з розчином соди.\nУвімкніть режим найкоротшою прання без білизни.\nНанесіть содовий розчин на всю внутрішню поверхню машини, включаючи двері та гумовий ущільнювач\nВи побачите, що кальцинована сода теж чудово позбавляє від накипу. Кальциновану соду можна додавати і при пранні білизни (крім мембранних тканин і матеріалу з додаванням вовни або шовку) для попередження появи накипу.\nВикористовувати можна і звичайну харчову соду, тільки чистити прилад з нею доведеться частіше - до декількох разів на місяць. Як почистити пральну машину автомат від бруду звичайною содою? Харчова сода слабо-лужна, тому кальцинована краще підходить для чищення від забруднень і нальоту. Очищуючий засіб той же: нанести розчин на 30 мін. прибрати ганчіркою, а після промити в режимі швидкого прання.\nПозбутися неприємного запаху\nНеприємний запах з'являється з кількох причин. Одна з них - неправильне підключення машини до зливу.\nЛимонну кислоту слід засипати в відсік разом з пральним порошком\nІнші поширені причини пов'язані з невмілим експлуатуванням пральної машини:\nПрання тільки в режимі низької температури, з коротким полосканням сприяє розмноженню бактерій. Бактерії в холодній воді не гинуть. Все сміття і крихти з кишень будуть застрявати в щілинах і вузьких відсіках машини, покриватися цвіллю і неприємно пахнути.\nЗабуваєте просушити барабан і відсіки для порошку після прання.\nПід час прання сміття залишається в кишенях одягу. Забуваючи перед пранням перевірити всі кишені, ви будете виявляти, що неприємний запах в пральній машині автомат з'являється знову і знову. Папір, залишки їжі прилипають до стінок барабана, а потім перетворюються в їжу для бактерій.\nЗайва кількість кондиціонера для білизни при пранні. Він може погано вимиватися з відсіку для ополіскувача. Неякісні засоби для прання також можуть бути причиною запаху.\nЗалишки накипу на дні після чистки засобами від накипу можуть призводити до повторної появи бактерій і цвілі. Краще відразу промивати вологою серветкою всю внутрішню поверхню бака і відсіки для миючих засобів, контейнер для сміття. Фільтр насоса теж вимагає періодичної чистки під струменем води.\nВсі способи по очищенню від накипу гарні, але що робити, якщо запах цвілі залишився? Як почистити пральну машину від запаху? За допомогою лимонної кислоти. Лимонна кислота теж чистить накип в пральній машині, але не так активно, як оцет. Зате завдяки її антисептичним і антибактеріальним властивостям можна швидко впоратися з будь-яким неприємним запахом. Для початку засипте в відсік разом з пральним порошком 50-100 г кислоти. Увімкніть прання в холодному режимі без білизни, на найкоротший термін. Бактерії загинуть, а запах і цвіль зникнуть.\nЩе один простий спосіб як очистити від запаху і видалити накип - таблетки для посудомийної машини. Запустіть машину на максимальну прання при високій температурі, поклавши всередину таблетки для посудомийної машини. Якщо немає таблеток, то можна використовувати відбілювач.\nНе намагайтеся одночасно засипати всі кошти відразу, тому що лимонна кислота, сода, оцет почнуть роз'їдати метал, викликаючи корозію, і зашкодять гумові ущільнювачі.\nВажливо пам'ятати, що будь-яка пральна машина повинна чиститься регулярно, і не забувати прибирати сміття з кишень одягу перед пранням.\nОпубликовано: 24-02-2020, 13:33


Дружні спільноти й подолання конфліктів: чого ми можемо навчитися від різних мікроорганізмів у комбучі? (абстрактне пояснення Інституту біомімікрії).\nНа іншому рівні комбуча – це щось зовсім інше. Це чудовий мультикультурний мікроскопічний мегаполіс.\nКомбуча — це злегка кисло-солодкий ферментований чайний напій, який вважається корисним для здоров'я. Він виник у Східній Азії більше 2000 років тому, але в останні десятиліття став популярним на Заході.\nАле на іншому рівні комбуча – це щось зовсім інше. Це чудовий мультикультурний мікроскопічний мегаполіс.\nКомбуча виготовляється симбіотичною культурою бактерій і дріжджів, яку називають SCOBY. Ці мікроорганізми співпрацюють і конкурують на мікробному ринку — виробляють і торгують основними продуктами та будують інфраструктуру для створення квітучих будинків, складів для зберігання ресурсів і захисту від загарбників.\nЩоб зробити нову партію комбучі (так само, як приготування закваски), комбучевари додають зразок наявної комбучі в підсолоджений чай, даючи мікроорганізмам новий запас цукру для харчування.\nПо-перше, дріжджі, які є різновидом грибів, використовують цукор та поживні речовини в чаї для зростання. У цьому процесі, який називається ферментацією, вони перетворюють вуглець на вуглекислий газ, створюючи шипіння, і виробляють алкоголь як побічний продукт.\nЗанадто багато алкоголю може бути шкідливим для бактерій і дріжджів, але бактерії в комбучі позбавляються від нього. Вони використовують спирт для вирощування, перетворюючи його в кислоти, такі як оцтова кислота (оцет), яка надає комбучі кислуватий смак. Кислоти, у свою чергу, пригнічують ріст конкуруючих бактерій, які можуть бути шкідливими як для SCOBY, так і для тих, хто п'є комбучу.\nДля подальшого стримування загарбників бактерії також використовують надлишок цукру для створення довгих тонких волокон целюлози — тієї ж речовини, що рослини та дерева використовують як структурний матеріал.\nВолокна піднімаються до верхньої частини браги, відкладаючи шари, які згортаються у велику багатошарову біоплівку, яка називається пелікулою. Пелікула – це характерний шар гумового вигляду на вершині ємності, де ферментується комбуча. Його часто називають просто «SCOBY», оскільки він містить достатню кількість мікроорганізмів, щоб служити закваскою для нових партій комбучі (звідси її інша назва — «мама»).\nПелікула діє як захисний щит, який блокує конкурентів і запобігає висиханню мікробної спільноти. Він навіть може захищати від шкідливих ультрафіолетових променів.\nВбудовані в цю плаваючу біоплівку бактерії можуть підтримувати доступ до кисню біля верхньої частини браги, який їм необхідний для метаболічної діяльності. Целюлоза також служить сховищем матеріалу, який бактерії та дріжджі можуть перетворювати назад у цукор, коли це необхідно. Коли дріжджі гинуть, вони, у свою чергу, виділяють вітаміни та поживні речовини, які переробляються мікробною спільнотою.\nХоча загальний рецепт приготування комбучі добре відомий, кожен напій походить від окремої «матері». Кожен з них є унікальним SCOBY з унікальною комбінацією різних видів дріжджів і бактерій, ідентичність та діяльність яких залишаються невідомими. SCOBY можуть взаємодіяти різними способами, щоб отримати різні результати.\nВчені досліджують внутрішню роботу різних SCOBY, щоб дізнатися, як вони працюють, щоб побачити, чи можуть вони маніпулювати ними для створення інших корисних продуктів. Це можуть бути напої чайного гриба, які мають більш корисні властивості або різні смаки. Подібні дослідження можуть покращити інші ферментовані продукти, виготовлені за допомогою SCOBY, такі як закваска, кефір та сири.\nІншими захоплюючими цілями для досліджень є біоплівки, створені SCOBY. Їхні волокна набагато тонші, ніж волокна рослин, але вони міцні й утримують набагато більше води. Біоплівки SCOBY сьогодні тестуються для створення нових екологічно чистих, біосумісних матеріалів для перев'язувальних матеріалів, екологічно чистих систем фільтрації води, косметики, паперу та текстилю для одягу.\nНа більш абстрактному рівні ці одноклітинні створіння могли б запропонувати нам, багатоклітинним людям, кілька уроків балансування конфліктів і співпраці в громадах.\nДжерело: Інститут біомімікрії\nНабір для приготування комбучі вдома\nSCOBY + стартер\nSCOBY – це колонія бактерій і дріжджів, які беруть участь в виробництві комбучі.\nМи створили набір для приготування комбучі вдома – це SCOBY та стартер seeds bank.\nДоставка: на сьогодні, на завтра.


Мотивационное письмо на специальность «Менеджмент» или «Маркетинг» – Освіта.UA\nМотивационное письмо на специальность «Менеджмент» или «Маркетинг»\nОбразец написания мотивационного письма для бакалаврской программы в области знаний «Экономика», специальности «Менеджмент и администрирование», «Маркетинг» и др\nЯ пишу цей мотиваційний лист, бо прагну навчаться у «назва університету» на бакалаврській програмі зі спеціальності «назва спеціальності». Як я дізнався, потрапити на навчання на цю програму дуже непросто, оскільки на навчання приймають студентів з найвищими балами, а кількість місць обмежена. Однак, я дуже хочу навчатися саме на ній.\nЯ не лише маю хороші оцінки з профільних предметів, такі як економіка та математика, але й також цікавився навчальними дисциплінами цієї спеціальності, які не входять у шкільну програму. Зокрема, мене зацікавили такі напрямки як менеджмент, маркетинг, бізнес аналіз.\nЯ завжди хотів бути підприємцем і я вважаю, що ваш університет може допомогти мені перетворити свою мрію в реальність. На мою думку, успішний підприємець повинен бути впевненим, відкритим, креативним, пристрасним та здатним до ризику.\nЯ розумію, що для того, щоб бути хорошим фахівцем потрібно поєднувати навчання та практичну роботу. Тому у вільний від навчання в школі час, я отримував практичний досвід працюючи спочатку у місцевому харчовому підприємстві, потім - менеджером у торгівельному центрі «назва організації». В обох випадках я отримав хороший відгук та письмові рекомендації від керівництва. Цей практичний досвід лише підвищив мій інтерес продовжувати освіту та вступити на бакалаврат за спеціальністю «назва спеціальності».\nПісля ретельного перегляду навчальної програми я усвідомив, що вона наче була розроблена для мене. Усі предмети здаються цікавими та актуальними. Особливо мені сподобався курс зі стратегічного менеджменту та маркетингу, тому що це та сфера, де я хотів би спеціалізуватися.\nЗокрема, мені сподобалось, що ваш університет проводить семінари, зустрічі та форуми із залученням представників бізнесу, які відкривають практичний досвід щодо вирішення економічних та соціальних проблем суспільства. Ознайомившись із Вашим сайтом, я також з’ясував, що партнерами цієї програми є найбільші підприємства нашого регіону, такі як «назва підприємства», «назва підприємства» та «назва підприємства», де найкращі студенти отримують можливість проходити стажування і вивчати бізнес на практиці.\nЯ щиро прагну навчатися саме у Вашому університеті, бо переконаний, що ця програма допоможе мені розвинути себе як професіонала, лідера команди та виховати навички спілкування, які необхідні для моєї майбутньої кар’єри.\nЗакінчивши Ваш університет, я можу прокласти шлях до своєї мрії, оскільки навчальна програма бакалавра з «назва спеціальнсті або програми» допоможе мені набути навички та здобути знання, необхідні, щоб стати успішним підприємцем чи бізнес-консультантом.\nЯ також прагну брати активну участь у громадському житті Вашого університету, бо це допоможе мені навчитися нести відповідальність не тільки за себе, але і за весь колектив, який, на мою думку, є важливим для керівника бізнесу. Я знаю, що навчання на бакалаврській спеціальності «назва спеціальності» є складним завданням, однак я переконаний, що зможу протистояти будь-яким перешкодам та досягнути значних успіхів.\nДякую за ваш час та увагу. Я сподіваюся стати частиною Вашого студентського колективу.\nЗ повагою, ___________________


5 порад грудня: нумерологія рекомендує - Порадниця\nСпеціальний нумерологічний розрахунок підкаже, що буде найкраще зробити в цьому місяці, щоб підтримати гарний настрій і підійти до нового року повними енергії та сил!\nОсь і прийшла зима до нас на поріг. Але, як ми знаємо, у природи немає поганої погоди, а це означає, що і цей місяць нам повинен принести щось хороше і чарівне, адже на носі Новий рік, святкове застілля, відра олів’є і шампанське з попелом від папірців загадати бажання. Так що не час засмучуватися через холоди!\nТак склалося, вірніше, розрахувалося, що числом грудня 2014 стало число Один. Отже, що нам може принести Одиниця?\nЗ позитивного: нові починання, нові знайомства, нові ідеї і дуже високий рівень енергії. А також мужність, незалежність, лідерство і рішучість.\nЗ негативного: трансформації енергії в імпульсивність, самовпевненість, конфліктність і нетерплячість.\nДля того щоб правильно розподілити свої сили і не нарватися на негативні прояви Одиниці, радимо Вам зробити наступне:\n1. Заведіть собі щоденник\nЦе може бути навіть не щоденник у звичайному розумінні слова — нехай це будуть, анпример, замітки у Вашому смартфоні. Головне — заглядайте туди хоча б пару разів на тиждень, записуйте свої думки і переживання, ідеї, і нові думки. Особливо корисно це буде для тих, хто намагається зрозуміти себе і тим, хто часто бачить сни і намагається їх проаналізувати. Більш того, це хороший варіант спілкування з самим собою, коли поруч немає близької людини або подружки, з якою можна поділитися «наболілим». Систематичні записи в щоденнику наводять лад у думках, допомагають усвідомити свої досягнення, а також дають ґрунт для роздумів на майбутнє.\n2. Перегляньте свій гардероб\nНезважаючи на те, що на дворі 21 століття, в моді, як відомо, все повертається. Так що в цій сфері все нове — забуте старе. Тому, якщо Ваша бабуся досі зберігає валізу з туфлями на горищі, саме час її дістати. Тренди цього сезону змішали в собі кілька коктейлів минулого століття: мінімалізм 40-х, розкіш 50-х і зухвалість 70-х. Вдале комбінування всього цього створить не тільки гарний настрій, але і зробить Вас неповторною в плані стилю і смаку.\n3. Терміново навчіться танцю живота або еротичного танцю\nПо-перше, це допоможе Вам зберегти фігуру, якщо Ви в гарній формі. Або може виправляти цей недолік напередодні Нового року. По-друге, Ви станете пластичнішою і граціознішою, що теж, погодьтеся, непогано. По-третє, Вашому чоловікові це дуже сподобається. І, нарешті, найголовніше: танець відволікає, прочищає мізки і дає можливість відключитися від повсякденної суєти. Коли людина танцює, вона просто танцює! І нехай весь світ зачекає, поки Ви рухаєтеся в ритмі танцю!\n4. Оновлення інтер’єр власними руками\nНаш будинок — сховище спокою, затишку і джерело нашої енергії. Вдома ми їмо, спимо, спілкуємося з рідними … Природно, робити все це в красі і чистоті куди приємніше, ніж в курному приміщенні. Напередодні Нового Року у всіх магазинах починає продаватися величезна безліч прикрас для створення святкової атмосфери в будинку. Використовуйте все, що Вам сподобається. Але особливо рекомендуємо придивитися до натуральних речей, не пластику. Наприклад, спробуйте створити композицію з гілок сосни, додайте до неї гілочку лавра, а навколо покладіть кілька лимонів. Гілочки можна закріпити у вигляді вінка, а лимони в центрі будуть не тільки пахнути, але і залучать у Ваш дім грошову енергію.\n5. В обов’язковому порядку поновіть посуд\nЦе не означає, що потрібно викинути все старе, ні. Купіть, наприклад, пару гарних чашок, адже з них так приємно пити гарячий чай холодними зимовими вечорами! Пара нових тарілок із зимовою тематикою теж буде дуже доечною. Новий посуд несе в собі позитивну енергетику, тому, чим частіше Ви себе будете балувати новими кухонними штучками, тим більш приємним і радісним буде життя у Вашому домі.\nНехай всі ці нововведення допоможуть зберегти гармонію в будинку, прикрасять Ваше життя і зроблять грудня найтеплішим місяцем у році!\nпопередня статтяАстрологічний календар на грудень 2014\nнаступна статтяЯк зробити іграшку на ялинку з ниток


Все для будівництва "Будівельна гуртівня". м Кузнецовськ — Змивка висолів та забруднень Байріс\nЗастосовувати в нерозбавленому вигляді. Нанести на поверхню, використовуючи кисть або щітку. Витримати протягом 3 – 5 хвилин, розтерти щіткою, змити водою. У разі сильних забруднень процедуру повторити. У разі, коли необхідно обробити великі площі, можна застосовувати розпилення. Уразі видалення залишків з пластмасових форм, їх можна повністю занурювати в препарат, потім змити водою. Перед застосуванням зробити пробу.\nЗмивка – кисла негорюча речовина, вже готова до використання. Це суміш неорганічних кислот і поверхнево – активних речовин. Під час роботи слід користуватися захисними кислостійкими рукавицями, одягом і окулярами, а також дотримуватися загальних принципів гігієни та безпеки праці в сфері будівельної хімії. Зберігати в закритих приміщеннях. Не нагрівати. Не заморожувати.\n0.5 л; 2 л; 5 л.


Предмет злочину: теоретичні основи пізнання / ВИСНОВКИ | BiG-LiB.com - Електронна наукова бібліотека\nПредмет злочину: теоретичні основи пізнання\nЗа результатами проведеного дослідження комплексу проблем, пов’язаних з предметом злочину, ми дійшли таких висновків.\nІ. Поняття «об’єкт злочину» і «об’єкт кримінально-правової охорони» розрізняються за їх структурою і значенням, - зокрема, об’єкт злочину слугує для з’ясування спрямованості посягання (злочинного впливу) і характеру заподіяної шкоди чи загрози її заподіяння.\nОб’єкт кримінально-правової охорони відображає передусім потенційну турботу держави щодо певного кола суспільних відносин. У цьому і полягає його правове значення. Про об’єкти кримінально- правової охорони йдеться, зокрема, у ст. 1 КК України: права і свободи людини та громадянина, власність, громадський порядок і громадська безпека, довкілля, конституційний устрій України, мир та безпека людства.\nОб’єкт кримінально-правової охорони і об’єкт злочину «розірвані» у часі - суспільні відносини, що виступають об’єктом кримінально- правової охорони, «перетворюються» в об’єкт посягання саме у момент вчинення злочину (тобто одні й ті самі суспільні відносини набувають іншого правового статусу). Об’єкт кримінально-правової охорони охоплює також окремі кримінально-правові відносини, що виникають в результаті вчинення певного суспільно небезпечного діяння. Такий об’єкт існує і тоді, коли у діях чи бездіяльності особи немає ознак злочину (наприклад, у випадках необхідної оборони чи крайньої необхідності, через малозначність діяння) чи відсутності складу злочину (зокрема, у разі неосудності особи або якщо суспільно небезпечне діяння вчинене дитиною у віці, з якого не може наставати кримінальна відповідальність). У зазначених випадках йдеться не про об’єкт злочину, а про об’єкт кримінально-правової охорони. Тобто кримінальний закон охороняє більш широке коло суспільних відносин, ніж та їх сукупність, яку охоплює об’єкт злочину.\nОтже, об’єктом кримінально-правової охорони є ті суспільні відносини, що охороняються кримінальним законом, суб’єкти яких ще не зазнали істотної шкоди від суспільно небезпечного діяння (або не створена загроза її заподіяння), або ж зазнали шкоди від діяння (чи створена загроза її заподіяння), що не містить ознак злочину чи складу злочину, передбаченого кримінальним законом.\nОб’ єкт злочину доцільно розглядати одночасно у двох площинах - у вузькому та широкому розумінні.\nУ вузькому розумінні об’єктом злочину є суспільні відносини, що охороняються кримінальним законом, суб’єктам яких завдана істотна шкода чи створена загроза її заподіяння.\nОднак це не означає, що потрібно ставити знак рівності між категоріями «суспільні відносини» та «об’єкт злочину». Об’єкт злочину не може бути зведеним лише до певних відносин у суспільстві (суто соціального явища) - його характеризують також і інші ознаки складу злочину, що не можуть належати до жодного з елементів складу злочину, окрім об’єкта посягання. Такими ознаками є предмет злочину і потерпілий від злочину.\nУ широкому розумінні об’єкт злочину - це елемент складу злочину, що охоплює суспільні відносини, котрі охороняют\nься кримінальним законом, суб’єктам яких завдана істотна шкода чи створена загроза її заподіяння (обов’язкова ознака), а також включає в себе потерпілого від злочину і предмет злочину (факультативні ознаки).\nОтже, до структури об’єкта злочину належать такі ознаки:\nа) суспільні відносини, що охороняються кримінальним законом, суб’єктам яких завдана істотна шкода чи створена загроза її заподіяння (обов’язкова ознака); б) потерпілий від злочину (факультативна ознака); в) предмет злочину (факультативна ознака).\nIII. Необхідно розрізняти кримінально-правове поняття «потерпілий від злочину», кримінально-процесуальне - «потерпілий у кримінальній справі» і кримінологічне поняття «жертва злочину». У кримінально- правовому розумінні потерпілий від злочину - це факультативна ознака об ’єкта злочину, що характеризує людину, з приводу якої вчиняється злочин та (або) якій, відповідно до кримінально- правової норми, злочином завдається істотна шкода (чи створюється загроза її заподіяння).\nУ контексті сформульованого визначення під істотною шкодою (чи створенням загрози її заподіяння) слід розуміти суспільно небезпечні наслідки діяння, що передбачені у відповідній кримінально-правовій нормі, а не обов’язкову ознаку будь-якого злочину (ч. 2 ст. 11 КК).\nНаведена дефініція охоплює три варіанти розвитку подій, за яких людину можна визнати потерпілим від злочину:\nЗ приводу людини вчиняється злочин і при цьому їй завдається істотна шкода (чи створюєтья загроза її заподіяння). Це, зокрема, вбивства і тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.\nЗлочин вчиняється з приводу певної людини (істотна шкода їй при цьому не завдається і не створюєтья загроза заподіяння такої шкоди). Наприклад, експлуатація дитини, яка не досягла віку, з якого законодавством дозволяється працевлаштування, шляхом використання її праці (ч. 1 ст. 150 КК); у разі, якщо такі дії спричинили істотну шкоду для здоров’я, фізичного розвитку або освітнього рівня дитини, вони кваліфікуються за ч. 2 цієї статті. Так само, істотна шкода не є обов’язковою ознакою складу насильницького донорства (ст. 144 КК), якщо вилучення крові у людини вчиняється шляхом обману.\nЛюдині завдається істотна шкода (чи створюєтья загроза її заподіяння), однак злочин вчиняється не з приводу цієї людини. Цей варіант стосується складів злочинів проти власності (наприклад, крадіжка - ст. 185 КК, ненасильницький грабіж - ч.ч. 1, 3-5 ст. 186, шахрайство - ст. 190 КК), якщо предметом посягання є приватне майно фізичної особи; інші приклади: обман покупців та замовників - ст. 225 КК, використання опіки чи піклування з корисливою метою на шкоду підопічному (зайняття житлової площі, використання майна тощо) - ст. 167 КК.\nІУ. Віктимологічне поняття «жертва злочину» є ширшим за кримінально-правове поняття потерпілого від злочину. На нашу думку, вони мають, зокрема, такі відмінності: 1) потерпілий від злочину в кримінальному праві - це лише людина, у віктимології жертва злочину - і будь-яка спільнота людей; 2) віктимологічному поняттю притаманна ознака заподіяння шкоди (потенційна небезпека її заподіяння), тоді як у кримінальному праві - заподіяння шкоди людині не є обов’язковою ознакою потерпілого від злочину (зазначена ознака також допомагає відмежувати матеріально-правове поняття потерпілого від процесуального); 3) у віктимології людина може розглядатися у контексті потенційної жертви злочину, натомість у кримінальному праві - це ознака конкретного складу злочину (тобто потерпілий від злочину існує лише з моменту вчинення певного злочину); 4) у кримінальному праві потерпілий від злочину - це винятково та людина, з приводу якої вчиняється злочинне діяння та (або) якій, відповідно до кримінально- правової норми, злочином завдається істотна шкода (чи створюється загроза її заподіяння); у віктимології жертва злочину - це будь-яка людина, яка постраждала від злочину (тобто не лише сам потерпілий від злочину, а й близькі його родичі), або спільнота людей.\nВідмінність між кримінально-правовим і кримінально- процесуальним поняттями потерпілого - потерпілого від злочину і потерпілого у кримінальній справі відповідно, полягає, зокрема, в тому, що: 1) потерпілому від злочину не завжди завдається шкода суспільно небезпечним діянням; 2) у кримінальному праві особа стає потерпілим від злочину з моменту вчинення злочину, а в кримінальному процесі - з моменту визнання її потерпілим у встановленому законом порядку (ст. 49 КПК) і набуває у зв’зку з цим процесуального статусу, тобто відповідних прав та обов’язків потерпілого у кримінальній справі; 3) у кримінальному процесі потерпілим може бути визнана не лише фізична особа, що передбачена відповідною кримінально-правовою нормою як потерпілий від злочину, а й інші фізичні особи (ст.ст. 49, 32 КПК).\nПропонуємо ввести до наукового обігу поняття «псевдопотерпілий». Наявність псевдопотерпілого при вчиненні окремих злочинів може бути зумовлена конструюванням відповідних кримінально-правових норм, що відображається в текстуальних особливостях фіксації об’єктивних ознак складу злочину (зокрема, найманець - ч. 1 ст. 447 КК). Псевдопотерпілий фігурує при «взаємодії» пари специфічних складів злочинів (наприклад, хабародавець - ст.ст. 368 і 369 КК). У зв’язку зі звільненням особи, яка дала хабар, від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ч. 6 ст. 369 КК, вона не може визнаватися потерпілим і претендувати на повернення предмета хабара. Перелік наведених прикладів не є вичерпним. Очевидно, у складах наведених злочинів винуватий діє в інтересах та (або) за згоди особи, стосовно якої він, власне, й учиняє суспільно небезпечне діяння. Так, за ч. 1 ст. 447 КК, найманець, якого, зокрема, фінансують і навчають з метою використання у збройних конфліктах інших держав, тощо бажає брати участь у таких конфліктах; особа, яку переправляють через державний кордон України, сама (або хтось в її інтересах) домовляється із суб’єктом злочину щодо такого переправлення (ст. 332 КК); хабародавець очікує від особи, котра використовує надану їй владу чи службове становище, виконання чи невиконання в його (хабародавця) інтересах чи в інтересах третьої особи будь-якої дії (ст.ст. 368 і 369 КК).\nОтже, псевдопотерпілий в різних складах злочинів характеризується специфічними ознаками. В одних випадках, повторимо, злочин вчиняється в інтересах та (або) за згоди псевдопотерпілого (дії такої особи нагадують співучасть у злочині). Трапляється, що така особа є потенційним суб’єктом іншого правопорушення (у тому числі - злочину). У кримінальній справі псевдопотерпілий нерідко постає у статусі свідка або підозрюваного (обвинуваченого, підсудного). Зокрема, чоловік, який заподіяв собі тілесне ушкодження з метою ухилитися від призову на строкову військову службу (ст. 335 КК), не визнається потерпілим ані в кримінальному праві, ані в кримінальному процесі.\nПсевдопотерпілий (квазіпотерпілий) не є ознакою складу злочину.\nЗагалом проблема псевдопотерпілого у кримінальному праві є надзвичайно актуальною, має вихід на проблеми юридичної техніки, що безпосередньо пов’язано з удосконаленням кримінального закону, а тому заслуговує бути предметом самостійного наукового, у тому числі дисертаційного, дослідження.\nVII. У процесі дослідження проблеми потерпілого від злочину нами виявлені такі закономірності:\n1. Якщо у складі злочину передбачено потерпілого від злочину, то у наявності завжди буде потерпілий у кримінальній справі (за винятком випадків, коли потерпілому від злочину заподіяна смерть і в нього немає родичів, або останні відмовляються бути потерпілими у кримінальній справі).\n2. Якщо у складі злочину відсутній потерпілий від злочину, то це не завжди означатиме відсутність потерпілого у кримінальній справі (зокрема, у випадках наруги над могилою (ст. 297 КК) потерпілим у кримінальній справі може бути визнано близького родича покійного; у разі жорстокого поводження з тваринами (ч. 1 ст. 299 КК) такого статусу може набувати власник відповідної тварини).\n3. Якщо відсутній потерпілий у кримінальній справі, то це не завжди означатиме відсутність потерпілого від злочину (стосується випадків, коли останньому не заподіяна істотна шкода, - окремі формальні склади злочинів, наприклад, підміна дитини (потерпілими у кримінальній справі визнаються батьки); готування до злочину).\nНаявність у складі злочину певного потерпілого від злочину не обов’язково тягнутиме за собою визнання саме цієї фізичної особи потерпілим у кримінальній сраві (наприклад, у випадках вбивства - відповідно до ст. 49 КПК потерпілим визнаватиметься близький родич убитого).\nНаявність псевдопотерпілого в окремих кримінально-правових нормах ніколи не тягне за собою визнання такої особи потерпілим у кримінальній справі (наприклад, за змістом ч. 1 ст. 447 КК найманець є псевдопотерпілим - потенційним суб’єктом злочину, передбаченого\nч. 2 ст. 447 КК).\nОзнаки потерпілого від злочину (на рівні загального кримінально-правового поняття) нами об’єднано у три групи:\n1) біологічні; 2) соціальні; 3) юридичні.\n1. Біологічні ознаки потерпілого від злочину характеризують його як людину - йдеться про певний вік (зокрема, малолітня чи неповнолітня особа); стать (жіноча або чоловіча); стан здоров’я тощо. Наприклад, потерпілим від злочину, передбаченого ст. 304 КК, може бути лише неповнолітній, а потерпілим, відповідно до ст. 133 КК, - лише особа, яка заражена винуватим венеричною хворобою.\nСоціальні ознаки потерпілого від злочину визначають його соціальний статус (зокрема - суддя, державний діяч, працівник правоохоронного органу), національність, ставлення до релігії, політичні переконання, освіту тощо. Наприклад, потерпілим від злочину, передбаченого ст. 379 КК, є не будь-яка особа, а лише суддя, народний засідатель чи присяжний або їх близькі родичі.\nЮридичні ознаки потерпілого від злочину характеризують його у кримінально-правовому аспекті. До них належать:\nа) наявність злочинного діяння, вчиненого з приводу певної людини та (або) якій цим діянням, відповідно до кримінально-правової норми, завдається істотна шкода (чи створюєтья загроза її заподіяння);\nб) наявність мети вчинення злочину саме з приводу певної людини;\nв) форма законодавчого визначення аналізованого поняття (як саме - безпосередньо чи опосередковано (як, наприклад, у ст. 129 КК) потерпілий від злочину визначений у кримінально-правовій нормі);\nг) факультативність ознаки «потерпілий від злочину» - вона не є обов’язковою для всіх складів злочинів;\nд) «підпорядкованість» потерпілого від злочину об’єкту посягання.\nЗагальним потерпілим від злочину є людина, щодо якої у тексті кримінального закону використовується термін «потерпілий». Якщо правове становище (статус), вік, стать чи інші ознаки людини у кримінальному законі виділено спеціальним терміном (наприклад, представник влади, працівник правоохоронного органу, член громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону - ст. 342 КК; неповнолітній - ст. 304 КК), - таку людину слід називати спеціальним потерпілим від злочину.\nНа відміну від потерпілого предмет злочину не може бути загальним чи спеціальним - його ознаки завжди конкретизовано (чи до певної міри узагальнено) у тій чи іншій статті Кримінального кодексу України.\nВ юридичній літературі сформульована низка концептів, пов’язаних із визначенням місця предмета злочину у складі злочину. Поширеним є погляд, відповідно до якого предмет злочину визнається факультативною ознакою складу злочину. За такого підходу не конкретизується, яким елементом складу злочину охоплюється предмет посягання. Інше бачення полягає в тому, що предмет злочину слід відносити до ознак об’єктивної сторони складу злочину. Існує і така наукова позиція: предмет злочину є складовою об’єкта злочину (інколи їх навіть ототожнюють) чи виступає будь-яким структурним елементом суспільних відносин, що охороняються кримінальним законом.\nКонцепція, згідно з якою предмет злочину є частиною об’єкта посягання, видається цілком правильною. Але некоректним вважаємо намагання ототожнити предмет злочину з об’єктом злочину в цілому або з будь-яким його елементом.\nПри встановленні предмета будь-якого злочину необхідно мати на озброєнні визначення загального поняття предмета злочину. На нашу думку, при цьому варто керуватися таким його визначенням: предмет злочину - це факультативна ознака об’єкта злочину, що знаходить свій прояв у матеріальних цінностях (котрі людина може сприймати органами чуття чи фіксувати спеціальними технічними засобами), з приводу яких та шляхом безпосереднього впливу на які (або без такого впливу) вчиняється злочинне діяння.\nУ визначенні поняття предмета злочину як матеріальних цінностей використана філософська категорія «цінності». Ми поділяємо позицію тих аксіологів, які розглядають категорію цінностей у широкому значенні - цінності можуть бути і позитивними, і негативними (у цій праці пропонується називати їх також благами й антиблагами відповідно).\nНам видається, що система ознак предмета злочину складається з таких трьох груп: 1) фізичні ознаки, 2) соціальні ознаки, 3) юридичні ознаки.\nФізичні ознаки предмета злочину відображають його природні властивості. До них, зокрема, належать: матеріальність, кількість, якість, форма, стан, структура.\nСоціальні ознаки предмета злочину відображають його значення для людини, суспільства, є результатом оцінювання такого предмета останніми. До соціальних ознак предмета злочину ми відносимо, зокрема, його: вартість, безпечність або небезпечність для людини, функціональне призначення (культурне, історичне, економічне, політичне тощо), позитивне чи негативне значення для людини, приналежність окремій особі (в аспекті відповідної форми власності).\nЮридичні ознаки предмета злочину характеризують його в кримінально-правовому аспекті. Це такі ознаки, як: 1) наявність злочинного діяння, вчиненого з приводу відповідних матеріальних цінностей та шляхом безпосереднього впливу на них (або без такого впливу); 2) наявність мети впливу на бажаний для винуватого предмет; 3) форма законодавчого визначення (як саме - безпосередньо чи опосередковано предмет злочину визначений у кримінально-правовій нормі); 4) факультативність (предмет не є обов’язковим для всіх складів злочинів) та 5) «підпорядкованість» предмета об’єкту злочину.\nОзнаки, що характеризують предмет злочину (фізичні, соціальні та юридичні), нами поділені на окремі види залежно від таких критеріїв: 1) за значенням предмета для кваліфікації; 2) за способом висвітлення предмета у кримінальному законі; 3) за наявністю ознак (властивостей) предмета злочину; 4) за плинністю (змінами) властивостей предмета; 5) за структурою предмета; 6) за походженням предмета злочину.\nЗа значенням для кваліфікації слід виокремлювти такі ознаки предмета злочину: а) обов’язкові; б) факультативні (основна та додаткові). За способом висвітлення предмета у кримінальному законі ознаки предметів поділяються на: а) конкретизовані; б) оціночні. За наявністю ознак (властивостей): а) наявні; б) відсутні. За плинністю (змінами) властивостей ознаки бувають: а) постійні; б) змінні. За структурою предмета: а) внутрішні; б) зовнішні. За походженням ознаки предметів можуть бути: а) природні; б) штучні.\nОбов ’язкові ознаки предмета злочину - це фізичні, соціальні чи юридичні властивості матеріальних цінностей, що є необхідними (обов’язковими) для встановлення конкретного предмета злочину. Обов’язковими ознаками предмета є такі: 1) матеріальність предмета;\n2) цінність предмета (позитивна чи негативна); 3) мета винуватого вплинути на бажаний для нього предмет - злочин вчиняється саме з приводу певних матеріальних цінностей; 4) визначення предмета у\nкримінальному законі; 5) факультативність предмета у складі злочину;\n6) «підпорядкованість» предмета об’єкту злочину.\nФакультативні ознаки предмета злочину - другорядні (допоміжні) властивості матеріальних цінностей, що використовуються для встановлення предмета злочину. Серед факультативних ознак предмета ми виділяємо основну та додаткові. До основної факультативної ознаки предмета злочину належить безпосередній злочинний вплив на предмет посягання. Додаткові факультативні ознаки предмета посягання не визначені в його понятті, проте вони відображають окремі властивості матеріальних цінностей, що визнаються нами предметом злочину. Такими додатковими факультативними ознаками матеріальних цінностей можуть бути: кількість і якість предмета злочину, його форма, структура, фізичний стан, вартість, функціональне призначення, приналежність певній особі (в аспекті відповідної форми власності) тощо.\nЯкщо додаткова факультативна ознака предмета злочину використовується законодавцем для побудови кримінально-правової норми (тобто визначена у кримінальному законі), - вона набуває статусу обов’язкової ознаки предмета злочину. Наприклад, обов’язковими ознаками предмета злочину, передбаченого ст. 162 КК, є «житло» або «інше володіння особи».\nКонкретизованими ознаками предмета злочину визнаються ті ознаки, що виділяють окремі матеріальні цінності з групи однорідних предметів. Наприклад, предметом злочину, передбаченого ст. 263 КК, є, зокрема, не будь-яка зброя, а лише вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської).\nОціночні ознаки предмета злочину - це невизначені (неконкретизовані) у законі властивості (ознаки) предмета злочину, зміст яких встановлюється у процесі правозастосування, на підставі конкретних обставин справи. Зокрема, оціночною ознакою, що вказує на предмет злочину, є «інше місце поховання» (ст. 297 КК).\nНаявні ознаки предмета злочину - це властивості матеріальних цінностей, наявність яких є необхідною для встановлення конкретного предмета злочину. Зокрема, предметом злочину, передбаченого ст. 239 КК, є землі, що забруднені або зіпсовані речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров’я людей або довкілля. Тобто наявною ознакою предмета злочину - земель, виступає їх забруднення або зіпсованість відповідними речовинами, відходами чи іншими матеріалами.\nВідсутні ознаки предмета злочину - це ті властивості матеріальних цінностей, відсутність яких необхідно встановити для того, щоб визнати певні матеріальні цінності предметом посягання. Наприклад, предметом злочину, передбаченого ст. 253 КК, є проекти й інша аналогічна документація, що не містять обов’язкових інженерних систем захисту довкілля; споруди, що не мають такого захисту. Тобто для визнання проекту, іншої документації або споруди предметом зазначеного злочину необхідно передусім установити відсутність обов’язкових інженерних систем захисту довкілля, що передбачені у проекті та фактично відсутні у відповідній споруді.\nПостійні ознаки предмета злочину - це властивості матеріальних цінностей, зміст яких залишається незмінним протягом дії кримінального закону і суттєво не залежать від конкретних обставин вчиненого злочину. Зокрема, майно як предмет крадіжки, грабежу (ст.ст. 185, 186 КК) має постійну ознаку «чуже». Зміст цієї ознаки не змінюється протягом дії відповідних норм, передбачених кримінальним законом.\nЗмінними ознаками предмета злочину слід визнавати ті властивості, що мають мінливий характер, тобто їх зміст може змінюватися протягом дії кримінально-правової норми, якою вона (ця ознака) передбачена. При цьому текст норми кримінального закону залишається незмінним. Наприклад, згідно з приміткою до ст. 201 КК великий розмір предмета контрабанди (товарів) змінюється залежно від встановленого податковим законодавством України неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.\nВнутрішні ознаки предмета злочину - це властивості матеріальних цінностей, що є складовими її структури. Такі ознаки відображають будову, форму, стан, кількість і якість предмета (переважно йдеться про фізичні ознаки предмета злочину). Наприклад, технічно несправний транспортний засіб (ст. 287 КК) - ознакою предмета цього злочину є технічна несправність транспортного засобу.\nЗовнішні ознаки предмета злочину - будь-які «набуті» властивості матеріальних цінностей. Як правило, це «соціальні ознаки предметів»: вартість, функціональне значення, сфера використання речі тощо. Зокрема, предметом злочину, передбаченого ст. 313 КК, є обладнання, призначене для виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, - відповідне призначення цього обладнання є зовнішньою ознакою предмета злочину.\nПриродними ознаками предмета злочину є ті, що належать матеріальним цінностям від природи (за походженням). Йдеться, зокрема, про фізичний стан речі (твердий, рідкий, газоподібний), молекулярну структуру (наркотичного засобу, газу, радіоактивних матеріалів тощо). Так, природною ознакою одного з предметів злочину, передбаченого ст. 310 КК, є те, що ним визнається не будь-який мак, а лише мак снотворний (Papaver somniferum L.).\nШтучні ознаки предмета злочину - це властивості матеріальних цінностей, які надала їм людина. Зокрема, недоброякісність продукції чи товарів, тобто ознака, що визначає їх невідповідність встановленим стандартам, нормам, правилам і технічним умовам (ст. 227 КК) - це властивість (ознака) предмета злочину, що вироблена у суспільстві для певної категорії матеріальних цінностей.\nВизначення загального поняття предмета злочину, аналіз його ознак надає можливість сформулювати такі правила встановлення предмета посягання:\nПредметом злочину є матеріальні цінності, що фіксуються органами чуття людини або спеціальними технічними засобами.\nПредмет злочину є складовою об’єкта злочину та нерозривно пов’язаний із суспільними відносинами, які охороняються кримінальним законом, і яким завдано істотної шкоди чи створюється загроза її заподіяння.\nПредмет взаємопов’язаний з об’єктивною стороною - з приводу предмета вчиняються злочинні діяння та здійснюється безпосередній злочинний вплив на нього (інколи - без такого впливу), а також предмет (у переважній більшості складів злочинів) відрізняється від «активних» ознак - знарядь і засобів вчинення злочину своєю «пасивністю» і зв’язком з об’єктом злочину.\nПредмет злочину пов’язаний з метою злочинця певним чином на нього вплинути. Тобто, як правило, злочинець не просто на нього впливає, а з приводу (стосовно) саме цього предмета вчиняє злочин. Йдеться не лише про умисні, а й необережні злочини.\nПредмет злочину є факультативною ознакою (якщо він визначений у законі - тобто безпосередньо названий у кримінально- правовій нормі або логічно випливає з її змісту, - предмет стає обов’язковою ознакою конкретного складу злочину).\nБезпосередній вплив на предмет може бути лише фізичним (психічний вплив, як виняток, можливий наразі у випадках, якщо предметом посягання була тварина) і він притаманний лише злочинам, які вчиняються у формі дії. Психічний (в окремих випадках - психофізичний) вплив винуватого стосується виключно потерпілого від злочину (коли злочинець впливає на психіку іншої людини з метою заволодіти певним предметом, знищити його або пошкодити тощо). Тобто вплив на потерпілого від злочину може бути фізичним, психічним або психофізичним.\nМатеріальні цінності самі по собі не можуть зазнавати будь- якої шкоди, тобто шкода не може бути завдана предмету злочину - він не спроможний усвідомити якихось втрат, оцінити їх. Більше того, і нематеріальні цінності, і соціальний зв’язок між суб’єктами суспільних відносин при вчиненні злочинного посягання не здатні усвідомлювати заподіяної шкоди. Шкода може бути завдана лише фізичним або юридичним особам, суспільству чи державі. При цьому тільки людина (в аспекті понять «фізична особа», «юридична особа», «суспільство», «держава») може усвідомити негативні зміни, що відбулися в певних суспільних відносинах, або оцінити створену небезпеку порушення таких відносин.\nПредмет злочину може бути безпосередньо пов’язаний із суспільно небезпечними наслідками. Це є характерним лише для тих випадків, коли істотна шкода у сфері певних суспільних відносин, які охороняються кримінальним законом, завдається саме шляхом безпосереднього злочинного впливу на матеріальні цінності (предмет злочину). Наприклад, матеріальні цінності можуть бути викрадені, знищені або змінені їх певні властивості. При цьому суспільно небезпечні наслідки діяння полягають саме у змінах, що відбуваються в предметі злочину.\nЗнаряддя і засоби вчинення злочину характеризуються низкою спільних ознак. Як знаряддя, так і засоби вчинення злочину є матеріальними цінностями. Вони суттєво полегшують вчинення злочину. Знаряддя і засоби притаманні лише тим злочинам, які вчиняються у формі суспільно небезпечної дії. У складі злочину - це факультативні ознаки об’єктивної сторони діяння.\nВодночас знаряддя злочину потрібно відрізняти від засобів його вчинення. При розмежуванні цих ознак пропонуємо використовувати такі правила, що мають застосовуватися у їх сукупності.\nЗнаряддя вчинення злочину посилюють фізичні можливості суб’єкта злочину під час вчинення суспільно небезпечної дії (в окремих випадках їх відсутність унеможливлює таке посягання), відіграють домінуючу, а засоби вчинення злочину - другорядну роль у процесі заподіяння шкоди. Знаряддя безпосередньо впливають на предмет злочину та (або) на потерпілого від злочину і при цьому мають «первинний контакт» з ними, а засоби - лише полегшують вчинення суспільно небезпечної дії, вони не завжди контактують з предметом посягання чи потерпілим від злочину.\nЗасоби вчинення злочину можуть використовуватися на будь- якій стадії вчинення злочину; знаряддя не використовуються на стадії готування до злочину.\nІснування знарядь вчинення злочину залежить від наявності предмета посягання та (або) потерпілого від злочину - за відсутності останніх у складі злочину не існує і знарядь його вчинення; засоби вчинення злочину не характеризуються такою залежністю.\nНаведені положення в юридичній доктрині розроблені вперше.\nXIX. Знаряддя вчинення злочину — це факультативна ознака об ’єктивної сторони складу злочину, що характеризує матеріальні цінності, котрі використовуються винуватим для безпосереднього впливу на потерпілого від злочину та (або) на предмет злочину і при цьому мають «первинний контакт» з ними, посилюють фізичні можливості суб’єкта злочину під час вчинення суспільно небезпечної дії (в окремих випадках їх відсутність унеможливлює таке посягання) .\nXX. Засоби вчинення злочину - це факультативна ознака об ’єктивної сторони складу злочину, що характеризує матеріальні цінності, які полегшують вчинення суспільно небезпечної дії, але не призначені для безпосереднього впливу на потерпілого від злочину та (або) на предмет злочину.\nАктуальність комплексного пізнання предмета, знарядь і засобів вчинення злочину зумовлює необхідність запропонувати такі правила розмежування цих ознак:\nПредмет злочину завжди вказує на ті суспільні відносини, що охороняються кримінальним законом; знаряддя і засоби полегшують вчинення суспільно небезпечної дії, з їх допомогою вчиняється злочин.\nЗнаряддя і засоби є «активними» матеріальними цінностями, тобто вони відіграють «активну» роль у вчиненні злочину і завжди використовуються злочинцем для досягнення певного результату; предмет злочину є «пасивним» у цьому процесі - саме на нього спрямовані діяння злочинця.\nПредмет посягання є характерним для злочинів, що вчиняються як у формі суспільно небезпечної дії, так і бездіяльності. Знаряддя і засоби притаманні лише тим злочинам, які вчиняються у формі суспільно небезпечної дії.\nВластивості предмета, як правило, використовуються у більш- менш віддаленому майбутньому, а властивості знарядь завжди використовуються злочинцем безпосередньо при вчиненні злочину. Водночас засоби вчинення злочину можуть використовуватися на будь- якій стадії вчинення злочину.\nІснування знарядь залежить від наявності у складі злочину предмета або потерпілого від злочину - без предмета посягання або потерпілого від злочину немає і знарядь його вчинення. І навпаки, існування предмета злочину не залежить від наявності у складі конкретного злочину тих чи інших знарядь, а також засобів вчинення злочину.\nНаведені положення в юридичній доктрині розроблені вперше. Вони, так само, як і правила встановлення предмета злочину, а також правила розмежування знарядь і засобів вчинення злочину, мають застосовуватись у їх сукупності.\nXXII. Місце вчинення злочину - це факультативна ознака об’єктивної сторони злочину, що характеризує настання у просторі юридичного факту - передбаченого кримінальним законом певного суспільно небезпечного діяння.\nМісце вчинення злочину як просторово-часову характеристику посягання потрібно розглядати у таких трьох аспектах: 1) встановлення юрисдикції відповідної держави; 2) встановлення місця як обов’язкової ознаки об’єктивної сторони відповідного складу злочину; 3) з’ясування місця вчинення злочину як обставини, що підлягає доказуванню (п. 1 ст. 64 КПК України). Саме зазначені аспекти досліджуваного питання зумовлюють правове значення місця вчинення злочину та необхідність відмежування його від інших ознак складу злочину.\nВідмежовуючи предмет злочину від місця його вчинення, необхідно враховувати, по-перше, що у контексті цивільно-правової класифікації речей предметом злочину переважно є рухомі матеріальні цінності. Головна фізична ознака місця злочину - нерухомість останнього відносно того простору, що його оточує, тобто воно є елементом простору, його частиною (наприклад, земельна ділянка, частина будинку чи квартири). Ця територія (простір) може бути також складовою певного матеріального об’єкта, що рухається у просторі (літак, корабель, поїзд, автомобіль тощо), - у такому випадку місце вчинення злочину охоплює окрему внутрішню ділянку простору, що утворює цей матеріальний об’єкт.\nПо-друге, місце вчинення злочину - це та територія, на якій перебував суб’єкт злочину у момент вчинення ним певного суспільно небезпечного діяння. Для різних співучасників злочину може бути різним і місце його вчинення. Наприклад, для пособника, який надав виконавцю вогнепальну зброю, це може бути територія іноземної держави; для виконавця розбою - будинок в українському селі; для організатора чи підбурювача - якесь інше місце.\nПо-третє, злочинець не має на меті певним чином вплинути на місце вчинення злочину, - з приводу місця не вчиняється злочин. Місце злочину - це територія, на якій вчинено злочин. Місце злочину обмежено слідами, що на ньому залишилися у процесі вчинення злочину (це також і сліди готування до злочину або замаху на його вчинення), та (або) зафіксовано іншими доказами у кримінальній справі.\nПідсумовуючи викладене, слід наголосити на тому, що наше дослідження було присвячене загальному поняттю предмета злочину. Тобто наша праця - це загальний рівень пізнання правового явища. На рівні спеціального дослідження предмета злочину його відповідне поняття має уточнюватись і доповнюватись, при цьому зміст останнього набуватиме специфічних ознак, особливостей. Водночас такі дослідження не можуть нехтувати загальним рівнем пізнання предмета злочину. Звісно, ми не сприймаємо свою працю як безспірну - її положення і висновки можуть і будуть вдосконалюватися нами чи іншими спеціалістами. Втім, не заперечуємо й ішого варіанту оцінки власного здобутку: Feci quod potui, faciant meliora potentes.\nЗагалом сподіваємося, що результати нашого наукового пошуку можуть бути корисними у подальших дослідженнях проблем предмета злочину, при вдосконаленні вітчизняного кримінального законодавства і вирішенні окремих питань щодо його застосування, а також слугуватимуть більш глибокому вивченню відповідних тем навчальної дисципліни «Кримінальне право України».


Младен Бартуловіч: Зміна тренера у Карпат нам не на руку ᐉ UA-Футбол\nМладен Бартуловіч: "Зміна тренера у "Карпат" нам не на руку"\nПремьер-лига 22 октября 2011, суббота. 12:48\nХорватський легіонер «Кривбаса» Младен Бартуловіч напередодні гри з «Карпатами» відповів на питання Інформаційного центру львівського клубу.\n– Минулої неділі «Кривбас» у Донецьку програв «Металургу». Напевно в значній мірі поразка твоєї команди була зумовлена відсутністю в складі цілої групи гравців основи. Серед них був і ти.\n– Я готувався до того матчу, але за чотири дні до нього отримав ушкодження на тренуванні – розтягнув м’яз. Спочатку думав, що все минеться і я зможу допомогти команді. Однак лікарі сказали, що краще зробити паузу, бо можна наробити біди і потім доведеться пропустити не один матч. Тому тренери й вирішили, що я грати не буду.\n– А як зараз почуваєшся? До гри з «Карпатами» готуєшся?\n– Та ніби все нормально і я сподіваюся в суботу вийти на поле. Однак, остаточно все вирішиться лише в день матчу.\n– Чого очікуєш від зустрічі з «Карпатами»?\n– А чого можна очікувати у домашній грі після поразки в останньому матчі? Зрозуміло, що нам потрібно буде брати три очки. Адже «Металург» у нас виграв і тепер, хоча ми й залишилися п’ятими, відстає від нас тільки на одне очко. А ми із зони Ліги Європи випадати не маємо наміру. Нам тут значно комфортніше, ніж, наприклад, було рік чи два тому внизу турнірної таблиці (сміється – Авт.).\n– Ти участі в матчі з «Металургом» не брав. Але, оцінюючи гру з трибуни, чого не вистачило твоїм партнерам, щоб добитися позитивного результату? До речі, багато хто говорив, що «Металург» повністю переграв «Кривбас».\n– Я з такою оцінкою не зовсім згідний. Хіба у нас не було моментів? Були. Згоден, що в першому таймі вони нас перегравали. Але по перерві ми мали не одну нагоду забити. От тільки з реалізацією нам десь трохи не поталанило. Між іншим, «Металург» також забив не з гри, а з пенальті.\n– Як вважаєш, суддя справедливо вказав на точку?\n– Також однозначної відповіді тут бути не може. Адже Уча (Лобжанідзе – Авт.) зіграв, як мені здалося з трибуни, спочатку в м’яч, а вже потім влучив у ногу. Хоча, коли дивився відеоповтор по телевізору, то ніби й було порушення. Мені здається, все залежить, з якого ракурсу побачив цей епізод арбітр. Але Уча забув одне святе правило – у своєму карному майданчику стелитися в підкат не можна, бо дуже велика ймовірність, що суддя дасть пенальті. А він пішов у підкат, от і отримав... А на грі «Кривбаса» позначилися, звичайно, й кадрові проблеми. Адже у нас не було аж чотирьох гравців основного складу. А Канкава, Федорчук і Лисицький у «Кривбасі» далеко не на других ролях.\n– А Бартуловіч хіба на других?\n– (Сміється – Авт.) Про себе говорити не буду. Але раз тренер постійно довіряє мені місце в основному складі, то значить я команді потрібен.\n– Через ушкодження ти раніше за інших почав готуватися до матчу з «Карпатами». Про те, чого очікуєш від цього поєдинку, ти вже говорив. А зверхнього ставлення до «Карпат», зважаючи на їхні результати в цьому сезоні, у «Кривбасі» немає?\n– Про що ви говорите? Так, у «Карпат» зараз непрості часи. Але кому, як не гравцям «Кривбаса», про це дуже добре відомо. Ми в подібній ситуації були не раз. Але ж всі добре знають, що навіть попри розгромну поразку в неділю від «Арсенала», «Карпати» все одно дуже сильна команда і надзвичайно серйозний суперник. Так що ні про яку недооцінку львів’ян не може бути й мови. Скажу більше – нашому тренеру навіть не треба буде нас спеціально налаштовувати на цю гру. Адже сама назва команди-суперника «Карпати» є достатньою, аби з мотивацією ні в кого не було проблем.\n– Як ти ставишся до того, що «Карпати» у Кривому Розі проведуть свою першу гру під орудою нового тренера?\n– Думаю, нам в цьому плані не пощастило. Адже коли команду очолює новий тренер, то кожен футболіст робить усе, щоб зарекомендувати себе перед ним з якнайкращої сторони і довести свою профпридатність. Так що у гравців «Карпат» у грі з нами буде додаткова мотивація.\n– Кого ти можеш виділити в складі суперників, від кого очікуєш найбільше проблем?\n– В принципі у «Карпат» дуже рівний склад і вони завжди якраз були небезпечні перш за все своєю командною грою та командним духом. Як буде зараз, з огляду на всі ті події, що у них відбуваються, передбачити не беруся. Коли ж перейти на особистості, то я б виділив Федецького та Голодюка. Серйозні проблеми нашій обороні міг би створити й Лукас. Але він через перебір попереджень якраз з нами на поле не вийде.\n– За рахунок чого «Кривбас» може обіграти «Карпати»?\n– Про це я зараз говорити не буду. Скажу тільки, що велике значення матиме те, в кого виявиться більш міцний характер і в кого буде більше бажання. Сподіваюся, в цих компонентах ми щонайменше не поступимося гостям. А на нашій стороні буде підтримка трибун. Маю дуже велику надію, що в суботу наших вболівальників прийде достатньо багато, щоб забезпечити нам хорошу підтримку, а ми зробимо все можливе, аби віддячити їм і красивим футболом, і переможним результатом.\n01:34 Лига Чемпионов Луческу: Главным в игре с Гентом был результат, и им я очень доволен 5


OPI Avojuice - Лосьйон для рук "кокос-диня" купити, Київ, Україна, ціна, відгуки | Інтернет магазин COSMOHIT\nОб'єм: 30 mlКод 05343\nОб'єм: 250 mlКод 05344\nОб'єм: 600 mlКод 05345\nОб'єм: 960 mlКод 44113\nOPI Avojuice - Лосьйон для рук "кокос-диня"\nСолодкий м'якуш тропічних фруктів! Натуральні екстракти стиглої дині і кокоса, авокадо і алое.\nЗастосування: Використовується після манікюру для пом'якшення шкіри рук, а також для эфективной захисту і додаткового зволоження. Можна використати як у салонах, так і у домашніх умовах.\nВідгуки про OPI Avojuice - Лосьйон для рук "кокос-диня"\nзапах сладенький, очень вкусный :) впитывается быстро, нет ощущения липких рук


ЕКСТЕНЦЕФ інструкція UA/8998/01/02 (29317)\nПри застосуванні практично всіх антибіотиків широкого спектра дії повідомлялося про випадки псевдомембранозного коліту. Тому важливо враховувати можливість розвитку цієї патології у випадку виникнення діареї під час лікування препаратом Екстенцеф. Дослідження вказують на те, що токсин, який продукуєтьсяClostridium difficile, є основною причиною антибіотикоасоційованого коліту. Після підтвердження діагнозу псевдомембранозного коліту необхідно вживати терапевтичних заходів. Псевдомембранозний коліт помірного ступеня тяжкості може зникнути після припинення застосування препарату. У випадках коліту помірного і тяжкого ступенів необхідно розглянути необхідність застосування рідин і електролітів, поповнення білків і застосування антибактеріального препарату, ефективного щодоClostridium difficile\nДітям віком від 1 до 2 місяців.Екстенцеф призначати тільки за життєвими показаннями у дозі 30 мг/кг маси тіла кожні 12 або 8 годин залежно від тяжкості інфекції. Стан дітей з масою тіла до 40 кг, які отримують лікування препаратом Екстенцеф, потрібно постійно контролювати.\nВведення препарату.Екстенцеф можна вводити внутрішньовенно (від 3-5хвилин до 30хвилин) або за допомогою глибокої внутрішньом’язової ін’єкції у велику м’язову масу (наприклад, у верхній зовнішній квадрант сідничного м’яза –gluteus maximus).\nДля ідентифікації мікроорганізму-збудника (збудників) і визначення чутливості до цефепіму слід зробити відповідні мікробіологічні дослідження. Однак Екстенцеф можна застосовувати у формі монотерапії ще до ідентифікації мікроорганізму-збудника, тому що він має широкий спектр антибактеріальної дії щодо грампозитивних і грамнегативних мікроорганізмів. Для хворих із ризиком змішаної аеробно/анаеробної (включаючиBacteroides fragilis) інфекції до ідентифікації збудника можна розпочинати лікування препаратом Екстенцеф у комбінації з препаратом, що впливає на анаероби.


ГОТУЮЧИСЬ ДО ГАСТРОЛЬНОГО ТУРНЕ - Культура - dt.ua\nГОТУЮЧИСЬ ДО ГАСТРОЛЬНОГО ТУРНЕ\nСерпень — час театрально-концертного міжсезоння: люди мистецтва нагромаджують фізичний і творчий потенціал на весь рік роботи, обмірковують плани, готуються до їх здійснення...\nСерпень — час театрально-концертного міжсезоння: люди мистецтва нагромаджують фізичний і творчий потенціал на весь рік роботи, обмірковують плани, готуються до їх здійснення. Для численних гостей столиці продовжують працювати художні музеї, виставки, архітектурні комплекси, одне слово — все те, що становить традиційний культурний контекст будь-якого великого європейського міста. І все-таки без музики краса найдавнішого українського міста видається незавершеною, скидається на картину геніального майстра, на якій бракує останнього визначального мазка. Тому поява афіші з оголошенням прем’єри в Національній філармонії негайно викликала підвищений інтерес до цієї події. Заявлене було перше виконання в Києві масштабного Реквієму Антоніна Дворжака, значно менш відомого, ніж такі класичні зразки цього жанру, як заупокійні меси Моцарта та Верді, Керубіні та Брамса. Для виконання твору Дворжака, який раніше не звучав у Києві, об’єдналися два провідних колективи: Симфонічний оркестр Національної філармонії під орудою його керівника Миколи Дядюри і Національна заслужена академічна капела України «Думка». Уже саме це підносило концерт до рівня події.\nАнтонін Дворжак (1841—1904) — класик чеської музики, молодший сучасник Б.Сметани, композитор, із яким охоче співпрацювали і творчість якого високо цінували такі різні музиканти, як Й.Брамс і П.Чайковський. Високий професіонал, який вивів чеську музику на європейський рівень, засновник чеської композиторської школи ХХ століття, Дворжак завжди був дуже скромною людиною, називав себе «простим чеським музикантом». Хоча він домігся і в своїй країні, і за її межами найвищих почестей, йому довелося прожити нелегке життя. Примітно, що деякі події цього життя вписуються в сьогоднішній контекст: уже визнаний на батьківщині й у Європі, Дворжак їде в Америку, щоб поліпшити своє матеріальне становище. Судячи з того, що він, з одного боку, повертається через два з половиною роки, з другого ж — пише симфонію «З Нового Світу», вперше виконану в Нью-Йорку, яка вплинула, як і інші написані в Америці твори, на становлення американської професійної музики, — ця країна справила на композитора велике враження, а він залишив слід у її культурі.\nСеред численних симфонічних, вокальних, оперних та камерних творів А.Дворжака особливе місце посідає духовна музика. Кожне звернення до неї так чи інакше пов’язане з тяжкими емоційними потрясіннями: кантата «Stabat Mater» написана після того, як композитор втратив підряд трьох дітей, «Біблійні пісні» на тексти старочеських перекладів псалмів Давида присвячені відходу з життя двох його друзів — Чайковського та піаніста й диригента Ганса фон Бюлова. Попри те, що звернення до таких жанрів пов’язане з певною культурною традицією, тут, швидше, варто говорити про глибоку внутрішню релігійність композитора. У відчаї вигукуючи De profundis («З глибини волаю до Тебе...»), людина шукає і знаходить допомогу Творця в ситуаціях, коли жодної надії, здавалося б, уже не залишається.\nАналогічні почуття склали програмний зміст Реквієму, написаного Дворжаком 1890 року. До кінця ХIХ століття традиційна католицька заупокійна меса дедалі більше набуває позакультового характеру. Ще Берліоз присвятив свій Реквієм жертвам липневої революції, і виконання його перетворилося на грандіозний цивільний церемоніал. Й.Брамс написав «Німецький реквієм», замінивши канонізований латинський текст вільно дібраними фрагментами з Псалтиря і Нового Заповіту в німецьких перекладах. Після прем’єрних виконань Реквієму Дж.Верді в Міланському соборі цей твір пам’яті великого італійського письменника Алессандро Мандзоні «вигнали» з костьолів на концертну естраду. За прикладом своїх старших сучасників, Дворжак також вносить деякі зміни в класичні канони побудови Реквієму, зокрема подвоює першу частину «Requiem aeternam», начебто двічі стверджуючи основну тему твору. Та найрадикальнішим змінам він піддає образну побудову музики. За винятком основної лейттеми, яка складається з чотирьох півтонів і символізує хресне розп’яття (сформований ще в музиці бароко «мотив хреста»), музика Реквієму сповнена незвичайного ліризму, м’яких мажорних інтонацій, що зближує її з творами Чайковського — більше, ніж із західноєвропейськими католицькими традиціями. Скорботу за тим, хто відійшов, людина в музиці Дворжака ніби долає завдяки співприсутності Спасителя, який розділяє з нею страждання і веде її до Світла.\nОчевидно, що для виконання такого складного твору, який заповнює весь вечір на два відділення, потрібна не тільки професійна майстерність, а й здатність творчо працювати на рівні концепції, аби своєрідність авторського підходу до жанру та специфіка драматургії дійшли до слухачів у всій повноті. З цього погляду, виконання Реквієму київськими музикантами сприймалося, швидше, як репетиція на публіці, перевірка власного підходу до задуму, до кінця поки що не проявленого. Фактично, так воно й було, оскільки київська прем’єра проходить перед гастрольним турне містами Франції, для якого й розучувався твір А.Дворжака. Склалося враження, що колективам, швидше, потрібно було обкатати «замовлений» гастрольний опус, ніж представити на суд київських слухачів до кінця сформовану виконавчу версію.\nНайбільш вдало прозвучали перші чотири частини, в яких контрасти світла й темряви, скорботи й просвітління взаємодоповнювали один одного, а оркестр, хор і солісти були єдиним творчим організмом. Пізніше музична тканина стала розповзатися, загальна концепція — розвалюватися, утруднюючи й притупляючи сприйняття. Вважають, значною мірою це сталося через недостатню роботу диригента з солістами. З одного боку, для участі в цьому проекті запросили провідних майстрів Національної опери України, народних артистів України Світлану Добронравову, Людмилу Юрченко, Олександра Дяченка й Валентина Пивоварова, досвід і талант яких поза сумнівами. З другого ж — завдання соліста в кантатно-ораторіальному творі далеко не рівнозначні тим, яких потребує виконання провідних оперних партій. Соліст у Реквіємі — це ніби людина з хору, один голос із багатьох однакових, який повинен не голосно заявляти про себе, а співвідносити характер і силу звучання з хоровою звучністю, підкреслюючи більш тонкі світлотіні та інтимно-ліричне забарвлення окремих музичних образів. Коли на виконання таких творів запрошують оперних співаків, завдання диригента — знайти необхідний баланс звучності, вписати яскраві індивідуальності солістів у спільну концепцію. Поки що цього належним чином не зроблено.\nЯкщо говорити про виконання в цілому — вибудувати спільний план, розподілити кульмінації заважало явне перевантаження звучності. Завдяки підвищеному рівню гучності від початку до кінця тринадцятичастинного циклу складалося враження виконання без подробиць, практично безперервного загального forte, за яким не тільки зникло безліч оркестрових знахідок А.Дворжака, а яке просто важко було сприймати на слух. Можливо, тут позначилося творче хвилювання, неминуче в будь-якій прем’єрній ситуації, і при подальшій роботі всі ці вади зникнуть.\nПро підготовку Реквієму капелою «Думка» та її керівником Євгеном Савчуком слід сказати окремо. Саме їхня праця здалася найбільш продуманою й переконливою. Хор зміг передати багатство образної палітри партитури Дворжака, знайти цікаві темброві рішення. Позитивну роль, безумовно, відіграв і набутий капелою досвід виконання шедеврів православної духовної музики. Особливо це стосувалося моментів, коли співав чоловічий хор, ніби повертаючи музику Дворжака до давніх джерел, до сакральної атмосфери і тембрового колориту заупокійної церковної служби періоду її формування. З віртуозною майстерністю та блиском була виконана велика фуга, яка символізувала подолання емоцій скорботи й страху, потужне славлення «Царя приголомшливої величі», Творця і Сотворителя світу. Тут і властивий Миколі Дядюрі темперамент знайшов вдячний грунт для своєї реалізації. Як і початкові частини, фуга прозвучала найбільш цілісно, даючи надію, що під час зарубіжних гастролей українські музиканти достойно представлять цей непростий твір слов’янського композитора, багато в чому близький і нашій ментальності.\nПо поверненні з філармонії думалося про страдницькі дні нинішньої Праги, яка зазнала лиха, й вірилося, що прекрасне місто поетів і музикантів витримає це випробування, залікує заподіяні стихією рани. І тоді його знову наповнять натовпи туристів, у його концертних залах і театрах знову залунає музика, у тому числі твори славетного сина Чехії Антоніна Дворжака.


Баритова штукатурка - реальные маги\nЗ усіх боків кожен день нас оточують різні засоби захисту — кодові замки, віконні решітки та захисні ролети від вторгнення непрошених гостей, засоби індивідуального захисту організму в період епідемії всіляких захворювань, протигаз або респіратор від шкідливих впливів на виробництві або під час інших умовах, це список можна перераховувати дуже довго. Але сьогодні ми поговоримо ще про один унікальному засобі захисту — це баритові штукатурка, яка володіє унікальною можливістю захищати нас від радіоактивних речовин, як на виробництві, так і вдома.\nВарто відзначити, що баритова штукатурка користується популярністю як житлових приміщеннях і офісах, так і в ході будівництва сховищ радіоізотопних джерел. До складу цього матеріалу входить концентрат меленого бариту, завдяки цьому вона володіє відмінними захисними радіаційними властивостями. До складу баритовой штукатурки та ж входять цемент марки ПЦ500-Д0, різні полімерні добавки, які надають баритовой штукатурці додаткові захисні властивості, вологостійкість, міцність і адгезію до матеріалів стель і стін.\nБаритова штукатурка так само має захисні властивості від гамма — випромінювань і рентгенівського випромінювання. Це матеріал в обов’язковому порядку використовується в обробці різних потоків і стін кожного рентгенівського кабінету медичного закладу, а так само в кабінетах рентгенівського випромінювання.\nЩе одна перевага – баритова штукатурка є екологічно безпечним матеріалом. Вона може використовуватися в будівництві сховищ радіоізотопів, це відмінна альтернатива свинцевою захисту, так само застосовується в цивільному будівництві, знижуючи при цьому вплив природного радіаційного фону. Поверх баритові штукатурка в офісах і цивільних будівлях покривається будь-якими видами оздоблювальних матеріалів, це може бути штукатурка, керамічна плитка, датська штукатурка і багато іншого.\nНаносити баритові штукатурку рекомендується шаром по 10-12 мм. Рівень випромінювання впливає на загальну товщину шару, але він не повинен бути більше 90 мм. Перший шар рекомендується наносити поверх штукатурної сітки. Після нанесення останнього шару штукатурки необхідно дати просохнути 2-3 діб, після чого поверхню шліфується. У житлових приміщеннях баритові штукатурка повинна наноситися шаром не менше 3 мм.\nУ перекриттях захисний шар заводиться в прилеглі приміщення на 20-25 мм. Якщо це залізобетонна плита, то захисний шар матеріалу долен бути товщиною 60-65мм. Армується баритові штукатурка в два шари сітки з осередком від 150 до 200 мм.\nПредыдущая записьЯкі шпалери вибрати для кухніСледующая записьФактурна фарба для стін


булінг Архіви - ШКОЛА БЕЗ ЦЬКУВАНЬ\nНаші любі діти і їхні токсичні друзі\nАвторка: Тетяна Гордієнко. Фото: PexelМи часто вважаємо, що сварки й непорозуміння між дітьми – то їхня “дитяча” справа, мовляв, діти сваряться, а за 5 хвилин знову дружать, тому і втручатися дорослим немає чого. Але токсична дружба – це такий вид взаємин, про який батькам слід...\nЦькування або булінг у школі – це дуже комплексна проблема, яка потребує негайного втручання. Намагаючись якомога скоріше виправити ситуацію, знаходячись під впливом власних емоцій чи просто не маючи необхідного досвіду, батьки та вчителі нерідко вдаються до дій, які не лише не покращують становище, але й...\nЩо є передумовою булінгу? Чому так стається, що на певному етапі життя і навчання деякі діти вдаються до деструктивної поведінки і починають переслідувати інших? Поширеною є думка, буцімто булерами стають діти з неблагополучних сімей. Справді, робота групи авторів із університету Каліфорнії, яка підсумовує 153 дослідження за останні...\nЧи знайома вам ситуація, коли до дитини або підлітка у дитячому колективі ставляться “по-іншому”? Наприклад, дитина опиняється в соціальній ізоляції, її демонстративно ігнорують. Вона намагається відсісти або відокремитись від інших однолітків, виглядає похмурою. Або ж діти занадто агресивно поводяться з якимось підлітком? Можливо, агресія демонструється образливими...\nДорослим (1) булінг (4) взаємини (1) вчителям (1) дискримінація (1) діти (1) емоційні знущання (1) кібербулінг (1) небезпека (1) превенція (1) причини (1) протидія булінгу (2) психологія (1) підхід (1) світовий досвід (1) село (1) словесні (1) упередження (1) школа (5) інклюзія (1) інструменти (1)


Главная страница » Новости » Город и регион » Суми долучаються до проведення Тижнів Німеччини в Україні\n5 Октября 2020 13:17 Просмотров: 241\nСуми стали одним з 14 міст всеукраїнського проєкту #ВіртуальноРазом, що проводиться у рамках традиційних Тижнів Німеччини в Україні.\nГоловною метою Тижнів багато років поспіль є популяризація ідеї українсько-німецького єднання, що цього року є особливо актуальною у зв’язку з пандемією. Але сучасні технології дозволяють наблизитися одне до одного, не зважаючи на обмеження, про що свідчить проєкт #ВіртуальноРазом.\nУ Бахмуті, Дніпрі, Запоріжжі, Києві, Кропивницькому, Луцьку, Маріуполі, Одесі, Полтаві, Сєвєродонецьку, Сумах, Ужгороді, Харкові, Чернігові та Чернівцях були розміщені маркери доповненої реальності у вигляді наліпок. Якщо їх зісканувати камерою телефону та дотриматися простих інструкцій, то на екрані з’явиться «голограма» Надзвичайного і Повноважного Посла ФРН в Україні пані Анки Фельдгузен.\nУсім, хто знайде наліпки з QR-кодами, пропонують зробити фото з пані Послом та розмістити його в групі в Facebook #ВіртуальноРазом – Тижні Німеччини 2020. Серед тих, хто виконає умови, 19 жовтня буде розіграно призи.\nДля Сум #ВіртуальноРазом особливий тим, що технологія, використана у проєкті, була реалізована лабораторією віртуальної та доповненої реальності «U-lab» Сумського державного університету. Під час свого візиту до СумДУ у вересні пані Анка Фельдгузен записала вітання, яке сьогодні можуть почути всі, хто зісканує маркер доповненої реальності. З проєктом і технологією починають знайомитися й відомі люди, серед яких і міський голова Києва Віталій Кличко.\nКоординатором #ВіртуальноРазом в Сумах є ГО «Молодіжна медіа спілка (ММС)» разом з Медіа-центром СумДУ та «U-lab».\nЗапрошуємо всіх сумчан та гостей міста брати участь у проєкті, робити фото з пані Послом, адже наприкінці Тижнів Німеччини всі фото учасників буде складено у великий колаж Єдності.