Повернення працівників до роботи після карантину: експерти застерігають! | Новини | УЗСП\nПовернення працівників до роботи після карантину: експерти застерігають!\nНаразі в Україні поступово відновлюється звичний для громадян ритм роботи. Це закономірно означає, що роботодавцям треба подбати про правильне та безпечне повернення працівників на їх робочі місця. Як зробити це грамотно, які помилки можливі? Експерти запевняють: головне в даному процесі – продумана поступовість.\nПерш за все, варто визначити, які працівники необхідні на своїх робочих місцях, а які можуть продовжити працювати віддалено або в умовах гнучкого робочого часу. Якщо частина працівників залишається вдома, то про це потрібно вказати в наказі або окремим наказом продовжити режим дистанційної роботи для певних працівників, але для цього такі працівники мають написати відповідні заяви. Оскільки, Кодекс законів про працю України дозволяє встановити режим дистанційної роботи наказом лише на час загрози поширення пандемії (ч. 2 ст. 60 КЗпП).\nОрганізувати ж безпечний робочий процесс для «незамінних» працівників, що мають бути на своїх місцях – це найперша нагальна потреба підприємств. Повертаючи працівників до офісів, варто подбати про дотримання санітарних та епідеміологічних вимог, визначених, у першу чергу, Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Обов’язковим є: проведення дезінфекції приміщень, забезпечення працівників антисептиками для обробки рук, дотримання відстані між столами працівників тощо. За правильної організації роботи на підприємстві все це можливо зробити одночасно. Обов’язком роботодавця є створення належних та безпечних умови праці (ст. 141, 153 КЗпП). При цьому роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці.\nДане роз’яснення не містить норм права, а носить лише рекомендаційний характер. Але експерти закликають роботодавців та підприємства дослухатись до них – лише згуртовано та слагоджено Україна зможе нарешті перебороти страшну епідемію.\nЩе один вадливий момент щодо повернення працівників з «карантинних відпусток». Роботодавцям варто зазначити, що автоматичного виходу працівників з «карантинних відпусток» законом не передбачено. Крім випадків, коли працівник одразу в заяві на відпустку без збереження заробітної плати вказав дату виходу на роботу, наприклад 03.06.2020 року.\nПереривання відпустки (основної або додаткової) можливе лише в крайніх випадках, передбачених ст. 79 КЗпП, наприклад, у разі виробничої аварії або для усунення наслідків виробничої аварії, відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства. У решті випадків вихід з відпустки має відбуватися зі згоди самого працівника. У такому випадку роботодавець може вчинити так: 1) зв’язатися з працівниками та поінформувати їх про можливість виходу на роботу у зв’язку із закінченням карантину; 2) працівник має написати заяву з проханням перервати відпустку та стати до роботи; 3) на підставі заяви працівника видати наказ про переривання відпустки без збереження заробітної плати, яку було надано на час карантину; 4) у наказі вказати дату, коли працівнику потрібно стати до роботи. Примушувати працівника виходити з відпустки є неправомірним.\nУ разі запровадження роботодавцем дистанційної роботи під час карантину, то до виходу працівників на свої робочі місця в офісі потрібно підготуватись. Для цього треба: 1) визначитися з датою повернення працівників; 2) з’ясувати, чи всі працівники мають можливість працювати в офісі; 3) підготувати наказ (розпорядження) про припинення дистанційної роботи.


Оперативні рішення МОЗ | Вінницька районна рада\nВінницька районна рада » Новини » Оперативні рішення МОЗ\nОперативні рішення МОЗ\nДата: 16.03.2022 12:13\n#МОЗ інформує про деякі оперативні рішення та дії, прийняті для удосконалення роботи сфери охорони здоров’я.\n- МОЗ поставило 7 нових ангіографів до лікарень. Обладнання монтується та готується до запуску. Для лікарень територій, де йдуть активні бойові дії, також є ангіографи.\n- в Харків доставлено 18 автівок швидкої медичної допомоги. Автомобілі є частиною гуманітарного вантажу, який до Харківщини був переданий від Данії за координації МОЗ.\n- Найбільші фармвиробники світу — американська Pfizer та французька Sanofi — висловили підтримку України. До них також долучився американський виробник інсулінів та протиракових препаратів Eli Lilly. Ці компанії вже обмежили співробітництво з РФ, зупинили маркетингові та інвестиційні програми, припинили проведення нових клінічних досліджень.\n- Запущено платформу «СпівДія». Це офіційна платформа для допомоги українцям під час війни, більше деталей за посиланням https://bit.ly/3qbEsn8.\n- Затверджено Методичні рекомендації щодо надання екстреної медичної допомоги постраждалим на догоспітальному етапі в умовах бойових дій/воєнного стану https://bit.ly/3CLoDZe.\n- Направлено на державну реєстрацію до Міністерство юстиції України наказ про відтермінування електронного розподілу в інтернатуру. На період воєнного стану повернемось до старої процедури.\n- Поки наші воїни захищають країну від ворога, МОЗ на всіх доступних політичних майданчиках закликають європейських партнерів продовжити тиск на РФ. Міністр охорони здоров'я України Віктор Ляшко виступив перед міністрами охорони здоров’я країн ЄС та європейських медичних організацій із закликом продовжити тиск на російську федерацію, як агресора і єдину причину війни та гуманітарної кризи на території України.\n- Зроблено видачу форми №127/о («Медична довідка для отримання дозволу (ліцензії) на об'єкт дозвільної системи») безкоштовною в державних і комунальних закладах охорони здоров’я https://bit.ly/3w7h3qJ.\n- Налагоджено взаємодію на українських фармацевтичних заводах.\n- До роботи в закладах охорони здоров’я залучено 103 іноземні медики.\n- 5-й конвой з хворими українськими дітьми (109 осіб) вирушив під надійним українсько-польським медико-поліцейсько-прикордонним супроводом.


ПОСТАНОВА від 29.12.2021 № 157 Про внесення зміни до Правил\nПОСТАНОВА від 29.12.2021 № 157 "Про внесення зміни до Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України". Національний банк України. 2021\nДокумент актуальний на 12.01.2022\n29.12.2021 № 157\nПро внесення зміни до Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України\nВідповідно до статей 7, 15, 56 Закону України “Про Національний банк України”, Закону України “Про Національний архівний фонд та архівні установи”, з метою вдосконалення систематизації та зберігання документів, організації архівної справи та роботи з документами в банківській системі Правління Національного банку України ПОСТАНОВЛЯЄ:\n1. У колонці 4 рядка 36 розділу I таблиці додатка до Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року № 130 (зі змінами), слово “Постійно” замінити цифрами та літерою “10 р.”.\n3. Постанова набирає чинності з 01 січня 2022 року.\nОфіційне інтернет-представництво Національного банку України від 31.12.2021\nНАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ПОВІДОМЛЕННЯ "04.01.2022". Національний банк України. 2022 рікк\nНАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ПОВІДОМЛЕННЯ "05.01.2022". Національний банк України. 2022 рікк\nНАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ПОВІДОМЛЕННЯ "06.01.2022". Національний банк України. 2022 рікк\nНАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ПОВІДОМЛЕННЯ "10.01.2022". Національний банк України. 2022 рікк\nНАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ПОВІДОМЛЕННЯ "11.01.2022". Національний банк України. 2022 рікк\nНАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ПОВІДОМЛЕННЯ "12.01.2022". Національний банк України. 2022 рікк\nПОСТАНОВА від 11.01.2022 № 1 "Про внесення змін до Положення про порядок визначення системно важливих банків". Національний банк України. 2022 рікк\nНАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ПОВІДОМЛЕННЯ "04.01.2021". Національний банк України. 2021 рікк\nНАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ПОВІДОМЛЕННЯ "05.01.2021". Національний банк України. 2021 рікк\nНАЦІОНАЛЬНИЙ БАНК УКРАЇНИ ПОВІДОМЛЕННЯ "06.01.2021". Національний банк України. 2021 рікк


У Пекіні побудують музей вина за 60 млн євро - PostEat\nУ Пекіні побудують музей вина за 60 млн євро\n19-02-2020 0 0 764\nГоловна › НОВИНИ › У Пекіні побудують музей вина за 60 млн євро\nМузей вина (Musée Universel du Vin) площею 18 000 кв. м планують відкрити у 2021 році. Проєкт французьких архітекторів отримав підтримку Музею культури вина у Бордо та влади Китаю.\nБудівництво музею заплановано на весну 2020 року, а відкрити нове місце планують у 2021 році. Проєкт розроблено французькою студією Architecture-Studio у співпраці з Музеєм культурі вина у Бордо (Bordeaux Cité du Vin). Очікується, що сума інвестицій у будівництво складе близько 60 млн євро.\nПроєкт музею створено у форматі тематичного парку, натхненного середньовічним селищем Сент-Емільйон біля Бордо. Президентом і засновником Музею вина у Пекіні став китайський бізнесмен Вейсінг Танг (Weixing Tang). Мета проєкту — «перенести Францію у Китай» та познайомити китайських гостей з французькою культурою вина.\nВ межах Музею вина працюватимуть тематичні виставки, освітні винні курси, еногастрономічний ресторан, дегустаційний зал з доповненою реальністю. Особливу увагу в освітніх програмах приділять навичкам розрізняти оригінальні французькі вина від підробок. Проєкт будують згідно з ідеями сталого розвитку. Наприклад, музей отримає енергетичну автономність і знизить шкідливі викиди завдяки водневій енергетиці.\nНещодавно Британський Музей показав одноразові чаші для вина Мінойської цивілізації.\nФото: Architecture Studio\nСвятковий чітміл: 1 травня відбудеться Чебуречний фест\nМастер-класс детской кулинарной школы ‘Chef en Herbe’ 23 сентября!\nСкоро відкриється: бар в арт-хабі Zbirka пригощатиме коктейлями та здоровою їжею\nСекрет идеального кафе: вкусное барбекю и глубокое декольте


Астропрогноз для України на тиждень 30 серпня - 5 вересня\nАстропрогноз для України на тиждень: на посади прийдуть фахівці, але почнуться складнощі з грошима\nНа новому тижні, з 30 серпня, політичні процеси в Україні можуть активізуватися – варто чекати гучних відставок. Замість старих політиків нібито мають прийти справжні фахівці. Водночас фінансову ситуацію у країні це поки що не змінить – із грошима варто чекати складнощів.\nТарологиня і прогнозистка Ольга Соломка ексклюзивно для AstroOboz склала прогноз для України на 30 серпня – 5 вересня. Із чим доведеться стикатися Україні на початку осені, читайте далі.\nу вересні 2021 року два знака зодіаку можуть чекати складні випробовування: початок осені готує їм серйозний конфлікт.


Тор: Кохання та грім: Метт Деймон зіграє у фільмі Marvel\nМетт Деймон приєднався до нового проєкту Marvel: перші деталі\n19 січня 2021, 11:03 Читать новость на русском\nТор: Кохання та грім: Метт Деймон зіграє у фільмі Marvel / thedirect.com\nЗдається, кіновсесвіт Marvel активно поповниться новими зірками у 2021 році. Наразі Метт Деймон долучився до проєкту "Тор: Кохання і грім".\nМетт Деймон у фільмі Marvel\nНаразі актор вже приїхав до Австралії, де тривають зйомки фільму "Тор: Кохання і грім". Цю інформацію підтвердив журналу Deadline прем'єр-міністр Скотт Моррісон. А от самі кіновиробники, як і актор, не квапляться коментувати новину.\n"Той факт, що голлівудська суперзірка Метт Деймон приєднався до наших артистів на зйомках такого великого фільму в Новому Південному Вельсі, – велика перемога, яка допоможе створити тисячі робочих місць для жителів Австралії", – наголосив Скотт Моррісон.\nПоки не розсекречують, яку ж роль у фільмі виконає Метт Деймон. Відомо, що у попередніх стрічках Marvel він епізодично з'явився у кадрі. У камео Метт Деймон постав в образі актора, який грає Локі у театральній постановці.\nМетт Деймон приєднається до фільму "Тор: Кохання і грім" / Фото People\n"Тор: Кохання і грім": що відомо про фільм\nСупергеройська стрічка "Тор: Кохання і грім" увійде до 4 фази кіновсесвіту Marvel. Всі події відбуватимуться після вирішальної битви з Таносом. У "Месниках: Завершення" Тор сідає у космічний корабель Зоряного лицаря, тому вже відомо, що персонаж Пітера Квілла з'явиться у фільмі. А от Асгард буде у надійних руках Валькірії.\nОкрім цього, актриса Наталі Портман долучиться до своїх колег Кріса Гемсворта і Кріса Пратта. Вона перевтілиться у науковицю Джейн, в яку закоханий Тор. В одному коментарі режисер Джеймс Ганн зізнався, що сюжет "Тор: Кохання і грім" збереже найдраматичнішу частину коміксів про супергероя. Мова йшла про онкохворобу Джейн, яка змусить Тора робити все, аби врятувати дівчині життя.


Анатолій МАТВІЙЧУК: «Для мене критерій популярності — якщо пісня пішла в народ» - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nВ одній з аудиторій жовтого корпусу Київського державного університету ім. Т. Шевченка, де ми навчались на факультеті журналістики, стояло стареньке піаніно. За нього сідав перед парами мій однокурсник Толя Матвійчук і щось награвав. Тоді ще ніхто не знав, що з часом часто бачитимемо його на екранах телевізорів із мікрофоном у руці, але не репортерським, а концертним. І що напише він понад 500 (це на сьогодні) пісень, які виконують на професійній сцені він сам і багато його колег-артистів, що він видасть 8 авторських компакт-дисків. І що через 10 років після отримання диплома одержить ще один «диплом» — звання заслуженого артиста України, а ще через чотири стане народним. І що журналістика буде лише одним із напрямів його багатогранної діяльності. Коли випала нагода поспілкуватися з ним, розмова сама собою повернула на «пісенну» тему, яка Анатолієві дуже болить.\n— Толю, яке місце займає у твоєму житті журналістика нині?\n— Журналістика як спосіб мислення, як уміння організовувати і висловлювати думки, як здатність помічати важливі моменти життя — усе це я використовую чи не щоденно в газетних, теле- і радіоінтерв’ю. Друкуюся, щоправда, менше, ніж коли працював у «Молоді України» чи в журналі «Музика». Але ж багато часу йде на саму творчість: написання пісень, аранжування, роботу в студії, додайте сюди ще виступи на концертах, творчих зустрічах, сидіння в різноманітних журі…\n— А чому обрав не журналістику, а велику сцену?\n— Пісні я почав писати з 15 років, після першої закоханості. А в 17 уже кілька десятків виконував як соліст ансамблю. Музиканти у нас були дуже сильними, всі з музичною освітою, а я фонтанував піснями, підкидаючи матеріал для спільної творчості. Але згодом, коли вже вчився в індустріальному технікумі, стало затісно у пісенній формі, почав писати поезію.\nМені пощастило: мій сусід на поверсі був професійним літератором, тож, виходячи на перекур, майже щодня давав уроки, які спонукали мене поставитися до цього заняття професійно.\nЯкось я приніс твори до редакції однієї зі столичних газет. Там пообіцяли надрукувати їх, але з умовою, що трохи попрацюю і як журналіст: напишу кілька заміток, інформацій. Із цього й почалася моя робота в журналістиці.\nДо речі, в газету «Молодь України» мене взяли працювати в штат ще задовго до закінчення університету. Це була серйозна і навіть виснажлива школа творчості. Писати доводилося не вряди-годи, а щодня. Це вдосконалило мову, відточило стиль.\nАле пісні писати я й тоді не полишав, за що іноді діставалося на горіхи: постійно відлучався на радіо, телебачення, згодом ще став ведучим однієї музичної телепрограми. Це не могло подобатися керівництву редакції. Тож спочатку перейшов працювати в журнал, де ритм життя був значно помірнішим, а коли мої пісні стали відомими і почалися запрошення на концерти, і зовсім перейшов на «творчі хліби», помінявши редакцію на сцену. Але залишаюся членом Спілки журналістів України сьогодні.\n— Мабуть, зараз молоді легше торувати шлях до сцени, адже є чимало конкурсів, які можуть дати поштовх до пісенної кар’єри: «Х-фактор», «Україна має талант». Якби такі були у 1980-х, чи тобі легше було б пробитися?\n— Тоді існувала певна жорстка система: всюди — на радіо, телебаченні, в концертних організаціях — були худради, де працювали композитори і поети. Вони стежили за професійним рівнем творів і концертних програм. Звичайно, десь і стримували стрімкий розвиток сучасної музики, але не давали можливості нездарам чи недозрілим артистам потрапити на професійну сцену чи в ефір.\nТепер усе перетворилося на шоу: будь-хто може вийти на сцену і під загальний регіт юрби витворяти будь-що… Нинішні телепроекти технологічно досконаліші, і якщо ти потрапляєш на будь-який з них, то популярність тобі гарантована. Тебе розкручують, піарять, із тобою експериментують… Але тільки на час проекту! Далі твоя доля нікого не цікавить. Якщо не маєш грошей чи спонсорів — ти через певний час знову в забутті…\nНе знаю, якби Івасюк народився у наші часи, чи зміг би він пробитися? Адже йому довелося б кинути рідні Чернівці, перебратися до Києва і співати не власні твори, а, приміром, Костянтина Меладзе, та й то тільки тоді, якби він підписав би із ним контракт.\nТож усе дуже непросто. В одному з віршів у мене є такі рядки:\nВокальні шоу на усі смаки,\nА спів такий,\nщо серце завмирає.\nЯк легко нині вийти в співаки\nУ цім краю,\nде вже Співців немає.\nАле, на щастя, Співці у нас ще є, хоча їхнє мистецтво і громадянська позиція не потрібні сучасному шоу-бізнесу.\n— А кого слухаєш ти?\n— Різну музику: сучасну англомовну, італійську, дуже люблю балканську. Але у мене в машині завжди є пісні українців: Тараса Петриненка, Ілларії. Люблю також Дмитра Гнатюка, Василя Зінкевича — це видатні особистості. На жаль, у сучасній Україні дуже мало рідної інтелектуальної культурної пісні. А якщо вона є, то категорично поза форматом.\n— На твоєму сайті вміщено опитування: чим для вас є пісня — твором мистецтва, атрибутом культури, продуктом шоу-бізнесу чи порожнім звуком. Із тих, хто відповів, 56% зазначили: твором мистецтва.\n— Там була ще одна категорія: «способом самовираження». І для мене пісня важлива саме в цьому аспекті, хоча, звичайно, вона повинна бути твором мистецтва.\nНині змінився сам підхід до пісні: вона стала виключно комерційним продуктом, всі намагаються створити «хіт», який би був у всіх на вустах, під який можна відпочивати, танцювати, розважатися. Саме такі твори поширені на FM-станціях і в популярних телешоу. Драматичні, сюжетні, психологічні, народні твори, якщо тільки вони не в контексті якогось конкретного проекту, зовсім не популяризують.\nБільшість наших теле- і радіокомпаній орієнтовані саме на комерційний варіант музики, намагаючись іти в руслі загальносвітових тенденцій. Америка, на жаль, диктує моду не тільки на кіно, а й на музику, безжально витискаючи з ефіру все рідне, близьке і зрозуміле. В Італії чи Польщі існують десятки популярних виконавців, яких дуже люблять і поважають у їхній країні, але вони залишаються носіями власної споконвічної культурної традиції. І ніхто їх не називає там «нафталіном» чи «вчорашнім днем» або «відстоєм».\nВідколи все рідне, традиційне, споконвічно належне нашій нації стали зневажати? Я твердо переконаний, що, будуючи незалежну Україну, потрібно починати з її інформаційного простору, в якому нахабно панують чужинці. Слід повертати цей простір собі! Треба повертати в ефір твори, що несуть думку, зміст, глибокі почуття, якісні вірші.\nСаме про це ми говорили з колишнім головою Національної спілки журналістів України Ігорем Лубченком, коли він вручав мені премію імені Івана Франка. У дипломі так і записано: «Премія вручається за високу публіцистичність пісенних творів і за «Гімн журналістів».\nУкраїнська пісня — величезна цінність нашого народу. Це розумієш із особливою гостротою, коли співаєш для українців за кордоном, наприклад, в Канаді, Англії, Італії, Ізраїлі, Америці. Одразу почуваєшся близьким і рідним до сотень і тисяч не знайомих тобі людей. Пісня — як пароль, відкриває для тебе їхні серця і душі. І це велике щастя.\nДопоки живі наші класики, які створювали невмирущі шедеври 1960—1980 років, поети, композитори, співаки, ми ще маємо час спохопитися, повернутися до осмислення того, що мали і що так бездумно втрачаємо. Справжня українська пісня ще існує на Українському радіо — по суті, це останній бастіон нашої національної культури і пам’яті, який треба берегти як щось святе!\n— Як оцінюєш свою творчість, — наскільки вона комерціалізована?\n— Ніколи не думаю про це, коли пишу. Так, має бути сучасне аранжування, загальне звучання, але не вони визначають популярність у народі. Ось, скажімо, моя пісня «Эта женщина» звучить у Росії чи не в кожному ресторані, її співають десятки професійних виконавців і там, і в Україні. А в мене на неї не було навіть відеокліпу. Просто відзняв у кількох телепрограмах та у своїх авторських концертах і — розлетілася світом. Зараз вона є в Інтернеті.\nАбо пісня «Рідня моя, рідня» яку співає Надія Кадишева. Нею вона підняла весь Кремлівський палац на своєму сольному концерті в Москві. Хоч твір українською мовою! Його нині співають чи не в кожному сільському клубі, де є художня самодіяльність. Оце для мене є критерій популярності — якщо пісня пішла в народ.\n— З ким легше працювати — з молоддю чи із представниками старшого покоління?\n— З людьми мого покоління працювати значно легше: вони хоч і вимогливі, але знають, чого хочуть, відчувають поезію, риму, образ. Завжди із задоволенням працював з Назарієм Яремчуком, Аллою Кудлай, Оксаною Білозір, Віталієм Білоножком, квартетом «Гетьман».\nДля молоді теж іноді пишу, але у них інші критерії: їх майже не цікавлять вірші, основний акцент — на аранжування, незвичайну мелодію і загальний настрій твору.\n— Тепер викладаєш в Університеті культури, очолюєш кафедру журналістики КНУКіМ. Чим нинішні студенти відрізняються від тих, якими були ми?\n— Нинішні студенти — жертви нашої інформаційної політики останніх десятиліть. Коли вони приходять на перший курс, то прекрасно знають імена американських кіноакторів, поп- та рок-зірок, але не можуть назвати з десяток вітчизняних народних артистів, уже не кажу про письменників, журналістів, науковців, навіть політиків. І це не їхня провина, а їхня біда.\nПровина ж лежить на нас. Чим наповнений наш ефір? Який культурний продукт створила наша держава за останні десятиліття? У свідомості нашої молоді є що завгодно — там немає лише України! Або вона існує в якомусь викривленому, спотвореному вигляді. Можливо, не всюди так, у Західній Україні трохи краще, але загальні тенденції одні й ті самі: брак ідеалів, орієнтація виключно на матеріальні цінності, нерозуміння того, що відбувається у світі.\nЗагалом же кількість талановитих чи просто небайдужих і допитливих студентів порівняно з нашими часами не змінилася. Але стало дуже важко пробиватися до їхньої свідомості, аби розставити там пріоритети, повернути їх до джерел, вибудувати ієрархію цінностей. Ось головне призначення сьогоднішнього педагога, викладача. Адже ще не все втрачено. Потрібно просто бути з ними щирим і переконливим. І мене дуже тішить, що іноді студенти проводжають мене після лекцій оплесками. Це чогось та варте!\nАнатолій МАТВІЙЧУК. Співак, поет, композитор, кандидат історичних наук. Народився 29 вересня 1958 року в Києві. 1986-го закінчив факультет журналістики Київського державного університету ім. Т. Шевченка.\nІз 1988 року працює як композитор і співак. З 2012 року очолює кафедру журналістики КНУКіМ. 1996-го отримав звання заслуженого артиста України, 2000-го — звання народного артиста України. Лауреат літературної премії імені І. Франка, а також премій імені А. Малишка, О. Олеся, Д. Луценка.


Насос циркуляційний 270Вт Hmax 12м Qmax 65л/хв Ø1½" 180мм + гайки Ø1" LEO 3.0 (774471): продаж, ціна у Харкові. циркуляційні промислові насоси від "WaterProff" - 1201745020\nКорпус: чавун; Вал двигуна: металокераміка на основі оксиду алюмінію; Робоче колесо: технополімер.\nТип двигуна: асинхронний, трьохшвидкісний, безшумний; Обмотки статора: мідь; Гільза статора електродвигуна: нержавіюча сталь AISI 304; Підшипник: металокераміка на основі оксиду алюмінію; Напруга: 220-240 В; Частота: 50 Гц; Клас ізоляції Н; Клас захисту: IP44; Довжина кабелю: 1 м\nDN1: 1½"; Різьблення перехідників: 1".\nМаксимальна температура рідини, що перекачується: +110 C; Максимальна температура навколишнього середовища: +40 C; Допустимий тиск в системі: до 10 бар; Тільки для чистої води без абразивосодержащих домішок (піску, глини, вапна і т. д.); Водневий показник води (pH): 6.5 - 8.5; Загальна мінералізація води: не більше 1500 г/м3; Термін гарантійного обслуговування: 24 місяців.\nЦіна: 2 810,16 грн.