Національний медичний університет імені О.О.Богомольця » ЗВІТНА ЗУСТРІЧ СТУДЕНТІВ ПРОФКОМУ НМУ\nГоловна/Новини/Новини/ЗВІТНА ЗУСТРІЧ СТУДЕНТІВ ПРОФКОМУ НМУ\nЗВІТНА ЗУСТРІЧ СТУДЕНТІВ ПРОФКОМУ НМУ\n16 червня 2016 року в морфологічному корпусі Національного медичного університету імені О.О. Богомольця відбулася підсумкова зустріч студентів-членів Профкому НМУ.\nНа заході побувала ректор університету, професор Катерина Амосова.\nПід час зборів зі звітними доповідями виступили представники робочих комісій та відділів, які входять до складу Профкому.\nЗа словами голови Профкому НМУ Власія Пилипка кожен член студентської організації зробив значний внесок у її розвиток. «Ніхто не залишався байдужим і всі працювали на результат – позитивний імідж студентів та університету».\nПро діяльність комісії соціального і правового захисту розповів заступник голови Профкому Михайло Барський. «Активісти вели облік пільгових категорій студентів, вносили дані в АСУ (автоматизовану систему управління), а протягом року 114 тисяч гривень матеріальної допомоги отримали ті, хто її потребував”, – зазначив він. Позитивно оцінили роботу щодо замовлень проїзних для студентів. За 2015-2016 навчальний рік майже кожен другий студент замовив пільговий квиток для проїзду у громадському транспорті – загальна кількість проїзних 45 707, а економія склала близько 4,5 млн грн.\nПро зміни, які відбулися в гуртожитках університету розповіла Христина Копцюх, яка представляла житлово-побутову комісію профкому. В гуртожитках №7 та №7а встановлено нову побутову техніку – пральні машинки. Також команда активістів комісії брала участь у поселенні студентів першого курсу та у формуванні списків рекомендованих для поселення на наступний рік.\nЩодо культурно-масової діяльності, про її результати розповів заступник голови Профкому Віталій Мельничук. Протягом року члени профкому організували «Poetry.Music.Night», літературний клуб «Бамбук», ярмарок «Фабрика святого Миколая» та «Другий благодійний бал» під час якого студентам вдалося зібрати понад 26 тис. грн. Ці кошти будуть передані у військовий шпиталь ветеранів ВВВ, учасників бойових дій та АТО.\nДосягненням спортивної комісії Профкому стало створення Спортивного клубу НМУ та матеріальне забезпечення спортивного залу, за яке студенти вдячні адміністрації Університету.\nПро діяльність оздоровчої комісії розповів її голова Віталій Денисюк. Члени комісії займаються підготовкою території табору «МЕДИК» до початку літнього сезону, організовуючи суботнє прибирання.\nЗа проведену роботу та активну діяльність Профкому студентам подякувала ректор НМУ імені О.О. Богомольця, професор Катерина Амосова. Спільно з головою Профкому НМУ Катерина Амосова нагородила грамотами та подяками усіх, хто брав активну участь в організації «Другого благодійного балу НМУ», «Медик Спортфест», а також шестикурсників, які зробили вагомий внесок у розвиток студентської організації.


Можливо ви і не чули про один з найцікавіших проектів нашого часу, проект Breakthrough Listen Project, провідну роль в якому виконують вчені з Каліфорнійського університету в Берклі і Дослідницького центру інституту SETI. Цей проект був організований в 2015 році за участю відомого вченого-фізика і математика Стівена Хокінга, а пізніше він був підтриманий російським мільярдером Юрієм Мільнером, який, разом з іншими інвесторами, вклали в його реалізацію близько 100 мільйонів доларів.\nУ рамках цього проекту за минулі два роки кілька досить потужних радіотелескопів "вслухалися" в глибини космосу в надії знайти сигнали, джерелами яких є позаземні цивілізації, що знаходяться на високому рівні технологічного розвитку. Основними робочими інструментами проекту Breakthrough Listen є телескоп Parkes в Австралії, телескоп Green Bank і автоматичний телескоп Automated Planet Finder обсерваторії Lick Observatory, США.\nЗа час роботи об’єм даних, отриманих цими телескопами, склав кілька петабайт. Не так давно вчені, задіяні в проекті, закінчили перший попередній аналіз зібраних даних, звіт про який опублікований на офіційному веб-сайті проекту. Зібраний масив інформації стосується 692 зірок, кожній з яких був приділений п'ятихвилинний період спостереження. Загальна кількість зірок, обраних в якості цілей для спостережень, становить 1709. При цьому, всі цілі розбиті на дві категорії – зірки, що знаходяться на відстані до 16 світлових років, і зірки, віддалені від Землі не більше ніж на 163 світлових роки.\nПроект Breakthrough Listen отримав широку популярність в минулому році, виявивши екзотичні коливання яскравості світіння зірки KIC 8462852, які були пояснені впливом на світло зорі елементів сфери Дайсона, зведеної навколо зірки високорозвиненою цивілізацією. Подальші дослідження даного феномена спростували перше "гучне" припущення: виявилося, що зміни яскравості, з великим відсотком ймовірності, викликані наявністю в зоряній системі щільного пояса, що складається з комет.\nВчені проекту повідомляють, що їм вдалося ідентифікувати 11 сигналів, деякі з параметрів яких (форма імпульсів, модуляція і т.п.) є предметом підвищеного інтересу. Не варто поспішати і відразу починати вважати ці сигнали штучного походження, адже насправді і сигнали природного походження від різних астрофізичних подій і явищ теж іноді приймають вельми екзотичні форми.\nПодальшими кроками, які збираються зробити вчені проекту Breakthrough Listen, стане проведення більш ретельних спостережень за системами, з яких були отримані вищезгадані незвичайні сигнали. Паралельно з цим будуть проводитися спостереження за обраними зірками і системами, які ще не встигли потрапити в поле зору телескопів. Крім усього іншого, дані, зібрані в рамках проекту Breakthrough Listen, і спеціалізоване програмне забезпечення знаходяться у відкритому доступі. Так що кожен, хто має інтерес і можливості, може надати цьому проекту свою посильну допомогу. Вперед!


Главная База знаний "Allbest" Культура и искусство Меценати та благодійники та їх роль у будівництві та розвитку України та Чернігівщини у ХVII-XVIII ст.\nУкраїнське меценатство ХVII-XVIII ст., як цікавий соціокультурний феномен. Благодійна діяльність Івана Мазепи (книговидання, храмобудування). Благодійницька та видавничо-просвітницька діяльність братів Зосимів у Ніжині. Меценати Чернігівського колегіуму.\nНіжинський держаний університет імені М.В. Гоголя\nМеценати та благодійники та їх роль у будівництві та розвитку України та Чернігівщини у ХVII - XVIII ст.\nБлагодійна діяльність Івана Мазепи\nБлагодійницька та видавничо-просвітницька діяльність братів Зосимів у Ніжині\nМеценати Чернігівського колегіуму\nУкраїнське меценатство є цікавим соціокультурним феноменом. За умов довготривалої бездержавності українського народу благодійництво було єдиним засобом забезпечення розвитку культури та освіти. Українське суспільство самоорганізовувалося в численні громадські організації - братства, які сприяли зміцненню православної церкви, будуванню церков, заснуванню друкарень, шкіл, шпиталів. Меценатство було характерною рисою української вищої верстви, її ментальності. Особливою увагою меценатів користувалися навчальні заклади вищого рівня, які були культурно-освітніми осередками, навколо них гуртувалися відомі літератори, митці, тут виховувалися національні кадри адміністративної еліти, духовної та світської інтелігенції, формувалася суспільно-політична та культурна атмосфера, громадська свідомість.\nПочаток українському благодійництву поклали учасники українських православних братств, та це були колективні прояви. Появу індивідуального благодійництва пов'язують з Галшкою Гулевичівною, яка віддала свою садибу в Києві на приміщення для школи Київського братства. Згодом благодійним справами починає займатися Петро Сагайдачний, Йов Борецький, Петро Могила та інші політичні та церковні діячі України.\nЗа свідченням сучасників Іван Мазепа був одним з найбагатших людей тогочасної Європи. З самого початку свого гетьманування, 1686 року, Іван Мазепа виявив себе як великий покровитель і меценат національної культури, мистецтва, науки, православної церкви. Певною мірою він продовжував традицію, закладену в першій чверті XVII ст. козацьким гетьманом Петром Конашевичем-Сагайдачним, який свою полководницьку та державну діяльність поєднував з активною підтримкою розвитку освіти й науки. Всякими способами Мазепа допомагав, сприяв розвитку освіти в України. У Києві, Чернігові, Переяславі та інших містах і навіть селах фундував школи, бурси, шпиталі, наділяв маєтностями українські монастирі, які на той час були вогнищами просвіти завдяки власним школам і друкарням.\nЗа його кошти були побудовані в Києві -- Печерська лавра, Пустинно-Миколаївський, Братський, Богоявленський, Кирилівський, Межигірський, Золотоверхо-Михайлівський монастирі; Чернігівський Троїцько-Іллінський, Лубенський Мгарський, Прилуцький Густинський, Батуринський Крупицький, Глухівський Петропавлівський, Домницький, Микишинський, Бахмацький, Каменський, Любецький.\nГетьман побудував церкву св. Миколи і прославлений потім Шевченком собор у Переяславі. Мазепа взяв під свою опіку Києво-Могилянський колегіум, який при за його клопотанням стає у 1701 році академією, він дбав про її розвиток, щедро обдаровував її маєтностями. В цей час її навіть почали називати Могилянсько - Мазепинською, що само свідчить про значущість його допомоги. У 1693 році наново побудував братську церкву Богоявлення, поставив новий будинок для колегіуму, щоб поліпшити умови «всякому з малоросійських дітей, хотящему вчитись».\nГетьман щедро фінансував розвиток мистецтва, зокрема архітектури й малярства, прикрасив українські міста спорудженими й реставрованими чудовими храмами, розбудував в Україні на свій кошт, а також використовуючи військовий скарб близько 20 церков. Різні за виконанням, величні, розкішні споруди водночас мають і спільні риси, названі мистецтвознавцями «Мазепиним бароко». Не тільки талант будівничого, а й витончений художній смак гетьмана втілився в цих церквах. Він відновив Києво-Печерську Лавру, обніс її кам'яною стіною, поставив дві гарні брами з церквами над ними.\nВ Пустинно-Миколаївському монастирі в Києві вибудував у 1690 році нову величаву церкву св. Миколая. Поставив Мазепа також велику церкву Вознесіння в Переяславі.\nІм'я Мазепи набуло розголосу навіть на Сході, де він став відомим саме через те, що робив дари. Церкві Гробу Господнього в Єрусалимі переслав срібну плиту. На його ж кошти був надрукований арабський переклад Євангелія.\nГетьман Іван Мазепа був видатним воєначальником, непоганим військовим інженером і зробив дуже багато для розвитку вітчизняної військової справи, намагаючись посилити дисципліну в козацькому війську, а також ознайомити українських козаків з новими видами зброї.\nМасштаби його меценатства вражають. «Не бысть прежде его, подобен ему, и по нём не будет», -- це слова чернігівського ієромонаха, згодом епископа Чернігівського і митрополита Тобольського та Сибірського Антонія Стаховського.\nВже після смерті гетьмана козацька старшина в Бендерах так і не змогла точно підрахувати, яку ж суму загалом дав Мазепа щедрою рукою у "побожному намірі на будову багатьох церков і монастирів, на милостині...".\nМеценатство І. Мазепи -- це не примха магната, не бажання здобути собі славу і популярність, як це старалися "висвітлювати" московські автори у своїй злобі. Меценатство Мазепи -- це внутрішня потреба культурної людини. Він задавав тон у благодійництві для всієї старшини, подавав їй приклад, надихав на добродійництво. Це було нормою, невід'ємним атрибутом діяльності людей, що належали до національної еліти.\nНа одній зі старовинних панегіричних гравюр було зображено герб Івана Мазепи і його самого в бойовому спорядженні. А вгорі вкомпоновано шість величних храмів, що їх спорудив великий будівничий України. Автор вважав це однією з визначальних рис у духовному портреті гетьмана України. Численні панегірики звеличують його ім'я. Аристократія, духовенство, вчені, письменники та митці вихваляють його за те, що поставив Україну так високо. А коли прийшов його кінець, московські кати розшукували всі пам'ятки після нього, щоби їх спалити. Тому слідів по ньому так мало; зате ті, що дійшли до нас, є доказом, який культ панував довкола його особи.\nМеценатство чи взагалі значення великого гетьмана в сфері духовної творчості -- це, може, найменше досліджена ділянка тогочасного життя. Цікавилися Мазепою як володарем, стратегом, політиком. Поодинокі автори звертали увагу на деякі церкви та церковні предмети, даровані Мазепою і на тому кінчалися теми "мазепознавства".\n"Вироки історії часто-густо бувають помилковими, але завжди невблаганні... Як же добре, як доглибинно формулу цю знав Мазепа! Не тому лише, що був одним з найосвіченіших людей доби, а й тому, що, в немолодому віці вже бувши, сам над законами історії замислювався і сам досвідченим розумом шукав її таємниць". Мабуть, саме ці слова видатного українського поета, публіциста й вченого XX ст. Євгена Маланюка дають ключ до розуміння неймовірно складної особистості одного з найславетніших українців усіх часів. Ім'я Івана Мазепи, попри майже трьохсотлітню анафему, що лунала з петербурзьких тронів та амвонів російських церков, а потім із трибун київських і московських партійних вождів -- це ім'я ніколи не було забуто народом.\nКазково багатий "ясновельможний" правитель -- і незрівнянний в українській історії меценат та захисник культури, володар сотен тисяч кріпосних "душ" -- і щирий, хоч би там що писали ворожі історики, прихильник свободи України, винятково хитрий і спритний політик, що блискуче знав безсмертну римську формулу «Горе переможеним» -- і трагічно переможений володар, що помер на самоті від почуття непоправності полтавської катастрофи. Контрасти в Мазепиному портреті справді вражають.\nВикористовуючи сучасну термінологію, можна сказати: це був справжній інтелігент при владі, тобто винятково рідкісний у пізніші новітні часи тип українського правителя. Звичайно, водночас і аристократ, бо тодішня епоха часто ототожнювала ці поняття. От саме тому підтримка, розвиток і захист культури були для Івана Степановича не стільки політичним розрахунком, скільки внутрішньою потребою. Річ не тільки в рівні особистої освіченості, більше важить те, що він, попри все своє владолюбство, чудово розумів -- не з нас, нині живущих, почалась українська історія, й не на нас вона закінчиться.\nЗавдяки меценатству Мазепи в Україні розвинулося мистецтво, відоме нам завдяки дослідженнями Федора Ернста, Дмитра Антоновича і Володимира Січинського.\nЕрнст стверджує, що доба Мазепи характеризується надзвичайним піднесенням у всіх галузях мистецтва: в архітектурі, різьбі, малярстві, гравюрній орнаментиці, прикладному мистецтві. Дерев'яне будівництво в добі Мазепи припиняється майже зовсім, бо тогочасні меценати українського мистецтва -- гетьман і козацька старшина -- виявляли "великий хист до будування камінних церков -- ніби просячи Бога простити їм не завжди чисті шляхи, якими вони здобули свої багатства. Колосальну кількість будівель вивів на свої кошти сам Мазепа". Наслідувала гетьмана й полкова старшина: Кочубей, Дунін-Борковський, Манієвський, Коровченко, Мирович, Терцик, Лизогуби, Сулими та інші будували своїм коштом величаві храми і веліли наліплювати на стінах своїх фундацій свої герби; малярі виконували портрети меценатів (ще їх уміщували на стінах будівель), штихарі вирізували величезні гравюри, що повинні були передати нащадкам пам'ять про всі видатні діла меценатів, цю місію мали виконувати і присвяти меценатам у тогочасній літературній творчості.\nХарактерно, що коли у 20 - 30-х рр. минулого століття почалося руйнування (щоправда, назване реконструкцією) столиці України, то першими під ударами комуністично-пролетарської ненависті падали саме такі споруди, бо вони несли в собі печать національного генія. Ми часто недооцінюємо тодішніх господарів становища, говорячи про їхнє неуцтво, невігластво, варварство та ін. Але бували випадки, коли вони абсолютно адекватно розуміли ситуацію, безпомильно оцінювали масштаби того, що могло їм загрожувати. Відомий дослідник історії нашої культури Тит Гиврик зауважував: "Всередині тридцятих років сили централізації та русифікації дивилися на ці барокові будівлі як на втілення або сховище українських національних почуттів, якими б пасивними вони не були в той час. Ці будівлі були в очах влади (і в радянській термінології) свідками існування українських буржуазно-націоналістичних настроїв".\nУкраїнське мистецтво кінця XVII ст. безсумнівно осяяне впливом гетьмана Івана Мазепи. Іван Мазепа -- типовий представник українського культурного процесу, культурних переживань. Навряд чи можна стверджувати, що мистецтво залишалося головною справою вжитті цієї непересічної людини, але виникає враження, ніби все робилося під його пильним наглядом і за його власними уподобаннями.\nГетьман Мазепа також був великим книголюбом і меценатом тогочасних видань: мав він у Батурині власну добірну бібліотеку. Французький дипломат Жан Ба Моз, відвідавши 1704 р. гетьманську резиденцію Батурин, був у захваті від добірних латинських книжок, що він їх там побачив. Але важливо зазначити, що Мазепа не лише збирав книжки для себе -- він щедро обдаровував ними бібліотеку Могилянської академії, різні церкви і приватних осіб. Лубенський монастир одержав від гетьмана два прегарно виданих Євангелія, переяславська кафедра при Вознесенському монастирі -- Пересопницьке Євангеліє; Степан Яворський подарував Ніжинському Благовіщенському монастиреві Євангеліє гетьмана Мазепи. Слід підкреслити, що те саме робила і його мати, ігуменя Київського дівочого Вознесенського монастиря Марія Магдалина, що в 1687 р. обдарувала членів царського дому молитовниками. Талановитий західноукраїнський письменник Богдан\nЛепкий з гірким сарказмом описав у романі-епопеї "Мазепа", як були вражені цар Петро та його соратники (багато з яких, до речі, навіть грамотно писати не могли), коли, гостюючи в Києві у гетьмана (1706 р.), побачили в бібліотеці Мазепи воістину унікальні, у розкішних обкладинках видання латинських, німецьких та французьких книг з філософії, історії, збірок європейської поезії. По суті, мав цілковиту рацію той же Євген Маланюк, коли писав, що це була "зустріч видатного інтелекту (Мазепи) з стихією...".\nмеценатство благодійний мазепа просвітницький\nКожний народ має своїх героїв, велетнів духу й думки, подвижників і мучеників за віру, борців за правду і волю, видатних вчених, просвітителів та меценатів, котрі все своє життя поклали на вівтар служіння ідеалам добра, справедливості, милосердя та братолюбства. Без сумніву, до яскравої плеяди видатних діячів грецької еміграції в Україні та Росії XVII-XVIII ст. можна віднести шляхетних братів Зоя, Анастасія та Миколая Зосимів, життя та діяльність яких були тісно пов'язані з містом Ніжином та Ніжинським грецьким братством.\nЯк опинились благородні грецькі патріоти брати Анастасій та Микола Зосими у провінційному українському місті Ніжині? Чим заслужили вони вдячну пам'ять своїх співвітчизників?\nНа превеликий жаль, біографічні відомості про братів Зосимів дуже скупі: самі вони не залишили про себе майже ніяких документів автобіографічного характеру, а спогади сучасників, хоча й надзвичайно захоплені та емоційні, містять небагато фактичного матеріалу. Тепер дослідники в Україні та Греції змушені крупиця за крупицею, факт за фактом відшукувати відомості про життя та діяльність братів Зосимів, щоб бодай у загальних рисах з'ясувати їх життєвий шлях.\nБрати Іоанн, Феодосій, Анастасій, Зой та Микола Зосими (Зосимаді, або як їх називали в Ніжині за місцевою вимовою - Жушми, Жужміни), а також їхні сестри Олександра, Зоїця та Ангеліка народилися у 1750-1760-х рр. в Греції, в невеличкому селищі Грамено або в стародавньому адміністративному центрі Епіру місті Яніна (точне місце народження невідоме). Виховувалися вони в православній родині грецьких патріотів. Від свого батька Хатзі-Панайоті Зосими, успадкували вони не тільки рід занять та певний капітал, але й щиру любов до своєї поневоленої Батьківщини.\nЗначна частина грецької діаспори знайшла свій другий дім на сусідніх православних землях тодішньої України та Росії. Протягом XVI-XIX ст. виникають грецькі колонії в Ніжині, Києві, Львові, Санкт-Петербурзі, Москві, Таганрозі, Феодосії, Маріуполі, Одесі та інших містах. Намагаючись зберегти свою традиційну культуру, православну віру та рідну мову, греки селилися компактними групами, засновували свої школи, бібліотеки та братства, будували церкви та монастирі.\nВажливу роль у торгово-економічних та культурних взаєминах з країнами Західної а Східної Європи в цей період відігравали північні провінції Греції, зокрема - Епір та його адміністративний центр місто Яніна. Місцеві купці та підприємці засновували великі фірми та банківські контори, які приносили величезні прибутки. У свою чергу економіка міста сприяла бурхливому культурному розквіту та поширенню ідей національного визволення. Особливо ці процеси пожвавлюються наприкінці XVIII ст. під впливом ідей Просвітництва та подій Французької буржуазної революції.\nДо ліберально-просвітницького крила грецького національного руху належали й брати Зосими. Грецькі просвітителі вважали, що звільненню від турецького ярма і створенню грецької держави повинно передувати духовне відродження нації. Своєрідний девіз грецьких лібералів того часу проголосив майбутній президент незалежної Грецької Республіки І.Каподістрія, котрий говорив: "спочатку ми повинні просвітити греків, а потім вже створювати Грецію.”\nУ 1770-1780-х рр. брати Зосими залишили Грецію. На жаль, точної дати цієї події ми не знаємо. Займаючись комерційними справами, подорожували вони різними європейськими країнами. Зрештою, Михайло та Феодосій Зосима осіли в італійському місті Ліворно, де прославили себе благодійництвом, а інших братів доля привела на терени тодішньої Російської імперії. Анастасій та Микола обрали місцем перебування Ніжин, а Зой невдовзі перебрався до Москви (Іоанна Зосими тоді вже не було в живих). Можна гадати, що першим у Ніжин прибув Анастасій Зосима. Його підпис ("AnastasioV Catzi-ZosimaV”) знаходимо під постановою Ніжинського Грецького Братства, що датується 1773 роком. А в нотаріальному документі 1842 року, що затверджував заповіт Миколи Зосими, стверджувалось, що він жив у Ніжині "з давніх часів, більше 50 років”.\nГрецька громада в Ніжині, до котрої були записані брати Анастасій та Микола Зосимб як "іноземні греки”, нараховувала на той час вже понад 100 років насиченої подіями історії. Перші офіційні документи, що засвідчували існування грецької громади в Ніжині та зберігалися в архіві Ніжинського Грецького Братства, датуються травнем 1657 року, коли гетьман Богдан Хмельницький дозволив грецьким купцям вільно торгувати в українських містах. Саме грецькі комерсанти, які обрали Ніжин для заснування своєї колонії, претворили це велике полкове місто на важливий осередок посередницької торгівлі на шляху з Києва до Москви. У 1680 році ніжинські греки розпочинають будівництво православних храмів, створюють церковне братство, реформоване 1687 року у своєрідне культурно-релігійне об'єднання усіх грецьких поселенців, при якому діяли і цілком світські установи - суд, школа та шпиталь. Українські гетьмани та російські самодержці своїми універсалами неодноразово підтверджували привілеї ніжинських греків.\nНа момент прибуття в Ніжин братів Зосимів місцева грецька громада була досить численною. За ревізією 1782 року з 11704 мешканців міста 765 були греками. З 1785 року за наказом імператриці Катерини II в Ніжині було запроваджено орган місцевого самоврядування грецької громади - Ніжинський Грецький Магістрат.\nБрати успадкували надзвичайно великий капітал. Цю спадщину вони збільшили в результаті успішної комерційноїної діяльності. Торгівля іноземними товарами була для братів головною статтею прибутків. Фірма братів Зосимів мала свої контори не тільки в Ніжині, але й Москві та Флоренції. Вони привозили до Європи товари з далеких східних країв, в тому числі з Китаю, міняли російську сировину на промислові вироби Західної Європи, особливо - тканину. Торговельні агенти братів Зосимів діяли в різних куточках світу. Відомий знавець історії грецької торговельної колонії в Ніжині історик К.В.Харлампович відшукав свого часу відомості, що 1792 року ніжинський грек Анастасій Жушма (тобто - Зосима) відправляв свого прикажчика у Катеринослав і Таврійську область, а звідти через Чорне море до Царгорода для провозу різноманітних товарів та вирішення комерційних справ. Але на відміну від інших членів грецької громади Ніжина, брати Зосими вели досить відлюдний спосіб життя, витрачаючи всі свої кошти на численні благодійні справи. Внаслідок цього за ними закріпилася репутація диваків, про братів ходило чимало легенд та переказів. Так, розповідали, що рубіжною подією для братів Зосимів стала раптова смерть Феодосія.\nПісля 15 років комерційної діяльності та розлуки з іншими братами, він отримав запрошення відвідати Росію. У травні 1791 року Феодосій Зосима вирушив з Ліворно, маючи намір зустрітися з братами і знов повернутися в Італію, але на шляху до Санкт-Петербургу тяжко захворів. Після прибуття в Росію його хвороба різко загострилася. Невдовзі, 17 жовтня 1791 року, він помер на 36 році життя і був похований у Москві на цвинтарі Донського монастиря. За переказами, після похорону Феодосія брати Зосимб вирішили припинити всі свої торговельні операції та заприсяглися один перед одним вести самотній та аскетичний спосіб життя, ніколи не одружуватись, не витрачати на свої потреби нічого зайвого, окрім найнеобхіднішого, присвятивши усі свої сили та заощадження просвіченню греків та визволенню Греції, на розвиток національної освіти та культури.\nЧисленні тогочасні джерела засвідчують благодійництво та меценатську діяльність братів Зосимб. Вони щороку надсилали у далеку Грецію коштовності та великі суми грошей для роздачі бідним та знедоленим, на викуп кинутих до боргової в'язниці, для створення і утримання богоугодних закладів, православних храмів, заснування шкіл, бібліотек, лікарень. На відміну від інших заможних греків-купців у Ніжині, брати Зосими не мали великого штату прислуги, і зовсім не було у них селян-кріпаків. Так, у списках мешканців міста, що датовані 1806 роком, позначено в приході Свято-Троїцької церкви (колишня вулиця Грецька, а тепер - Гребінки) "дом грека Анастасия Шушмы, в коем временно живет брат его Николай Павлов Шушма, племянник их .”В тому ж таки документі знаходимо згадку про деяких греків-купців, у яких позначено декілька чоловік обслуги і біля 10, а то й більше кріпаків. Отже, незважаючи на свій величезний капітал, брати Зосими обходились допомогою лише однієї служниці.\nТреба відзначити, що брати Зосимб були не поодинокими у своїх благодійних справах. Серед діячів грецької діаспори в Україні та Росії того часу було чимало меценатів та жертводавців. Розпочинаючи свої благодійні справи, брати наслідували приклад свого земляка та старшого за віком приятеля Зоя Константиновича Каплані (1736-1806), який тривалий час торгував у Бухаресті, Ніжині та Москві. Одним з перших серед греків він вклав свій капітал в сохранну казну Московського Виховного будинку, призначивши їх на благодійні цілі. У 1797 році він власним коштом відкрив у своєму рідному місті Яніні лікарню та училище свого імені. Одночасно з братами Зосимами в Ніжині мешкали і уславились просвітницькими та благодійними справами Зой Каплані, брати Георгій та Манфо (Матвій) Різарі, Георгій Кромміда та інші.\nБрати Зосимб також вирішили заснувати у своєму рідному місті Яніна велике Грецьке училище, розраховане на 300 учнів в якому головними предметами викладання були філософія, богослов'я та математика. Тим більше, що училище Зоя Каплані, капітали якого знаходилися в банках Венеціанської республіки, невдовзі після її падіння прийшло в упадок. З цією метою брати Зосими вклали у сохранну казну при Московському Виховному Будинкові значну суму грошей, відсотки з якої призначалися на утримання штату викладачів, сплату стипендії найбіднішим учням та придбання книг для бібліотеки училища. Але цей капітал тривалий час лишався незастосованим за призначенням, оскільки в Греції не була сприятливих умов для розвитку національної освіти. Реалізувати цей благородний задум братам Зосимам пощастило лише 1828 року, після повалення в Греції турецького окупаційного режиму.\nЩоб забезпечити необхідною літературою грецькі школи та бібліотеки як у себе на Батьківщині, так і в країнах Європи, брати Зосими почали фінансувати видання книг. За 40 років невтомної просвітницької діяльності вони власним коштом видали понад вісім десятків найменувань книг з історії, філософії, богослов'я, математики, філології, географії, зоології, медицини, тощо. Надзвичайно великої уваги приділяли вони виданню біблійної літератури, особливо Старого й Нового Заповіту, творів святих отців та вчителів Церкви. Ці гарно оздоблені книги виходили грецькою, російською та латинською мовами в найкращих друкарнях Афін, Парижа, Венеції, Болоньї, Лейпціга, Відня, Петербурга, Москви, після чого великими партіями безкоштовно розсилалися по навчальних закладах. На ниві плідної видавничої діяльності брати Зосими входили в дружнє спілкування з найвидатнішими грецькими вченими-просвітителями, мислителями європейського рівня К.Іконому, Є.Булгарісом, Н.Теотокі, А.Кораїсом.\nБрати Зосими підтримували взаємини з найкращими представниками грецької діаспори і в країнах Західної Європи. Разом з відомим діячем грецького національного руху Адамандіосом Кораїсом (1748-1833), який через переслідування турецького уряду майже все своє життя був змушений жити у Парижі, брати Зосими започаткували у 1805 році видання 26-томної "Еллінської бібліотеки”, унікальної збірки творів класичних давньогрецьких авторів: Гомера, Плутарха, Ісократа, Діогена Лаертського, Езопа, Фукідіда та інших. Це видання, фінансування якого взяли на себе брати Зосими, мало справді історичне значення для національно-культурного відродження грецького народу, оскільки саме воно поклало початок літературній новогрецькій мові.\nАле не тільки про далеку Грецію дбали брати Зосими. Не забували вони у своїх благодійних справах і ту країну, що стала для них волею долі другою батьківщиною. Зой Павлович Зосима, який був записаний "для производства свободной торговли в московские именитые граждане” і мешкав у Москві в будинку Грецького Нікольського монастиря, у себе вдома створив приватний музей. Всім бажаючим він охоче демонстрував унікальну колекцію антикварних речей, рідкісних коштовностей та дорогоцінних нагород. У 1820 році журнал "Отечественные записки” надрукував схвальний відгук про цю колекцію, якій, на думку сучасників, не було рівних в Європі, і яка, за висловом видавця, "представляет полный и наставительный ряд исторических памятников”. Про цінність колекції Зоя Павловича Зосими говорить вже той факт, що відомий московський історик, автор першої у своєму роді узагальнюючої історіографічної праці "Опыт русской историографии” В.С.Іконников включив її опис, як і повідомлення про пожертви братів Зосимів бібліотеці Московського університету, до своєї книги.\nАктивну благодійну працю братів Зосимб високо оцінили сучасники. Відомий історик Дмитро Миколайович Бантиш-Каменський, який, доречі, теж мав ніжинське коріння і особисто був знайомий з братами, у 1810 році писав: "Кому неизвестны знатные пожертвования, делаемые Зосимами для восстановления в Отечестве их прежних времен Софоклов и Демосфенов!.. Желательно, чтоб и другие, имеющие достаточное состояние греки подражали похвальному примеру сих патриотов в любви их к Отечеству и просвещению оного”. У 1804 році уряд Іонійської Республіки, враховуючи багаторічне невтомне благодійництво братів Зосимів, пожалував їм диплом на дворянство. На дворянському гербі, пожалуваному братам Зосимам, було зображено сову в лавровому вінку - символ мудрості та просвітництва. Серед нагород, якими був відзначений Зой Павлович, російські ордени Св. Анни та Св. Володимира, а також Грецький Командорський орден Спасителя - вища відзнака грецького уряду, якою нагороджували діячів національного руху в діаспорі. Кавалером ордену Спасителя 2 та 3 ступенів був також і Микола Зосима\nБлагодійництво Зоя Зосими, який від імені братів мав право розпоряджатися капіталами, поширювалось на Московський університет, Медично-хірургічну академію, Практичну комерційну академію, Московську губернську гімназію. Брати Зосими жертвували величезні суми грошей на утримання викладачів та поповнення бібліотек цих навчальних закладів, фінансували дослідницьку і видавничу діяльність багатьох наукових установ. За величезний внесок в розвиток науки та освіти Зой Зосима був обраний почесним членом багатьох наукових товариств Європи та Росії, зокрема - Товариства дослідників природи при Московському університеті, Медично-хірургічної та Практичної академій, Товариства історії і старожитностей російських, тощо. Коли у 1811 році останнє вирішило здійснити грунтовне джерелознавче видання найціннішого твору давньоруської історіографії - літопису відомого Києво-Печерського ченця Нестора-літописця, Анастасій Павлович Зосима виділив з цією метою на потреби Товариства 3600 карбованців, за що отримав похвальний лист від самого імператора Олександра І. На превеликий жаль, події російсько-французької війни 1812 р., а особливо - жорстока пожежа, що знищила бібліотеку Товариства під час захоплення Москви армією Наполеона, зашкодили цим планам. Підготовлений Товариством до друку літопис за Лаврентіївським списком побачив світ лише 1824 р.\nЧимало добрих справ зробили брати Зосими і для грецької громади в Ніжині. Так, 9 квітня (за ст. стилем) 1807 року вони поклали в сохранну казну при Московському Імператорському Виховному Будинкові велику суму грошей, відсотки з яких призначалися на утримання найбідніших членів Ніжинського Грецького братства. Копію банківського білета через Анастасія Зосими брати надіслали в Ніжинський Грецький Магістрат, а розпорядниками грошей призначили епітропів (старост) грецьких Михайлівської та Всіхсвятської церков.\nПеребуваючи в близьких стосунках з архімандритом Ніжинського Благовіщенського монастиря, вихідцем з Чорногорії та вихованцем Києво-Могилянської академії Віктором Черняєвим, брати Зосими фінансували розпочаті ним у цьому монастирі ремонтні роботи, зокрема пожертвували значну суму на відбудову соборного храму та спорудження в ньому величного іконостасу. У 1815 році брати Зосими видали власним коштом у Москві книгу І.Чернова з історії цього монастиря. В музеї рідкісної книги Ніжинського педагогічного університету до цього часу зберігається це унікальне видання, а також грецька Біблія з автографом Віктора Черняєва, видана братами Зосимами і подарована першому директору Ніжинського Ліцею князя Безбородька Василю Кукольнику.\nНа місці старої дерев'яної церкви на Грецькому кладовищі в Ніжині Анастасій Зосима озпочав будівництво кам'яного храму "во имя св. Иоанна Предтечи и св. равноапостольных Константина и Елены с таковою же при нем колокольнею, с благословения архипастыря Черниговского и Нежинского... для Нежинского Греческого общества”. Але 14 січня 1819 року після тривалої хвороби Анастасій помер і був з почестями похований в склепі біля вівтарної стіни недобудованого храму. Благородну справу свого брата невдовзі продовжив Микола Зосима, який і закінчив спорудження. У 1822 році відбулося урочисте освячення Константино-Оленінської церкви. Цікаво, що з обставинами будівництва та освячення цього храму був добре обізнаний тоді ще юний Микола Васильович Гоголь, який в той час навчався в Ніжинському Ліцеї князя Безбородька. У першому сатиричному творі майбутнього письменника, присвяченому подіям провінційного життя тодішнього Ніжина, який не дійшов до нашого часу, містився розділ: "Освящение церкви на Греческом кладбище”. Пізніше, у 1833 році, Микола Зосимб звернувся до Ніжинського Грецького Магістрату з пропозицією запросити для цього храму окремого священика (оскільки традиційно кладовищенські церкви не мали окремого приходу) та запропонував за свій кошт побудувати для нього окремий будинок.\nБрати Анастасій та Микола Зосими не могли залишитися байдужими і до таких справ Ніжинської Грецької громади, як відкриття лікарні та побудова кам'яного корпусу інвалідного будинку для хворих та знедолених греків при церкві Костянтина та Олени на Грецькому кладовищі. Брати брали активну участь у фінансуванні цієї доброї справи. Їх підписи разом з підписами інших членів громади та Грецького Магістрату знаходимо на відповідних документах, що дійшли до нашого часу. У 1818 році брати пожертвували кошти на придбання білизни, ковдр, матраців, теплого одягу та інших необхідних речей для хворих.\n28 серпня (за ст. стилем) 1827 року в Москві помер Зой Павлович Зосимб, і його поховали на цвинтарі Донського монастиря, поруч з братом Феодосієм. Перед смертю він залишив право розпоряджатися капіталами останньому і наймолодшому з братів - Миколі.\nВіддавши перевагу провінційному Ніжину перед метушливими столицями, Микола Павлович Зосимб скромно доживав останні роки свого життя майже безвиїзно у своєму невеличкому кам'яному будинку, який придбав собі в Преображенському приході біля самої огорожі Спасо-Преображенської церкви (на розі сучасних вулиць Московської та Дзержинського; будинок, на жаль, не зберігся). Тут він і став очевидцем та учасником всіх урочистостей, якими ніжинські греки відсвяткували проголошення незалежності своєї держави. Як стверджували очевидці, ці урочистості в Ніжині були особливо величними. Так, 20 жовтня 1829 року, в день підписання Адріанопольської мирної угоди, яка проголосила звільнення Греції від турецького панування, цілий день у всіх ніжинських храмах дзвонили дзвони, стріляли гармати, а ввечері всі центральні вулиці міста, храми та дзвіниці до самих хрестів були ілюміновані різнокольоровими ліхтарями.\nЗа свідченням сучасників та архівних джерел, Микола Павлович Зосима вів досить скромний спосіб життя, продовжуючи, наскільки давали можливість залишки колись величезного капіталу, добродійні справи своїх братів.\nКоли в звільненій від турецького панування Греції було створено Національний Банк, Микола Павлович став одним з перших його співзасновників: він придбав відразу 500 акцій, не вимагаючи ніяких гарантій повернення цих грошей. Унікальну колекцію, яку все життя збирав його покійний брат Зой, (понад 18000 золотих, срібних та мідних монет та медалей) Микола Зосимб надіслав до Афін.\nТривалий час цей щедрий дар братів Зосима зберігався "у сховищі Державної скарбниці у скрині, позначеній літерою Z”. У 1857 р. ця нумізматична колекція братів Зосимів стала основою для створення Грецького Нумізматичного Музею в Афінах.\nНа вічну згадку про себе і своїх братів Микола Зосима подарував училищу, заснованому в Яніні, 180 срібних медальонів та 20 бронзових зображень грецьких філософів. Незважаючи на недоброзичливе ставлення з боку частини грецької громади (Миколі Павловичу приходилося часто судитися за повернення боргів), він, як щирий християнин, продовжував жертвувати чималі суми грошей на користь Грецьких церков та бідних членів братства, на придане дівчатам із збіднілих грецьких родин. Отримуючи за судовим присудом відсотки з позичених колись різним особам грошей, він передавав їх в розпорядження Ніжинського Грецького Магістрату на благодійні цілі.\nСвідченням високого авторитету, яким користувався Микола Павлович Зосимб серед ніжинських греків, був той факт, що його неодноразово, у продовж довгих років, обирали старостою Грецьких церков.\n18 березня (за старим стилем) 1841 року, відчуваючи наближення кінця життєвого шляху, Микола Павлович Зосимб в присутності свідків склав заповіт, у якому розпорядився залишками родинного капіталу, що налічували близько 300000 карбованців сріблом. Оскільки Микола Зосимб, як і всі інші брати, був неодружений і прямих нащадків не мав, він поділив гроші поміж далекими родичами та найближчими приятелями. Але, залишаючись відданим принесеній ще в молодому віці клятві, більшу частину своїх заощаджень заповідав на благодійні справи: на утримання штату та будівництво нових приміщень для училища братів Зосимб, богадільні, лікарні, церков та монастирів міста Яніни, на утримання сирітського притулку та школи на острові Патмос, а також на придане дівчатам із збіднілих родин греків з Яніни та навколишніх селищ.\nГрецькому братству в Ніжині він залишив свій кам'яний будинок в приході Спасо-Преображенської церкви, а також відказав гроші на утримання церкви Костянтина та Олени, на платню сторожу та упорядкування Грецького кладовища, на свічки для панікадил Грецько-Всіхсвятської церкви, на виготовлення коштовних риз для грецьких священиків та придане дівчатам з бідних родин ніжинських греків. Велику власну бібліотеку, що складалася з богослужбових та світських книжок грецькою та російською мовою, у тому числі виданих коштом братів Зосимів, Микола Павлович просив передати в користування ніжинських церков та Грецького Олександрівського училища. Чимало книг, з числа виданих братами Зосимами, згодом у складі бібліотеки Грецького Олександріського училища потрапили до книгосховища Ніжинського історико-філологічного інституту князя Безбородька, і тепер займають почесне місце в експозиції Музею рідкісної книги Ніжинського державного педуніверситету імені М.Гоголя.\nВ пам'ять про своїх батьків та братів Микола Павлович наостанок просив священиків Ніжинського Грецького братства щорічно відправляти на Грецьому кладовищі та в Михайлівській та Всіхсвятській церквах обідні. Влаштувавши усі фінансові та духовні справи, віддавши останні розпорядження душеприкажчикам, він з почуттям виконаного обов'язку тихо відійшов у вічність 16 лютого (за ст. стилем) 1842 року і був похований з усіма почестями в склепі біля вівтаря побудованої ним кладовищенської церкви, поруч з братом Анастасієм.\nКоли звістка про смерть Миколи Зосима дійшла до Греції, в Афінах зібралися найповажніші люди Греції, щоб вшанувати пам'ять цих великих патріотів та меценатів.\nЯк відзначалося в постанові, прийнятій цими обранцями грецького народу 30 березня 1842 року, "було звершене при всьому загалі святе поминання, на якому згадувалися імена Анастасія, Феодосія, Миколи, Зоя та Михаїла Зосимадів. Відразу ж було вирішено збудувати пам'ятник, достойний братів Зосима, на якому б було написано про всі їх добрі справи в ім'я Греції”.\nДобра пам'ять про братів Зосимів і досі живе в Греції. Вдячні нащадки до сьогодні вшановують благородних патріотів, які зробили стільки добрих справ для відродження еллінського духу та відновлення державної незалежності Греції. В місті Яніні, на батьківщині братів Зосимб, їх ім'ям названо вулицю, бібліотеку, Педагогічну Академію. На базі заснованого братами училища сьогодні діють дві гімназії та ліцей, а всім вихованцям цих учбових закладів за заповітом Миколи Павловича Зосими до цього часу символічно дарується тлумачний словник грецької мови. Випускники школи сьогодні живуть і працюють по всій Греції, але їх об'єднує в Асоціацію випускників школи братів Зосимб вдячність і світла пам'ять до видатних патріотів та просвітителів Греції.\nНа превеликий жаль, в Ніжині традицію вшанування пам'яті братів-меценатів на деякий час було забуто, а їхні поховання по-варварськи зруйновано. Кілька десятиліть пролежали біля вівтаря церкви Костянтина та Олени надгробки, скинуті з могил братів Зосимів. Але у 1991 році Морозову Олександру Сергійовичу, тоді ще працівнику історичного відділу Ніжинського краєзнавчого музею, пощастило після тривалих архівних та натурних пошуків відшукати місце поховання братів Зосимів, а згодом - знайти й масивні гранітні бази, на яких стояли пам'ятники. У 1993 році Ніжинська міська Рада виділила кошти на відновлення надгробків на могилах братів Анастасія та Миколи Зосимів. Відтоді ім'я братів надано Ніжинському міському товариству греків та одній з вулиць в історичному центрі Ніжина.\nГрецьке товариство імені братів Зосимів та громада Грецько-Всіхсвятської церкви відновило давню традицію вшанування пам'яті видатних братів-патріотів. Віднині на їх могилах щороку відбувається заупокійне богослужіння.\nВажливе місце серед освітніх закладів у XVIII ст. займав Чернігівський колегіум - один із центрів духовного життя Лівобережної України. Створення і діяльність Чернігівського колегіуму були нерозривно пов'язані з суспільно-політичним та економічним розвитком Гетьманщини на рубежі XVII - XVIII ст., коли центр українського державотворення та функціонування основних козацьких інституцій перемістився в Лівобережну Україну. На теренах багатої на історичні традиції Чернігово-Сіверської землі, постають гетьманські столиці (Батурин, Глухів), відроджується стародавній центр регіону - Чернігів. З другої половини XVII ст. тут утвердилися багаті, впливові роди козацької старшини - Лизогуби, Дуніни-Борковські, Полуботки, які відбудували місто, відновили його стародавні храми.\nПіднесенню Чернігова сприяло і високоосвічене духовенство. Чернігівським архієпископам, що володіли найбільшою в Гетьманщині єпархією, імпонувало мати свою резиденцію в місті, яке за стародавньою славою дорівнювало Києву. Перевівши з Новгорода - Сіверського в Чернігів свою кафедру, друкарню, школу, найвпливовіший з українських ієрархів Лазар Баранович перетворив його на значний культурний осередок. Стурбований занепадом Києво-Могилянського колегіуму під час Руїни ("умалился, стал как малый Закхей "), владика хотів у Чернігові відкрити навчальний заклад вищого рівня, проте через матеріальні негаразди йому не вдалося цього зробити. Заснування вищого закладу стало можливим завдяки гетьману Івану Мазепі, який протегував його наступнику архієпископу Іоанну Максимовичу. Маючи намір реорганізувати школу Лазара Барановича в колегіум, Іоанн Максимович у 1700 р. за сприяння та фінансування гетьмана Івана Мазепи розпочав в кафедральному Борисоглібському монастирі будівництво цілого комплексу приміщень, що складався з монастирської трапезної, дзвіниці та корпусу шкільних приміщень. Цей задум був підтриманий і продовжений наступниками Барановича.\nПершу групу меценатів становлять чернігівські єпископи Антоній Стаховський (1713 - 1741), Іларіон Рогалевський (1735-1738), Амвросій Дубневич (1742 - 1750), Іраклій Комаровський (1752 - 1761), Кирило Ляшевецький (1761 - 1776).\nПісля єпископів в поменнику Чернігівського колегіуму вписаний рід Тимофія Максимовича, який викладав у Чернігівському колегіумі, перебував на посаді кафедрального писаря, а потім був висвячений архімандритом Єлецького монастиря. Згадується в синодику і рід Германа Кононовича - викладача Чернігівського колегіуму, а згодом архімандрита Троїцько-Іллінського монастиря.\nВ поменник вписані роди й інших духовних осіб, настоятелів Троїцько-Іллінського, Єлецького, П'ятницького, Новгород-Сіверського, Максаківського, Клюсовського, Любецького, Домницького, Каташинського, Суразького, Рябцевського, Рихлівського монастирів, а також чернігівського, новгород-сіверського, погарського, почепського, седнівського, семенівського, мглинського протопопів, ієромонахів, рідше рядових священиків. Це пояснюється, насамперед, тим, що саме від монастирів та протопопій надходили гроші й продукти на утримання малозабезпечених учнів Чернігівського колегіуму.\nСеред духовних осіб вписані також імена вчителів і префектів Чернігівського колегіуму, зокрема Дмитра Смяловського, який навчався в колегіумі, а потім вчителював в ньому Панкратія Чарнуцького, Ємеліана Вертелецького, Германа Панковського, Гаврила Опнського. В поменник занесений також рід Григорія Кремського, студента філософії, який в 1754 р. був керуючим справами студентської конгрегації Чернігівського колегіуму.\nВ Чернігівському колегіумі здобувала освіту переважна більшість дітей козацької старшини Північного Лівобережжя. Так, до синодика вписаний рід генерального обозного Якова Лизогуба (1728-1749 рр. )\nЙого син, Ілля Лизогуб навчався у 30 -х роках XVIII ст. в Чернігівському колегіумі. У синодик вписаний також бунчуковий товариш Семен Лизогуб -- небіж генерального обозного Якова Лизогуба, а також його дочка Пелагея.\nВнесок на користь студентської конгрегації Чернігівського колегіуму зробив і Федір Лисенко - генеральний осавул (1728-1741 рр.), генеральний суддя (1741-1751 рр.). Відомо, що його онук - Василь Лисенко - навчався в Чернігівському колегіумі і його батько був кисилівським сотником (1741-1760рр.) Чернігівського полку. До синодика вписаний рід і Іллі Журмана - генерального судді (1756-1781 рр.), з 1781 року - губернатора Новгород-Сіверського намісництва.\nВ поменнику значиться рід генерального осавула Петра Валькевича (1741-1758 рр.). Внесок на потреби студентського товариства зробила графиня Наталія Розумовська - мати останнього гетьмана України, відтак її рід також записаний до синодика.\nЧернігівським колегіумом опікувалися і чернігівські полковники. До синодика занесені роди Володимира Ізмайлова (1740-1749 рр.), Івана Божича (1750-1761 рр.), Петра Милорадовича ( 1762-1782 рр.).\nВ поменник Чернігівського колегіуму вписаний рід Андрія Полуботка - сина наказного гетьмана, чернігівського полковника Павла Полуботка (1705-1723 рр.). Андрій Полуботок був бунчуковим товаришем (1728-1744 рр.), гадяцьким полковим обозним (1738-1742 рр.). В поменник вписано більше 80 імен цього роду і серед них на четвертому місці ім'я Павла Полуботка. До поменника занесений і рід стародубського полковника Акима Борсука (1757-1759 рр.), представники якого також отримували освіту в Чернігівському колегіумі. До синодика занесено ім'я ще одного стародубського полковника - Степана Каролько-Карновича (1762-1763 рр.). Підтримував студентів Чернігівського колегіуму і полтавський полковник Андрій Горленко (1743-1774 рр.).\nДо синодика занесено також родини бунчукових товаришів Тимофія Скоропадського, Андрія Дуніна - Борковського, Івана Миклашевського, Андрія Миклашевського, Андрія Стаховича, Івана Лашкевича, Йосипа Рашевського, Івана Березовського, Івана Борозди, Степана Єси-монтовського, Стефана Бутовича та ін.\nЗаписи в синодику Чернігівського колегіуму фіксують і полкову старшину: Пилипа Данченка та Степана Косача - полкових осавулів Стародубського полку, Івана Булавкіна - хорунжого Чернігівського полку, Якима Миткевича та Андрія Миткевича - писарів Чернігівського полку, Максима Танського - полкового осавула Київського полку.\nВ синодику поминаються численні роди сотників Чернігівського та Стародубського полків Івана Сахновського, Андрія Полянського, Андрія Лисенка, Івана Бобиря, Федора Посудевського, Якова Бакуринського, Андрія Тризни, Степана Судієнка, Григорія Дубовика, Федора Римші та ін.\nВ поменник вписані роди військових та значкових товаришів Олександра Шрамченка, Григорія Ждановича, Василя Соболевського, Степана Риби, Івана Молявки, Семена Юницького, Феодосія Полешка, Василя Грембецького. Поминаються і роди військових канцеляристів Антона Фільченовського, Івана Романовського, Івана Полоницького. Зрідка трапляються родини рядових козаків, зокрема Антона Куріки та Федора Мокренця.\nВнески робила і чернігівська міська верхівка: Косьма Каневський, Никифор Ширай - війти Чернігівського магістрату, Петро Лопата, Іван Крутень, Григорій Бублик - бурмистри, Василь Малахов - райця магістрату. До поменника вписаний і рід Миколи Костянтиновича - чернігівського городничого. В синодику поминаються і роди міщан Романа Рябого, Стефана Котляра, Романа Ребенка.\nСинодик Чернігівського колегіуму зафіксував історичну традицію благодійної діяльності широких верств української громадськості, опікування нею справами шкільництва, що значною мірою сприяло забезпеченню доступності освіти для представників різних прошарків. Тому можна говорити що з часом справа благодійництва захоплює все більше верств населення тогочасної території України, що сприяло культурному та освітньому її розвитку.\nТема благодійництва в останній час стала доволі популярною, як на мене, це пов'язано з бажанням відновлення історичної справедливості, бо ці люди піклувалися нашою культурою і всебічно в позитивному значенні впливали на неї. Та все ж ця тема варта більш ґрунтовного дослідження сучасних істориків та краєзнавців, бо інформація про благодійників нашої країни та краю знаходиться в розпорошеному стані. Багатьох людей взагалі рідко згадують або навіть вони взагалі невідомі широкому загалу людей. А ці люди заслуговують нашої уваги незалежно від їхньої національності чи ставлення до них різних політичних режимів.\n1.Морозов О.С Благодійницька та видавничо-просвітницька діяльність братів Зосимів. -- Сайт Музею рідкісної книги Ніжинського університету, --http://nigin-museum.do.am/publ/\n2. Павленко С. Іван Мазепа як будівничий української культури. -- К.: Вид.дім «КМ Академія», 2005\n3.Субтельний О. Мазепинці. Український сепаратизм на початку XVIII ст. -- К.: Либідь, 1994\n4.Травкіна О. Меценати Чернігівського Колегіуму. -- Сайт міста Чернігів, -- http://www.gorod.cn.ua/city_640.html\nреферат "Меценати та благодійники та їх роль у будівництві та розвитку України та Чернігівщини у ХVII-XVIII ст." скачать\nДругие документы, подобные "Меценати та благодійники та їх роль у будівництві та розвитку України та Чернігівщини у ХVII-XVIII ст."


Новини та акції | Інтернет провайдер Домтелеком | Швидкісний інтернет в м. Золотоноша і Золотоніському районі\n+380975767569 +380957174804 +380633497220\nУвага! З 01.07.2020 року збільшується швидкість до 100 Мбіт/с для абонентів в с. Мелесівка, підключених до мережі за технологією GEPON\nМы раді повідомити приємну новину для абонентів, що проживають в с. Мелесівка і підключені до мережі Домтелеком за технологією GEPON. У Вашому тарифному плані зросла швидкіть доступу до мережі інтернет до 100 Мбіт/с, при цьому абонентська плата залишилася без змін. Перевірте свій новий тариф в особистому кабінеті! З умовами нових тарифів можна ознайомитись в розділі ТАРИФИ. В разі виникнення запитань - телефонуйте:\nУвага ! З 17 березня 2020 року вводяться наступні заходи щодо попередження поширення коронавірусу COVID-19:\n1. Призупиняється проведення особистих прийомів громадян керівництвом мережі Домтелеком, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».\n2. Технічна підтримка абонентів здїйснюється тільки у віддаленому режимі.\n3. Підключення нових абонентів не здійснюються.\n4. Виїзд аварійних бригад відбуваються виключно на пошкодження магістральних ліній чи обладнання.\n5. Оплату за послуги Домтелеком можна здійснити лише онлайн. Якщо у Вас виникли проблеми з оплатою послуг рекомендємо самостійно підключити послугу "Кредит" в особистому кабінеті або звернутися до служби технічної підтримки.\nЗаходи будуть діяти до покращення епідемічної ситуації.\nВ разі виникнення запитань - телефонуйте:\n18.08.2019 року. Увага! З 01.09.2019 року змінюються умови тарифних планів для абонентів в с. Згар, с.Коробівка, с.Вільхи, с.Ковтуни, підключених до мережі за технологією GEPON та Ethernet\nІнтернет-провайдер «Домтелеком» дякує за те, що вибрали нас в якості свого інтернет-провайдера. Нам важливий ваш вибір, тому намагаємося, щоб якість наданих послуг відповідала заявленим стандартам. Протягом останнього часу в нас додалися суттєві витрати на аренду електричних опор та зросли витрати на обладнання та інші затратні матеріали, необхідні для стабільної роботи мережі і її модернізації. У зв’язку з цим змушені повідомити про зміни у вартості тарифних планів для абонентів с.Згар, с.Коробівка, с.Вільхи, с.Ковтуни. А тепер приємна новина в деяких тарифних планах зросла швидкіть доступу до мережі інтернет. Перевірте свій новий тариф в особистому кабінеті! З умовами нових тарифів можна ознайомитись в розділі ТАРИФИ. В разі виникнення запитань - телефонуйте:\n15.04.2019 року. Увага! В ніч з 16.04.2019 р. на 17.04.2019 року будуть проводитись планові технічні роботи на серверах\nУвага! В ніч з 16.04.2019 р. на 17.04.2019 р. будуть проводитись планові технічні роботи на серверах в зв'язку з чим можливі переривання доступу до мережі інтернет до 30 хв. в період з 02:00 до 06:00. Приносимо вибачення за тимчасові незручності. В разі виникнення проблем з доступом до мережі інтернет - телефонуйте:\n15.04.2019 року. WiFiLine.net офіційно став Домтелеком. Для абонентів ніяких кардинальних змін не відбудеться.\nЩо зміниться чи не зміниться для абонента? Фактично ніяких кардинальних змін для абонента не відбудеться.\nЗміниться назва та адреса сайту в мережі інтернет. Новий сайт за адресою dtk.net.ua доступний з 15 квітня 2019 року і є одномовним. Сподіваємось що новий сайт стане більш зручним для Вас. Договір про надання послуг, з 15 квітня 2019 року станє публічним і опублікований на новому сайті.\nНе будуть змінюватись ціни та умови тарифних планів, ціни на підключення та додаткові послуги. Білінгова система залишається без змін. Вхід в особистий кабінет буде доступний для абонента з будь-якої сторінки нового сайту. Логін і пароль для доступу в особистий кабінет НЕ ЗМІНЮЄТЬСЯ. Баланс, замовлені послуги і вся інша інформація в особистому кабінеті - без змін. Телефони і графік роботи служби технічної підтримки залишаються без змін:\nАкція для абонентів підключених за технологією Wi-Fi/PreWiMax "Турбо ніч" за 1 гривню/ніч. Акція діє на постійній основі. Детальні умови.\nПослуга надається всім абонентам за запитом , після підключення в особистому кабінеті.\nПослуга надається з 01-00 до 08-00 ( тривалість послуги 7 годин) . Причому термін дії послуги 24 години , так що якщо , наприклад , Ви активували послугу в 06-00 вранці , то Ви зможете скористатися нею з 06-00 до 08-00 в цей день і на наступну ніч з 01-00 до 06-00.\nПісля активації послуги абоненту буде надаватися доступ БЕЗ ОБМЕЖЕННЯ ШВИДКОСТІ І ТРАФІКУ.\nШвидкість доступу немає обмежень і може досягати до 30 Мбіт/с і більше як на завантаження так і на віддачу.\nПослуга " Турбо ніч " надається тільки в період часу з 01.00 до 08.00 на максимально можливії, для вашого сегмента мережі, швидкості передачі даних. З 08:00 до 23:59:59 доступ буде надаватися на швидкості передачі даних відповідно до швидкості Вашого тарифного плану. Виникли питання - телефонуйте:\nАкція "Приведи друга". Отримай безкоштовний інтернет для себе та своїх друзів. Акція діє на постійній основі. Умови акції.\nВ мережі Домтелеком діє безстрокова акція "Приведи друга". Умови акції дуже прості: якщо до мережі Домтелеком підключається новий абонент по Вашій рекомендації, то на Ваш рахунок нараховується бонус у розмірі вартості тарифного пакету, на який підключився Ваш друг. Якщо багато друзів і знайомих, то є реальна можливість мати постійний доступ в Інтернет тільки за рахунок отриманих бонусів!\nакція розповсюджується тільки при підключенні абонента, який раніше не користувався нашими послугами\nпри оформленні заявки на підключення Вашому другу необхідно вказати Ваші ПІБ та адресу\nбонус можна витратити тільки на послуги, його не можна "монетизувати"\nкількість абонентів, які підключилися за Вашою рекомендацією - необмежена\nВиникли питання - телефонуйте:\nАкція "Бонуси при підключенні". Для всіх нових абонентів незалежно від місця і технології підключення. Акція діє на постійній основі. Умови акції.\nВ мережі Домтелеком діє безстрокова акція "Бонуси при підключенні". Умови акції:\nАбоненти які підключаються за технологією WiFi/PreWiMax незалежно від місця проживання (за наявності технічної можливості підключення)\nотримують доступ до мережі інтернет по умовам тарифу Ультра з максимальною швидкістю за ціною мінімального - всього за 99 гривень на місяць! Підключаючись зараз , Ви отримуєте 3 місяці користування максимальним тарифом зі знижкою 100 гривень на місяць (тобто +300 грн. на особистий рахунок).\nПо закінченню акційного періоду (3 місяці) абоненти переводяться на стандартний тариф Ультра.\nПісля підключення за акцією абоненту можна змінювати тариф відповідно до стандартних умов в будь-який час.\nАбоненти які підключаються за технологією GEPON/Ethernet незалежно від місця проживання (за наявності технічної можливості підключення)\nотримують до 3 місяців (місяць підключення+2місяці) безкоштовного доступу до мережі інтернет в вигляді бонусного поповнення особистого рахунку на відповідну сумму (в залежності від дати підключення) незалежно від обраного тарифного плану.\nВ акції беруть участь тільки абоненти, які підключаються за повною вартістю підключення.\nДля того, щоб прийняти участь в акції потрібно подати заявку на підключення і оплатити повну вартість підключення.\nВ акції не можуть брати участь юридичні особи та СПД ФО.\nISP Домтелеком © . Публічний договір


НБУ застеріг фінустанови від операцій з платежами за онлайн-ігри з ознаками фіктивності — Мінфін\n16 серпня 2018, 13:59 Читать на русском\nНБУ застеріг фінустанови від операцій з платежами за онлайн-ігри з ознаками фіктивності\nНацбанк України звернувся до банків і небанківських фінустанов з метою попередити про ризиковані фінансові операції. Про це йдеться в зверненні регулятора.\nЯк уточнив НБУ, серед них — прийом платежів за комп'ютерні ігри, лотереї, онлайн-ігри і онлайн-сервіси.\nПосилаючись на закон, НБУ застерігає від співпраці з неофіційними постачальниками цих послуг, на рахунках яких накопичувалися десятки мільйонів гривень.\n«Ці кошти в кінцевому підсумку розподілялися на рахунки фізичних і юридичних осіб, а також на придбання „титульних знаків“ Webmoney. Таким чином гроші „розмивались“ в ланцюжках фінансових операцій, які, за твердженням НБУ, мають ознаки фіктивності. У цьому випадку банки не виконували аналіз фінансових операцій постачальників послуг і їх відповідність до зазначеної діяльності», — йдеться в листі.\nКомітет експертів Ради Європи з питань оцінки заходів протидії відмиванню коштів та фінансуванню тероризму називає високий обіг готівки і фіктивне підприємництво основними загрозами для фінансової системи і економічної безпеки України.\nНБУ звертає увагу на необхідність ідентифікації та верифікації постачальників послуг, ретельне вивчення клієнта та аналіз його фінансового стану та діяльності.\nКрім того, співпраця з неперевіреними клієнтами порушує авторські права розробників онлайн-ігор і сервісів.\nНа думку експертів, подібний запит Нацбанку — планова ініціатива регулятора, спрямована на структурування транзакційного бізнесу в Україні, його максимальну формалізацію і приведення у відповідність з нормами ЄС.\nНаприклад, зростання позиції України в міжнародному рейтингу Doing Business безпосередньо пов'язують з жорсткою монетарною політикою НБУ, завдяки якій вдалося стабілізувати курс національної валюти і полегшити процедуру взаєморозрахунків з іноземними контрагентами.\nНацбанк рекомендує проводити поглиблену перевірку згідно з українським законодавством.\nЯк відомо, єдиною платіжною системою в Україні, яка профільно займається онлайн-іграми, є внутрішньодержавна платіжна система «ЛЕО», зареєстрована ФК «Леогеймінг Пей» в січні 2017 року.\nНа даний момент у складі ВНПС «ЛЕО» вже 13 учасників, серед яких найбільші небанківські фінансові установи країни, оператори послуг платіжної структури, а також український банк SkyBank.\nРозрахунковим же банком для ФК «Леогеймінг Пей» є:\nДержавний Укргазбанк заснований в 1993 році, що володіє технічною можливістю емісії електронних грошей.\nКонкорд банк — український комерційний банк з 12-річною історією і широкими можливостями для екварійнга.\nФК «Леогеймінг Пей» (LeoGaming) — міжнародна процесингова компанія зі штаб-квартирою в Києві, що відповідає за прийом платежів різних онлайн-ігор і створює платіжні рішення для бізнесу.\nСеред партнерів LeoGaming — провідні світові видавці і розробники онлайн-ігор, платіжні системи (Wargaming, MasterCard, Xsolla і інші), компанія володіє власним процесинговим центром і командою розробки.\nСеред створених платіжних рішень: додаток для безготівкової оплати паркування Parking UA, чат-боти для українських банків (чат-бот фестивалю Atlas Weekend спільно з Ощадбанком), розробка платіжного чат-бота LeoBot, визнаного другим кращим сервісом p2p-переказів за версією PaySpace Magazine, і багато іншого.\n16 серпня 2018, 15:40


Кличко: За 2 роки ми змогли скоротити термін прибуття швидкої у Києві з години до 10 хвилин - 112 Україна\n"Для комунальної організації "Київмедспецтранс" на закупівлю транспортних засобів в цьому і наступному році заплановано виділити 190 млн гривень", - сказав мер\nНа закупівлю карет швидкої допомоги в 2018-2019 роках з бюджету міста планують виділити 190 млн гривень. Про це мер Києва Віталій Кличко заявив під час візиту до комунальної організації "Київмедспецтранс", яка цьогоріч відзначає 135-ту річницю свого заснування, повідомляє прес-служба.\nМер оглянув карети швидкої допомоги останнього покоління, приміщення, де здійснюють ремонт швидких та інших транспортних засобів підприємства, а також місце, де збудують житловий будинок для працівників медичної сфери міста. Кличко привітав співробітників організації з нагоди відзначення Дня автомобіліста та дорожника і зі 135-річчям КП "Київмедспецтранс".\n"Для комунальної організації "Київмедспецтранс" на закупівлю транспортних засобів в цьому і наступному році заплановано виділити 190 млн гривень", - сказав мер.\n"Київмедспецтранс" забезпечує швидкими Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф і всі заклади охорони здоров'я столиці в цілодобовому режимі. Зокрема, як зауважив міський голова, за минулий рік "Київмедспецтрансом" здійснено 965 тисяч виїздів за викликами до мешканців Києва.\nТермін прибуття швидкої, відзначив Кличко, за останні два роки значно скоротився і становить 10 хвилин порівняно з годиною очікування ще чотири роки тому. Так, за швидкістю прибуття карети швидкої допомоги міста Києва - на п'ятому місці в світі.\nЗ 2015 року на базі "Київмедспецтрансу" працює автошкола, яка здійснює підготовку водіїв та підвищення кваліфікації водійських навичок працівників організації. Протягом трьох років функціонування автошколи навчання вже пройшли понад 600 осіб. У найближчих планах керівництва "Київмедспецтрансу" - створення на базі автошколи навчального центру з підготовки спеціалістів робітничих професій: автослюсарів, автоелектриків, зварювальників, токарів, столярів.\nЗ нагоди Дня автомобіліста мер столиці привітав співробітників "Київмедспецтрансу" та вручив 61 нагороду міської влади водіям швидких та майстрам, що ремонтують автомобілі швидких.\nТакож Кличко оглянув місце, де зведуть житловий будинок для працівників медичної сфери міста. Зокрема, уже розпочали проектування будівлі, а з 2019 року розпочнеться будівництво житлового комплексу на 250 однокімнатних квартир для співробітників медичної галузі та, зокрема, Київської швидкої, по вул. Дегтярівська, 25. До того ж невдовзі планують облаштувати оздоровчий центр для працівників "Київмедспецтрансу".


Анна з Сан-Паулу в Києві | Богдан Логвиненко\nАнна з Сан-Паулу в Києві\nЗдається, коли у Києві усі друзі навколо тебе говорять про Латинську Америку, коли так хочеться вже почати вчити португальську, іспанську і латиноамериканські танці, але якщо ще не настав час їхати далі, втім, якщо до того ж добре себе вести, натхненно працювати – Бразилія сама може приїхати до тебе.\nДвадцять дев’ять років тому Анна народилася в місті Сан-Паулу, вона каже, що усі друзі відмовляли її їхати до України, розповідали про те, що тут війна, небезпечно, що на кордоні вимагають хабарі. Але Анна просто вирішила і взяла квиток Сан-Паулу-Київ-Сан-Паулу і прилетіла на тиждень. Ми познайомилися випадково вже тут.\n– У мене на чверть індіанська кров, на чверть італійська, я ношу італійське прізвище. Моя бабця досі говорить італійською, вона виїхала незадовго до війни. Але я ніколи не була в Італії.\nЗамість того, щоб летіти у омріяну для багатьох і рідну для себе Італію, Анна прилетіла до Києва. І їй тут страшенно сподобалось.\n– Я була місяць в Москві і Пітері. Записалася туди на курси російської. Там люди страшенно непривітні. В Києві мені подобається, як люди вдягаються, але відчувається, що вони дуже скромні і сором’язливі. Разом з тим – тут так спокійно. Я зараз пишу своїм друзям, що тут значно безпечніше, ніж в Сан-Паулу. У нас цілі кримінальні квартали, у які не можна ходити. Кілька разів я потрапляла в перестрілки на вулиці. В новинах – в Україні війна, але де в Києві таке є?\nАнну здивувало те, наскільки мало у киян татуювань, або вони їх ховають. Був дуже теплий день, коли усі одягли футболки. Ми бачилися кілька днів поспіль. І цього разу знову зустрілися ввечері.\n– Знаєш, сьогодні мене розглядали так, наче я з іншої планети. В нас складно знайти людей без тату. В мене вісім! А тут у людей жодної!\nЯ довго пояснював існування спеціальної радянської тюремної культури, у якій в першу чергу був пласт специфічної музики, літератури і кіно, але були і татуювання. Про асоціації, що виводяться з тіла країни іноді складніше, ніж татухи.\nАнна дуже соромилася зізнатися, що взяла тур у Чорнобиль, їй здається, що це не дуже приємно, знати, що з трагедії зробили розвагу. Вона обійшла усі київські собори і була у захваті. За тиждень вона встигла побачити лише Київ. Ми сиділи на балконі і дивилися на захід сонця, коли я дуже прямо запитав, чому вона сюди взагалі приїхала. Попередні рази вона ухилялася, наскільки могла.\n– Тільки не зрозумій мене якось неправильно. Не знаю, що ти думаєш про реінкарнацію. Але мені здається, що я тут десь жила у попередньому житі.\nЯ справді не вірю в реінкарнацію, але якщо вона існує – ми точно були знайомі у якомусь попередньому житті. Отак сиділи на цьому балконі і говорили. Ймовірно, що навіть про попередні реінкарнації.\nПозначки: Бразилія, Київ


Підтримував бойовиків у 2014, виступив проти білборду пам’яті у 2020 – учасники АТО подають заяву до СБУ на депутата з Краматорська - Патріот Донбасу\nУ Краматорську виник конфлікт між учасниками російсько-української війни та депутатом міської ради Олександром Єрмольченко через білборди, які були встановлені у місті до Дня героїв України. Білборди пам’яті встановлював Союз ветеранів АТО Донбасу, а депутат назвав це провокацією.\nДепутат міської ради міста написав на своїй сторінці у Фейсбук наступне:\n«Ну вот к чему такие провокационные билборды в Краматорске!? И это в 75-летие Великой Победы. Слов нет…».\nЩо саме не подобалося депутату на зображеннях, Олександр Єрмольченко не уточнював, як і не уточнив: до чого тут 75 річниця перемоги над нацизмом?\nСьогодні учасники війни з Росією з Краматорська та Слов’янська прийшли на сесію міської ради, щоб запитати у депутата про те, що він побачив провокаційного на білбордах. Перед засіданням учасники бойових дій намагалися з’ясувати у пана Єрмольченко, що він мав на увазі, коли дописував у Фейсбук.\nКрім того до нього було запитання щодо його участі у подіях 2 травня 2014 року на мосту біля Андріївки. Того дня була заблокована колона військової техніки і загинули два військовослужбовці 95 аеромобільної бригади: Петро Коваленко (20 років) і Сергій Панасюк (28 років). Вони були вбиті з-за спин «мирних мешканців», які брали участь у блокуванні.\nОлександр Єрмольченко підтвердив, що він був у той день у місці, де була заблокована техніка.\nЯк депутат спілкувався і що говорив на відео:\nА далі події відбувалися вже у сесійній залі…\nГолова засідання, мер Краматорська Андрій Панков, сказав, що виступ учасників бойових дій буде в кінці сесії у «різному». Люди терпляче досиділи до кінця сесії і навіть почули, як депутати сварилися через якісь інші дописи у Фейсбуці. Це для депутатів було напевно важливіше, ніж заява учасників російсько-української війни.\nЗаяву від «Союзу ветеранів АТО Донбасу» озвучував Микола Міхеєв, мешканець Краматорська, у якого була можливість не йти по мобілізації, через те, що він працює вчителем. Але не всидів вдома – пішов, а потім ще й залишився на контракт.\nСеред питань до Олександра Єромольченко були наступні:\n«Чи він захищав в 2014 му році український прапор над будівлею Краматорського виконкому, як Герой України Володимир Рибак?»\n«Чи він гальмував колони з військовою технікою в обнімку з тими, хто потім Рибака і Чубенка катував?»\n«Пан Єрмольченко обурювався білбордами з російськими терористами в Краматорську, коли вони висіли по місту? Чи він фотографувався з цими терористами?»\n«Якщо Ви Україну ненавидите, то що Ви тоді тут робите?»\nТакож учасники АТО вимагали вибачень, щодо його висловлювань у Фейсбуці.\nВідповіді по суті не було. Як не було і вибачень.\nТим більше, що міський голова Краматорська чогось зазначив, що можна не відповідати. Єдине, що відповів депутат це те, що він не вважає Степана Бандеру героєм.\nЯк це відбувалося на відео\nПредставники ветеранів російсько-української війни пообіцяли Олександру Єромольченку, що напишуть заяву до СБУ, але не стосовно його допису у Фейсбуці зараз, а щодо його дій у 2014 році. У «Союзі ветеранів АТО Донбасу» підтвердили, що така заява готується.\nЩо відомо про Олександра Єрмольченка по подіям 2014 року?\nПо його діяльності у 2014 році був матеріал на сайті Inform Napalm.\nТам стверджують, що він писав коментарі у соціальній мережі ВКонтакті, як Александр Слабожанский. У коментарях він навіть з повагою шуткує стосовно одного з терористів «Бабая».\nОсь відео від «Першого каналу» РФ, де є коментар Олександра Єрмольченка стосовно ситуації під Андріївкою, де заблоковані українські військові.\nЯкщо брати події 2 травня 2014 року на мосту, то свідки розповідають, що спочатку техніку блокували люди зі Слов’янська та Андріївки. Потім туди приїхали автобуси з Краматорська і кількість людей значно виросла.\nЩе раз нагадаємо, що депутат не заперечує того факту, що він був присутній у цьому місці у той день, але каже, що нібито не блокував техніку.\nА що він тоді там робив? Це має встановлювати слідство.\nВзагалі, у 2017 році, Слов’янська поліція зареєструвала провадження по подіях 2 травня. Потім справу передали до СБУ. Що там далі відбувалося наразі невідомо.\nЩо ж стосується сторінки у Фейсбук Олександра Єрмольченка, то там знайшлася ось таке цікаве фото з Краматорська. На фото зображена купа людей з символікою «НОД» (Народное ополчение Донбасса) та георгіївськими стрічками. Фото датоване лютим 2014 року.\nУчасники бойових дій планують писати заяву на депутата до СБУ. Їхні юристи вже працюють над цим. Далі ветерани АТО будуть вимагати від СБУ реєстрації кримінального провадження і планують слідкувати за розслідуванням.


Економіка України падає набагато швидше, ніж прогнозували експерти\nУкраїнська економіка, падає набагато швидше, ніж це могли передбачити експерти у 2008 році\nПро це повідомила директор Інституту бюджету України Ірина Щербина на прес-конференції в Києві, передав кореспондент ГолосUA.\n“Економічне падіння відбувається більш глибокими темпами, аніж це могли розрахувати експерти і ще глибше, ніж це передбачено у проекті бюджету 2009 року”, - наголосила експерт.\nЗа її словами, номінальні доходи бюджету і на державному і на місцевих рівнях нижчі, ніж у попередньому році на 10,6%. Так, доходи зведеного бюджету за січень-вересень цього року склали 195 млрд грн, хоча з урахуванням інфляції та друком грошей, на думку експерта, номінальний обсяг мав би збільшуватись.\nЩербина зазначила, що з огляду на невиправдані прогнози бюджету-2009 депутати мають поставитись до прийняття нового бюджету із якнайбільшою увагою. Зокрема переглянути й уточнити макропоказники, за якими складався проект бюджету 2010 року. Експерт також підкреслила, що якнайточніше треба віднестись до курсу долара, а вже потім обговорювати його структурне наповнення.


Коли День учителя 2021 в Україні - дата та історія свята - Усі свята і вітання | Сьогодні\nКоли День учителя-2021 в Україні\n14 вересня, 19:06\nКоли буде День учителя в Україні у 2021 році і чому щороку він відзначається в різні дні\nДень вчителя в Україні / Фото: Pexels\nЩороку на початку жовтня, практично через місяць після Дня знань, Україна відзначає ще одне свято, присвячене школі, навчанню і людям, чия професія нерозривно пов'язана з цими поняттями – День учителя .\nНезважаючи на всю серйозність професії, це добре, миле і позитивне свято, яке за традицією відзначають не лише педагоги, але також батьки, діти, студенти і навіть ті люди, хто давним-давно закінчив школу.\nКоли буде День учителя-2021 в Україні, яка його історія і чому ця дата щороку відзначається в різні дні, дізнайтеся в нашій статті.\nКоли День учителя в Україні у 2021 році\nВ Україні це професійне свято не має фіксованої дати і щороку відзначається у першу неділю жовтня .\nУ 2021 році День учителя випадає на 3 жовтня . Тож своїх викладачів доречно вітати в п'ятницю, 1 жовтня .\nДень вчителя: історія свята\nДень працівників освіти – таку офіційну назву носить це свято. Хоча для нас набагато звичніше звучить "День учителя".\nДата святкування була встановлена за часів СРСР 29 вересня 1965 року . А ось офіційно День учителя почав відзначатися з 1980 року.\nПізніше, у незалежній Україні, згідно з Указом президента України від 11 вересня 1994 року , День учителя стали щороку святкувати у першу неділю жовтня.\nА ось Міжнародний день учителя щороку відзначається 5 жовтня . У 2021 році це буде вівторок.\nДивіться відео про Україну, яка дивує:\nРаніше ми розповідали, як танцюючий учитель історії під Полтавою підкорив Мережу.\nНавіщо вакцинуватися від COVID-19, якщо перехворів – відповів лікар Комаровський\nЯк захистити варення від плісняви і що робити, якщо вона з'явилася


Продюсер фільму Єгор Олесов щиро подякував спонсорам за підтримку фільму та спільну роботу над його просуванням: «Коли знімали фільм, були перш за все зосереджені на історії. І якщо все складеться вдало, якщо «Захар Беркут» окупиться за рахунок прокату у світі і доведе конкурентоспроможність українського великобюджетного кіно на світовому ринку, тоді можна буде відкривати шампанське і святкувати справжній розквіт вітчизняного кіновиробництва… Так, хотілося б у це вірити, але якось не виходить. Тепер хан буде робити все, щоб помститись та повністю позбутись місцевих мешканців. Їх взагалі немає! Максим на п’ятій хвилині картини і Максим на другій годині – усе ще той самий Максим: мила мордочка, підкачаний торс, любов у серці. ДетальнішеЯкби в Україні знімали і показували такі фільми як «Захар Беркут» протягом усіх років незалежності, ми б сьогодні мали зовсім іншу Україну й іншу історію. У «Захарі Беркуті» ними – аж «кишить». Звідси і головне послання картини: «Єднаймося! Ви ж тухольці! Боронімося разом!». Вони ще є. Однак невеличка громада гірських мисливців під керівництвом Захара Беркута має свій план, щоб назавжди зупинити численного ворога. Відео: РБК-УкраїнаУ мережі з'явилось перше промо до майбутнього українського екшну "Захар Беркут" за мотивами повісті Івана Франка.\nНад фільмом працювала українська кінокомпанія Kinorob та американська компанія CinemaDay. Фільм режисера Ахтема Сеітаблаєва у співпраці з американським колегою Джоном Віном, виробництва Kinorob та Cinema Day за підтримки Державного агентства України з питань кіно, виходить на великі екрани 10 жовтня 2019 року. Усі, звісно ж, крім Тухлі. «Стрічка поєднує минуле і сучасне. Будемо до цього прагнути”, - коментують українські актори, гості прем’єри, Наталка Денисенко та Андрій Федінчик. Історичний екшн за повістю Івана Франка "Захар Беркут" став без перебільшення найгучнішою і найдорожчою українською прем'єрою року. Для українського кінопрокату сума у 35,5 млн гривень є значною. Звісно знайшлося. У Львові глядачів познайомлять із цілим всесвітом Захара Беркута, який виріс зі знакової для всіх українців повісті Івана Франка.\nЛьвів’яни першими в Україні побачать цей фільм. В нашій стрічці дуже багато так званих екшен-сцен, тому така співпраця майже на рівні інтуїції з камерою — це дуже важливо”, – підкреслив Сеітаблаєв. Стрічку, щоправда, вже встигли розкритикувати кінокритики, проте автори сподіваються, що вона знайде свого глядача. Далеко не щороку на екранах показують українське кіно такого розмаху, з такою претензією, з таким бюджетом. Ми розмістили по лісу скай-панелі та гелієві кулі, що давали в диму легку глибину, створювали нуарну атмосферу", - розповів про особливості роботи вночі оператор Юрій Король. Та у Захара Беркута (Роберт Патрік) є свій план як цьому протистояти. Над проектом працювали до 40 майстрів, які досліджували історичний одяг та створювали костюми, їм допомагали ремісники з цілої України. Ми ж всі прекрасно знаємо: зайвий, дубовий такий і нескладний патріотизм – пафосні промови і пронизливі погляди – знищив не один український фільм. Ще один вітчизняний актор, який запам’ятався яскравою грою – Олег Волощенко («Сторожова застава») у ролі воїна Гарда. 30 год запланована прес-конференція за участі команди фільму, яку вестиме Андрій Алферов — кінознавець, кінокритик, телеведучий, член Міжнародної асоціації кінопреси (FIPRESCI).\nСхожі ключі: Захар Беркут фiльм 2020 дивитися онлайн повністю кіно Захар Беркут 2020 Захар Беркут фiльм 2020 дивитися онлайн hd Захар Беркут фiльм дивитися Захар Беркут 2020 дивитися онлайн без реєстрації Захар Беркут фiльм скачати торрент Захар Беркут 2020 дивитися онлайн в хорошій якості Захар Беркут скачати торрент Захар Беркут дивитися онлайн 2020 Захар Беркут дивитися фiльм онлайн Захар Беркут дивитися онлайн hd\nТакож дивіться: @hpukffk230 #jkdoj 1178 FEJ13K6HM @pocnbssq936 #enqqd 8610 1G9PBDR @acutwtln438 #lzwxrzoh 6010 FB644FS6QL @oalrjfp577 #mgxmhyt 4473 AQM2RNP8YBJU @erejgcjq121 #tbljuw 733 DX9TVB2HBV @dhzalvh130 #tfswi 1677 1D69RCSLGR @uhjtqmw246 #qbnbydgl 6098 DXFXTMBWWYOT @djntviwh988 #tcycnpu 2427 6BWH19CAVM @scwgmxfw923 #kledc 5965 PG7SDB5FH


Перша допомога на пікніку: як повернутися з шашликів здоровим\nГоловна Новини Корисні новини та поради Перша допомога на пікніку: як повернутися з шашликів здоровим\nПерша допомога на пікніку: як повернутися з шашликів здоровим\nВи з нетерпінням чекаєте травневих свят і вже складаєте з друзями меню для пікніка? Так, всі ми однакові і кожному з нас хочеться покуштувати смачного шашлику на природі, пограти в рухливі ігри та просто відпочити. Але, на жаль, пікніки дуже часто закінчуються в травмпункті або інфекційному відділенні. Ми вирішили поговорити про правила поведінки та першої допомоги на природі, для того щоб уникнути біди й уміло насолодитися законними вихідними.\nПеребуваючи протягом цілого дня на травневому сонечку, ми з задоволенням підставляємо під його промені свої бліді обличчя і тіло. А в результаті цього заробляємо опіки, адже відвикла від сонця шкіра не може відразу прийняти велику кількість ультрафіолету. Додому ми вже повертаємося з почервонілою шкірою, почуттям стягнутості (сухості), опіків. А потім починаємо «облазити» і лущитися. Якщо ж вам ще пощастило з сонячною, безвітряною і вологою погодою, крім опіку, ви ризикуєте отримати сонячний удар. Тоді вас будуть дошкуляти головний біль, задишка, серцебиття, нудота, блювання, слабкість, шум у вухах, мигтіння мушок перед очима.\nЗаздалегідь скористайтеся кремом з сонцезахисним фільтром (від SPF 20 до 50, якщо у вас чутлива шкіра). Особливо ретельно обробіть відкриті ділянки тіла свом дітям - їх шкіра ще більш чутлива до сонця. Під час пікніка намагайтеся більшу частину часу знаходитися в тіні дерев. Якщо почервоніння з'явилося ще під час відпочинку, скористайтеся підручними засобами першої допомоги: додайте до обпалених ділянок тіла чистий рушник, намочений в холодній воді, або облийте шкіру томатним соком або холодним чорним чаєм. Після повернення додому обгорніть пошкоджені ділянки шкіри вологою матерією на 20-30 хвилин, а потім нанесіть засіб проти опіків. Якщо у вашій аптечці немає такого препарату, змастіть шкіру кремом, що містить антиоксиданти (вітаміни Е, А і С, екстракт алое, гіалуронову або аскорбінову кислоту). Ці речовини нейтралізують шкідливі для шкіри вільні радикали, утворення яких посилює сонячний ультрафіолет. Якщо і крему під рукою немає, скористайтеся народними засобами: кефіром, сметаною і навіть молоком. Непогано відновлює пошкоджену шкіру яєчний білок, який містить протеїни, що перешкоджають втраті вологи. Залишки домашніх засобів можна видалити мінеральною водою або зволожуючим лосьйоном для чутливої шкіри. А у випадку, якщо ваша шкіра болить і свербить, не забудьте взяти антигістамінний засіб.\nУ разі сонячного удару потрібно переміститися в прохолодне місце, де є доступ свіжого повітря. Приляжте на ковдру, трохи піднявши ноги за допомогою валика з одягу, підкладеного під коліна, і розстебніть на собі одяг. На голову потрібно покласти змочений холодною водою рушник. Також можна випити міцний холодний чай або злегка підсолену холодну воду. Повернувшись додому, прийміть прохолодний душ.\nВи вибрали в якості місця для пікніка красиву лісову галявину? Пам'ятайте, що вже на початку травня листяні ліси багаті кліщами, які тільки й чекають бажаючих відпочити. Тому під час відпочинку і після повернення додому уважно оглядайте своє тіло, дітей і домашніх тварин. Кліщі легко чіпляються за свою жертву, яка проходить повз, і вибирають слабкі місця, де їм простіше прокусити шкіру: область голови, шиї, пахв ліктьових вигинів. Небезпека цих паразитів у тому, що вони є переносниками енцефаліту і кліщового бореліозу. Тому, як тільки ви виявите кліща, - відразу вирішуйте цю неприємність.\nБагато з нас пам'ятають старовинний рецепт боротьби з кліщами за допомогою рослинної олії. Але, на жаль, ніякої шкоди масляний душ цій комасі не завдасть. Від масла кліщ, можливо, і помре, але не вилізе сам. Крім того, масло створює в рані сприятливе середовище для розмноження хвороботворних бактерій. Правильніше зробити так: захопіть паразита пінцетом чи плоскогубцями і прокрутіть його на 2,5 обороту проти годинникової стрілки. Якщо таких інструментів немає під рукою, скористайтеся товстою ниткою: зробіть петлю, захопіть кліща якомога ближче до шкіри і акуратно, похитуючись в сторони витягуйте. Потім ретельно обробіть ранку зеленкою або йодом.\nРізані, колоті або рубані рани - біда «дроворубів», які лінуються заготовити дрова для багаття заздалегідь або придбати їх у магазині. Дуже часто від бажання зробити все самостійно страждають наші руки і ноги.\nПо-перше, заздалегідь подумайте про те, щоб в автомобільній аптечці були чисті бинти - завжди і скрізь! Якщо ви поранилися, не потрібно витрачати час на пошуки перекису водню або зеленки, а по можливості швидко накладете тугу пов'язку безпосередньо на область рани (поки кров активно виходить, інфекцію занести складно, потім вже, коли зупините кровотечу, обробите рану). При повільному витіканні темної крові пов'язка повинна бути накладена нижче рани, а при витіканні червоної крові - туга пов'язка повинна бути вище рани. Справа в тому, що, перетискаючи глибокі артерії в першому випадку, ми блокуємо відтік крові і провокуємо ще більш сильну кровотечу. Ще одна поширена помилка - величезна кількість вати, яку лікарям потім складно витягнути. Кращий варіант для пов'язки - бинт або чиста тканина. Увага! Пов'язка, що давить може перебувати на кінцівці не більше 1-1,5 годинф. І як можна швидше зверніться до лікаря.\nЯкий пікнік без ароматного м'ясного шашлику або риби на грилі?! Але важливо пам'ятати, що готувати їжу на відкритому повітрі зовсім не безпечно, адже можна зіпсувати свій відпочинок серйозним харчовим отруєнням. Хвороботворні організми можуть потрапити до нас не тільки з погано прожареної їжі. Їх джерелом можуть стати немиті фрукти, які тягнуть до рота наші діти, а також улюблені всім грибочки. А посилить ситуацію банальне переїдання, адже нам так складно сказати собі «ні» і зупинити обжерливість. У результаті «важка ноша» гниє і бродить в кишечнику. Так розвивається інтоксикація: з'являються тяжкість у животі, головний біль, сухість у роті, ломота в тілі, слабкість, діарея, підвищується температура тіла.\nВідмовлятися від застілля на природі не варто. Просто заздалегідь забезпечте себе і своїх близьких від харчового отруєння. По-перше, запасіться одноразовим посудом, щоб вам не довелося мити тарілки-вилки в річковій воді. По-друге, зробіть свій шашлик або рибу пікантними. Під час маринування обов'язково додавайте спеції, з дезінфікуючими властивостями (імбир, куркуму, шафран, тим'ян, червоний і чорний перець, гвоздику, коріандр). До готового м'яса можна подати будь-який гострий соус або гірчицю. Ще один перевірений спосіб убити хвороботворні бактерії - додати в маринад чайну ложку горілки, коньяку або спирту. Намагайтеся різати м'ясо дрібними шматками - так вам потім буде здаватися, що ви з'їли набагато більше. Перед їжею обов'язково прийміть одну-дві таблетки ферментного препарату - він допоможе перетравити як зайву їжу, так і алкоголь. Уважно ставтеся до гарніру, до м'яса: краще спекти банальну картоплю і взяти домашні соління, ніж сервірувати стіл свіжою зеленню. Перші овочі багаті нітратами, які самі по собі можуть викликати гостре отруєння. Відмовтеся і від бутербродів з маслом і від масляних солодощів - ці продукти швидко псуються. Відмінна закуска - квашена капуста. Цей продукт стимулює травлення і дозволяє організму швидше звільнитися від токсинів.\nІ будьте напоготові: якщо вас буде турбувати сильна нудота або спазми у шлунку - негайно випийте сорбент (Активоване вугілля) з великою кількістю чистої води. Якщо такий спосіб не приніс полегшення, потрібно негайно викликати блювоту, щоб вивести «зайве» з організму. Для цього потрібно випити велику кількість теплої води (1,5-2 літра) і натиснути пальцями на корінь язика. У воді можна розвести невелику кількість марганцівки (до слабо-рожевого розчину) або зробити злегка солоний розчин. Після того як нудота пройшла, потрібно негайно почати заповнювати втрату рідини: пити (кілька ковтків кожні 10 хвилин) воду або чай з імбиром. Після будь-якого отруєння важливо протягом декількох днів підтримати підшлункову залозу будь-яким ферментним препаратом і посидіти на дієті. Побалуйте свій виснажений організм узваром із сухофруктів (родзинок, кураги, сушених яблук), які містять необхідний для відновлення організму калій. Якщо отруїлася дитина, після промивання шлунку дайте їй рисовий або вівсяний відвар: починаючи з чайної ложечки, поступово збільшуючи кількість до 0,5 склянки. Таке питво створить в шлунку захисну плівку.\nОПІКИ ВІД БАГАТТЯ\nБіля вогнища не варто розслаблятися і втрачати пильність - вогнище теж являє собою величезну небезпеку. Наприклад, в момент запалювання сірника іскра може потрапити на одяг, а він (особливо синтетичний і вовняний) миттєво спалахує і охоплює полум'ям все тіло.\nЗАБІЙ, ВИВИХИ, ПЕРЕЛОМИ\nЦя група неприємностей - найпоширеніша під час будь-якого активного відпочинку. На пікніку ми насолоджуємося рухливими іграми, які часто викликають падіння, і як наслідок - забиття, розтягнення, розриви зв'язок, м'язів, сухожиль і навіть переломи кісток.\nПерша допомога при таких травмах - туга пов'язка і холод. Зігріваючі компреси в перші два дні застосовувати не можна - це посилює набряки! Пов'язку можна зробити з будь-яких підручних засобів: платків, рушників, бинтів. Вона не повинна бути занадто тугою, інакше буде перешкоджати кровообігу. Коли пов'язка накладена, пошкоджену кінцівку потрібно знерухомити і у випадку вираженого набряку помістити на підвищення. Якщо біль дуже сильна, можна прийняти знеболююче (наприклад, анальгетик). Потім необхідно докласти до пошкодженого місця холод і по можливості потрапити до травмпункту.\nУ разі вивиху, коли ви відчуваєте різкий біль, змінилася форма суглоба або обмежилася можливість рухів в ньому, важливо якомога швидше відправитися в лікарню, щоб зробити рентген. І не намагайтеся вправити вивих самостійно: так ви можете пошкодити зв'язки, судини і нерви. Якщо ви припускаєте перелом (кістка в неприродному положенні), потрібно накласти шину з будь-якого щільного підручного засобу (картон, дошка або рівна палиця). Не треба намагатися змінити стан кісток: шина накладається в тому становищі, в якому вони перебувають після травми. Зверху її потрібно зафіксувати пов'язкою. При відкритому переломі попросіть обробити шкіру навколо рани і негайно доставити вас в стаціонар.


Kyiv City влетить державі в копійку\nГоловна / Вибір редакції / Новини ЖКГ / Kyiv City влетить державі в копійку\n23 Серпня 2012 p. 15:00\nВартість будівництва ділового району Kyiv City перевищуватиме 1 млрд дол.\nПро це під час онлайн-конференції повідомив заступник голови Київської міської державної адміністрації Руслан Крамаренко.\n«Насамперед цей проект дасть можливість розвантажити від транспорту центральну частину міста, тим самим створити комфортніші умови для людей, які проживають у центрі столиці, а також повністю закінчений цикл для людей, котрі працюють на території KyivCity. Місто заробить за рахунок продажу землі та отриманих грошових коштів на розвиток інфраструктури міста, які становлять близько 10% від вартості проекту. Наразі це близько 500 тис. кв. м офісних, торговельних, житлових приміщень. Вартість проекту – понад 1 млрд дол.» – зазначив посадовець.


Україна часто сприймається як країна, яка має хорошу систему освіти і, що більш важливо, хороший доступ до освіти, але це тільки на перший погляд. Більш глибокий аналіз свідчить про наявність серйозних проблем, вирішити які можна лише спільними зусиллями держави, бізнесу та суспільства.\nПроглянувши результати дослідження Всесвітнього економічного форуму (ВЕФ), можна побачити, що за рівнем охоплення населення вищою освітою Україна займає 7-е місце у світі, в той час як за якістю викладання математики і природничих наук - 36-е зі 142 країн світу.\nЗа результатами Доповіді про людський розвиток ООН система освіти України займає позиції на одному рівні з провідними країнами ЄС, такими, як Великобританія або Польща. В цілому непогано, однак, такий результат, по-перше, значною мірою, досягнення, успадковане з часів радянської епохи. По-друге, якщо копнути глибше, або якщо почати порівнювати Україну з іншими країнами, картина виглядатиме менш оптимістично.\nОхоплення початковою освітою в останні роки залишається стабільним на рівні 90 відсотків, що забезпечило Україні 105-е місце за цією позицією в Індексі глобальної конкурентоспроможності (ІГК) Всесвітнього економічного форуму (ВЕФ). У сферах, де важливе використання знань, Україна демонструє не найкращі результати, наприклад, за якістю шкіл менеджменту і навчання персоналу на робочому місці. Вітчизняний бізнес має обмежений доступ до досліджень і навчання (88-е місце у ІГК). Щодо співпраці між університетами та промисловістю в НДДКР, то Україна за цією позицією знаходиться лише на 70-у місці у ІГК. В цілому, це означає, що знання, отримані в університетах або профтехучилищах, не застосовуються на робочому місці.\nФонд Ефективне управління у співпраці з ВЕФ проводить докладні щорічні дослідження з цих питань. В результаті опитування більше 2000 керівників по всій країні, ми отримуємо оцінку бізнесу за різними аспектами конкурентоспроможності, в тому числі і за освітою.\nОтримані результати не однозначні. З одного боку, 39 відсотків керівників стверджують, що система освіти країни не відповідає потребам бізнесу. При цьому, кожен п'ятий менеджер погоджується з твердженням, що низька кваліфікація робочої сили є проблемою для ведення бізнесу. З іншого боку, тільки 2 відсотки опитаних керівників назвали освіту одним із найбільш проблемних факторів ведення бізнесу. Значно більше занепокоєння у керівників викликають корупція і надмірне регулювання. Це означає, що сьогодні український бізнес мало турбується про стратегічний розвиток освіти і робочої сили. Його діяльність в більшій мірі спрямована на виживання. Ризики, пов'язані з рівнем та якістю освіти робочої сили варіюються від регіону до регіону. Наприклад, розрив за якістю початкової освіти за деякими з 27 регіонів України відповідає різниці у 40 країн у рейтингу ВЕФ. Те ж саме стосується доступу до Інтернет в школах.\nСитуація з охопленням вищою освітою виглядає ще більш похмуро. У той час як в столиці рівень охоплення 100 відсотків, в деяких сільськогосподарських регіонах до вищої освіти мають доступ лише від 30-40 відсотків випускників шкіл. Ця цифра порівнянна з багатьма країнами Азії або Латинської Америки країнами, що розвиваються.\nКрім того, управлінська освіта в Україні одна з найгірших у світі (140 з 142 країн згідно рейтингу ВЕФ). Для бізнесу це сигналізує про те, що в довгостроковій перспективі країна буде ставати все менш конкурентоспроможною, а варіація показників освіти між регіонами більш значущою.\nПроблема забезпечення якісної і доступної освіти вимагає вирішення. Питання в тому, хто буде платити за її вирішення? Наше дослідження показує, що, хоча бізнес і визнає проблеми ймовірність того, що він готовий інвестувати в освіту низька.\nУкраїнський бізнес не демонструє далекоглядності, можливо, з деякими винятками, які тільки підтверджують правило. Основним джерелом фінансування освіти продовжує залишатись державний бюджет, який найближчим часом буде продовжувати залишатися бідним, особливо в світлі наближення строку виплат по зовнішніх боргах.\nМожливо, українські платники податків стануть тими, хто буде платити за необхідні зміни. Хоча для них очевидне питання, чому вони повинні платити, адже вони вже й так платять у вигляді податків. Крім того, як правило, між тим, скільки люди платять за освіту та її якістю спостерігається низька кореляція.\nДо того ж в Україні, незважаючи на безкоштовність населення витрачає на освіту чималі кошти. Без врахування корупційних платежів (які не мають прямого відношення до плати за знання) за нашими підрахунками на основі результатів дослідження Research & Branding українці витрачають на освіту до 20 млрд.грн на рік, що за порядком порівнювано зі статтею видатків Держбюджету на освіту. З вищезазначених коштів, лише п'ята частина використовується на підвищення кваліфікації або самоосвіту. Значна частина грошей іде на шкільну та дошкільну освіту.\nЗрозуміло, що ані бізнес, ані держава, ані суспільство окремо не в змозі кардинально поліпшити ситуацію в сфері освіти. Тільки спільні зусилля можуть привести до змін, які зроблять Україну конкурентоспроможною в швидкозмінних умовах глобалізації.\nСаме освіта є одним із тих ключових факторів, які зможуть привести Україну до клубу країн з процвітаючою економікою.\nАвтор: Тамара Подвисоцька, аналітик, експерт з питань сектору освіти Фонду «Ефективне управління»


Собівартість м’яса бройлерів найнижча за щільності посадки 28 голів/кв. м - AgroTimes\nТваринництво 1 грудня 2020, 12:43\nСобівартість м’яса бройлерів найнижча за щільності посадки 28 голів/кв. м\nДля вивчення впливу щільності посадки курчат-бройлерів на результати їхнього вирощування було проведено експериментальне дослідження. Бройлерів вирощували впродовж 35 днів, пише журнал «Наше птахівництво».\nУ 1-й групі кількість птиці на 1 м2 підлоги клітки становила 31 голову, у 2-й – 30 голів, у 3-й – 29, у 4-й – 28, у 5-й групі – 27. Світловий і температурно-вологісний режими, програма годівлі та поживність раціону були ідентичними для всіх груп.\nБуло встановлено, що за вирощування курчат у кліткових батареях вплив щільності посадки на живу масу починає проявлятися з 21-денного віку. Наприкінці вирощування жива маса курчат 5-ї групи була на 0,84-8,39% вищою, як порівняти з іншими групами.\nЖива маса півників була вищою, ніж у ровесників 1-ї групи на 9,56% (P<0,05). Виявлено і вірогідну перевагу курочок 5-ї групи над особинами з 1-ї групи на 7,14% (P<0,001) та 2-ї групи на 6,05% (P<0,05).\nНайвищого середньодобового приросту живої маси досягли курчата 5-ї дослідної групи – 46,64 г, що більше на 0,87-8,67%, ніж у інших піддослідних групах.\nЗа однакових витрат корму на 1 кг приросту живої маси в 3-й, 4-й та 5-й групах кращою за збереженістю поголів’я (97,9%) виявилася 4-та група зі щільністю 28 голів/м2, або 357,1 см2 на голову.\nВихід тушок І сорту значною мірою залежав від щільності посадки птиці за її вирощування в кліткових батареях. Так, за щільності посадки 27 голів/м2 (370,3 см2 на голову) цей показник збільшився на 19,9%, як порівняти з 1-ю групою (31 голів/м2, або 322,5 см2 на голову).\nЗа визначення економічної ефективності виробництва м’яса бройлерів на основі результатів проведених експериментальних досліджень більш вдалим варіантом слід визнати птицю 4-ї групи, яку вирощували за щільності посадки 28 голів/м2 площі підлоги клітки. Собівартість 1 кг м’яса в цій групі була нижчою на 0,4-3,9%, а рентабельність виробництва вищою на 0,6-5,7%, як порівняти з іншими піддослідними групами.\nЯк повідомлялося, Чехія забороняє клітки для несучок і бройлерів.\nбройлери дослідження журнал «Наше птахівництво» птиця щільність посадки птиці\nЗа додавання фітази у птиці підвищується засвоюваність азоту\nЯкі особливості діагностики протозоозів у індиків