Головна/Всесвіт/Політ над Плутоном (відео)\nНАСА змонтувало відеоролик з фотографій Плутона, переданих на Землю автоматичною станцією «Нові горизонти». Під час перегляду у глядачів складається враження, що вони немов летять над поверхнею карликової планети в космічному кораблі.\nРолик починається над горами Норгей (Norgay Montes), які, ймовірно, складаються з льоду. Їх висота – близько 3,5 км, а вік – близько 100 млн років. Далі уявний космічний корабель прямує на північ, до крижаної рівнині Рівнина Супутника (Sputnik Planum) і чорним кратерам Регіону Ктулху (Cthulhu Regio).\nСтанція «Нові горизонти» почала передачу нових даних 5 вересня. Процес їх передачі триватиме близько року, так як зонд зберігає у себе ще 95% отриманої інформації.\nАпарат «Нові горизонти» подолав близько 4800000000 кілометрів, щоб «зустрітися» з Плутоном; він пролетів повз нього в липні цього року. Ця місія стала однією з найуспішніших проектів НАСА. У 2016 році буде прийнято остаточне рішення про її продовження.


Автор Тема: 11 продуктів, найбільш корисних для здоров’я. Секрети гарного здоров'я та активного довголіття (Прочитано 7762 раз)\n« Reply #17 : 28 Травень 2013, 23:55:40 »\nя б ще у той список додала моркву\n« Reply #18 : 23 Жовтень 2013, 11:19:47 »\nо, тих 9 крім кориці і куркоми вже лопає моя малеча\n« Reply #19 : 24 Жовтень 2013, 19:04:23 »\n20 найбільш корисних продуктів харчування для здоров'я\nРейтинг найкорисніших продуктів харчування для здоров'я людини склали британські вчені і, як і очікувалося, до першої десятки увійшли продукти виключно рослинного походження, що ще раз доводить користь вегетаріанства для будь-якої людини.\nЯк відзначають експерти, першість їм забезпечило високий вміст особливо активних антиоксидантів - лікопенів, а також вітаміну С. Крім того, помідори підтримують в здоровому стані серцево-судинну систему, а також здатні попереджати розвиток ряду видів раку.\nВони багаті на вітамін С, а також пектинами, які знижують в організмі рівень "поганого" холестерину.\nУ брокколі висока концентрація антиоксидантів. Вона відмінний постачальник вітамінів С, РР, К, U і бета-каротину. Аскорбінової кислоти (вітаміну С) в брокколі майже в 2,5 рази більше, ніж у цитрусових. Брокколі - це багате джерело мінеральних речовин: калію, кальцію, фосфору, натрію, заліза.\nПлоди авокадо багаті поліненасиченими жирними кислотами, стабілізуючі в крові рівень цукру, а також вітамінами і провітамінами А, В2, Д, Е, РР.\nголовне багатство крес-салату - вітаміни С, Е і А, кальцій, залізо, йод і фолієва кислота.\nВін містить у собі стабілізуючий кров'яний тиск алліцин.\nВона багата антиоксидантами, а також мононенасичені жирні кислоти, зокрема - олеїновою кислотою, яка знижує рівень холестерину в крові.\nУ великій кількості містять вітамін С, вітаміни групи В. Покращують травлення, мікрофлору кишечника, знижують холестерин, виводять токсини з організму. Введіть собі в правило з'їдати по 1 яблуку в день.\nМ'якоть плодів гарбуза містить цінні для організму вітамін С, В1, В2, РР, D, Е, цукру, клітковину, багато калію, заліза, фтору, магнію. Містить пектин, який знижує рівень холестерину в організмі.\nГарбуз корисний при ниркових захворюваннях, що супроводжуються набряками, при гіпертонії, порушеннях обміну речовин. Гарбузовий сік розчиняє камені в нирках, сечовому міхурі.\nУ великій кількості містить в собі бета - каротин. Морква - полівітамінний і зміцнюючий засіб, рекомендований при захворюваннях серця, хворобах шлунка, а також при погіршенні зору.\nУ капусті досить багато вітаміну С. Капуста допомагає боротися з ожирінням, володіє протисклеротичною дією. У капусті містяться білкові речовини, а також вітамін U, який допомагає при виразці і хворобах печінки.\nБудь-яка зелень, будь то кріп з петрушкою, листя салату, щавель, шпинат, рукола, подорожник або кропива. У зелені міститься величезна кількість вітамінів і легкозасвоюваних амінокислот. Зелені рослини - джерело клітковини, яка помогат очистити стінки травного тракту.\nБагаті макро і мікро елементами, містять у собі вітамін Е. Це відмінне джерело білка (в 1 курячому яйці міститься до 10 г білка). Яйця перешкоджають старінню.\nМістять йод, необхідний для нормального функціонування щитовидної залози, вітаміни групи В, необхідні для роботи мозку, вітамін Е, який підтримує еластичність шкіри, додає здоровий колір обличчя. Норма: 3 - 4 горіха (волоські, кеш'ю, мигдаль, фундук) в день.\nЗвичайно ж, це далеко не всі продукти здорового харчування і список можна було б продовжити, але це основні продукти, які повинні бути присутніми у вашому раціоні. Вживайте хоча б 4-5 з вищеперелічених продуктів в день - це забезпечить вам міцне здоров'я і довгі роки життя.\n« Reply #20 : 19 Листопад 2013, 14:21:42 »\nКласна порада - просто і ефективно\n« Reply #21 : 03 Лютий 2014, 15:59:46 »\nА то часом не книга такого старого гуцула, така тоненька, проте порад там є багатенько. Якщо та, то нам з чоловіком сподобалось як він про овес пише. От коні їдять переважно овес і яку силу мають. Отак і нам треба із вівсяними стравами і напоями подружитись\n« Reply #22 : 06 Листопад 2014, 21:26:43 »\nА - морква, цитрусові, вершкове масло, сир, яйця.\nD - молоко, яйця, печінка тріски, жирні сорти риби.\nЕ - кукурудзяна, соняшникова, оливкова олії; горох.\nК - зелені листяні овочі, шпинат, брюссельська,\nбілокачанна і цвітна капуста, крупи з цільного зерна.\nВ1 - овес, горіхи (фундук).\nВ2 - висівки пшениці, соєві боби, капуста броколі печінку, яєчний жовток, сир.\nРР - зелені овочі, горіхи, крупи з цільного зерна, дріжджі, м'ясо, в тому числі куряче, печінка, риба, молоко, сир.\nВ5 - бобові, гриби, рис, печінка, м'ясні субпродукти.\nВ6 - зелені листяні овочі, м'ясо, печінка, риба, молоко, яйця.\nВ9 - горіхи, зелені листяні овочі, боби, банани, апельсини, яйця, м'ясні субпродукти.\nВ12 - морські водорості, печінка, ікра, яйця, сир, молоко, сир, м'ясо, риба.\nН - яєчний жовток, печінка.\nБета-Каротин - морква, петрушка, шпинат, весняна зелень, диня, помідори, спаржа, капуста, броколі, абрикоси.\n« Reply #23 : 04 Лютий 2015, 15:22:28 »\nКорисна інформація! Будьмо здорові!!\n« Reply #24 : 23 Березень 2015, 07:45:06 »\nмені лікар порадив навіть дітям для підняття гемоглобіну давати відвар вівса\n« Reply #25 : 14 Листопад 2015, 09:21:15 »\nодне ківі заміняє 5 яблук,а у кісточках яблук міститься добова норма йоду\n« Reply #26 : 17 Листопад 2015, 21:07:32 »\n« Reply #27 : 12 Січень 2016, 19:56:26 »\nя знаю, що коли хворіє краще з'їсти 2 ківі чим таблетований вітамін с він не засвоюється\n« Reply #28 : 17 Липень 2016, 14:17:21 »\nА чому про мясо нічого не сказано?\nRe: 11 продуктів, найбільш корисних для здоров’я. Секрети гарного здоров\_'я та активного довголіття\n« Reply #29 : 24 Березень 2017, 10:11:40 »\nДуже цікава інформація, дякую\nПодумала і додала ще: 24 Березень 2017, 10:13:48\nІ дійсно? мясо це ж білок..і т.д.\n« Reply #30 : 24 Березень 2017, 11:16:41 »\nЯ б додала ще продукти бджільництва. Мені особливо добре допомагає перга і пилок. Імунітет став краще і гемоглобін піднімає чудово. Наскільки я знаю, можна навіть маленьким дітям потроху, не є алергенами як мед.\n« Reply #31 : 24 Березень 2017, 11:42:54 »\n« Reply #32 : 17 Червень 2017, 00:07:53 »\nа як же грейпфрут? не всі його люблять звичайно, але він дуже корисний\n« Reply #33 : 10 Серпень 2018, 12:27:46 »


Можна кроликам банани? Рекомендації по годівлі\nПоради для всіх » НАУКА » Можна кроликам банани? Рекомендації по годівлі\nКролики – це одомашнені ссавці сімейства зайцевих. Їх розводять на великих фермах і в приватних домогосподарствах заради смачного дієтичного м'яса і красивою пухнастою шкурки. Однак їх зміст має цілий ряд нюансів, що стосуються раціону цих звірків. У сьогоднішній статті ми розберемося з тим, чи можна кроликам банани і чим взагалі годувати даних тварин.\nДані гризуни мають дуже чутливу травну систему з недостатньо розвиненою кишкової і шлункової мускулатурою. Це означає, що все з'їдене пересувається по ШКТ завдяки новій порції корму, а не за допомогою м'язових скорочень. Тому їх ні в якому разі не можна змушувати довго голодувати, а основу раціону тварин повинна становити їжа, багата клітковиною.\nТим, кого хвилює, чи можна давати кроликам банани, буде цікаво, що фахівці виділяють чотири групи кормів для цих тварин:\nУ кролячому раціоні обов'язково повинні бути такі продукти, як морква, картопля, гарбуз, ріпа, редиска, топінамбур і кабачки. Іноді їх дозволяється пригощати цукрового та кормового буряку, а також капустою, попередньо звільненій від качана.\nЩо стосується фруктів, то це можуть бути яблука, груші, айва, слива і персики. З кожного плоду попередньо виймають кісточки і тільки після цього пропонують тваринам. Багатьом початкуючим фермерам цікаво, чи можна кроликам банани. Звичайно, декоративних звичайних звірів зрідка дозволено балувати такою екзотикою. Але особливої користі вона не принесе. До числа таких же безпечних, але не особливо цінних продуктів відносять ще ківі, гранат, цитрусові і навіть сухофрукти. Ці плоди ніяк не впливають на якість м'яса звірка.\nРозібравшись, можна кроликам банани, треба згадати і про комбікормах. Така продукція хороша тим, що в її складі присутні всі необхідні компоненти. Як правило, в ній міститься макуха, зернові, сіль, мікроелементи, вітаміни, солома чи сіно. Що стосується грубої їжі, то в раціон кроликів періодично рекомендується вводити кору акації, черешні, клена і берези.\nЗ'ясувавши, чи кроликам банани, необхідно розібратися, що не можна давати цим тваринкам. В їх меню не повинно бути надлишку соковитих кормів, сушені, смажені, варені або печених овочів. Категорично заборонено пригощати їх ріпчастою цибулею, баклажанами, помідорами, червонокачанної капустою і молодою картоплею.\nНеприпустимо годувати їх молоком, сиром або м'ясом. Це не тільки безглуздо з точки зору поповнення білкових запасів, але й небезпечно для життя кроликів. Вживання тваринної їжі може стати причиною розвитку серйозних патологій травного тракту. Тим, хто вже зрозумів, можна банани кроликам (декоративним і звичайним), потрібно назавжди усвідомити, що у список заборонених продуктів потрапили деякі зернові і бобові. Пшоно, жито, просо, рис не тільки не корисні, але ще й досить небезпечні. Вони сприяють накопиченню слизу в шлунку і провокують сильне здуття.\nЧи можна давати кроликам огірки і кабачки?\nМожна кроликам яблука? Що можна і що не можна давати кроликам?


Конвертувати гГц в 1/с (гектогерц в 1/с)\nгГц до 1/с\nгектогерц до 1/с\nКонвертувати гектогерц в 1/с (гГц в 1/с):\nЗа допомогою цього калькулятора можна ввести значення, яке потрібно конвертувати, разом з оригінальною одиницею вимірювання; наприклад, '744 гектогерц'. При цьому можна використовувати повну назву одиниці або її абревіатуруяк приклад: 'гектогерц' або 'гГц'. Потім калькулятор визначає категорію одиниці виміру, яку потрібно конвертувати, в даному випадку це 'Частота'. Після цього він конвертує введене значення у всі відомі йому відповідні одиниці. У отриманому списку ви обов'язково знайдете конверсію, яку ви спочатку шукали. В якості альтернативи, значення, яке потрібно конвертувати, можна ввести наступним чином: '4 гГц в 1/с' або '42 гГц до 1/с' або '96 гектогерц -> 1/с' або '11 гГц = 1/с' або '96 гектогерц в 1/с' або '82 гектогерц до 1/с'. Для цієї альтернативи калькулятор також відражу визначає в яку одиницю конкретно потрібно конвертувати початкове значення. Незалежно від того, яку з цих можливостей ви використовуєте, він зберігає громіздкий пошук відповідного списку в довгих списках вибору з безліччю категорій та підтримуваних одиниць. Все це калькулятор робить за нас за долю секунди.\nКрім того, калькулятор дозволяє використовувати математичні вирази. В результаті, можна не тільки порахувати числа між собою, наприклад, '(20 * 97) гГц'. Але різні одиниці вимірювання можуть бути з'єднані між собою безпосередньо в конверсії. Це може, наприклад, виглядати так: '744 гектогерц + 2232 1/с' або '99mm x 54cm x 45dm = ? cm^3'. Одиниці виміру, об'єднані таким чином, природно, повинні збігатися і мати сенс у даній комбінації.\nСкільки 1/с у 1 гектогерц?\n1 гектогерц [гГц] = 100 1/с - Калькулятор вимірювань, який може використовуватися для конвертації гектогерц в 1/с, тощо.


У школах з'являться електронні журнали і щоденники: що відомо\nЗамалювати двійку не вийде: в українських школах будуть електронні щоденники\n23 грудня 2020, 14:47\nВ Україні зникнуть друковані шкільні щоденники / vseosvita.ua\nМабуть, у багатьох людей є гіркий досвід видирання сторінок зі щоденника через погані оцінки або зафарбовування цих самих оцінок. Та більше цього не буде, адже в українських школах запровадять електронні щоденники й журнали.\nСергій Шкарлет повідомив, що наказ про запровадження в дослідну експлуатацію програмного модуля електронних щоденників і шкільних журналів вже підписані, передає Міністерство освіти й науки.\nЦікаво Студентам планують платити премії, – Шкарлет\nЦе державна розробка, над якою працювала команда Міністерства освіти й науки України. Використання е-журналів й е-щоденників скоротить обсяг бюрократичної роботи. Також ми адаптуємо сервіс до роботи з будь-яких гаджетів,\nВже протестували інтерфейс, через який можна буде отримати доступ до різних сторінок: дані про учнів, розкладу уроків, списків відвідування, домашніх завдань тощо. Доступ до е-журналів й е-щоденників доступний – за посиланням.\nВсю інформацію будуть заповнювати вчителі, а батьки й учні зможуть у будь-який момент перевірити інформацію за допомогою логіна й пароля.\n"Розробники також подбали про безпеку. Усі дані ретельно захищені, а доступ до них розмежовано відповідно до повноважень відповідальних працівників", – розповіли в МОН.\nЯк виглядатиме проєкт Електронний журнал / Скриншот\nНовини УкраїниШколаОсвітаМіністерство освіти та науки УкраїниСергій Шкарлет


База відпочинку "Вілія" » Зелений туризм\nЗелений туризм » Регіон » Чернівецька область » База відпочинку "Вілія"\nБаза відпочинку "Вілія"\nРегіон: с. Ломачинці, Чернівецька область\nДо Ваших послуг двоповерхові будинки з двомісними номерами з усіма зручностями.\nУ вартість проживання включено триразове комплексне харчування.\nБаза відпочинку має власні піщаний та трав`яний пляжі, обладнані комфортними шезлонгами зі стаціонарними парасольками, кріслами-пуфиками та гойдалками.\nЛюбителям розваг ми пропонуємо прогулянки по Дністру на швидкісному катері, прокат катамаранів, катання на водних лижах, "таблетці".\nНа території бази є кафе з відкритою терасою і видом на річку.\nпрогулянки по Дністру на швидкісному катері,\nкатання на водних лижах, "таблетці"\nтел. - 098 097 4000


Кардіодарон - інструкція із застосування, показання, дози\nukrProMedic.ru » Ліки і препарати » Ліки » Кардіодарон\nКардіодарон - антиаритмічний препарат класу III, що володіє антиангінальну дію.\nКардіодарон випускається в наступних формах:\nТаблетки: двоопуклі, круглі, білі або білі з кремовим відтінком, на одній стороні є ризику (по 10 штук у контурних чарункових упаковках, в картонній пачці 3, 6 або 50 упаковок- для стаціонарів - по 100 упаковок в картонній коробці);\nРозчин для внутрішньовенного введення: прозорий, злегка жовтуватий, видимі механічні включення відсутні (по 3 мл в ампулах, по 5 ампул в блістерах, в картонній пачці 1 блістер- для стаціонарів - по 20 блістерів в картонній коробці).\nДіюча речовина: аміодарону гідрохлорид - 200 мг;\nДопоміжні компоненти: повідон, магнію стеарат, лактоза, кремнію діоксид колоїдний безводний, крохмаль кукурудзяний.\nСклад 1 мл розчину:\nДіюча речовина: аміодарону гідрохлорид - 50 мг;\nДопоміжні компоненти: полісорбат 80, бензиловий спирт, вода для ін`єкцій.\nШлуночкові аритмії, що загрожують життю (включаючи шлуночкову тахікардію);\nСуправентрикулярні аритмії (частіше при неможливості або неефективності іншого лікування), включаючи пароксизм тріпотіння і мерехтіння передсердь;\nАритмії на тлі хронічної серцевої недостатності або коронарної недостатності;\nШлуночкові аритмії у пацієнтів з міокардитом Шагаса;\nШлуночкова і передсердна екстрасистолія;\nПрофілактика нападів стенокардії;\nПрофілактика фібриляції шлуночків.\nІнтерстиційні хвороби легень;\nAV-блокада II-III ступеня (за умови, що кардіостимулятор не використовується);\nОдночасне застосування інгібіторів моноаміноксидази;\nГіперчутливість до йоду і / або будь-якого компонента препарату.\nВідносні (Кардіодарон застосовують з обережністю):\nДитячий і підлітковий вік до 18 років (немає даних про ефективність препарату і його безпеки під час застосування у дітей).\nТаблетки Кардіодарон приймають всередину, під час або після їди. Їх слід ковтати цілими, запиваючи водою. Дорослим пацієнтам препарат призначають в початковій разовій дозі 200 мг. Початкова добова доза - 600-800 мг, максимальна добова - 1200 мг. Кратність застосування - 2-3 рази на добу. Тривалість терапії - 8-15 днів.\nПідтримуюча доза Кардіодароном становить 100-400 мг на добу в 1-2 прийоми. Рекомендується мінімальна ефективна доза препарату. Його можна приймати через день в подвійній дозі.\nПацієнтам старше 75 років препарат призначають в мінімальних ефективних дозах (як початкових, так і підтримуючих).\nРозчин для внутрішньовенного введення\nРозчин для ін`єкцій Кардіодарон призначений виключно для застосування в умовах стаціонару, коли неможливий пероральний прийом препарату або досягнення антиаритмічного ефекту потрібно терміново. Для внутрішньовенного струминного або краплинного введення разова доза становить 5 мг на кг маси тіла, добова - до 15 мг на кг маси тіла (але не більше 1200 мг).\nТравна система: зниження апетиту, біль у животі, блювота і нудота, відчуття тяжкості в епігастральній ділянці, втрата або притуплення смаку, діарея або запори, метеорізм- рідко - підвищення активності трансаміназ печінки-при тривалому лікуванні - холестаз, цироз печінки, токсичний гепатит, жовтяниця;\nДихальна система: при тривалому лікуванні - задишка, плеврит, кашель, фіброз легенів, альвеоліт або інтерстиціальна пневмонія- при внутрішньовенному введенні - апное, бронхоспазм (у пацієнтів з тяжкою дихальною недостатністю);\nСерцево-судинна система: AV-блокада, брадікардія- при тривалому лікуванні - виникнення або посилення наявної аритмії, шлуночкова аритмія за типом «пірует», прогресування хронічної серцевої недостатності-при внутрішньовенному введенні - зниження артеріального тиску;\nСистема кровотворення: апластична і гемолітична анемія, тромбоцитопенія;\nЦентральна і периферична нервова система: депресія, парестезії, слабкість, слухові галюцинації, запаморочення і головний біль, усталость- при тривалому лікуванні - атаксія, порушення пам`яті і сну, тремор, неврит зорового нерва, периферична невропатія, екстрапірамідні розлади- при внутрішньовенному введенні - підвищення внутрішньочерепного тиску;\nОргани почуттів: мікровідшарування сітківки, відкладення пігменту ліпофусцину в епітелії рогівки ока, увеїт;\nЕндокринна система: гіпер- або гіпотиреоїдизм;\nДерматологічні реакції: ексфоліативний дерматит, облисіння, фоточутливість, шкірні сипь- рідко - фарбування шкірних покривів в сіро-блакитний колір;\nМісцеві реакції (при внутрішньовенному введенні): тромбофлебіт;\nІнші реакції: васкуліт, міопатія, запалення придатка сім`яника, зниження потенціі- при внутрішньовенному введенні - посилене потовиділення, жар.\nПеред початком терапії препаратом Кардіодарон, а також при тривалій терапії слід контролювати функцію щитовидної залози і провести рентген легенів, в разі необхідності - скорегувати електролітні порушення. Під час лікування слід регулярно відвідувати окуліста.\nВнутрішньовенне введення проводиться під постійним контролем частоти серцевих скорочень, артеріального тиску та ЕКГ.\nВ період лікування пацієнти повинні уникати прямого впливу сонячних променів.\nПри відміні препарату можуть виникнути рецидиви порушень серцевого ритму.\nКардіодарон може впливати на результати тесту на йодконцентрірующую функцію щитовидної залози.\nКардіодарон не слід застосовувати одночасно з наступними лікарськими препаратами: інші антиаритмічні засоби, вінкамін, блокатори кальцієвих каналів, кортикостероїди, сультоприд, бета-адреноблокатори, проносні засоби, амфотерицин В внутрішньовенно, еритроміцин внутрішньовенно, пентамідин внутрішньовенно і діуретики.\nАстемізол, трициклічніантидепресанти, терфенадин і фенотіазини потенцируют подовження інтервалу QT і ймовірність розвитку шлуночкової аритмії.\nЦиметидин уповільнює метаболізм аміодарону.\nПрепарат посилює ефекти дигоксину, циклоспорину, варфарину і фенітоїну.\nЗберігати в темному місці при температурі не більше 25 ° C. Берегти від дітей.\nТермін придатності: таблетки - 5 років, розчин для ін`єкцій - 2 роки.


Гроші в арсеналі фінансових воєн\nГроші в арсеналі фінансових воєн*\nІсторія фінансових воєн нітрохи не коротша історії звичайних воєн. Ще в Стародавньому світі одним зі способів боротьби з супротивниками був підрив їхніх економік. Досягалося це зазвичай карбуванням фальшивих монет, що призводило до знецінення грошей і втрати довіри до влади. Після винаходу паперових грошей і розвитку поліграфії можливості такої боротьби зросли в багато разів, оскільки фальшива монета все-таки становила хоч якусь цінність через вміст у ній благородного металу, що є засобом її забезпечення. На відміну від підроблених паперових розписок на багатства, якими по суті, є банкноти. Фальшиві купюри широко використовувалися Наполеоном для захоплення європейських країн, Німеччиною у часи обох світових воєн.\nХоча силу грошей для встановлення контролю над іншими країнами багато хто давно усвідомив, використовувати її в якості повноцінної альтернативи застосуванню звичайної зброї навчилися близько сотні років тому. І вирішальну роль у цьому зіграли американські банкіри, які спочатку підкорили собі США шляхом створення Федеральної резервної системи (ФРС), а потім зазіхнули на інший світ, домігшись прийняття Бреттон-Вудських угод про долар як засіб міжнародних розрахунків. Не менш важливим підсумком цих угод було створення Міжнародного валютного фонду (МВФ), підконтрольного ФРС, адже МВФ відкривав можливість для реалізації «заповіту», сформульованого ще в 1839 році президентом Асоціації американських банкірів Філом Бенсоном: «Немає прямішого і надійнішого способу захопити контроль над нацією, ніж через її систему кредитування».\nЯк і у випадку зі звичайними війнами, метою воєн фінансових є або підпорядкування собі держави в цілому, або встановлення контролю над її частиною. Різниця лише в тому, що у випадку з фінансовими війнами фізичний контроль над територією зовсім не є обов'язковим, хоча за ступенем руйнівності фінансові війни не менш страшні, ніж звичайні.\nЯк генеральні битви звичайних воєн найбільш видовищними та вирішальними подіями фінансових воєн є економічні кризи кризи. Всі інші кроки сторін, як до криз, так і після них, менше вражають уяву обивателів. Втім, і самі ці війни зазвичай часто розглядаються як деяке стихійне лихо, а не ретельно сплановані кроки, спрямовані на встановлення контролю над економікою, що представляє інтерес для організатора кризи.\nНайпотужніша економічна криза ХХ століття, названа Великою депресією, дозволила сконцентрувати у Федеральному резерві все банківське золото, наявне в Сполучених Штатах, і встановити контроль банків, що входять у ФРС, над левовою часткою американської промисловості. Фінансова криза, влаштована близьким до банкірів з ФРС біржовим спекулянтом Джорджем Соросом у Великобританії в 1992 році, не тільки дозволила йому за один день заробити 1 мільярд доларів, але і викликала девальвацію дюжини європейських валют, а також відклала на 6 років введення єдиної європейської валюти. А найголовніше – дозволила значно збільшити вплив США на європейську економіку шляхом скуповування американцями акцій підприємств Європи, які різко здешевіли.\nДж.Сорос виявився і серед ініціаторів кризи 1995 року в Мексиці. Він поховав плани будівництва міжокеанського каналу, який склав би конкуренцію Панамському каналу, підконтрольному американцям. У тому ж році Сорос завдав удару по економіці Японії, стрімке зростання курсу національної валюти якої загрожувало перетворити країну на світовий фінансовий центр, країну-рантьє, номіновані в ієні кредити якої забезпечили б бурхливе зростання економіки усієї південно-східній Азії. Потім Дж.Сорос за підтримки банків, що входять до ФРС, обрушив фінансові системи Індонезії, Південної Кореї, Тайваню, Малайзії, Таїланду, Гонконгу – всіх «азіатських тигрів», яким жорстко вказали їхнє місце, змусивши прив'язати свої економіки до долара. Скориставшись падінням акцій електронних компаній зазначених країн і викликаним цією причиною падінням індексу Dow Jones, американські високотехнологічні корпорації – IBM, Intel, Motorola, Compaq, Dell, Hewlett Packard – викупили значні частки їх акцій, а також власні акції, які «скидались» сторонніми інвесторами.\nГоворити про Джорджа Сороса змушує не тільки його роль в організації криз. Навіть при наявності декількох вільних мільярдів доларів він не зумів би організувати кризи без великої підготовчої роботи. Частина її полягає у формуванні думки учасників фінансового ринку про неминучість виникнення певної кризи. Після чого навіть відносно невеликої суми (близько декількох мільярдів доларів) достатньо для того, щоб спровокувати паніку на фінансовому ринку, що знецінює валюту і акції ключових підприємств країни, а то й цілого регіону.\nВідстежуючи висловлювання Дж.Сороса, публікації підконтрольних йому ЗМІ, дії інших організацій, що фінансуються з його Фонду, неважко встановити наступну жертву фінансових воєн – Європу. З 2012 року посилилася загроза розпаду єврозони. В найбільш постраждалої від фінансової кризи Греції заговорили про відмову від єдиної європейської валюти, що, безсумнівно, призведе до серйозного ослаблення євро. Наприкінці минулого року Дж.Сорос заявив, що головною причиною такого становища є жорстка позиція Німеччини в питаннях дотримання фінансової дисципліни найбільш слабкими європейськими країнами. Саме Джордж Сорос фінансує і патронує грецьку опозиційну партію СИРИЗА, яка найбільш різко виступає проти зусиль Німеччини, спрямованих на підтримку єдиної європейської валюти.\nКрім психологічного тиску – поширення уявлень про неминучість краху європейської валюти – ведеться й інша підготовча робота. Так, в останні місяці США докладають максимум зусиль по створенню Зони вільної торгівлі з Європейським Союзом (ЄС) для того, щоб остаточно зняти останні бар'єри на шляху проникнення американського капіталу в Європу і, після спровокованого краху євро, скупити за долари, що різко подорожчають, під приводом порятунку економіки ЄС її найбільш ласі шматки. Або придушити будь-які спроби ЄС провести реіндустріалізацію і посилити свій вплив у світі.\nХтось заперечить, що у США просто немає грошей на таку масштабну операцію. В уряду дійсно їх немає. Вони є у Федеральної резервної системи, що показав скандал, який нещодавно вибухнув у Штатах, з наданими ФРС таємними кредитами «потрібним» банкам на загальну суму майже 30 трильйонів доларів. На ці гроші прокредитовані банки скуповували у приватних банків, що не входять до Федеральної резервної системи і перебувають через кризу 2008 року у важкому фінансовому становищі, акції перспективних підприємств по всьому світу. Отримані від продажу цих акцій кошти поверталися покупцеві в якості погашення боргів і знову потрапляли до ФРС. Таке колосальне кредитування не породило гіперінфляції з простої причини: гроші не потрапляли в реальну економіку. Тим не менш «електронні нулі», взяті з «бездонного кишені», матеріалізувалися у вигляді реальної влади над конкретними великими підприємствами.\nНа фінансовому полі бою, на яке вже давно перетворилася Земля, існує жорстке розділення на тих, хто створює фінансові капітали, і тих, хто ці капітали імпортує, заробляє. Різниця між номіналом і вартістю виробництва грошей максимальна при першій транзакції, коли центральний банк держави реалізує створені гроші, забезпечені багатствами країни і її промисловою міццю. При цьому держава ревно стежить, щоб контрагентом центробанку був резидент. Тобто сеньйораж, емісійний дохід від створених грошей, залишався всередині країни. Однак, багато інших країн, забезпечують гроші, що випускаються, не власними багатствами, а запасами іноземної валюти, яку повинні купити в іноземного емітента, перш ніж зробити власні гроші. Тобто вони змушені платити країнам, валюту яких вони закуповують для випуску власних грошей, за право емісії, і ця оплата повністю з'їдає весь емісійний дохід. Нарощування валютних резервів за такою схемою лише сприяє багаторазовому зростанню прибутків емітентів цих валют.\nВихід із даної ситуації один: слід перетворитися із країни, що заробляє гроші, в країну, що їх створює. Тобто в країну, що гарантує стабільність валюти не запасами іноземних грошей, а власними багатствами, рівнем свого промислового та фінансового розвитку...\nЯк звільнитися від забезпечення власних грошей іноземною валютою?\nІсторія грошей, не забезпечених нічим, крім громадської згоди на їх обіг, налічує майже 200 років. У період з 1837 по 1866 роки в США перебувало в обігу близько 8 000 різновидів «приватних грошей», емітентами яких були різні компанії, банки і навіть приватні особи. Деякі з цих валют навіть отримали досить широке поширення, поки не були офіційно заборонені. У розпал кризи кінця 1920-х – початку 1930-х років власні гроші, які були в обігу тільки в межах австрійського містечка Вергль, випустив муніципалітет. На здивування обіг «вергльского шилінгу» призвів до бурхливого зростання економіки міста з 3 000 жителів. Подібна історія сталася і в американському містечку Ітака, місцева валюта якого, «ітакський час», діє і понині, стимулюючи внутрішній товарообіг. Те ж саме відбувається в англійському Брістолі: «брістольський фунт» знайшов не тільки паперовий вигляд, але перебуває в обігу у вигляді електронних грошей. В найтяжчі часи початку 1990-х свої власні «валюти» мали багато вітчизняних підприємств, дозволяючи працівникам, які не отримували зарплату, виживати за рахунок товарів, що продаються їм за ці сурогатні гроші. Та й багато «електронних валют», що слугують розрахунковим засобом за різні товари і послуги в мережі Інтернету, значною мірою забезпечені громадською згодою.\nТим не менше, всі емітенти цих «несправжніх» грошей ретельно стежили і стежать за обсягами емісії, не допускаючи їх знецінення та забезпечуючи обмін за спеціальним курсом на «звичні» гроші. Та й призначені вони, по-перше, для дуже обмеженої сфери застосування, а по-друге, не годяться для торгівлі з зовнішнім світом, оскільки для таких угод ні чесного слова міністра фінансів, ні його печатки недостатньо.\nСвій шлях, заснований на жорсткій прив'язці до золота та срібла, знайшли деякі арабські країни, які поступово вводять для розрахунків один з одним «золотий динар», валюту, обсяги якої строго відповідають запасам золотих депозитів. При цьому «золотий динар» поки є умовним засобом клірингового розрахунку, заміщаючи національні валюти лише при компенсації сальдо зовнішньоторговельних балансів. Усередині ж держав, які приєдналися до проекту, перебувають в обігу національні валюти, багато з яких щільно прив'язані до долара. А заради додаткової емісії «золотого динара» вони повинні купувати долари за нафту, щоб обміняти ці гроші на дорогоцінний метал. Тобто, як і раніше, заробляти гроші, а не створювати їх.\nДо появи євро загальноєвропейським мірилом вартості для міжнародних розрахунків усередині Європейської валютної системи (ЄВС) існувала Європейська розрахункова одиниця – ЕКЮ, виключно безготівкова форма узагальненої валютної корзини країн, що входили в ЄВС. Аналогічними функціями і природою володів засіб міжнародних розрахунків між країнами Ради економічної взаємодопомоги (РЕВ), так званий переказний рубль. Після введення євро екю обміняли в пропорції 1:1 на нову валюту, додавши до неї лише якість фізичних грошей. А переказний рубль зник з розпадом соціалістичного табору і РЕВ.\nВ якості міри, здатної забезпечити захист національних валют низки країн, що розвиваються, від впливу долара і євро, деякі експерти пропонують створити регіональну Резервну валюту на основі кошика валют країн, що входять в це валютне об'єднання. Не враховується лише одне: забезпеченням всіх цих валют служать запаси грошей і цінних паперів, номінованих в основних резервних валютах. Тобто всі вони є «поганими», «заробленими», а не створюваними грошима. А масовані спекулятивні інтервенції з боку розпорядників «бездонної кишені» легко обвалять будь-яку з грошових систем.\nІ все-таки вийти з цього замкненого кола можна, причому досить легко – якщо засобом забезпечення нової валюти для розрахунків між державами стануть не іноземні гроші та номіновані в них цінні папери, а природні багатства, промисловий потенціал, запаси дорогоцінних металів країн-членів цього об'єднання.\nПершим кроком при цьому повинна була б стати домовленість про взаємне визнання країнами-учасниками застосування для взаємних розрахунків Умовного промислово-ресурсного еквівалента (УПРЕ), емітованого Загальним Банком проекту. В якості забезпечення УПРЕ кожна з країн-учасників вкладає в Загальний банк заставні папери на ретельно оцінені індустріальні об'єкти, підтверджені запаси корисних копалин, частину золотого запасу, землі, лісові та водні ресурси, об'єкти інфраструктури тощо. Оскільки обсяги та об'єкти застави можуть змінюватися заміною заставних паперів як у бік зменшення частки будь-якої країни, так і у бік збільшення, країни-учасники отримають можливість варіювати не тільки курсове співвідношення внутрішніх валют до УПРЕ, але і обсяг емісії в залежності від своїх потреб. А емісійний центр в особі Загального Банку – «бездонну кишеню» створенихх (а не зароблених) грошей, стопроцентно забезпечених, на відміну від долара і євро, найціннішим, що існує на сьогодні, – ресурсами та промисловим потенціалом.\n* За матеріалами fondsk.ru.\n© 2003-2013 Українське агентство фінансового розвитку Дизайн та розробка порталу


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Як починалася земля Руська... | Korrespondent.net\nЯк починалася земля Руська...\n6 ноября 2013, 11:14\nКиївська Русь – істинна колиба слов’янського і зокрема українського народу.\nПопри свою давність, ця держава вважається могутньою, а її історія та формування проклали перші кроки на шляху до створення суверенної сучасної України. В часи існування Русі багато відомих історичних постатей доклали зусиль до її розвитку, відіграли ключову роль в процвітанні ( Ярослав Мудрий) та навіть призвели до роздроблення, послаблення, знищення. На цю тему велося дуже багато дискусій.\nРосійські і українські історики досліджували усі періоди периферії, злетів, падінь, важливі зовнішньополітичні зв’язки, культуру, економіку, життя в побуті і воєнні, завойовницькі дії її правителів та народу.\nІсторики часто ділять політичну історію руської держави на три періоди. Перший період — швидкого зростання — охоплює майже 100 років — з 882 року, коли на престол у Києві сів Олег, до смерті Святослава I Хороброго. Другий період охоплює князювання Володимира I Великого та Ярослава I Мудрого, що було добою зміцнення Києвом своїх завоювань і досягнення ним вершини політичної могутності й стабільності, економічного та культурного розквіту.Останній період ще відомий нам як час роздроблення Київської Русі, що супроводжувала собою загрозу нападів кочових племен та економічний застій. Багато хто вважає, що занепад розпочався після смерті Ярослава Мудрого, а остаточно закріпився після з’їзду у Любичі (1097) р., де наслідники престолу поділили між собою землі, таким чином, відокремлюючись на окремі князівства.\nХоча молоді князі пообіцяли триматись в купі, допомагати один одному і навіть організувати спільний похід проти половців. Але міжусобиці не припинились, а тільки збільшились, тому після такого розколу, держава стала слабка і роздроблена, без жодної підтримки «братських розмежованих князівств.\nВона стала ласим шматочком для половців. У результаті інтриг і обмови князя Теребовльського Василька, його захопив київський князь Святополк II і осліпив. Це викликало нову хвилю війн і усобиць. Поступово ця боротьба скінчилася, а князі ввели щорічні з’їзди , де концентрували свою увагу на боротьбі з половцями.\nЕкономіка Київської Русі починалась з простих купців, які рухались по волзькому шляху, де вступали в контакти з купцями мусульманського світу. На IХ ст., коли центр торгівлі перемістився на південь, до Константинополя, головною торговою артерією для Києва став славнозвісний шлях «із варягів у греки». Відтак заморська торгівля стала складати основу економічної системи Київської Русі.\nПізніше в Київській Русі торгівлею активно займалися не лише бояри, а й сам князь. Більшу частину року витрачали на збір та на спорядження великої флотилії, що Дніпром везла до Константинополя невільників, хутра, льон, мед, віск. За оцінками сучасних учених, 1З—15 % населення Русі мешкало у міських осередках. Населення цих міст переважно складалося з дрібних торговців та ремісників, оскільки великого поширення набули ремесла. Так, у Києві було представлено від 40 до 60 різних ремесел, найважливішими серед них були теслярство, ковальство, гончарство.\nМихайло Грушевський, Дмитро Багалій та Ярослав Пастернак вважають, що оскільки слов'яни традиційно були людом землеробським, то малоймовірно, що у Київську добу вони раптом змінили спосіб життя. Доказами цього є літописи, у яких йдеться про землеробську діяльність на Русі. Культивувалися переважно пшениця, овес, жито та ячмінь. Також важливоюна Русі набула вигодівля худоби. Це давало змогу отримувати молокопродукти, м39ясу, робити ті шкур одяг та взуття.\nЗовнішньополітична діяльність Київсьої Русі поширювалась на боротьбу з печенігами, торками, половцями. Хороші політичні відносини Русь мала і з Візантійською імперією, яка вклала своєрідну часточку на формування Київської Русі.Дві поїздки до Константинополя здійснила княгиня Ольга. Під час однієї з них вона прийняла хрещення від константинопольського патріарха. Знаходячись у центрі торгових шляхів, Київська Русь була контактною зоною між Арабським Сходом і Західною Європою, Візантією і Скандинавією, підтримувала широкі торговельні зв'язки з багатьма країнами світу, сприяла значній активізації світової торгівлі. Русь також підтримувала контакти з слов'янськими країнами — Болгарією, Чехією, Польщею, а також з Угорщиною, Німеччиною, Францією, Англією, Норвегією, Швецією та ін. З київськими князями підтримували родинні стосунки правлячі кола більшості європейських країн, що особливо прагнули поріднитися з великими князями могутньої Русі. Держава вважалась знаною і поважною в цілій Європі, а широкі політичні зв’язки допомагали у боротьбі проти ворогів.\nЩодо суспільного життя, то найвище місце в суспільній ієрархії, що народжувалася, посідали численні члени різних відгалужень династії Рюриковичів. Княжі воїни, старші й молодші дружинники і місцева знать утворювали клас бояр, яких ще називали мужами.На щабель нижче від бояр стояла міська знать, або, як її ще називали, — люди, що часто вважались «середнім класом» ( великі купці, що займались міжнародною торгівлею). Величезну більшість населення становили селяни, або смерди.Окрему значну за розмірами соціальну групу становили служителі церкви. Виключно церкві підлягали парафіяльні священики, диякони з сім'ями, ченці та черниці. Крім того, під захистом церкви перебували ізгої.\nСаме через всі ці фактори, Київська Русь вважається однією із наймогутніших держав того часу, оскільки займала високу позицію в європейських спільнотах. Тому не дивлячись на час і результат роздроблення , занепаду, можна впевнено сказати, що саме ця держава сформувала примітивні пороги і поклала початок створення і розвитку нашої України, чим потрібно пишатись.\n"Поводилися так, наче нас завоювали..."\n6 ноября 2013, 11:01\n«Історія однієї долі – Волині»\n6 ноября 2013, 11:17


4.2. ПРАВОСУБ'ЄКТНІСТЬ ОРГАНІВ ПУБЛІЧНОЇ ВЛАДИ У БЮДЖЕТНИХ\nЮридичне становище (правовий статус, юридичний статус) органів публічної влади традиційно характеризується крізь призму категорій «повноваження», «компетенція», «правосуб'єктність». Можна сказати, що і правовий статус суб'єктів бюджетних правовідносин, зокрема органів публічної влади, які є похідними від суб'єктів бюджетного права, характеризується категорією «бюджетна правосуб'єктність». Бюджетна правосуб'єктність є передумовою участі органів публічної влади - суб'єктів бюджетного права у бюджетних правовідносинах і виникає одночасно з наділенням їх відповідними бюджетними повноваженнями. Від цього моменту органи публічної влади можуть бути суб'єктами бюджетних правовідносин.\nДреваль Л.Н. влучно пише, що правосуб'єктність юридичної особи має певні особливості (цим самим прямо вказується на те, що правосуб'єктність притаманна й юридичним особам. - О. М.-С.), оскільки на відміну від громадян юридичні особи є колективними суб'єктами правовідносин .\nДля того щоб бути суб'єктом фінансового права, необхідно мати фінансову правосуб'єктність . На сьогодні питання правосуб'єктності у фінансовому праві стоїть досить гостро, що пов'язано зі стрімким розвитком фінансового права та окремих його інститутів .\nУ фінансовому праві час від часу вчені звертаються до категорії «правосуб'єктність», інколи навіть просто вживають її помилково або безпідставно. Наприклад, у монографії А.Т. Ковальчука є окремий параграф «Проблеми фінансової правосуб'єктності органів місцевого самоврядування» , проте сам зміст цього параграфа взагалі не відповідає назві, оскільки він повністю присвячений аналізу питань місцевих запозичень, податків і зборів, місцевих бюджетів, натомість про правосуб'єктність взагалі не йдеться.\nВ іншій монографії А.Т. Ковальчука, написаній спільно із А.В. Матіосом , також є параграф «Проблеми фінансової правосуб'єктності органів місцевого самоврядування» (с. 123-138), який розпочинається так: «Питання фінансової правосуб'єктності органів місцевого самоврядування вже не є білою плямою в теорії фінансового права, хоча динаміка публікацій з цього приводу має тенденцію до подальшого зростання...» і далі викладаються фінансово-правові проблеми місцевого самоврядування, проблеми фінансових нормативів бюджетної забезпеченості, програмно-цільового методу у бюджетному процесі, проблеми фінансової бази місцевого самоврядування тощо.\nРозглядаючи загальні положення про суб'єктів фінансового права, Л.Н. Древаль пише, що фінансова правосуб'єктність як особлива юридична якість дає можливість суб'єктам брати участь у різноманітних фінансових правовідносинах і характеризується тим, що здійснення прав і обов'язків суб'єктів фінансового права пов'язане з певною обмеженою сферою -акумуляцією, розподілом, перерозподілом і використанням централізованих і децентралізованих фондів грошових коштів держави та муніципальних утворень, тому вона - це міжгалузева правосуб'єктність, яка має специфіку, визначену предметом і методом фінансового права .\nСуб'єкт бюджетного права - це особа, наділена правосуб'єктністю, тобто потенційно здатна бути учасником бюджетних правовідносин .\nПри наділенні особи правосуб'єктністю за нею визнається здатність мати будь-які за своєю природою суб'єктивні права та обов'язки. Це можуть бути права та обов'язки, пов'язані зі здійсненням публічної влади, підприємницької діяльності тощо . Хоча слід враховувати, що «штучна» (похідна) природа юридичної особи (органи публічної влади саме до таких і належать. - О. М.-С.) не дозволяє їй мати суб'єктивні права та обов'язки, які безпосередньо пов'язані з біологічними (фізичними) якостями людини. Мета діяльності юридичної особи вимагає звернення до конституційних (основних) прав і свобод, користування якими воно покликано забезпечувати .\nПитання правосуб'єктності є завжди актуальними, розглядаються здебільшого у працях з теорії права, конституційного (державного) права і цивільного права (особливо дореволюційного і радянського періоду).\nПравосуб'єктність не перетворюється й не трансформується; вона завжди перебуває в безпосередньому зв'язку з правами та обов'язками, існує паралельно з ними як їх необхідна передумова .\nПідхід, згідно з яким в основу визначення суб'єкта правовідносини покладене поняття правосуб'єктності, на думку О.С. Єрьоменка, є найбільш вдалим. Правосуб'єктність як юридична детермінанта прав і обов'язків суб'єкта права є понятійно більш оформленою й контекстуально ширшою, ніж юридичні категорії «суб'єктивне право» і «юридична обов'язок», оскільки включає їх у своє смисловий логіко-правовий зміст .\nПравосуб'єктність як стан (якість) суб'єкта права і як його правовий зв'язок з правопорядком, роль і значення правосуб'єктності у формуванні суб'єкта права (і, відповідно, суб'єкта правовідносин) доволі ґрунтовно дослідив вчений С.В. Архипов у своїй докторській дисертації, присвяченій суб'єкту права . Ми не будемо заглиблюватися у питання правосуб'єктності як філософсько-правової категорії, а лише заторкнемо окремі її аспекти для того, щоб краще розуміти, чим є правосуб'єктність органів публічної влади - суб'єктів бюджетного права (бюджетна правосуб'єктність).\nЦікавим, на нашу думку, видається питання теорії стосовно правосуб'єктності. Так, відомий вчений теоретик С.С. Алексєєв вважає, що категорії «суб'єкт права» та «правосуб'єктність» збігаються за основним своїм змістом. Правосуб'єктність є невід'ємним від особи суспільно-юридичним станом, який надається особам норми права відповідно до вимог і потреб суспільного розвитку. Відмова від правосуб'єктності не допускається . Чернадчук В.Д. вважає, що збігаються поняття «суб'єкт права» та «особа, яка наділена правоздатністю», оскільки суб'єктами правовідносин можуть бути лише особи, наділені правосуб'єктністю .\nІнколи правосуб'єктність називається праводієздатністю. Проте в певних галузях права не можна застосовувати останню категорію, і тому правосуб'єктність розбивається на складові: правоздатність і дієздатність, інколи ще виділяють такий прояв (декотрі його вважають окремим елементом) правосуб'єктності, як деліктоздатність (здатність особи нести юридичну відповідальність за вчинення нею правопорушення (делікту). Натомість інші вчені вказують на те, що деліктоздатність є складником дієздатності .\nПраводієздатність юридичної особи залежить від багатьох юридичних якостей і застосовується як до організацій, так і до держави в цілому, виражаючись у їхній компетенції . Тобто бюджетна правосуб'єктність органів публічної влади знаходить свій вираження в компетенції цих органів.\nБобкова Л.Л. пише, що спеціальна праводієздатність держави в цілому, посадової особи та державного органу, яка підлягає реалізації у конкретному виді правовідносин, - це їх компетенція .\nПравосуб'єктність юридичних осіб публічного права виражається в двох основних формах: публічно-правовій і приватноправовій. Вона визначається в своїй основі нормами публічного права... У межах публічно-правового регулювання статусу юридичної особи публічного права виділяються три основні групи законодавчих актів: а) спеціальні закони, що визначають його поняття, види, порядок створення, режим функціонування тощо; б) закони, що визначають статус публічних юридичних осіб в рамках правового регулювання комплексу питань загального характеру; в) закони, що прямо визначають статус конкретних видів цих осіб. Як слушно далі пише О.О. Ястребов, у випадках, встановлених законом, юридичні особи публічного права наділяються цивільною правосуб'єктністю, яка має похідний, спеціальний характер, і її реалізація регулюється нормами приватного права... Важко погодитись із твердженням цитованого автора про те, що в структурному плані правосуб'єктність юридичних осіб публічного права включає правоздатність і дієздатність, важливим елементом якої є деліктоздатність, що у свою чергу поділяється на публічно-правову (адміністративну і кримінальну) і приватно-правову (цивільну) . Принаймні за українським законодавством юридичні особи не можуть притягатися до адміністративної та кримінальної відповідальності, проте до фінансово-правової - можуть (про це детальніше йдеться в іншому підрозділі нашої роботи).\n«Суб'єкт права» (правосуб'єктність) - поняття широке, певною мірою воно відрізняється від поняття «суб'єкт (учасник) правовідносин» .\nПравосуб'єктність виступає як засіб фіксування (закріплення) кола суб'єктів - осіб, наділених здатністю бути носіями суб'єктивних юридичних прав та обов'язків. Наділення осіб правосуб'єктністю є першим щаблем у процесі втілення юридичних норм у соціальне життя. Вже тут норми права певною мірою реалізуються: реально визначається коло осіб, які можуть бути суб'єктами прав та обов'язків. Ще більшою мірою конкретизуюча роль правосуб'єктності проявляється в галузях права. Галузева правосуб'єктність визначає галузь законодавства, яка є чинною відносно осіб і, відповідно, конкретизує коло правовідносин, в яких особа може брати участь .\nОргани публічної влади зобов'язані всіляко забезпечувати безперешкодне й повне здійснення своєї правосуб'єктності, а також правосуб'єктності інших суб'єктів права.\nТа чи інша сукупність прав і обов'язків не дає та й не може дати поняття правосуб'єктності, не може його перетворювати. Здатність (можливість) мати право не є самим правом. Це явища, що знаходяться в неоднакових площинах . Правосуб'єктність як реальне правове явище має галузевий характер і є умовою реалізації правового статусу особи . «Правосуб'єктність надається людям та організаціям законом відповідно до потреб розвитку суспільних відносин. Тому вона, як і будь-яка правова категорія, має розглядатися у зв'язку із суспільними відносинами, що складаються на основі економічного та політичного ладу певного суспільства» . Кожен суб'єкт права в силу самої дії закону, незалежно від участі в тих чи інших правовідносинах, володіє певним комплексом прав та обов'язків, які складають зміст правосуб'єктності чи правовий статус конкретної особи чи організації .\nСвого часу Н.В. Вітрук зазначив, що право суб'єкта і правоздатність є можливостями, але можливостями різного порядку . Ця «різниця» порядку полягає не в тому, що правосуб'єктність не можна розглядати як суб'єктивне право, а в тому, що вона є суб'єктивним правом у площині державно-правового регулювання .\nПравосуб'єктність означає визнання законодавцем здатності особи мати юридичні права, свободи, обов'язки та законні інтереси і здійснювати їх самостійно (особисто) або через законних представників, а також відповідати за їх неправомірну реалізацію .\nЯк пише С.С. Алексєєв, правосуб'єктність наділена певним конкретним змістом. Лише за своїми вихідними елементами вона може бути охарактеризована як можливість особи бути суб'єктом права взагалі. У законодавстві поруч із нормами про правосуб'єктність як таку існує численна кількість норм, які регламентують зміст правосуб'єктності, конкретизують загальне правове становище суб'єктів... Таким чином, між правосуб'єктністю та іншими загальними правами й обов'язками, що характеризують правове становище суб'єктів, існує глибока діалектична єдність, двостороння залежність. Загальні права та обов'язки, що складаються і здійснюються на основі правосуб'єктності, залишаючись самостійними явищами, у свою чергу, характеризують і розкривають зміст правосуб'єктності. Правосуб'єктність у поєднанні з іншими загальними правами та обов'язками охоплюється поняттям правового статусу. До нього включаються, відповідно, не всі, а лише конституційні (загальні) права та обов'язки, що визначають зміст правосуб'єктності і невід'ємні від особи .\nСуб'єкт фінансового права та суб'єкт бюджетних правовідносин співвідноситься як загальне та частина. Суб'єкти фінансового права стають суб'єктами фінансових і бюджетних правовідносин, коли реалізують свою правосуб'єктність. Не завжди суб'єкти фінансового та бюджетного права стають суб'єктами бюджетних правовідносин. До уваги необхідно брати правосуб'єктність у фінансовому праві - встановлену правовими нормами можливість (здатність) фізичної та юридичної особи бути суб'єктом фінансового права, тобто носієм суб'єктивних прав і юридичних обов'язків. У фінансовому праві (як і в інших публічних галузях права, що регулюють владні відносини) розрізняють правосуб'єктність активну (нею наділені носії владних повноважень) і пасивну (надана підпорядкованим суб'єктам) . У бюджетних правовідносинах інколи досить складно виділити пасивну правосуб'єктність.\nОсновними структурними елементами правосуб'єктності є: правоздатність (здатність володіти правами й мати обов'язки); дієздатність (здатність самостійно здійснювати/реалізовувати права та обов'язки). Для правосуб'єктності окремих суб'єктів елементом також є деліктоздатність (здатність нести відповідальність за свої вчинки).\nОсновна особливість правосуб'єктності суб'єктів публічного права, як вважає А.В. Лавренюк, полягає в тому, що здатність особи володіти суб'єктивними публічними правами та обов'язками, своїми діями набувати і здійснювати їх, стаючи учасником публічно-правових відносин; визнається за особою нормами публічного права, які тією чи іншою мірою присутні в різних галузях права .\nЗагальна правосуб'єктність органів держави (органів публічної влади - О. М.-С.), на думку В.С. Основіна, полягає у наступному :\n1) усі органи мають свою компетенцію, причому для кожного з них вона встановлена спеціальним актом уповноваженого на те органом держави;\n2) усім органам надане право приймати юридично значущі акти;\n3) кожен із цих органів має право на державний захист від будь-яких посягань на їх права й інтереси;\n4) вказані органи зобов'язані здійснювати свою діяльність на основі закону в межах своєї компетенції і підпорядковуються органам вищого рівня.\nГалузева правосуб'єктність виступає як визнана законом здатність особи мати та реалізовувати конкретні (відповідно до галузей права) права, свободи, обов'язки і законні інтереси . Також інколи виділяють ще й спеціальну правосуб'єктність - здатність особи бути учасником лише певного кола правовідносин у межах певної галузі права. Спеціальною правосуб'єктністю наділені, зокрема, органи державного управління та посадові особи - в межах адміністративних правовідносин.\nЯк пише І.В. Біт-Шабо, яка узагальнила різні наукові погляди на аналізовані ними теоретичні категорії, наукова література під спеціальною правосуб'єктністю розуміє здатність суб'єкта брати участь у певному колі відносин у межах галузі права; під спеціальною правоздатністю - обмежений характер можливості здійснювати права й виконувати обов'язки і конкретний, а не абстрактний перелік можливих видів діяльності у межах знову ж таки певної галузі права. На її думку, поняття «спеціальна правосуб'єктність» і «спеціальна правоздатність» з різних боків характеризують одне й те саме правове явище, оскільки обмежують здатність участі у різних відносинах, передбачають обмеження можливості здійснювати деякі права та обов'язки .\nНас, у першу чергу, цікавить галузева та спеціальна правосуб'єктність.\nПитання галузевої спеціальної правосуб'єктності не викликають особливої, передовсім наукової зацікавленості серед учених-фінансистів. У підручниках з фінансового права при розгляді питань про суб'єктів фінансових правовідносин лише поверхнево, в загальних рисах зазначається про їхню право- і дієздатність.\nДосить часто трапляються випадки, коли згадують галузеву правосуб'єктність, а розкривають загальнотеоретичні питання правосуб'єктності. Наприклад, Л.Л. Бобкова пише: «Фінансова правосуб'єктність держави є складною правовою категорією, що має свою структуру і певну характеристику. При цьому фінансова правосуб'єктність держави є сукупністю таких елементів, як правоздатність та дієздатність (деліктоздатність)» .\nДреваль Л.Н. вважає, що фінансова правосуб'єктність є здатністю виробляти, виражати та здійснювати персоніфіковану волю, отже, її слід розглядати як передумову фінансово-правового статусу. Адже неможливо уявити суб'єкта, який реалізує свої фінансові права та обов'язки, попередньо не маючи можливостей для такої реалізації .\nСмірнікова Ю.Л. зазначає, що фінансова правосуб'єктність знаходиться у безпосередньому зв'язку і взаємообумовленості з конституційною правосуб'єктністю . Автор пише про фінансову правосуб'єктність державно-територіальних утворень. Дійсно, стосовно держави, державно-територіальних утворень чи адміністративно-територіальних одиниць можна стверджувати про взаємозв'язок щонайменше двох видів правосуб'єктності, якими вони наділені. Якщо ж вести мову про суб'єкти публічної влади, за допомогою яких згадані вище утворення реалізують свої владні повноваження, то слід зазначити певні особливості. Так, не всі суб'єкти публічної влади мають прямо визначену конституційну правосуб'єктність, оскільки вони не передбачені конституцією (але їхнє створення не заборонено). Наприклад, Державна казначейська служба України і Державна фінансова інспекція України.\nМожна стверджувати, що бюджетна правосуб'єктність лише певним чином характеризує того чи іншого суб'єкта бюджетного права, дає можливість визначити, коли (з якого моменту) особа офіційно (на законодавчому рівні) визнається носієм та «реалізатором» комплексу прав та обов'язків.\nГалузева правосуб'єктність - це здатність особи бути учасником правовідносин тієї чи іншої галузі права. У сфері бюджету суб'єкти фінансового та бюджетного права наділені фінансовою та її різновидом - бюджетною правосуб'єктністю. Усі суб'єкти фінансового права мають галузеву (фінансову) правосуб'єктність, але не всі - бюджетну. Це пов'язано з дещо обмеженим колом суб'єктів бюджетного права та правовідносин. Отже, бюджетну правосуб'єктність можна назвати спеціальною й водночас галузевою.\nБюджетна правосуб'єктність органів публічної влади обмежена їх бюджетною діяльністю. По-перше, є територіальні межі діяльності, наприклад конкретного органу місцевого самоврядування - адміністративно-територіальна одиниця, яку він представляє. По-друге, це коло питань, вирішення яких належить до їх відання (зазначені питання визначаються у спеціальному законі про місцеве самоврядування) .\nБеручи до уваги окремі твердження Ю.О. Крохіної , можна стверджувати, що фінансова правосуб'єктність є своєрідним правовим засобом включення суб'єктів права до сфери бюджетно-правового регулювання.\nОскільки фінансове, а отже, і бюджетне право дуже тісно пов'язане з адміністративним, тому при розгляді питань про бюджетну правосуб'єктність ми звертаємо особливу увагу саме на адміністративну правосуб'єктність. Більше того, деякі вчені вважають, що «передумовою фінансової правосуб'єктності виступає адміністративна правосуб'єктність, конституційна правосуб'єктність тощо ». Хоча інші вчені заперечують це . Ми, у свою чергу, схильні вважати, що будь-яка правосуб'єктність все ж таки є похідною, зокрема, від конституційної правосуб'єктності; бюджетна і фінансова правосуб'єктність інколи може бути похідною як від адміністративної, так і від цивільної правосуб'єктності.\nАналогічно до змісту поняття адміністративної правосуб'єктності складниками змісту поняття бюджетної правосуб'єктності є: 1) потенційна здатність мати права та обов'язки у галузі бюджетної діяльності (бюджетна правоздатність), яка виникає з моменту створення органу публічної влади та припиняється з моменту його офіційної ліквідації; 2) реалізація наданих прав і обов'язків у сфері бюджетної діяльності (бюджетна дієздатність), тобто здатність суб'єкта самостійно, за допомогою вчинення певних дій реалізовувати надані йому права і виконувати покладені на нього обов'язки.\nЯкщо для особи, яка не наділена владними повноваженнями, допускається як вчинення конкретних дій, так і утримання від їх учинення, то для органів публічної влади-суб'єктів бюджетних правовідносин друге є неприпустимим (окрім випадків, коли діяння носить неправомірний характер).\nПро існування бюджетної правосуб'єктності згадує І.І. Кучеров: «Окремі суб'єкти бюджетного права, хоча і наділені бюджетною правосуб'єктністю, свою дієздатність у цій сфері ніби переносять на інших осіб. До таких, зокрема, належать Російська Федерація, її суб'єкти та муніципальні утворення. У конкретних бюджетних правовідносинах вони виступають в особі державних і муніципальних органів» .\nПовєткіна Н.О. також зазначає, що для того, аби бути суб'єктом бюджетного права, необхідно мати бюджетну правосуб'єктність. На її думку, бюджетну правосуб'єктність можна визначати як здатність і можливість держави на підставі своєї єдності й суверенності мати й здійснювати права та обов'язки, нести відповідальність у межах своєї компетенції у сфері бюджетних відносин. Правосуб'єктність держави реалізується з огляду на єдність фінансової політики й бюджетної діяльності на всіх рівнях держави із урахуванням особливостей і традицій кожного рівня .\nСуб'єкт бюджетного права, наділений правовою можливістю вступати в бюджетні правовідносини, реалізуючи бюджетну правосуб'єктність, запроваджує таку можливість у правову дійсність і набуває нової якості - стає суб'єктом бюджетних правовідносин. Правова можливість (бюджетна правосуб'єктність) органічно та нерозривно поєднана з правовою реальністю (бюджетними правовідносинами), будучи її продуктом і наслідком розвитку . Далі В.Д. Чернадчук вказує на те, що бюджетна правосуб'єктність є абстрактною правовою можливістю, має певну ймовірність реалізації та за наявності умов перетворюється на реальну правову можливість унаслідок реалізації бюджетної правосуб'єктності. За відсутності умов абстрактна правова можливість може зникнути . Для органів публічної влади характерним є те, що абстрактна правова можливість може зникнути лише зі зникненням самого органу (його розпуском, припиненням повноважень, ліквідацією тощо).\nПравосуб'єктність органів публічної влади у відносинах щодо отримання бюджетних асигнувань і виконання кошторисів визначається статусом бюджетної установи. Такої думки дотримуються, наприклад, М.В. Карасьова та А.В. Міцкевич .\nОсобливий характер бюджетної правосуб'єктності полягає в тому, що нею наділяється обмежене коло учасників (суб'єктів) фінансових правовідносин, це - певні колективні утворення, які створюються для досягнення інтересів публічного характеру. У цивільному праві колективні суб'єкти також наділяються правосуб'єктністю, але іншого плану, оскільки створюються для досягнення інтересів приватного характеру.\nФінансова правосуб'єктність юридичних осіб (підприємств та організацій) у ряді фінансових відносин визначається не лише якістю юридичної особи, але й фінансово-правовим статусом. Так, як зазначає М.В. Карасьова, учасниками відносин зі складання проекту бюджету (кошторисного процесу) і отримання бюджетних асигнувань є переважно організації, що виступають як бюджетні установи . Межі правосуб'єктності організацій визначені їх фінансовими правами та обов'язками, а державних органів - компетенцією в галузі фінансової діяльності, встановленої в законодавстві .\nОтже, бюджетна компетенція є своєрідним видом спеціальної правосуб'єктності. Бюджетна правосуб'єктність і бюджетна компетенція органів публічної влади співвідносяться, на нашу думку, як загальне та часткове (особливе) . Органи місцевого самоврядування, як і інші органи публічної влади - суб'єкти бюджетного права, можуть одночасно мати активну та пасивну бюджетну правосуб'єктність. З одного боку, органи місцевого самоврядування є самостійними учасниками бюджетних та інших фінансових правовідносин, які мають владні повноваження, з іншого боку, - на них поширюються і владні повноваження органів державної влади. Органи державної влади вищого рівня мають лише активну правосуб'єктність (оскільки гілки влади є незалежними одна від одної). Якщо ж взяти вертикальне підпорядкування, то органи державної влади середнього та нижчого рівнів мають як активну, так і пасивну бюджетну правосуб'єктність.\nРозглянемо детальніше елементи (складники) бюджетної правосуб'єктності.\nПравоздатність відбиває засновану на законі здатність особи мати права та обов'язки на різних стадіях їх проявлення; це елемент більш загальної категорії - правосуб'єктності .\nПравоздатність традиційно розглядають як здатність фізичних та юридичних осіб бути носіями відповідних прав і обов'язків. На офіційному рівні положення про правоздатність вперше були закріплені у Цивільному кодексі Франції (Кодексі Наполеона від 21 березня 1804 р.), а потім - у німецькому Цивільному уложенні 1896 р. Згодом відповідні положення включено до цивільного та іншого законодавства багатьох країн світу. Як зазначає А.В. Міцкевич, «категорія правоздатності зобов'язана своїм походженням цивільному праву» .\nУ словнику Ф. Брокгауза та І. Ефрона зазначається, що правоздатність - це здатність особи бути суб'єктом права, носієм прав та обов'язків. Розрізняють цивільну та політичну правоздатність .\nПравоздатність - не природна, а суспільно-правова якість суб'єктів, що має абсолютний, універсальний характер. При цьому обов'язком кожної держави є гарантування належного захисту цієї якості. У правоздатності, як вважає І.В. Біт-Шабо, головними є не права, а принципова можливість чи здатність їх мати .\nВчений А.В. Міцкевич розуміє правоздатність як загальні права та обов'язки . Ми погоджуємося з А.В. Пасічником у тому, що наведене твердження не можна визнати правильним, оскільки за такого трактування правоздатності «фактично поєднують її із іншими категоріями права, а отже, позбавляють правоздатність власного змісту, що є неприпустимим» .\n«Юридичним змістом правоздатності є необхідність і здатність особи бути суб'єктом права. І вже похідними (однак не другорядними) від вказаних можна визнати необхідність і здатність мати суб'єктивні права, охоронювані законом інтереси, юридичні обов'язки й інші складники правового статусу суб'єкта права, які фактично забезпечують можливість його функціонування у правовому полі» .\nЯк пише А. Пасічник, дискусія щодо суті правоздатності звелася до протистояння прихильників розуміння її як певної властивості чи якості особи та прибічників трактування правоздатності як суб'єктивного права .\n«Спроби надати правоздатності ознак суб'єктивного права в основному зумовлюються фактами легального закріплення досліджуваної категорії та нормативного встановлення гарантій її непорушності. Однак юридичними гарантіями можуть забезпечуватися не лише суб'єктивні права, а й інші бажані для права явища. Таким чином, правоздатність є властивістю суб'єкта права» .\nПостає запитання: чи можна орган публічної влади позбавити правоздатності? Можна, але за умови його розпуску. Не буде правоздатності - не буде і бюджетних прав. У цьому полягає, зокрема, відмінність правоздатності у бюджетному праві від правоздатності у цивільному праві. У зв'язку з цим викликає певні заперечення теза А. Пасічника, який пише, що законодавство передбачає принципову можливість у встановленому порядку позбавляти особу належного їй права, тоді як жоден суб'єкт права не може бути позбавлений своєї правоздатності. До того ж особи можуть добровільно розпоряджатися своїми правами, зокрема і відмовлятися від них, проте від правоздатності відмовитися неможливо . Цитований автор не розглядає конкретної галузевої правоздатності, а досліджує загальнотеоретичні підходи до її розуміння. Проте очевидно, що правоздатність у різних галузях права є різною. Так, у цивільному та бюджетному праві, як слушно зазначив автор, «від правоздатності відмовитись неможливо». У бюджетному та фінансовому праві, як уже йшлося, може мати місце позбавлення правоздатності.\nРозглядаючи термін «правоздатність», вчені Я.М. Шевченко та Н.М. Оніщенко переходять майже одразу до цивільної правоздатності й детально характеризують її . Стосовно інших видів правоздатності вони лише зазначають, що у різних галузях права правоздатність може мати різні вияви. Вони розрізняють загальну, галузеву та спеціальну (специфічну) правоздатність. Так, загальна правоздатність - це принципова можливість особи мати будь-які права та обов'язки з тих, що передбачені законодавством. Галузева правоздатність дає можливість набувати прав і обов'язків в окремих галузях права. Спеціальна (або ж посадова, професійна), на їхню думку, - це правоздатність, для якої необхідними є спеціальні знання, талант (наприклад, для судді, лікаря, артиста).\nДреваль Л.Н. відносить фінансову правосуб'єктність до галузевої правосуб'єктності і вважає, що вона має специфіку, визначену предметом і методом фінансового права; впливає на правовий статус суб'єктів фінансового права й охоплює як потенційні можливості, так і їх реалізацію .\nЯк зазначає С.С. Алексєєв, специфічні різновиди має спеціальна правосуб'єктність у галузях права, які регулюють владні відносини. Тут слід розрізняти: а) активну правосуб'єктність, тобто правосуб'єктність, якою наділені суб'єкти влади, - органи державної влади та державного управління , б) пасивну правосуб'єктність, якою наділені підпорядковані суб'єкти. Якщо пасивна правосуб'єктність у цьому колі відносин є однаковою для всіх підпорядкованих суб'єктів, то активна правосуб'єктність, яка називається компетенцією, неоднакова для різних органів влади та управління, а головне, завжди концентрована за змістом.\nАрхипов С.В. визначає правоздатність і дієздатність як два етапи, дві стадії розвитку правосуб'єктності. Більш адекватним є розгляд їх за допомогою «зв'язків розвитку», коли один стан приймається за «нижчий», а інший - за «вищий», а потім оцінюється перехід між цими станами. З огляду на це дієздатність слід визначати як більш високий рівень відносно правоздатності; дієздатність включає в себе правоздатність як свою передумову. Правосуб'єктність включає в себе вихідне й найбільш формальне (абстрактне) визначення суб'єкта права, вона передує всім іншим аспектам, моментам, які характеризують суб'єкта права. Оскільки правосуб'єктність є формальною, вона не розкриває змісту окремих моментів існування правового суб'єкта, вона лише його позначає. Вчений вважає, що некоректними є спроби визначити зміст правосуб'єктності через розкриття тих прав, якими можуть володіти суб'єкти права. Елементами, складниками правоздатності виступають не права чи обов'язки, а здатність (можливість) бути особою в праві, носієм прав та обов'язків, суб'єктом правовідносин, суб'єктом праворозуміння тощо .\nДієздатність особи, на відміну від правоздатності, С.І. Архипов вбачає не як формальну, стабільну якість суб'єкта права, яка, виникнувши одного разу, увесь час залишається незмінною, незалежно від волі особи, її прагнень, інших умов. Вона є складним правовим станом особи, який відображає рівень її готовності до виконання різних функцій суб'єкта права, і цей рівень постійно змінюється . Отже, дієздатність суб'єкта бюджетного права, з одного боку, обумовлюється чинним законодавством (перш за все Конституцією України та БК України), з іншого - волею, іншими внутрішніми факторами. Проте тут слід враховувати те, що для суб'єктів бюджетного права і правовідносин (як виду публічно-правових відносин) зазначені внутрішні фактори і внутрішнє переконання є досить умовними. Це стосується відносин, які підпадають під регулювання уповноважувальними нормами бюджетного права (а таких зовсім небагато.\nОбсяг дієздатності юридичної особи - органу публічної влади залежить від мети і завдань, для реалізації яких цей орган створено. На думку А.В. Міцкевича, дієздатність слід розглядати не як складник правового статусу, а як особливу якість правосуб'єктності, що слугує умовою реалізації прав і обов'язків .\nОскільки дієздатність виражає правовий стан особи, вона є індивідуальною. Під дієздатністю С.І. Архипов пропонує розуміти визначену правопорядком здатність особи за волею, створенням, організаційними майновими, іншими умовами до здійснення функцій суб'єкта права.\nПідставами для виникнення фінансової дієздатності є певні юридичні факти. Наслідки, які можуть викликати юридичні факти, можуть бути такими, що встановлюють, змінюють чи припиняють правовідносини. Така динаміка може стосуватися, як слушно зазначає Л.Н. Древаль, як самих суб'єктів, так і змісту їх суб'єктивних прав і обов'язків, а у зв'язку з різними причинами може відбуватися у різний час; її можливість для всіх суб'єктів фінансового права є однаковою, але коло прав та обов'язків таким може і не бути .\nБюджетна дієздатність органів публічної влади полягає у тому, що вони здатні: 1) набувати бюджетних (фінансових) прав (але таке набуття є дещо умовним, оскільки права їм надаються відповідним нормативно-правовим актом); 2) виконувати бюджетні зобов'язання, 3) нести відповідальність.\nСтосовно бюджетних зобов'язань простежується декілька проблемних моментів. За усталеною традицією, зобов'язальні відносини регулюються нормами цивільного законодавства, вивчаються навчальною дисципліною «Цивільне право». У ст. 1 Цивільного кодексу УРСР містилася вказівка на те, що цей кодекс регулює майнові й пов'язані з ними особисті немайнові відносини. З 1 січня 2004 р. набрав чинності Цивільний кодекс України, прийнятий 16 січня 2003 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1 цивільним законодавством (а не лише Цивільним кодексом) регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому підпорядкуванні однієї сторони другій, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується. Акти цивільного законодавства України перелічені в ст. 4 Цивільного кодексу України.\nНа нашу думку, певної уваги потребує аналіз цивільно-правової категорії «зобов'язання», що вживається в БК України.\nЗ прийняттям єдиного кодифікованого акта, яким є БК України, виникають запитання щодо того, які конкретні відносини регулюються нормами фінансового, бюджетного та податкового права, а які - нормами цивільного права. Ці запитання виникли у зв'язку з уведенням у бюджетне законодавство принципово нових термінів, а саме - «бюджетне зобов'язання», «повноваження на майбутні бюджетні зобов'язання», «платіж-погашення зобов'язання». Таким чином, через бюджетне законодавство у бюджетне право імплементуються суто цивільно-правові категорії та поняття, а це, в свою чергу, тягне за собою і поширення дії норм цивільного права на фінансові відносини взагалі і бюджетні зокрема.\nСпробуємо проаналізувати зазначені терміни й з'ясувати природу цивільно-правових норм у бюджетному праві.\nЗа визначенням, що міститься у п. 8 ч. 1 ст. 2 БК України, бюджетне зобов'язання - це будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладання договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з яким необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або в майбутньому. Таке визначення видається, м'яко кажучи, не зовсім зрозумілим як фінансово- чи цивільно-правова категорія.\nЗгідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. З теорії цивільного права відомо, що зобов'язання - це цивільні правовідносини, коло учасників яких є досить широким. Так, зобов'язання можуть виникати: а) між юридичними особами; б) між фізичними особами; в) між юридичними та фізичними особами. Тобто учасники зобов'язальних правовідносин можуть самостійно обирати собі контрагента серед фізичних та юридичних осіб.\nЩодо бюджетних правовідносин, то в них обов'язковим суб'єктом виступає державновладний орган (чи то орган державної влади, чи місцевого самоврядування). Тобто у зазначених відносинах відсутня можливість обирати на власний розсуд контрагентів; ці відносини виникають лише у зв'язку зі створенням, розподілом і використанням централізованого державного чи місцевого фонду коштів, а повноваження суб'єктів цих правовідносин обумовлені формуванням та використанням бюджету (сфера дії зобов'язальних відносин у сучасних умовах є значно ширшою, ніж бюджетних). До того ж фізична особа не виступає суб'єктом бюджетних правовідносин.\nХотілося б все ж таки зрозуміти, що вкладав законодавець у поняття «бюджетне зобов'язання» і за яких підстав воно виникає. Як випливає з ч. 2 ст. 509 і ст. 11 Цивільного кодексу України, до підстав виникнення зобов'язань належать договори (категорія, яка віднедавна запроваджується у фінансовому праві, але не у фінансовому законодавстві) та інші підстави, передбачені ст. 11 Цивільного кодексу України, а саме: 1) інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.\nУ БК Російської Федерації для характеристики обов'язків органів влади в галузі витрачання бюджетних коштів було введено нове для російського законодавства поняття - бюджетне зобов'язання - визнаний органом, який виконує бюджет, обов'язок здійснити витрачання коштів відповідного бюджету протягом певного строку. Термін «зобов'язання», притаманний цивільному праву, у цьому випадку, на думку професора Н.І. Хімічевої, російського фахівця в галузі фінансового права, підсилює орієнтованість на дотримання взаємних прав і обов'язків у бюджетних відносинах . Проте, відходячи від самого визначення й аналізуючи лише його поняття, важко погодитись з тлумаченням бюджетного зобов'язання лише через обов'язок, адже зобов'язання - це закріплені цивільним законом суспільні відносини з переміщення майнових та інших результатів праці, внаслідок яких одна особа (кредитор) має право вимагати від іншої особи (боржника) вчинення певних дій та обумовленого цим утримання від вчинення інших дій . Тобто визначення зобов'язання лише через обов'язок є некоректним; український законодавець, підхопивши ідею існування бюджетного зобов'язання, своїм тлумаченням ще більше ускладнив розуміння бюджетних зобов'язань.\nНа нашу думку, термін «зобов'язання» не зовсім вписується в бюджетне право. Оскільки під ним розуміють все ж таки певний обов'язок, то варто, мабуть, обмежитись лише обов'язком, а не оперувати «зобов'язанням».\nЯк зазначають деякі вчені , у конкретних фінансових правовідносинах дієздатність суспільно-територіальних утворень припадає на долю державних органів, які їх представляють (до суспільно-територіальних органів у цьому випадку віднесені суб'єкти РФ). Але ці органи не є одночасно і деліктоздатними, оскільки деліктоздатністю у фінансових відносинах наділені лише РФ у цілому чи суб'єкт РФ. Отже, у федеративних країнах фінансовою деліктоздатністю наділені держава (федерація) та її суб'єкти, а в унітарних - лише держава.\nУ контексті викладеного виникає запитання: чому в законодавстві пишуть: держава не несе відповідальності за зобов'язаннями органів місцевого самоврядування, а останні - за зобов'язаннями держави (наприклад, коли йдеться про боргові зобов'язання)? Держава - це утворення, а органи місцевого самоврядування - це, відповідно, органи. Держава та органи - це різнопланові категорії. У такому випадку слід співвідносити або поняття органів публічної влади, або адміністративно-територіальних утворень.\nУ науці адміністративного права панує думка, що складником дієздатності є адміністративна деліктоздатність, тобто здатність суб'єкта нести юридичну відповідальність за порушення адміністративно-правових норм.\nНа думку С.С. Алексеєва, щодо більшості суб'єктів права немає потреби спеціально виділяти деліктоздатність, оскільки вона є, по суті, однію зі сторін правосуб'єктності, а саме - дієздатності, яка виражає можливість самостійного виконання юридичних обов'язків .\nВідповідно до вітчизняного законодавства в адміністративному праві з-поміж його суб'єктів деліктоздатними є лише фізичні особи (див., Кодекс України про адміністративні правопорушення).\nПідсумовуючи викладене вище, зазначимо, що бюджетною правосуб'єктністю органи публічної влади наділяються від моменту їх створення, точніше - моменту формального початку роботи. Наприклад, для того, щоб почала працювати Верховна Рада України, необхідно: 1) стати правоздатною (тобто, необхідно обрати народних депутатів, офіційно оприлюднити результати виборів, провести перше засідання, скласти присягу. Після цього депутати вже отримують визнану законом здатність мати юридичні права та законні публічні інтереси, а також відповідні обов'язки); 2) стати дієздатною (дієздатність є похідною від правоздатності і нерозривно з нею пов'язана, оскільки отримавши правоздатність, народні депутати не стільки набувають своїми діями певних прав, скільки їх здійснюють, реалізовують, дотримуються, виконують в публічних інтересах); 3) бути деліктоздатною (звичайно, бюджетним законодавством передбачається відповідальність за бюджетні правопорушення, які мають місце, зокрема, у бюджетному процесі. Проте деліктоздатність Верховної Ради України (так само, як й інших колективних органів публічної влади) є декларативною. Про це детальніше йдеться в іншому підрозділі нашої роботи).\nМожна вести мову про існування певних меж правосуб'єктності органів публічної влади - суб'єктів бюджетного права та правовідносин. По-перше, є часові межі, пов'язані із обмеженим терміном дії актів про бюджет, що обумовлено періодичним і тимчасовим характером актів про бюджет. По-друге, є просторові межі, які полягають у тому, що місцеві органи влади реалізовують свою правосуб'єктність у межах певної території, а органи державної влади - як у межах держави, так і поза її межами.\nОтже, бюджетна правосуб'єктність є спеціальним правовим засобом, за допомогою якого визначається коло суб'єктів бюджетних прав та зміст їх діяльності. Бюджетна правосуб'єктність органів публічної влади свідчить про їх здатність бути суб'єктом бюджетних правовідносин.\nНа відміну від цивільних правовідносин, де держава бере участь на рівних засадах з іншими учасниками цих відносин, у бюджетних правовідносинах ситуація зовсім інша. Держава та її органи завжди домінують у відносинах (які за характером є відносинами влади й підпорядкування) із іншими суб'єктами - фізичними та юридичними особами, органами місцевого самоврядування. У зв'язку із цим варто підтримати тих, хто стверджує, що бюджетна правосуб'єктність держави носить владний характер.\nИнформация, релевантная "4.2. ПРАВОСУБ'ЄКТНІСТЬ ОРГАНІВ ПУБЛІЧНОЇ ВЛАДИ У БЮДЖЕТНИХ ПРАВОВІДНОСИНАХ"\nвлади і суверенітету, у цивільному праві України вони традиційно не визнаються юридичними особами, а кваліфікуються як особливий вид суб'єктів цивільного права. У правових системах деяких країн держава, територіальні громади, інші соціально-публічні утворення визнаються юридичними особами публічного права і відносяться до так званих особливих суб'єктів. Такі ідеї були позначені і національним\nвлади в цих відносинах. Актуальність обраної теми дослідження зумовлена: змінами у бюджетному законодавстві (йдеться про прийняття у 2010 р. нової редакції БК України, про активне практичне впровадження програмно-цільового методу в бюджетному процесі тощо); численними порушеннями з боку органів публічної влади під час здійснення ними бюджетної діяльності; відсутністю застосування реальних\nвлади, ми визначили, що вона притаманна суб'єктам бюджетного права. Правосуб'єктність у поєднанні з іншими загальними правами та обов'язками охоплюється поняттям правового статусу. Отже, важливою ознакою та характеристикою суб'єкта бюджетного права та правовідносин є фінансова (точніше - бюджетна) правосуб'єктність, яка, у свою чергу, вважається основою правового статусу, є особливою й водночас\nвлади у бюджетних правовідносинах та основні питання участі органів державної влади й управління, а також органів місцевого самоврядування в Україні, проаналізувавши питання бюджетної діяльності, правосуб'єктності, компетенції, повноважень та правового статусу органів публічної влади, проблеми участь органів публічної влади в окремих бюджетних правовідносинах, особливості правової взаємодії\nбюджетного права. Предмет бюджетного права. Метод бюджетного права. Источники бюджетного права. Систематизация источников бюджетного права. Федеральная составляющая источников бюджетного права. Региональная составляющая источников бюджетного права. Муниципальная составляющая источников бюджетного права. Бюджетное законодательство Российской Федерации. Федеральный уровень бюджетного\nвлади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, а також посадовими, службовими особами цих органів. Можливість такого захисту грунтується на ст. З Конституції, яка встановлює, що змістом та спрямованістю діяльності держави та її органів є необхідність утвердження та забезпечення прав, свобод та законних інтересів людини й громадянина, та ст. 40 Конституції,\nвлади в галузі транспорту за погодженням зі спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи та спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону України. Зазначені у частині першій цієї статті технологічні схеми затверджуються керівниками митних органів за погодженням з керівниками відповідних органів охорони\nвлади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території\nСистема науки цивільного права в цілому збігається з системою цивільного права. Разом з тим є певні відмінності, що випливають із змісту зазначених систем. Вона складається з таких елементів: Вчення про предмет, метод, функції і систему цивільного права. Вчення про цивільні закони, підзаконні нормативні акти. Загальне вчення про цивільні правовідносини. Вчення про цивільну\nвлади. Податкові правовідносини стосуються різних суб'єктів (держави, юридичних, фізичних осіб), між якими формується певна підпорядкованість. Безперечно, що обов'язок платника носить безумовний характер, при якому відсутня рівність сторін. Відмінність податкових правовідносин від інших майнових правовідносин (наприклад, цивільних) полягає насамперед у нерівності положення їх учасників.


Степанов розповів, коли в Україні зявиться вакцина від коронавірусу\nСтепанов розповів, коли в Україні з'явиться вакцина від коронавірусу\nМіністр охорони здоров’я Максим Степанов заявив, що фахівці очолюваного ним відомства зроблять усе можливе, щоб українці якнайшвидше отримали доступ до вакцини від COVID-19, як тільки така з’явиться у відкритому доступі.\nПро це він сказав під час брифінгу 22 липня. Так очільник МОЗ прокоментував розроблення препарату британськими вченими, які заявляють про його успішні клінічні випробування (щоб подивитися відео, доскрольте новину до кінця).\n"Звичайно, ми відслідковуємо всі розроблення вакцини, які відбуваються в світі, зокрема і ті, якими займаються вчені з Оксфордського університету Великобританії", – підкреслив Степанов.\nЗа його словами, представники міністерства спілкуються з розробниками ліків від нового типу коронавірусу. А також намагаються зробити все, щоб Україна, в разі виготовлення і появи на ринку вакцини, була однією з перших країн, які її отримають.\nМіністр додав, що вищезгадана вакцина від британських учених поки пройшла лише першу стадію клінічних випробувань і має пройти час, аби довести її ефективність у боротьбі з COVID-19.\n"Після того, як така інформація буде, ми зробимо все для того, щоб вона (вакцина. – Ред.) з’явилася в Україні якнайшвидше", – запевнив Степанов.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, вакцина проти коронавірусу, розроблена в Оксфордському університеті та в компанії AstraZeneca, показала обнадійливі результати під час тестування на людях.


Чехія-Одеса: абсолютно нові трамвайні вагони - Стрічка новин Одеси\nЧехія-Одеса: абсолютно нові трамвайні вагони\n15 травня Одеську міську раду знову відвідала чеська делегація — аби обговорити співробітництво у галузі міського транспорту. Зокрема мова йшла про спільне виробництво абсолютно нових трамвайних вагонів. Як під час зустрічі зазначив очільник Одеси Геннадій Труханов, сьогодні двосторонні відносини у цьому напрямку вийшли на якісно новий рівень.\nЯ думаю, що ми як ніколи близькі до того, щоб новий етап у наших відносинах, у реалізації наших планів настав. Після поїздки в Чехію я, звичайно, був вражений — ми з Сергієм Миколайовичем були вражені потужністю, масштабами і розвитком. Ну, я думаю, нам є до чого прагнути.\nМирослав Черні, директор «Квазар Плюс» (Чехія)\nМісто Одеса приймає правильне рішення. Вона робить капітальний ремонт з модернізацією старих трамвайних вагонів. Це робиться скрізь у Європі. Це робив Берлін, це робила Відень. Та інші міста роблять: відновлюють старий рухомий склад і одночасно набувають новий. Це правильно.\nЦього місяця чеська сторона очікує візиту одеської делегації — і після нього планують продовжувати технічну роботу. Сьогодні один такий вагон, над спільним виробництвом якого працюватимуть сторони, коштує близько 24 млн грн. Але оскільки виробництво проходитиме в Одесі, а робоча сила та багато матеріалів будуть місцеві, є можливість того, що сума знизитися до 18-20 млн.\nВони принципово відрізняються тим, що є повний низький рівень підлоги цього трамвайного вагона. Вони так і працюють у багатьох містах. Але у них є не вигода — вони мають візок нерухому. Це означає, що такі вагони не можуть працювати в нормальних міських умовах — по кривим і так далі. А ось цей вагон — він зовсім новий — має повністю рухомі візки. Таким чином вони можуть працювати в міських умовах. А не тільки на швидкісних лініях.\nНа зустрічі в мерії говорили не лише про виробництво трамвайних вагонів: сьогодні Чехія має чимало напрямків відносин з українськими містами. І Одеса може охоплювати декілька з них.\nМи тут — крім трамвайних вагонів, модернізуємо трамвайні вагони — так почали виробництво в місті Києві систем управління тролейбусів. І ця система управління тролейбусів має багато електроніки. А тут ведемо переговори, щоб ці електронні плати вироблялися тут. А якщо вийде — може бути, буде і поставка на Чеську республіку.\nЯ знаю, що у вас дуже насичена зустріч тут, в Одесі. В тому числі з нашими підприємствами одеськими. Телекарт-прилад, Одескабель. Я думаю, що це велика підмога. По-перше, для створення робочих місць. В Одесі. Завантаження наших підприємств замовленнями. Ну, і подвійно приємно, що ми організуємо збірку. А якщо збірка, якщо ми збираємо тут вагони — мої колеги не дадуть збрехати — то у нас з'являються фахівці. У нас росте і вдосконалюється наша ремонтна база. Це для нас дуже важливо.\nСпільне виробництво трамвайних вагонів планують розпочати вже наступного року, і за оцінкою чеських партнерів, Одеса буде спроможна забезпечуваті новими трамваями не лише собі, а й інші міста України.


Розважальний захід до Міжнародного дня захисту дітей у парку "Наталка"\nСьогодні відзначаємо прекрасне свято – Міжнародний день захисту дітей. З нагоди свята, у парку "Наталка" в Оболонському районі столиці, провели розважальний захід для дітей ветеранів, учасників АТО/ООС, а також для родин загиблих Героїв та родин Героїв Небесної Сотні. Організаторами виступили Київський міський центр допомоги учасникам антитерористичної операції спільно з Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією та партнерами.\nНа захід завітали голова Оболонської райдержадміністрації Кирило Фесик та його заступник Олександр Сазанович.\nМалюків розважали аніматори з відомих мультфімів, для більш старших відбулися козацькі розваги. Також було багато охочих взяти участь у різноманітні майстер-класах: заняттях з патріотичного виховання, першої домедичної допомоги тощо. Не обійшлося й без солодкого - дітлахам роздавали солодку вату та морозиво.\nТакож на території працювала польова кухня та декілька яскравих фото зон.\nНещодавно ми й самі були дітьми, а якийсь щасливчик, навіть, подорослішавши, не поспішає прощатися із цим безтурботним станом душі. І, якщо згадати відому фразу французького письменника А. Рівароля: "Дитинство - коли все дивно і ніщо не викликає подиву", мимоволі посміхаєшся, а дехто з нас, напевно, сумує за цими періодами свого життя.\nТож, привітайте сьогодні дітей, які вас оточують, навіть, якщо вони не ваші рідні, подаруйте їм тепло та турботу. Адже, немає більшого щастя у світі, аніж посмішки дитини.


Найгірші методи (MS SQL Server) – сортування за номерами стовпців | ЕasyСode\nНайгірші методи (MS SQL Server) – сортування за номерами стовпців\nНайгірші методи – це те, що простирається від незначного роздратування до того, що зводить вас з розуму. Цей метод лежить на більш помірної стороні (в залежності від того, як пройшла ваша робочий тиждень). Потрапляли ви коли-небудь на подібний запит?\nФактично, він має виглядати так:\nМені доводилося чути різні варіації про те, що це потужний інструмент користувача (якщо змінюється пропозиція select, то не потрібно також змінювати порядок сортування), і "короткий" – означає, що швидше написати 1, 2, ніж виписувати імена полів. Дайте мені шанс!\nШанс – це те, що Ви маєте намір отримати, коли щось змінюється. Переробка оператора select змінює порядок полів, який змінює order by, який змінює …., то, як будуть використовуватися індекси! Це один з тих тонких моментів, який змусить Вас провести багато часу в пошуках вирішення проблем там, де вони зазвичай ніколи не виникають.\nАле зачекайте …, ми могли б використовувати нашого старого друга Select *, тоді не буде причин переробляти запит! Ми обговоримо достоїнства select * наступного разу, а поки будемо виходити з того, що все ще є користувачі, які наполягають на тому, щоб розташовувати в алфавітному порядку стовпці в EM (Enterprise Manager в SQL Server). Ви стикаєтеся з тією ж самою проблемою. Порядок стовпців в select змінюється, це змінює …\nAndy Warren (Оригінал: Worst Practice – Sorting by Ordinal)\nМетки: field1, field2, field3, SELECT, змінює, змінюється


Який знак зодіаку підходить чоловікам-рибам - як знайти підхід до хлопця рибі - астрологія і езотерика\nСумісність чоловіка-Риби зі знаками води\nКращими партнерками для чоловіка-Риби серед знаків Зодіаку водної стихії є Скорпіон і Рак. Жінка-Скорпіон високо цінує багатогранність його натури, а він вміє чудово підлаштовуватися під її мінливий настрій. Між цими партнерами швидко встановлюється сильна духовний зв'язок, завдяки якій їх відносини можуть стати міцними і щасливими. У союзі з жінкою-Раком представник знака Риб також здатний знайти щастя: обидва знака мають однакові емоційні потреби і прекрасно доповнюють один одного. Але цій парі може не вистачати практичності, тому їм буває складно справлятися з важливими життєвими завданнями, хоча конфлікти з цього приводу в їх відносинах зазвичай відсутні.\nСумісність чоловіка-Риби зі знаками землі\nНа першому місці по сумісності з чоловіком-Рибами - Телець. Така жінка ідеально підходить йому для шлюбного союзу, так як вона здатна взяти на себе всі побутові клопоти і зробити їх спільне життя комфортної і стабільною. З іншими представницями земної стихії чоловік-Риби має не таку гарну сумісність. Жінка-Козеріг дуже амбітна і вимоглива, а з Дівою у Риб занадто великі відмінності в характерах і життєві пріоритети, тому з ними у чоловіка-Риби можливі тільки дружні або партнерські відносини.\nГеній епохи відродження Леонардо 5 букв\nВалуй переклад на англійську\nДе сьогодні буде мітинг\nГазель на морозі не\nГотовий читацький щоденник 2 клас казки\nСумісність чоловіка-Риби зі знаками повітря\nЗ повітряними знаками Риби рідко знаходять взаєморозуміння, проте в житті досить часто зустрічається союз чоловіка-риби і жінки-Водолія. Обидва ці знака є творчими натурами і мають широкі поглядами на життя, чим і привертають один одного. Їхні стосунки можуть бути дуже гармонічними, особливо якщо чоловік в цій парі буде лояльний до неугомонности і активності своєї партнерки. Водолій не терпить одноманітності, і тихе сімейне життя поруч з філософськи налаштованим чоловіком-Рибами незабаром почне її обтяжувати. Якщо ж вона зможе зацікавити його своїми захопленнями, цей союз стане по-справжньому міцним.\nСумісність чоловіка-Риби зі знаками вогню\nСеред вогненних знаків чоловікові -риба підходить тільки Овен. Жінка цього знаку Зодіаку так само як і Риби має ідеалістичними поглядами на життя і любовні відносини, крім того, партнери будуть цінувати багатий внутрішній світ один одного. Жінка-Овен повністю звільнить свого обранця від побутових турбот, надавши йому повну свободу від земних проблем. Але партнерам необхідно прагнути до рівноправності і вчитися поступатися один одному, інакше їх відносини можуть розпастися.\nСумісність овен і риби, гороскоп сумісності знаків зодіаку в парі чоловік овен і жінка риби\nРиби знак зодіаку характеристика\nКому підходить за знаком зодіаку камінь котяче око - управління долею


Рецепт КАНАПЕ з креветками - menu.cc.ua\nГоловна »» Кулінарні рецепти »» Закуски »» Канапе\nкреветки (великі) - 500г\nхліб (тонкі скибочки)\nяйце (жовток, зварене круто) - 1 шт.\nЩоб приготувати Канапе з креветками необхідно:\nОчистити креветки, залишаючи хвостики і видаливши нутрощі. Акуратно змішати сире куряче яйце з крохмалем, перцем і сіллю. Покласти креветки в отриману суміш і добре перемішати, щоб креветки повністю покрилися цією масою.\nЗрізати корочку з скибочок хліба і розрізати їх навпіл. Покласти по 1 креветці на кожну половинку, злегка вдавлюючи її в м'якуш хліба. Розрізати крутий жовток невеликими кубиками, укласти їх біля хвостів креветок. Покласти біля креветки маленьку гілочку петрушки і оливку.\nАкуратно укласти в глибоку сковороду з нагрітим рослинним маслом по 3-4 тарталетки з креветками. Коли креветки будуть готові, а хліб покриється золотистою скоринкою, вийняти тарталетки з масла. Дати маслу стекти, укласти на блюдо і увіткнути шпажку.\nКартопляні канапе з рибою Лимончики Канапе з картоплею і кількою Рулетики з лаваша зі збитими вершками, копченої шинкою і хріном\nКанапе з голландським сиром\nСкибочки рогаликів змастити маслом, прикрасити кружечком з голландського сиру і гілочкою петрушки.\nКанапе з копченим лососем і журавлиною\nРозігріти в духовці готовий часниковий хліб, остудити. Порізати на шматочки, намазати вершковим сиром, покласти шматочок лосося, прикрасити шматочком свежег\nКанапе з піти з крабовим м'ясом\nРозігріти духовку до 200С. У невеликій чашці змішати оливкове і кунжутну олію, додати мелений кумін, сіль, перець. Пензликом змастити вийшла\nГрінки з пшеничного хліба у формі човники змащують олією з томат-пастою, по краях роблять бортики, на середину скибочки накладають тріск