Главная База знаний "Allbest" История и исторические личности Суспільно-політичне та культурне життя України\nСуспільно-політичне, духовне та культурне життя в республіці у 20-ті рр. було складним і суперечливим. Як відомо, в результаті перемоги Жовтневої революції в Росії було проголошено встановлення диктатури пролетаріату. Дуже скоро вона перетворилась в диктатуру партійно-державної верхівки. Ця диктатура здійснювалась через відповідну систему, яка включала в себе два види організацій: державні і добровольні громадсько-суспільні. До державних відносились Ради. На селі діяли ще комітети незаможних селян. Як державна організація діяла КП(б)У. Вже на початку 20-х років вона перетворюється в єдину легальну політичну партію.\nЯкщо говорити про інші партії, яких і до і після Жовтневої революції було чимало, то вже в період громадянської війни їх чисельність поступово зменшується. Цьому сприяла і їх не завжди продумана і вивірена політична діяльність. Однак найголовнішу роль тут відіграла політика більшовиків, спрямована на ізоляцію і обмеження діяльності інших політичних партії. Про це не приховуючи і не одноразово, говорили більшовицькі керівники. В політичному звіті на ХІ з'їзді РКП(б) у 1922 р. Г.Є. Зінов'єв підкреслював: «Ми маємо монополію легальності, ми відмовили у політичній свободі нашим противникам. Ми не даємо можливості легально існувати тим, хто претендує на суперництво з нами».\nПід партійно-державним тиском починають розпадатись і заявляють про саморозпуск багато політичних партій. Так, ще у 1920 р. припинила свою діяльність Українська комуністична партія (боротьбистів). Основну частину членів її тоді ж було прийняти в КП(б)У. У 1921 р. прийняла рішення про розпуск єврейська партія - Бунд, у 1922 р. російська партія есерів, у 1923 р. - меншовицька партія. Організації цих партій припинили своє існування в республіці. Вимушені були припинити свою діяльність навіть партії комуністичної спрямованості. Так, у 1922 р. саморозпустилась Єврейська комуністична партія (ЄКП), у 1925 р. - Українська комуністична партія (УКП).\nРозпуск і ліквідація інших партій сприяли тому, що ВКП(б) і КП(б)У, як один з її найбільших загонів, зміцнили і закріпили свої владні позиції. Однак це мало і негативні для неї наслідки. В умовах однопартійної системи по суті були ліквідовані можливості для альтернативності і змагання в розробці найбільш раціональної політики. Партійний монополізм породжував самозаспокоєність, догматизм. Несприйняття плюралізму думок і негативні наслідки цього в кінцевому підсумку привели цю партію до краху. З утверджденням позицій Сталіна у ВКП(б) і в країні ще більше знижується роль партійних мас, небаченої сили набирає партійний аппарат, а сама партія поступово перетворюється в ядро командно-адміністративної системи.\nОдночасно знижується роль і авторитет Рад. Про це свідчить і низька участь трудящих в їх обранні. Наприклад, у виборчій кампанії у 1924 р. в 363 селах Київської губернії прийняло участь тільки 21% зареєстрованих виборців, в 446 селах Харківської губернії відповідно - 23%, в середньому по республіці - 55%. В самих Радах влада зосереджується в основному у виконкомах, а останні втрачають будь-яку самостійність і повністю переходять під контроль партійних органів.\nЯкщо говорити про добровільні і масові громадсько-суспільні організації то їх кількість у 20-х роках була досить значною. За характером своєї діяльності вони були різні: професійні, наукові, інженерно-технічні, молодіжні, жіночі, спортивні, Червоного Хреста, друзів дітей, старих більшовиків, колишніх політкаторжан та інші. Всього у 1928 р. в республіці нараховувалось близько 60 добровільних організацій. Поступово їх чисельність зменшується, а на початку 30-х років більша частина із них припинила своє існування. Зростає чисельність тільки тих організацій, які входили до системи “диктатури пролетаріату”: профспілок, комсомолу і кооперативних організацій. Разом з тим їх значення з утвердженням командно-адміністративної системи і їх одержавленням приводить до зниження реальної ролі цих організацій в державному управлінні і громадському житті.\nКонцентруючи в своїх руках всю повноту влади, бюрократично-командна система приймала заходи для свого захисту. Всеросійська надзвичайа комісія, а з 1922 р. ДПУ (Державне політичне управління) наділялось надзвичайними повноваженнями і використовувалось також для усунення і ліквідації усіх неугодних системі - від її політичних опонентів, старих спеціалістів, добросовісно служивих народові, і до чесних відданих більшовиків, тих, хто здійснював революцію в Україні і захищав її зі зброєю в руках.\nЗ розширенням діяльності і прав ДПУ, залученням його до вирішення економічних і національних питань, зростало коло людей, на яких розповсюджувалась позасудова розправа, адміністративне виселення, направлення в табори (будинки) примусової праці. При цьому органам ДПУ не потрібно було доводити вину цих “соціально небезпечних” людей. Достатнім було їх соціальне походження. В діяльності ДПУ все більше помітною стає тенденція вийти із-під контролю і прокуратури, і вищих державних органів республік. В результаті до кінця 20-х років вага ДПУ, а з 1934 р. НКВС (Народний комісаріат внутрішніх справ) в житті суспільства значно зростає, що і визначило його роль в розгортанні беззаконня і свавілля в наступні роки.\nОдночасно аппарат адміністративно-командної системи, який все більше зростав чисельно, забезпечував розширення не тільки своїх повноважень, а і матеріальних, і моральних привелеїв. Вже у 20-ті роки були прийняті спеціальні постанови центральних органів партії про покращення побуту відповідальних партійних, радянських і господарських працівників, підвищення їм окладів, які значно перевищували заробітну платню робітників промисловості. До того ж “активні партпрацівники” і особи, які до них прирівнювались, члени їх сімей починають одержувати спецпайки, безплатне житло, персональний транспорт і таке ін.\nНа суспільно-політичне життя в республіці у цей період великий вплив мав процес небувалого до цього часу відродження культури українського народу. Це надзвичайно цікаве явище в історії народу України, яке, на жаль, мало досліджене. Безсумнівним є те, що громадсько-культурне відродження мало своє коріння в період відродження недовготривалої української державності. Динаміка духовного розвитку нації була настільки сильною, що він розвивався далі, незважаючи на великі втрати серед інтелігенції та інших верств активного населення під час громадянської війни, на значну еміграцію творчих сил за межі Радянської України. Цей процес розвивався по висхідній в умовах загальної лібералізації часів непу і проголошеного курсу на українізацію. Культурне відродження охопило різні сторони національного і культурного життя, особливо позначившись на розвитку освіти, літератури, науки та мистецтва.\nВідомо, що культурний розвиток того, чи іншого народу визначається рівнем його освіченості. Тому одним із найважливіших завдань після закінчення громадянської війни стала ліквідація неписьменності. Для республіки ця проблема була досить актуальною (приблизно 75% її населення було неписьменним). В боротьбі з нею активну участь брали Наркомат освіти УСРР, Ради, профспілки, комсомол, комітети незаможних селян, добровільно-масові організації, громадськість, вчителі, культурно-освітні установи. У 1923 р. було створене добровільне товариство “Геть неписьменність”. Воно швидко завоювало авторитет, лави його зростали. Вже у 1924 р. в ньому нараховувалось понад 300 тис. членів. На кошти товариства утримувалося близько 2,5 тис. пунктів ліквідації неписьменності, в яких началося до 100 тис. чоловік. Було закуплено багато навчальної літератури.\nДля залучення неписьменних до навчання державою широко застосовувались різноманітні заходи заохочення. Так, неписьменні робітники звільнялися на дві години від роботи із збереженням заробітної плати для навчання в пунктах лікнепу. Селянам при обов'язковому страхуванні майна при їх навчанні в цих пунктах надавалася знижка на 20%. Сприяло цьому і покращення економічного становища республіки. Безумовно, це відіграло велику роль для залучення широких мас до навчання. Так, на 1 грудня 1925 р. в республіці діяло понад 13 тис. шкіл і пунктів лікнепу, в яких навчалось близько 540 тис. чоловік, в тому числі трохи більше 200 тис. жінок.\nОдночасно було відкрито близько 1000 шкіл для малописьменних. Останніх широко залучали до участі в різних грутках при культурно-освітніх установах, мережа яких зростала з кожним роком, і де вони поповнювали і розширювали свої знання. У 1925 р. в республіці діяло понад 2 тис. клубів, близько 8 тис. сільбудів і хат-читалень, понад 5 тис. бібліотек. З розвитком кіномистецства зростала його роль у цій справі. В цілому в республіці до 1927 р. ліквідувало свою неписьменність близько двох мільйонів чоловік.\nВелика увага приділялась розвитку загальноосвітньої школи. Труднощі тут були великі. Слабкою була матеріальна база, гостро не вистачало вчителів. В міру поліпшення економічного становища в республіці збільшувались асигнування на освіту. Тільки за 1923-1925 рр. вони зросли в сім разів. Це дало можливість розширити виробництво навчального обладання та випуск підручників. покращити матеріальне становище вчителів, збільшити прийом дітей до школи. З 1924 р. в УСРР розпочалась підготовка до запровадження обов'язкової початкової освіти. Про успіхи в цій справі свідчить і той факт, що рівень письменності серед населення республіки протягом 20-х років піднявся з 24 до 60%.\nВідбудова народного господарства, необхідність проведення індустріалізації викликали величезну потребу в кваліфікованих кадрах робітників та спеціалістів. В республіці налагоджувалась їх планова й централізована підготовка, якою керувало Управління професійно-технічних шкіл і вищих навчальних закладів.\nКваліфіковані робітничі кадри готувалися в школах фабрично заводського учнівства (ФЗУ) та професійно-технічних школах. Вже у 1921 р. в республіці працювало понад 270 профтехшкіл. В них навчалось понад 21 тис. юнаків і дівчат. За 20-ті роки вони підготували сотні тисяч робітників, причому не тільки для УСРР, а й для РСФРР, БСРР та інших республік СРСР.\nПідготовка спеціалістів у вищих та середніх спеціальних навчальних закладах проводилась у відповідності до потреб розвитку народного господарства і культури. В перші роки відбудовного періоду було закінчено перебудову спеціальної освіти. Колишні вчительські семінарії, інститути, а також відповідні факультети університетів реаорганізовувалися в інститути соціального виховання або педагогічної професійної освіти. Вони готували вчителів для загальноосвітніх та професійно-технічних шкіл. Були створені нові вузи економічного, сільскогосподарського, технічного та социально-економічного профілю. У великі вузівські центри перетворюються Харків, Київ, Одеса, Дніпропетровськ та інші губернські міста України. Про досягнуті успіхи у розвитку спеціальної середньої і вищої освіти говорять такі дані. Напередодні революції на території УСРР діяли 19 вищих і 54 середні професійні школи (загальна чисельність студентів і учнів середніх професійних шкіл складала близько 34 тис. чоловік), а в 1927-28 навчальному році діяло вже 37 інститутів (29 тис. студентів) і 144 технікуми (26,5 тис. учнів).\nБагато уваги приділялось розвитку науки. Найвищою науковою державною установою республіки була Всеукраїнська Академія наук (ВУАН), заснована восени 1918 р. На неї покладалося завдання координувати й організовувати діяльність наукових установ республіки та окремих вчених, вивчати досягнення науки за кордоном, спрямовувати розвиток науки і техніки відповідно до потреб народного господарства. Спочатку ВУАН об'єднувала до 30 наукових установ, де працювало лише 140 співробітників, а у 1928 р. - вже 138, в яких було зайнято понад 3600 вчених. Крім того в Україні було відкрито і діяло ряд науково-дослідних інститутів, підпорядкованих галузевим наркоматам СРСР і УСРР.\nЗначних успіхів вчені республіки досягли в фізико-математичних і технічних науках. Так, активізувала свою дослідницьку діяльність відома математична школа Д.О.Граве. Вчені, які вийшли з цієї школи - М.М.Крилов та його учень М.М.Боголюбов, в своїх працях заклали основу нелінійної механіки, чим було покладено початок розвитку нової галузі математики.\nПлідна робота з теоретичної фізики проводилась в Українському фізико-технічному інституті (Харків), в якому деякий час працював І.В.Курчатов. Праці Л.Д.Ландау у галузі кінетичної теорії плазми, які були написані тут стали основоположними на десятиріччя вперед в дослідженнях з термоядерного синтезу.\nНа рубежі 20-30-х років Є.О.Патон розпочав велику перспективну роботу з електричного зварювання металів, що стало новим словом у розвитку науки і техніки.\nВ галузі медицини плідно працювали М.Ф.Гамалія, Д.К.Заболотний, Ф.Г.Яновський, засновник радянської терапевтичної школи М.Д.Стриженко, відомий фізіолог В.Я.Данилевський. Поряд з вченими медиками дореволюційної генерації зростала плеяда молодої медичної інтелігенції з робітників і селян - П.І.Баранник, П.М.Буйко, В.Х.Василенко, М.С.Коломийченко, В.П.Комісаренко. С.І.Чайка та інші. Всесвітньої слави набув офтальмолог В.П.Філатов.\nФахівці з генетики та селекції рослин і тварин А.О.Сапегін, В.Я.Юр'єв, М.Г.Холодний та інші виводили нові сорти пшениці, ячменю, кукурудзи, вівса, впроваджували в сільському господарстві науко-обгрунтовані сівозміни тощо.\nПоступово розширювалися масштаби роботи в галузі суспільних наук. Значний вклад у розробку проблем вітчизняної історії внесли історики - академіки ВУАН Д.І. Багалій, О.І. Левицький, А.Ю. Кримський, Д.І. Яворницький, М.І. Яворський. У 1924 р. з еміграції до України повернувся видатний український історик М.С. Грушевський. Цього ж року його обрали академіком ВУАН, а через п'ять років - академіком АН СРСР. І це при тому, що його ідеї далеко не у всьому відповідали ідеологічним концепціям комуністичної ідеології. Перу М.С. Грушевського належить близько тисячі наукових праць, чимало яких свого часу були переведені і видані в багатьох країнах світу. Замовчувана у нас протягом кількох десятиріч багатюща творча спадщина М.С.Грушевського останніми роками нарешті стала доступною найширшому громадському загалу України.\nБезперечно вчені республіки досягли б значно більших успіхів у розвитку науки, якби не диктат з боку сталінської каральної машини. Чимало відомих дослідників були вже у ці роки оголошені «шкідниками», носіями ворожої ідеології, «фундаторами лженаукових теорій». Були репресовані й загинули академік АН УСРР Н.І. Світальський, генетик І.І. Агон, філософ С.Ю. Семківський та багато інших відданих справі служіння народу науковців. Безпідставні звинувачення висувалися на адресу В.І.Вернадського, О.О.Богомольця. З особливою невтомністю переслідувались історики, філологи, літературознавці, дослідження яких становили небезпеку для ідеологічної системи, яка ще тільки формувалась і була спрямована на утвердження національного нігілізму, «однодумності», виховання безбатченків. Саме в ті роки, як відомо, було покладено початок усім наступним викривленням, замовчуванням, почали виникати всілякі «білі плями», «фігури умовчання», «заборонені зони» в галузі історичних знань.\nУ розвитку української літератури, поезії і драматургії у 20-ті роки органічно поєднувались демократичні традиції дореволюційної доби і новий досвід свіжих сил, пробуджених революцією. Характерною особливістю літературного процесу в республиці в ті роки було виникнення й розпад багатьох літературних організацій («Гарт», «Плуг», «Молодняк», «Західна Україна», «Авангард», «Нова генерація», «Ланка», «Урбіно», ВУСПП та ін.), перехід письменників з однієї творчої групи до іншої. Все це об'єктивно відбивало пошуки творчою інтелігенцією шляхів і методів участі у суспільному житті. Так, сформувалась яскрава революційно-романтична течія: П. Тичина, В. Елан Блакитний (Еланський), В. Чумак, В. Сосюра. Велику активність виявляли представники інших напрямків і творчих течій в літературі: М. Рильський, П. Філіпович, М. Драй-Хмара. Значним внеском у літературне життя республіки стали памфлети Х. Хвильового, В. Блакитного, сонети М. Зерова, новели і оповідання Г. Ковіньки, сатира й гумор Остапа Вишні, І. Сепченка, драматургія і проза М. Куліша, М. Ірчана, І. Микитенка. З'явилися високохудожні твори Ів. Ле, Г. Епика, Ю. Яновського.\nВ кінці 20-х років цілком природні організаційні й світоглядні труднощі в творчій діяльності письменників і поетів України стали переростати в трагічні події і до пошуків «українських буржуазних націоналістів» додалися й пошуки «контрреволюційних організацій», участь в яких «резервувалася» насамперед за інтелігенцією. Вже у 20-ті роки за цими абсолютно безпідставними звинуваченнями були заарештовані деякі українські письменники, поети і драматурги.\nУ республіці інтесивно розвивалось музичне мистецство пісенна творчість, хорова, симфонічна, оперна і балетна музика. Чимало талановитих творів композиторів республіки цього часу увійшло в скарбницю як національної, так і світової музичної культури. Великий творчий вклад в неї внесли П. Ревуцький, Б. Лятошинський, М. Вераківський та ін. Вдосконалювалася майстерність виконавчих колективів, серед яких широко відомими були Київський симфонічний оркестр, хорова капела «Думка», капела бандуристів та багато інших.\nЗначну роль у розвитку української культури відігравало театральне мистецтво. Незважаючи на різні творчі методи й художні смаки, його представники вишукували такі шляхи розвитку сценічного мистецтва, які б найбільше задоволняли запит суспільства. В республіці створювались десятки професійних та аматорських колективів.\nСеред видатних майстрів, які у 20-ті роки зробили значний вклад у розвиток театрального мистецтва республіки, особливо виділялись такі корифеї сцени, як П.Саксаганський, М.Заньковецька, М.Садовський. Їм на зміну прийшла ціла плеяда середніх за віком і молодих талановитих режисерів та акторів: Г. Юра. Я. Мар'яненко, О. Ватуля, Г. Борисоглібська, Б. Романицький, М. Крушельницький, А. Бучма, І. Паторжинський, Ю. Шумський, Н. Ужвій, О. Сердюк, Є. Пономаренко, В. Яременко та ін.\nВидатним діячем українського театру був Олесандр (Лесь) Степанович Курбас - енциклопедично освічений і високо обдарований режисер-новатор. Його творчість внесла яскраву і водночас драматичну сторінку в історію вітчизняного театрального мистецтва. Прагнучи вивести український національний театр із рутини і провінційності, Л.Курбас у 1922 р. організував унікальний театральний колектив під назвою «Березіль». Він став своєрідним експериментальним центром, метою якого було оновлення національного театру. Однак скоро внаслідок сталінсько-кагановичських гонінь на українську інтелігенцію Л. Курбаса було несправедливо вигнано зі створеного ним театру, а трохи пізніше він був арештований і відправлений до таборів, де й загинув.\nРізноманітні творчі й організаційні процеси відбувались в образотворчому мистецтві. Утворювалися асоціації та групи, в яких точилась ідейно-мистецька боротьба між представниками різних напрямків. Плідно працювали художники старшого покоління: І.Бойчук, І. Іжакевич, Ф. Кричевський, А. Самокіш та ін. На рубежі 20-30-х рр. у художньому житті вже виявили себе митці молодшого покоління - М. Дерегус, В. Костецький, А. Петрицький; скульптори - І. Іванов, М. Лисенко; графік В. Касьян та ін.\nУ складних умовах 20-х років в республіці починає розвиватись кіномистецтво. Вже в цей період з'явились такі відомі в той час кінофильми, як «Два дні» режисера Г. Стабового, «Нічний візник» Г. Тасіна. Вдалими були роботи режисера Н.І. Чардиніна - історичний фільм «Тарас Трясило» і художній - «Тарас Шевченко». Останній фільм користувався успіхом не лише в нашй країні, а й за рубіжем. Переломний етап у розвитку українського кіномистецтва пов'язаний з творчістю О.П.Довженка. Його кінофільмам «Звенигора» (1928), «Арсенал» (1929), «Земля» (1930) належить почесне місце в історії не тільки радянського, а й світового кіномистецтва.\nВажливу роль у розгортанні культурного будівництва відігравали преса, книговидавнича справа й бібліотеки. Кількість періодичних видань в республіці з року в рік зростала. Загалом у 1928 р. в Україні видавалося 234 газети сукупним тиражем 1675 тис. примірників (з них українською мовою 117 газет). Швидко розвивалось книговидання. Протягом 1921-1928 рр. видавництва УСРР випускали в середньому щорічно 4,4 - 4,5 тис. назв книжок і брошур загальним тиражем 36-37 млн. примірників (із них близько 70% українською мовою, решта видавалась мовами національних меншин, які проживали в республіці). Масовими тиражами виходила політична, соціально-економічна, науково-медична, художня, мистецька література, підручники для всіх типів шкіл тощо. За кількістю виданих книг УСРР посідала у 20-ті роки друге місце в СРСР (після РСФРР) і дев'яте в світі. За кількістю книжок виданих на душу населення - сьоме місце в світі.\nКультурно-освітня робота здійснювалася й через бібліотеки, кількіть яких зростала з кожним роком. Якщо до революції в Україні налічувалося лише 2130 бібліотек із сумарним книжковим фондом близько 1 млн. примірників, то на початок 1928 р. - відповідно 7816 бібліотек і 15 млн. примірників книг. В тому числі на селі діяло 6597 бібліотек із сумарним книжковим фондом 4,6 млн. примірників.\nУ 20-ті роки дедалі помітніше місце у політичному та культурному житті стає посідати радіо. Перша радіостанція в республіці почала діяти в Харкові у 1924 р. У 1927 р. стали до ладу радіоцентри в Києві, Днепропетровську, Одесі, а згодом і в інших містах. Починають радіофікуватись окремі села.\nНа суспільно-політичній та культурний розвиток у 20-ті рр. значний вплив справила політика, яка увійшла в історію під назвою “коренізація”. Коренізація розпочалась після ХІІ з'їзду РКП(б) (квітень 1923 р.), на якому було засуджено великоросійський шовінізм і колонізаторські тенденції, що стали проявлятись по відношенню до національних окраїн в діяльності центральних органів і установ країни. В УСРР вона зводилась до українізації політичного і громадського життя. Українська мова стає широко використовуватись в публічних виступах, державному і партіному діловодстві, зовнішніх атрибутах влади - написах, вивісках, печатках, уводиться обов'язкове її вживання в установах, особливо при контактах із сільським населенням. На українську мову були переведені судочинство, загальноосвітні, спеціальні і вищі навчальні заклади, театри, концерти, кіно, періодична преса, видавнича справа.\nДля службовців, викладачів, вчителів був встановлений строк, переважно рік, для переходу на українську мову. Була створена широка мережа державних курсів по вивченню української мови і культури з випускними іспитами. Відбулась українізація окремих військових частин, і виникає навіть Українська автокефальна правослана церква. Велику роль в проведенні цієї політики відіграла Всеукраїнська центральна комісія українізації при РНК УСРР і наркомат освіти, який у 20-ті роки послідовно очолювали В.П. Затонський, О.Я. Шумський, М.О. Скрипник. Природним спільником цього наркомату стала більшість місцевої інтелігенції.\nВ результаті проведення цієї політики було досягнуто значних успіхів в українізації республіки, 80% населення якої становили в цей час українці. Так, у 1926 р. 65% державного діловодства, на місцях навіть більше, було переведено на українську мову. Якщо у 1922 р. співвідношення українських і двомовних шкіл визначалось як 3:1, то у 1930 р. - як 10:1 (14430 українських й 1504 російських). У 1930 р. понад 97% дітей корінної національності навчалося рідною мовою. Були досягнуті вагомі успіхи в українізації вищої і середньої спеціальної школи й наукових установ та організацій. У 1929 р. на викладання українською мовою перейшли дві третини вузів.\nРішуче було українізовано пресу і видавничу справу. У 1926 р. 60% газет видавались українською мовою, у 1932 р. - 87,5%. Всі оперні і основна частина драматичних та інших театрів перейшли на українську мову. Кіностудії республіки у 1928 р. випустили 26 фільмів - усі українською мовою. Радіомовлення, що виникло у 1924 р., здійснювалось виключно мовою корінного населення.\nУкраїнська мова, яка цілком здатна на те, щоб обслуговувати високорозвинуте суспільство, поступово перетвоюється в основний засіб спілкування, навіть в таких промислових містах з великою часткою російськомовного населення, як Харків, Дніпропетровськ, Луганськ, Одеса та ін.\nУкраїнізація скоро переходить межі республіки й охоплює Кубань, Казахстан, Далекий Схід, де проживало багато українців. Там починає працювати радіомовлення, виходять газети на українській мові, переходять до її використання навчальні та культурні установи. Так, тільки на Кубані в цей час українською мовою вели навчання 140 шкіл, педінститут, кілька технікумів, видавались книжки.\nОдночасно створювались можливості для всебічного розвитку національних меншин, які проживали в республіці. У жовтня 1924 р. у складі Української СРР на території сучасного Придністров'я Молдови була утворена автономна Молдавська СРР. В цей же час коли в Україні проводилось територіальне районування, було створено 8 російських, 7 німецьких, 3 грецькі, 3 болгарські, 3 єврейські і одни польський національні райони. Тоді ж було утворено 414 російських, 251 німецьку, 167 єврейських, 148 польських, 34 болгарські, 30 грецьких, 16 молдавських (крім автономної республіки), 10 чеських, 4 білоруські сільради та 100 містечкових Рад різних національних меншин.\nДля розвитку національних меншин було створено багато національних шкіл, відділень технікумів і факультетв вузів. Так, у 1925/26 навчальному році працювали 1214 російських шкіл, 625 німецьких, 357 єврейських, 2337 польських, 74 болгарські, 31 татарська, 17 чеських, 5 вірменських, 3 сірійські, 1 шведська школи. На національних мовах в цей період працювало 11 театрів, сотні бібліотек, сільбудів, клубів, хат-читалень, видавалось багато газет, журналів, книжок тощо.\nУ здійсненні такої важливої і складної справи, як українізація, безперечно не могло не бути певних труднощів, а то і помилок. Вони проявлялися у ставленні до темпів українізації, ролі в ній комуністів - українців.\nОднак дійсне ж вирішення національного питання, що сприяло б найбільш повному розвитку національної культури неросійських народів й наданню їм в цьому самостійності, не відповідало сталінському підходу до даної проблеми. Ставлення Сталіна до політики “українізації” з самого початку її проведення було негативним. Адже ця політика стимулювала національну самосвідомість українського народу, а отже і його прагнення до реального суверенітету. Тому вже в кінці 20-х років почалось серйозне викривленя цієї політики. Більше того, національні відносини Сталін також використовував в корисливих інтересах - досягненні абсолютно особистої влади. В Україні слухняним провідником національної політики по-сталінські був Каганович. Будучи обраним на посаду генерального секретаря ЦК КП(б) у 1925 р., він, спираючись на підтримку Сталіна, під виглядом боротьби з націоналізмом починає шельмування авторитетних, але неугодних йому партійних і радянських працівників, вишукуванням націоналістичних ухилів там, де їх не було.\nОднією з перших жертв цієї кампанії став О.Я. Шумський. Він ніколи не виступав проти радянської національної політики, але відстоював свою точку зору на темпи її здійснення. О.Я. Шумський неодноразово, в тому числі й під час розмов зі Сталіним, відверто ставив питання про зміну Кагановича на посаді генерального секретаря ЦК КП(б)У. У відповідь розгорнулася широка кампанія по цькуванню О.Я. Шумського, компрометації його діяльності. Зрештою він був знятий з посади наркома освіти УСРР, а пізніше, у 30-ті роки - репресований. Його погляди і діяльність направлені на українізацію, були розцінені як «націоналістичний ухил», хоч це і не відповідало дійсності.\nПро те, що пошуки носіїв націоналізму в республіці набирають інтенсивності, переконливо свідчить «викриття» у 1929 р. «ворожої» діяльності так званої «Спілки визволення України» (СВУ) і тих організаційних структур, які начебто до неї входили. Неіснуюча СВУ за схемою, сконструйованою слідчими ДПУ, мала складатися з інтелігенції республіки, а очолював її начебто академік С.О.Єфремов. До неї були включені професори, письменники, вчителі, юристи, службовці та ін. Поступово пошуки ворогів з націоналістичними та іншими ухилами набувають масового характеру. Тоді ж були сфабриковані справи міфічних Українського національного центру, Польської військової організації, Блоку українських націоналістичних партій, Всеукраїнського боротьбистського центру, Троцькистсько націоналістичного блоку.\nПоступово під тиском Сталіна та його спільників українізація стала розглядатись як прояв націоналізму. Отже проти неї необхідно було вести боротьбу, яку й розпочали місцеві партійні і державні органи. Створення навчальних закладів для національних меншин вважалося насадженням вогнищ буржуазно-націоналістичного впливу на дітей. Тому їх подальша діяльність визнавалась “не доцільною і шкідливою”. Вже на початку 30-х років вони були закриті, тоді ж були ліквідовані національні райони, сільські та містечкові Ради. Знову почався процес русифікації, який продовжувався аж до здобуття Україною своєї незалежності.\nТаким чином, по мірі завершення відбудовного періоду неп «працював» із все більшими проблемами. Загострювались і іманентно притаманні йому протиріччя.\nВ економіці повне завантаження старих виробничих потужностей фізичне і моральне спрацювання основного капіталу вимагало значних інвестицій для оновлення устаткування, створення нових промислових галузей. Мова йшла, головним чином, про капіталоємкі галузі важкої індустрії, з тривалим терміном обігу капіталу. Потрібні були величезні кошти. Однак, жорстка позиція більшовиків у питанні сплати дореволюційних боргів, відшкодування збитків іноземним власникам унеможливлювала приток капіталів ззовні. Перерозподілення ж внутрішніх приватнокапіталістичних накопичень у велику та середню промисловість блокувалось законодавчо. Індустріальний розвиток вимагав збільшення товарності селянських господарств, однак, на селі всіляко гальмувався розвиток індивідуальних крупнотоварних господарств.\nВ соціально-політичній сфері посилювалось протиріччя між різноманітністю соціальних інтересів і більшовицьким авторитаризмом, що в умовах однопартійної системи створювало підгрунтя для підсилення фракційної боротьби у ВКП(б).\nЗростав антогонізм між економікою та політикою. Чим більш динамічно розвивалась підприємницько-ринкова тенденція у господарській сфері, тим більш швидкими темпами авторитарна політична система відтворювала свого «політичного ворога». В місті монопольно правлячу партію поповнювали робітники «від станка», які в більшості із ненавистю відносились до «непманів». На селі, внаслідок проведення більшовицьким режимом «класової лінії» головним джерелом поповнення рядів партійно державного апарату були «жертви» ринку - збанкрутілі селяни (незаможники).\nЯк результат авторитарна політична система не могла вже співіснувати із порівняно плюралістичною, багатоукладною економікою, що закінчилось побудовою нової економічної системи, по суті, на звичних воєнно комуністичних засадах.\nреферат "Суспільно-політичне та культурне життя України" скачать\nДругие документы, подобные "Суспільно-політичне та культурне життя України"


Ковалець: "Оболонь" по праву перемогла "Динамо" - Спорт - TCH.ua\nКовалець: "Оболонь" по праву перемогла "Динамо"\nСпорт 8 листопада 2010, 13:49\nГоловний тренер "Оболоні" Сергій Ковалець поділився враженнями про історичну перемогу над "Динамо".\nКерманич київської "Оболоні" Сергій Ковалець поділився враженнями про історичну перемогу над "Динамо".\n- Вітаю вболівальників "Оболоні", Оболонський район, президента клубу, нарешті, футболістів з хорошою грою і результатом. У четвер "Динамо" відмінно зіграло в матчі з АЗ, і, на мій погляд, у футболістів не вистачило емоцій, щоб на тому ж рівні зіграти і з нами. Але це не применшує той факт, що "Оболонь" зіграла просто здорово і по праву перемогла.\n- Через дискваліфікацію Сапая у вас були проблеми в захисті. Задоволені тим, як Котенко зіграв на цій позиції?\n- Ще Валерій Васильович Лобановський казав, що кожен футболіст повинен бути універсалом. Всі повинні вміти як відбирати м'яч, так і атакувати. У цьому плані Іван зіграв добре, як і вся команда.\n- У цьому сезоні ваша команда дуже вдало грає з лідерами - обіграла "Шахтар", взяла чотири очки в двох матчах з "Динамо". Що цьому послужило - мотивація гравців, або у вас є якийсь особливий рецепт?\n- Наша команда вдало грає за результатом. Я вважаю, що у всіх матчах, які "Оболонь" провела в нинішньому чемпіонаті, моя команда грала добре. Але результат, на жаль, не такий, яким ми хотіли б його бачити. У програних матчах з "Волинню", "Ворсклою" і "Карпатами" ми володіли ініціативою, але не могли забити. А лідерам забивати у нас виходить.\n- Що ви робите з воротарями "Динамо", що вони пропускають курйозні м'ячі в матчах з "Оболонню"?\n- Я вважаю, що в "Динамо" хороші воротарі - як Бойко, так і Коваль. Але ми говоримо своїм футболістам, що атака повинна завершуватися ударом по воротах або фланговою передачею. Були удари, Коваль виручив у кількох моментах. Він хороший перспективний воротар.\n- У тренувальному процесі ви використовуєте те, чому ви навчалися у Валерія Лобановського?\n- Я вже говорив, що основний момент моєї тренерської роботи - це напрацювання Валерія Лобановського. Це стосується психології, доброти і довіри по відношенню до футболістів. Від нього виходила впевненість. Звісно, я взяв багато чого від нього, і в процесі підготовки команди намагаюся змусити підопічних не боятися суперника. Виходить чи ні - це вже друге питання, але ми стараємося.\n- Зараз для вас найголовніше буде не дати футболістам літати в хмарах. Ви вже знаєте рецепт, як не припуститися подібного? Наприклад, після перемоги над "Шахтарем" у вас пішла невдала серія...\n- У всіх матчах, які відбулися після згаданої перемоги над "Шахтарем", ми володіли ініціативою, було багато моментів. На жаль, ми поки що не є елітним клубом. Не хочеться говорити про арбітра, але якщо аналізувати моменти, то у Львові було вилучення на 20-й хвилині, в Маріуполі призначили пенальті в наші ворота. Це не виправдання, але такі моменти впливають на гру. Тим не менш, ви самі бачите, що з сильними командами у нас краще виходить грати.\nЛужний: у футболістів "Динамо" голова закрутилася від перемог\n"Динамо" - "Оболонь" - 0:2. Гол Сібірякова\n"Динамо" - "Оболонь" - 0:1. Гол Худзіка\nВідеоКовалець: "Оболонь" по праву перемогла "Динамо"\nСпорт 8 листопада 2010, 14:16


Стадіон імені легендарного футболіста «Десни» з’явився у Чернігівській області | Новости\nСтадіон імені легендарного футболіста «Десни» з’явився у Чернігівській області\nДепутати Сосницької селищної ради ухвалили рішення про те, аби присвоїти центральному стадіону Сосниці ім’я відомого чернігівського футболіста Валерія Кравчинського.\nНа сторінці Сосницької громади у соцмережах автори ініціативи повідомили, що минулого тижня жителі Сосницької громади «оцінили внесок славетного земляка Валерія Кравчинського у становлення та розвиток Чернігівського футболу».\nДепутати дослухалися до аргументів і підтримади проєкт рішення, тож тепер стадіон у Сосниці названий на честь футболіста.\nХто такий Валерій Кравчинський\nЗа інформацією краєзнавця Бориса Нечипоренка, Валерій Кравчинський народився в 1938 році у Сосниці. Родина мешкала по вулиці Перемоги, поблизу річки Убідь. Його батьки працювали педагогами Сосницького сільськогосподарського технікуму.\nУ 1947 році сім’я переїхала на постійне проживання до Чернігова. Там Валерій Кравчинський навчався у дитячо-юнацькій спортивній школі, а у 1960 році отримав запрошення від щойно створеного футбольного клубу «Авангард» (Чернігів). Наступного року ця команда отримала назву «Десна».\nФутболіст грав на позиції центрального захисника і швидко став найпопулярнішим футболістом «Десни». Зокрема, він був єдиним вихованцем місцевого футболу, хто закріпився у основному складі чернігівців.\nПротягом 7 років (1964–1970) Валерій Кравчинський був капітаном «Десни» і одним із лідерів команди. На той час припали головні успіхи чернігівських футболістів: вихід до 1/8 фіналу Кубку СРСР та завоювання путівки до другої групи класу «А» (це другий за рівнем дивізіон на той час – фактично, Перша ліга СРСР). У 1967 році Валерій Кравчинський отримав звання майстра спорту СРСР з футболу.\nЗа словами брата футболістам, Валерія Кравчинського запрошували грати за дублюючий склад столичного «Динамо», але улюбленець місцевих уболівальників не залишив рідну команду та грав за Десну до 32 років.\nТакож час від часу він, навідуючись до рідних у Сосницю, грав за збірну містечка у товариських матчах – аж до 1982 року.\nГраючи за ФК «Десна», Валерій навчався у Чернігівському політехнічному інституті. Після закінчення спортивної кар’єри, футболіст працював інженером на Чернігівському радіолампоповму заводі (ЧеЗаРа) та брав активну участь у громадському житті.\nЗокрема, він був старшим інженером, майстром цеху точної механіки, обіймав посади начальника відділу, голови профспілкового комітету і заступника головного інженера. Став співавтором патенту на пристрій для побудови евольвенти кола.\nВ останні роки життя Валерій Кравчиснький працював інженером в науково-виробничому комплексі «Вектор» у зоні відчуження Чорнобильської АЕС. Помер від раку в 2000 році.\nНа честь футболіста обласна федерація футболу затвердила щорічний турнір на кубок Валерія Кравчинського серед вихованців ДЮСШ.\nСтадіон відремонтували минулого року\nУ 2020 році стадіон, якому нині присвоїли ім’я Валерія Кравчинського, був вперше відремонтований від часу будівництва. Перед початком реконструкції він більше нагадував сміттєзвалище та був місцем постійного перебування асоціальних елементів.\nНа стадіоні провели реставрацію будівлі: накрили дах, встановили пластикові вікна, двері, ззовні провели штукатурні та оздоблювальні роботи. Обладнали роздягальні та душові кабінки для спортсменів, а для вболівальників – зручні нові крісла та накриття над трибунами. Навколо спортивної споруди оновили огорожу та ворота, провели благоустрій території.\n#стадіон #Валерій Кравчинський #Сосниця


Luxardo Sambuca Dei Cesari, світла самбука (лікер)\n« Подарунковий набір “Nemiroff”\nКоктейль “М’ятний крем” »\nНа зовнішній вигляд самбука Luxardo – прозора, як склянка, в яку її було налито.\nАромат – дещо бідний, але достатньо яскравий солодкуватий смак анісу.\nСмак насичений, майже смолистий, маслянистий спочатку, але майже одразу сухий, з солодкувато-м’ятними нотками анісу. Приємно маслянистий в кінці, з в’язкістю бузини, але дещо зарізкий присмак алкоголю.\nВ мережі, в UA-IX, можна знайти пропозиції по 13.43 € за 0.7 л пляшку. В супермаркетах – ціни, звісно, побільше. В “Поляні”, наприклад, така ж сама пляшка – в ціну 18 €.


Наш Сталінград / Новое Время\n242 дня героїчної оборони 0\n23 сiчня, 2015\nЕксклюзивний репортаж під кулями з Донецького аеропорту\n"Давай відразу домовимося: половина Пулітцерівської премії [найпрестижніша журналістська нагорода у світі] — моя",— попереджає Юрій Бірюков, радник президента і міністра оборони, забираючи мене о шостій ранку суботи, 17 січня, біля під'їзду.\nНайвідоміший волонтер країни завжди легко виходить на зв'язок з журналістами, але брати їх з собою в зону АТО не любить: плутаються під ногами, бояться, ще і відповідальність за них неси.\nЩоб він не передумав їхати зі мною, замовчую, що премію вручають тільки співробітникам американських ЗМІ. А її грошовий еквівалент відчутно менше, ніж те, що він збирає на потреби української армії всього за кілька годин за допомогою соцмереж.\nПаралельно радію його впевненості в нашому благополучному поверненні з найнебезпечного місця в країні — Донецького аеропорту. Його вже більше 240 днів утримують українські бійці — так звані кіборги, відбиваючи постійні атаки переважаючих сил російських військових і донецьких бойовиків.\nДнями терористи за підтримки росіян, порушивши договір про перемир'я, знову спробували вибити армію зі зруйнованого аеропорту. Як тільки стало зрозуміло, що ситуація серйозна, Бірюков, який тричі побував у найстрашнішій точці — новому терміналі — і пережив там кілька штурмів, висувається туди знову.\nУ чорному джипі з номерами 0079 — на честь улюбленої бірюковської бригади повітряно-десантних військ,— щільно заповненому сигаретами, упаковками води, шоколаду та енергетиків, крім мене знайшлося місце лише мініатюрній брюнетці з позивним Кроха.\nЦе — Оля Башей. У мирному житті вона помічник нотаріуса. В АТО — безстрашний медик-волонтер. Медичної освіти у неї немає, але там, де вона тепер вже вміло і швидко перев'язує рани і ставить катетери, головне — не диплом, а сміливість і самовладання.\n— Я ще влітку зрозуміла, що не можу залишатися в Києві. Друзі-військові весь час дзвонили і розповідали, які погані справи. Тоді я стала проситися до медиків-волонтерів. Мене взяв Хоттабич [командир відомого медичного екіпажу волонтерів Ілля Лисенко],— голос Башей проривається до мене ззаду через дорожні шуми.— Коли вперше влітку довелося збирати "двухсотих" [убитих] в мішки, були хлопці, яких рвало. А я нормально. Якщо вже сюди приїхав, то працюй.\nКІБОРГ ЯК ВІН Є: Один із захисників терміналу Донецького аеропорту — солдат Сергій Танасов. © фото Сергій Лойко\nЧерез кілька годин я сама побачу, як чітко і холоднокровно працює Кроха в бойовій обстановці. А поки що дорогою з Києва до Харкова, яка стала для столичних волонтерів звичною, а звідти на Донецьк ми без пригод добираємося до найближчої до аеропорту точки дислокації українських військових — невеликий населений пункт, де розташований їхній командний пункт (КП). До аеропорту — трохи більше 1 км, майже так само, як до ставшого легендарним селища Піски. Журналісти і волонтери в це місце добираються рідко, більшість з них залишаються в Пісках — сюди не кожного пускають з міркувань таємності. І тут небезпечно — прострілюється все, поля навколо суцільно знівечені воронками, а над головою постійно в обидві сторони літають міни і снаряди.\nМашину Бірюкова не затримують на блокпостах, а в деяких місцях навіть вітають помахом руки — він тут не гість, а свій.\nКоли дорога стає безлюдною, сніг чорним, а гуркіт артилерії і запах пороху в повітрі виразними, я розумію: ми на місці. До запаху швидко звикаєш і перестаєш помічати. А ось до стрільби не відразу — від кожного залпу здригаєшся, видаючи в собі новачка.\nПАУЗА НА ОБІД: Захисники терміналу, скориставшись паузою між атаками, підживлюються. © фото Сергій Лойко\nМашину розвантажуємо прямо в КП. Привезене добро дістанеться не генералам: по упаковці води, енергетика і блоку сигарет бере кожен, хто заходить сюди,— чорні від кіптяви кіборги, втомлені охоронці глави Генштабу, танкісти, десантники, розвідники.\nВідразу після цього вирушаємо за пораненими, яких вдалося витягти з аеропотної метеостанції. Бірюков енергійний і зібраний — ніби й не було семигодинної дороги.\nПоранених захисників аеропорту підвозять в цей найближчий до терміналу пункт допомоги на понівеченій обстрілами, але все ще робочій техніці — в основному на легких броньованих тягачах. Швидко надавши першу допомогу прямо тут, на узбіччі, вантажать на куплені волонтерами джипи і на максимальній швидкості, під обстрілом, везуть в найближчу лікарню — в Селідово.\nОСТАННІЙ ШЛЯХ: Біля терміналу українські десантники Михайло Кучеренко (ліворуч) і В'ячеслав Кухтін евакуюють з-під обстрілу останки тіла загиблого бойового товариша-танкіста. © фото Сергій Лойко\nКроха — принципово без жилета і шолома — перемотує пробиті осколками ноги поранених, сама звалює і перетягує на себе важких чоловіків. Носилок та реанімобілів вистачає не всім — їх замінюють спини, ковдри та легковики.\nПривозити сюди поранених будуть всю ніч. Крім Крохи на узбіччі, в темряві і на морозі працюють ще одна жінка-волонтер і військові медики. Один з них — Володя Небір. Юний миловидний україномовний хлопець з Івано-Франківська. Пройшов медиком весь Майдан. Був у новому терміналі аеропорту в складі 90‑го батальйону 95‑ї бригади.\nТут поруч — зайнятий ним будиночок, який став тимчасовим медпунктом. Якщо поранених буде багато і евакуювати їх всіх не вийде, бійців будуть укладати на підлогу.\nНА ПРИЦІЛІ: Офіцер-кавалерист Валерій Рудь веде вогонь по бойовикам, які проникли всередину терміналу. © фото Сергій Лойко\nРозмова з Небіром затягується до темряви і вже в сутінках намагаюся повернутися на командний пункт. Темрява густа і чіпка — через світломаскування не можна включати навіть телефон. 150 метрів до КП здаються непереборними. Радію першому ж силуету.\n— Вибачте, я, здається, заблукала. Мені потрібно на КП.\n— А ми не знаємо, де це. Ходімо до майора.\nРядовим бійцям намагаються не повідомляти про місце розташування КП. Так вони не зможуть його видати, якщо потраплять у полон.\nМайор виявляється високим, струнким, злегка посивілим чоловіком. Береться проводити, навіть якщо це буде остання прогулянка в його житті.\nДобираємося до місця. У передпокої КП — тьмяне світло, кілька стільців, вогнегасники, вода, сигарети, шоколад, енергетик, коробки з пиріжками від волонтерів. Обличчя змінюються щохвилини — генерали, комбриги, волонтери, розвідники. Незмінні тільки співробітники Альфи, які парами охороняють генерала, керуючого АТО. Його прізвище не називають. Генерал прибув в критичний момент операції з табору в Краматорську.\nНЕ ВИЙШОВ З БОЮ: Підбитий український танк на бетонній площадці в Донецькому аеропорту. © фото Сергій Лойко\nАльфівці, які чергують зараз, до війни працювали операми, розслідували теракти в Дніпропетровську. Після обидва добровільно пішли в АТО.\n— Ти віриш в революцію гідності? — з іронією запитує один в іншого, коли наша розмова підходить до подій річної давнини.\n— Я вірю в те, що в моїй країні зараз ворог, його треба прогнати за кордон і відбудовувати мирне життя,— серйозно відповідає другий.\nНезважаючи на секретність, мене звуть грітися безпосередньо в КП — маленьку комірчину. У ній дуже душно — в приміщенні знаходиться безліч чоловіків у військовій формі. Вся обстановка — невеликий стіл, маленький телевізор, ряд телефонів і кілька рядів армійських ліжок. Там по черзі дрімають і офіцери, і генерал — голова АТО. Зараз майже ніхто не спить.\nВАЖЛИВИЙ ВАНТАЖ: Захисники аеропорту у всьому залежать від зовнішньої допомоги. На фото вони розвантажують привезену їм бутильовану воду. © фото Сергій Лойко\nБірюков і його двійник жіночої статі — волонтер Таня Ричкова — давно тут свої.\n— Танечка, ви нам колеса не привезли? — доноситься питання з одного кута.\n— Танюша, нам машину дасте? — з іншого.\nУ відповідь вона тільки змахує віями: "Я пам'ятаю, зроблю, привезу, буде".\n— Почекайте, я просто не встигаю.\nТепер вона не тільки волонтер, а ще й співробітник Міністерства оборони. Їй потрібно і звіти міністра робити, і в Києві бувати. Як і Бірюкову. Але в критичні моменти вони обоє обов'язково опиняються тут — у зоні АТО.\nНавіть цієї ночі парою виїжджають за пораненими — настільки близько, наскільки можна підібратися до аеропорту. І обидва отримують дзвінки від рідних кіборгів зі сльозами, прокльонами, погрозами.\nДо кінця цього довгого суботнього дня на КП з'являються три силуети в білому. Це начальник Генштабу України з охороною. Прибув давати вказівки — недільний день 18 січня має стати важливим для всього східного фронту. І, звичайно, для аеропорту, над яким і пізно ввечері, і вночі висіла червона заграва.\nКУЛЕМЕТНИК: Один з українських солдат веде вогонь по проросійським бойовикам через імпровізовану бійницю в вікні. © фото Сергій Лойко\nСпати мені пощастило в гаражі, на величезному ортопедичному матраці, разом з альфівцями, які, знявши грізну бойову екіпіровку, перетворилися на звичайних молодих хлопців.\nЗа місцевими мірками, тут розкішно. Є світло і тепло від буржуйки,— не всі будинки в окрузі можуть цим похвалитися. Замість душу — вологі серветки. Чай — з кип'яченої слабогазованої мінералки. На десерт — огидне печиво з сухпайка.\nВночі все одно моторошно холодно через відкриті двері в підвал — туди, вчать мене, якщо накриє обстрілом, стрибати треба швидко. Але коли о шостій ранку противник потужно відповідає на контратаку артилерії, всі виходять подивитися на ганок, куди саме падає касетами "град" та чи не потрапила міна в ставок поблизу. Від вибухів тремтять шибки у вікнах та посуд на столі, гуде і здригається під ногами земля.\nЧАС ЧИТАТИ: В паузі між боями один з кіборгів читає книгу. © фото Сергій Лойко\nТак голосно, як цього ранку, в зоні АТО не було кілька тижнів. Не тільки тут, а також в інших гарячих точках АТО — у Щасті, Дебальцеве — панувало перемир'я. В рамках домовленостей між Києвом і бойовиками тут якийсь час ніхто не стріляв. Українські військові навіть відносно безпечно проїжджали в аеропорт на ротацію, правда, через блокпост бойовиків, який з'явився саме "завдяки" перемир'ю.\nВсе змінилося після Різдва, коли сепаратисти, порушивши угоди, з новими силами активно почали атаку на кіборгів. Генштаб України, хоч і не відразу, зважився відповісти.\nПІД ВОГНЕМ: Кіборги ховаються від міноментного обстрілу проросійських бойовиків в одному з приміщень аеропорту. © фото Сергій Лойко\n18‑е, час підсумків...\n18 січня повинно було стати початком нової фази війни.\nІ артилерія дійсно масштабно вдарила по вогневим точкам супротивника на багатьох ділянках фронту. Однак масштабного наступу не вийшло.\nПерший успіх — вдалося вивести частину і евакуювати поранених бійців 93‑й і 80‑й бригад з диспетчерської вишки, яку напередодні майже знищили російські танки.\nЦих хлопців пізнаєш відразу — ніби вицвілі очі, чорні руки та обличчя, по пошкодженому одязі і особливо теплому відношенню один до одного. Вони тримаються групою і з перевалочного пункту біля КП їх відразу ж забирають глибше в тил — туди, де базуються їх частини, де можна помитися та поїсти.\nВИЩЕ ГОЛОВИ: Український боєць бере участь в перестрілці з так званими ополченцями з ДНР—ЛНР. © фото Сергій Лойко\nЛише один з них залишається під парканом КП з автоматом в руках — скромно чекає, поки його заберуть на базу до своїх. Боєць з позивним Кліщ провів там два тижні — максимум, який може витримати людина в цьому пеклі.\nУ мирному житті був Денисом, жив у Києві, працював три роки в рекламному відділі телеканалу Інтер. Пішов у військкомат сам, ще в березні, але забрали його лише в жовтні. З того часу — в АТО. В армії не служив. Тепер — мінометник 93‑ї бригади.\nДо нього по черзі потиснути руку підходять і Бірюков з Ричковою, і сам командуючий АТО — вночі по радіозв'язку всі дізналися про його героїчну поведінку в аеропорту. В критичний момент Кліщ — старший солдат за званням — взяв на себе обов'язки командира і виконував отримані з штабу команди в зруйнованій диспетчерській вишці. Ця будівля, точніше, її залишки, з усіх аеропортних споруд розташована найближче до Пісків.\nЗАЧИСТКА: Боєць українських сил бере участь в зачистці поверхів терміналу Донецького аеропорту. © фото Сергій Лойко\nКоли всі розходяться, Денису-Кліщу дзвонять на мобільний. “Саша, ну що б змінилося, якби ти знала,— заспокійливо говорить він у трубку.— Ти б вологу розводила, не спала. А так я живий, здоровий. Мені тільки помитися треба, і все". Після аеропорту Денис мріяв піти у відпустку, а "тепер, судячи по тому, що відбувається, це неможливо".\n"Неможливо", тому що спроба зачистки аеропорту від бойовиків, які за час перемир'я зайняли більш вигідні позиції для атаки у монастиря і селища Спартак, захлинулася.\nВинними командування вважало танкістів 93‑ї бригади, які нібито відмовилися виконувати завдання та добровольців з батальйону Дніпро і ніби українського Добровольчого корпусу Правого сектора, які начебо злякалися.\nАле і в самих військах вважають інакше. «[Глава Генштабу Віктор] Муженко — класний мужик, але занадто самовпевнений,— каже мені на шляху додому підполковник-десантник.— Йому треба було зібрати всіх командирів бригад, порадитися, поговорити з ними. Запитати, що вони думають і можуть запропонувати, а він приїхав, ткнув пальцем у карту і поїхав".\nЖИВИЙ: Медик-волонтер з позивним Кроха (у центрі) прямо на дорозі з аеропорту надає допомогу одному з вивезених звідти кіборгів. © фото Анастасія Береза\nГлава Генштабу пробув у зоні найбільш активних боїв кілька днів, але, як багато хто вважає, лише завадив комбригам працювати в ситуації, яку вони знають набагато краще.\nЕксперти та військові журналісти впевнені, що причина — в помилках і нерішучості командування. Не врахували, що за час перемир'я противник істотно зміцнив свої позиції і в аеропорту, і на інших об'єктах. Завадила і погода — густий туман, а також повна відсутність зв'язку: противник придушив всі сигнали за допомогою спецобладнання.\nТЯГАЧ ШВИДКОЇ ДОПОМОГИ: З аеропорту постраждалих вивозять не карети швидкої, а броньовані тягачі. © фото Анастасія Береза\nЧергова спроба виправити становище, розпочата українською армією 20 січня, теж провалилася: групу блукаючих в тумані десантників бойовики розбили і частину бійців взяли в полон. Ще гірше — сепаратисти підірвали опорні колони в побитій будівлі нового терміналу. Звалилося перекриття, і під завалами опинилися десятки українських військових. Кількість загиблих там невідома. Частину поранених не витягли звідти й досі.\nУ цілому останні дні боїв в аеропорту коштували українським силам життів двох десятків бійців. Противник, за оцінками експертів, втратив більше сотні убитими.\nКОРОТКИЙ РАДА: Екіпаж тягача-рятувальника готується відправитися назад в аеропорт. © фото Анастасія Береза\nУтримати цей український Сталінград тепер, без контролю над ключовими об'єктами, майже неможливо. Будівель, придатних для укриття великих груп, вже не залишилося. А розширювати фронт оборони до самого Донецька керівництво АТО поки не зважилося.\nБагато хто — офіцери, експерти, волонтери — визнають: обстрілювані з усіх боків залишки аеропорту вже не мають стратегічної цінності. Їх можна залишити без втрат для якості української оборони.\nТут важливі не будівлі, не точка на карті, а лише дух людей. А з ним нічого не зробили навіть тимчасові невдачі. Небір вже ввечері 20 січня прислав sms з руїн диспетчерської вишки: "Завтра, якщо буде туман, спробую вивісити наш прапор". Вишка знаходиться дещо ближче до позицій українських військ, ніж термінал.\nУ ніч на 22 січня кіборги залишили аеропорт. Вони тримали його 242 дні.\nВОЇН ТА ВОЛОНТЕРИ: Кіборг Кліщ (в центрі), а також волонтери Юрій Бірюков (ліворуч) і Таня Ричкова (праворуч). © фото Анастасія Береза


ᐈ До чого сниться вежа?\nДо чого сниться вежа?\nВежа символізує подолання перешкод по досягненню мети. Якщо підйом дався вам насилу, то і мета буде складна в досягненні. А якщо у вас не вистачить сил, і ви в сні підете назад, то і в житті вас чекає розчарування від нездоланності перешкод по досягненню мети.\nІнше значення образу – це височина ваших чуттєвих відносин по відношенню до партнера. Якщо ви бачите уламки вежі або лежачою її на землі, то вам загрожує розрив взаємин з тією людиною, якого ви вважаєте своїм обранцем.\nВежа, зроблена з неміцних матеріалів, символізує неміцність ваших почуттів по відношенню до свого обранця.\nЗа сонником Фрейда: Вежа – це фалічний символ, який говорить про те, що незабаром вам доведеться вступити в сутичку зі своїм супротивником, чоловічий початок якого сильніше і вам від цього страшно.\nЗа сонником Цвєткова: чим вище побачена уві сні вежа, тим Великі для вас можливості відкриваються в житті.\nЗа сонником Хассе: підніматися на вежу уві сні, значить отримати підвищення на службі.\nЗа Езотеричним Сонником: Чим вище ви над землею, тим більше ви можете побачити, але перебуваючи на самому верху бійтеся падіння. Бути на вежі, значить стати більш могутньою людиною в житті, але ось опинившись на вершині, бійтеся швидкого падіння.\nБігти уві сні. До чого сниться Біг уві сні?\nДо чого сняться баштовий годинник?


На Донеччині не вийшла до читачів опозиційна газета.\n23 червня 2004, 23:12\nДонецьк, 23 червня 2004 р.\nДонецька газета “Остров” 23 червня вперше за майже два роки існування не потрапила до своїх читачів. Раніше вона стала відомою через критичні публікації щодо генпрокурора Геннадія Васильєва та судові переслідування з боку його колег. Після поїздки Ющенка до Донецька 31 жовтня минулого року “Остров” відмовилась друкувати місцева типографія. Тепер, взагалі в Донецькій області не знайшлося жодної типографії яка б погодилась працювати з “Островом”.\nДонецький щоденник “Остров” сьогодні не потрапив до своїх читачів. На Донеччині не знайшлося жодної типографії, яка б погодилась друкувати це відверто опозиційне видання.\nНагадаю, після висвітлення “Островом” скандально відомого візиту Ющенка на Донеччину в жовтні минулого року, друкувати “Остров” без будь яких пояснень відмовилась типографія “Донеччина”. Після цього, притулок “островітяни” знайшли в типографії газети “Донбас”, яку очолює керівник обласного відділення Союзу журналістів України Олександр Бриж. Але і тут з наближенням виборів, “Острову” показали на двері. Олександр Бриж аргументував це технічними можливостями типографії. І не заперечує, що його підприємство порушило умови угоди з газетою. “Остров” спростовує аргументи Брижа, і заявляє про суто політичні мотиви відмови. Але так чи інакше популярна опозиційна газета з майже пьятнадцятититисячним накладом не потрапила до читачів. Саме вона, а не не десятки рекламних листків, які друкуються у типографії “Донбас” та інших типографіях області.\nОсь як прокоментував це заступник головного редактора “Острова” Сергій Фурманюк: “Трек 11-15: Відмовило видавництво “Донбас” за технічних умов які придумані. Відмовило видавництво “Восток-Украина”, яке вже навіть виписало нам рахунок-фактуру і ми готові були заплатити гроші. Така ж сама ситуація була у видавництві “Новий мир”, а потім ще дев’ять друкарень по області: починаючи з Шахтарська і закінчуючи Маріуполем”.\nПісля такої географії пошуків друкарні, мабуть мало хто серйозно сприйматиме заяви про технічну слабкість донецьких друкарень. Тепер, свої надії журналісти “Острова” покладають на друкарні сусідніх областей та навіть на російський Ростов. Тож, “Остров” змушений йти шляхом відомої ленінської “Іскри”, яку друкували за кордоном, і з якої, як відомо, роздмухалось полум’я.


Алергічний Риніт у Дитини, Симптоми і Лікування\nНА ЧИТАННЯ 5 min Переглядів 363 Опубліковано 10.07.2018\nПричини алергічного риніту у дітей\nАптечні препарати для лікування\nПідвищена чутливість до деяких алергенів часто викликає розвиток алергічного нежитю. Хвороба може з’явитися в будь-якому віці, включаючи дітей. Згідно з медичними спостереженнями відомо, що близько 10% дітей молодшого дошкільного і шкільного віку хворіють риніту алергічного походження, який на відміну від нежить вірусного або бактеріального походження має трохи іншу клініку.\nАлергічний нежить у дітей не є достатньо серйозним захворюванням, але все ж вимагає серйозного лікування, оскільки відсутність правильної терапії і усунення контакту з алергеном, може призвести до розвитку бронхіальної астми. Особливо небезпечний алергічний нежить при частих загостреннях, що є вірною ознакою зниженого імунітету, підвищеного ризику захворюваності іншими патологіями ЛОР органів та системи дихання. Симптоми алергічного риніту у дитини можуть вражати тільки слизову носа, або поширюються на систему зору, ніс, дихальні шляхи або шкірні покриви. Перш ніж лікувати алергічний риніт у дитини, важливо розпізнати і усунути контакт з алергеном, до мінімуму звести можливий вплив подразників на організм.\nАлергічний нежить у дітей може з’явитися в будь-якому віці, але найчастіше він турбує дітей від 3-х років. Важливе місце у розвитку хвороби відводитися імунітету, який не здатний протистояти впливу алергенів. У групі ризику до розвитку алергічного нежитю знаходяться діти, батьки яких належать до алергікам. В якості алергену, який може спровокувати розвиток імунної реакції організму може виступати:\nЧисленні дослідження показують, що якщо батьки дитини страждають алергічним ринітом, ймовірність того, що дитина захворіє становить 75%.\nУ групі ризику щодо розвитку даного захворювання відносяться діти, які проживають у вологому, курному кліматі, ті, які часто хворіють на ГРВІ. Алергічний риніт у немовляти найчастіше має спадковий характер або проявляється на тлі контакту з зовнішніми подразниками.\nЧитайте також — Захрип голос і нежить у дітей.\nНа перших порах алергічний нежить у дитини може нагадувати початок застуди, але все ж на відміну від ГРВІ, симптоми алергії трохи інші. Відмінною особливістю вважається відсутність підвищеної температури тіла, яка практично завжди присутня при простудних захворюваннях. Характерними симптомами алергії у дітей вважаються:\nПри алергічному риніті у дитини, симптоми часто супроводжуються легким покашлюванням або першіння в горлі, які з’являються на тлі стікання слизу по задній стінці носоглотки. Прояви алергії особливо важко протікають у новонародженої дитини, оскільки носові ходи вузькі і найменший відтік, запалення, порушує носове дихання немовляти, який стає неспокійною, відмовляється від годування. Перший ознака алергії може з’явитися відразу після контакту з алергеном або через деякий час.\nПри частих проявів алергічного нежитю, симптоми і лікування, потрібно розпізнати і проводити при перших ознаках. Перш ніж лікувати алергічний риніт у дітей, дуже важливо визначити алерген і всіма можливими способами усунути з ним контакт.\nКорисно — Сульфацил натрію в ніс дитині.\nПеред тим, як лікувати алергічний нежить, потрібно звернутися до лікаря алерголога, який після результатів діагностики, різних проб і аналізів зможе виявити алерген, призначити симптоматичне лікування, дати батькам корисні рекомендації по догляду та профілактики.\nВилікувати алергічний риніт досить складно і практично неможливо, але при правильно підібраній терапії, усунення контакту з подразником, хворобу можна тримати під контролем. Симптоматична терапія, яка складається з прийому препаратів, що може зайняти від 5-ти до 14-ти днів.\nВ останні кілька років багато лікарі алергологи рекомендують проходити курс алерген-специфічного лікування (ЗВТ), яка складається з поетапного запровадження\nводно-сольового розчину містить алерген. Препарат вводять в мінімальних кількостях, постійно збільшуючи дозу і до моменту поки в організмі знизиться до нього чутливість. Така терапія може проводитися тільки в тих випадках, коли відомий алерген.\nСимптоматична терапія алергічного риніту у дітей складається з прийому декількох груп препаратів, кожна з яких володіє певним механізмом дії. Доза будь-якого ліки для лікування хвороби визначається лікарем індивідуально для кожної дитини. Випускаються такі ліки у формі таблеток для перорального прийому або назальних крапель, спреїв.\nАнтигістамінні препарати Блокують агресивність алергенів, знімають набряк, запалення, чхання, зменшують кількість слизових виділень\nГлюкокортикостероїди Група сильнодіючих препаратів, прийом яких здійснюється під наглядом лікаря. Купируют ознаки алергії, але мають безліч протипоказань\nСудинозвужувальні краплі Усувають закладеність носа, набряк, запалення. Можуть застосовуватися не більше 5 – 7 днів\nСтабілізатори тучних клітин Показані при легких формах алергії\nАлергічний нежить у немовляти, також як і в дитини, більш старшого віку вимагає особливої уваги з боку батьків. Профілактику хвороби треба починати з перших днів життя малюка. В кімнаті, де спить або грає дитина завжди має бути чисто і свіжо. Для дітей грудного віку дуже важливо грудне вигодовування, яке дозволяє сформувати і підвищити імунітет у майбутньому. При підозрі на підвищену чутливість до будь-яких алергенів, потрібно обмежити з ними контакт дитини. Якщо у дитини з’являються перші ознаки алергії не потрібно зволікати з відвідуванням лікаря алерголога. Алергічний нежить при правильному підході до лікування можна тримати під контролем, головне вибрати правильну тактику лікування, створити комфортні умови для здорового росту і розвитку дитини.


д.т.н. Мережко Н.В. , Сколодчук І.Я. ОЦІНКА КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ ХУТРОВО-ХУТРЯНИХ ТОВАРІВ » Соціум. Наука. Культурa » Научные конференции Наукові конференції\nд.т.н. Мережко Н.В. , Сколодчук І.Я. ОЦІНКА КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ ХУТРОВО-ХУТРЯНИХ ТОВАРІВ\nд.т.н., проф. Мережко Ніна Василівна , Сколодчук Іван Якович\nОЦІНКА КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ ХУТРОВО-ХУТРЯНИХ ТОВАРІВ\nВ умовах ринкової економіки конкурентоспроможність товару це головний чинник успіху.\nКонкурентоспроможність товарів - це сукупність властивостей, які забезпечують переваги товару на ринку і сприяють його успішному збуту. Визначається тільки тими властивостями, які представляють істотний інтерес для покупця, тому вона складається з таких показників як якість продукції, маркетинг і комерційна діяльність, ціна товару, імідж товару і престижність фірми.\nДля того, щоб товар був прийнятним для покупця, він повинен володіти набором певних характеристик. Існують наступні основні параметри, які використовують для визначення конкурентоспроможності товару:\n•- технічні параметри, які включають:\n•- параметри призначення - властивості товару, основні області застосування і функції, які він призначений виконувати;\n•- ергономічні параметри характеризують зручність використання товару;\n•- конструктивні параметри відображають конструктивно-технологічні рішення, властиві окремим товарам;\n•- естетичні параметри характеризують зовнішнє сприйняття товару (колір, мода, стиль).\n•- нормативні параметри характеризують властивості товару, що регламентуються обов'язковими нормами стандартів на ринку, де його передбачається продавати. У разі невідповідності товару обов'язковим нормам він не може використовуватися для задоволення існуючої потреби.\n•- економічні параметри пов'язані з витратами покупця на продукцію. До них відносяться: ціна товару, витрати на транспортування і зберігання, а також всіх поточні експлуатаційні витрати.\n•- екологічні показники характеризують рівень шкідливих впливів на навколишнє середовище, що виникають при експлуатації або споживанні продукції.\nДля товарів народного споживання головними параметрами, на підставі яких визначається конкурентоспроможність, є споживчі властивості. Для узагальнення номенклатури показників, які характеризують якість досліджуваного товару побудуємо дерево властивостей (табл. 1):\nДерево властивостей хутрово-хутряних товарів\nГрупові показники Комплексні показники Показники споживних властивостей\nКольорова гама, блиск\nДосконалість виробничого виконання Рівність пофарбування, стрижки\nНадійність Соціальна довговічність Відповідність моді.\nЗносостійкість, стійкість до механічних дій, забруднення, клімату, чистки.\nСтійкість до пошкодження мікроорганізмами, гризунами,\nФормостійкість, стійкість до старіння.\nОцінка конкурентоспроможності хутрово-хутряних товарів, які надходять в магазин «Кожаный стиль» була здійснена методом ранжуванння показників якості за допомогою чотирьох експертів, які є працівниками досліджуваного магазину.\nЕкспертні методи, призначені для оцінки конкурентоспроможності продукції, базуються на використанні узагальненого досвіду та інтуїції спеціалістів, їх застосовують, коли неможливо або важко використовувати об'єктивніші методи. Наприклад, інструментальний або розрахунковий.\n•- розробка класифікації оцінюваної продукції;\n•- визначення номенклатури показників конкурентоспроможності оцінюваної продукції;\n•- визначення коефіцієнтів вагомості показників конкурентоспроможності продукції;\n•- оцінка показників конкурентоспроможності продукції органолептичним методом;\n•- вибір базових зразків і значень базових показників конкурентоспроможності;\n•- визначення комплексних показників конкурентоспроможності (узагальнених і групових) на основі сукупності одиничних і комплексних показників;\n•- атестація продукції.\nЗа результатами соціологічного опитування споживачів і експертів, на основі врахування показників нормативно-технічної документації для оцінки рівня конкурентоспроможності були визначені наступні групи споживних властивостей: естетичні, ергономічні, надійність.\nЦіну споживання визначали з урахуванням роздрібної ціни виробу і витрат на хімчистку.\nОдиничними показниками споживних властивостей хутряних жіночих жилетів, що підлягали оцінці експертами, були обрані:\nХ1 - фактура,\nХ2 - блиск,\nХ3 - теплозахисні властивості,\nХ4 - маса,\nХ5 - зносостійкість,\nХ6 - ремонтопридатність,\nХ7 - відповідність моді,\nХ8 - ціна.\nНаступним кроком у оцінці конкурентоспроможності було ранжування даних показників експертами (табл. 2).\nРанжування показників споживних властивостей хутряних жилетів, які реалізуються в магазині «Кожаный стиль»\nЕксперти Оціночні показники\n1 2 3 8 5 4 1 7 6\n2 2 1 8 5 4 3 6 7\n3 1 2 7 4 8 5 6 5\n4 2 3 8 4 5 1 7 6\nСумарні ранги 7 9 31 18 21 9 26 24\nd -11,12 -9,12 12,88 -0,12 3 -9,12 8 6\n123,6 83,2 165,9 0,01 9 83,2 64 36\nКоефіцієнт вагомості, V 0,048 0,062 0,213 0,124 0,145 0,062 0,055 0,041\nВизначаємо середню величину сумарних рангів:\nВідхилення від середньої величини розраховували за формулою:\nУзгодженість думок експертів визначаємо за формулою :\nWg =12*( 123,6+83,2+165,9+0,01+9+83,2+64+36) / 16*504 =6778,92 /8064 =0, 8\nОтже, думки експертів узгоджені.\nНаступним кроком у процедурі оцінювання конкурентоспроможності є ранжування моделей хутряних жилетів(табл. 3-5).\nПозначимо моделі наступним чином :\nY1 - хутряний жилет торгової марки «Tykafurlux», Нідерланди-Україна\nY2- хутряний жилет торгової марки «Kіzkofurs », Україна\nY3- хутряний жилет торгової марки «Jieer Mode», Китай\nРанжування моделі Y1\nОцінка експерта (бали)\nРанжування моделі Y2\nРанжування моделі Y3\nV x( Y1;Y2;Y3)\nРозрахунок рівня якості і конкурентоспроможності жіночих хутряних жилетів показав, що відмінну якість і високий рівень конкурентоспроможності мають хутряні жилети виробництва українсько-нідерландського підприємства «Tykafurlux» - 10.9; задовільну якість і конкурентоспроможність мають жилети «Kіzkofurs» - 7.95; порівняно низька якість і конкурентоспроможність товарів торгової марки «Jieer Mode», Китай - 6.71.\nЗадоволення споживчого попиту і рентабельність роботи торговельно підприємства неможливі без розробки ефективних, науково обгрунтованих методик оцінки і контролю якості і конкурентоспроможності продукції, що враховують не тільки різноманіття властивостей товарів, але і вимоги їх потенційних споживачів, що змінюються. Один з шляхів вирішення цієї складної задачі полягає в розробці швидкодіючих автоматизованих методик, що дозволяють оперативно враховувати аналіз думки можливих споживачів. Це можливо здійснити на основі використання засобів обчислювальної техніки.\nТаким чином, можна зробити наступні рекомендації. Для забезпечення і підвищення конкурентоспроможності товарів торговельним підприємствам необхідно систематично, а не епізодично проводити маркетингові дослідження товарів і споживачів на всіх етапах життєвого циклу товарів. При цьому в центрі винен знаходиться не сам товар, а реакції споживачів відносно даного товару.\n1. Кобилянський Л.С. Управління конкурентоспроможністю. - К.: Зовнішня торгівля, 2003. - 304 с.\n2. Сидоренко О.В. Товарознавчі складові ринкознавства. - К.: КНТЕУ, 2001. - 90 с.\n3.Юдін М. Порівняльна характеристика методів оцінки конкурентоспроможності продукції.// Економіст. - 2010. -№6. - С. 40-42.


На Житомирщині застілля завершилося крадіжкою коня з підводою\nНеділя, 29 березня 20:59\nУ Радомишльському районі спільне застілля завершилося крадіжкою коня з підводою в одного з учасників. Чоловік увечері 19 лютого звернувся до поліції. Дільничні офіцери, з’ясовуючи всі обставини, розшукали тварину в одного із заготівельників живності.\nПричетний до правопорушення визнав свою провину та розповів, що, отримавши гроші, вже встиг їх витратити у крамниці. Нині триває з’ясування всіх обставин.


Завод — всі публікації по тегу » Слово і Діло\nЗавод всі публікації по тегу\nВ Україні поновив роботу завод з виготовлення кисню – Ляшко\nДо цього, розповів міністр, два кисневих заводу пішли на регламентні роботи. І в цей час трапилася поломка на заводі, розташованому на заході України.\nНа хімзаводі в Китаї стався вибух. Чотири людини загинули, ще троє постраждали. Пожежу вдалося швидко згасити.\nПідтверджена загибель 17 співробітників порохового заводу в Росії при вибуху\nПередбачається, що причиною вибуху стала помилка в технологічному процесі виробництва. В результаті постраждала майже вся чергова зміна\nНа пороховому заводі в Росії стався вибух, є жертви\nУ Росії на пороховому заводі в Рязанській області стався вибух і масштабна пожежа. Загинули 16 людей.\nУ Донецькій області сталася пожежа на території Авдіївського коксохімічного заводу. Загорівся перегрітий кокс.\nПожежа на нафтозаводі в Білорусі: вогонь сягав висоти 3 метрів\nУ Білорусі сталася пожежа на заводі Нафтан через витік палива. Стовп вогню сягав висоти 3 метрів.\nЕксчиновник бронетанкового заводу привласнив мільйони на ремонті техніки – СБУ\nКолишній чиновник Київського бронетанкового заводу привласнив 12 млн грн на ремонті військової техніки. Він затриманий, його чекає суд.\nОдеський припортовий завод зупинив свою роботу. Його намагались відновити, але спроби не увінчалися успіхом.\nУ Франції на заводі спалахнув резервуар із кислотою\nУ результаті інциденту жителів, які проживають в радіусі 200 м від заводу попросили не залишати свої будинки.\nУ Київській області стався вибух на заводі, є постраждалі\nУ селищі Гребінки Київської області сьогодні стався паровий вибух на цукровому заводі. Відомо про п'ять постраждалих.\nУ Харкові завершили виготовлення танка «Оплот»\nНа харківському заводі імені Малишева закінчили виготовлення танка Оплот, який братиме участь у параді до Дня Незалежності.\nПід час виконання робіт з ремонту обладнання стався викид гарячого пилу з агломератної машини. У результаті аварії постраждали робітники, котрі були поруч.\nНа «Рівнеазот» розповіли, коли знову запустять цех після аварії\nЗавод Рівнеазот відремонтує та запустить цех азотної кислоти, на якому сталася аварія, через 2 тижні або навіть раніше.\nУ МВС назвали попередню причину аварії на Рівнеазот. Остаточна буде відома після всіх експертиз.\nЗагрози для населення через аварію на «Рівнеазоті» немає – пресслужба заводу\nПісля аварії на заводі Рівнеазот показники якості повітря залишилися у нормі. Для жителів і екології загрози немає, заявили на підприємстві.\nУ Білорусі спалахнула пожежа на території заводу МАЗ\nПожежа спалахнула в Мінську за адресою вулиця Соціалістична, 2а. Там знаходиться завод МАЗ. Займання сталося всередині складу мастила, тому спостерігалося сильне задимлення.\nНа хімічному заводі в Китаї вибухнув реактор\nУ китайському місті Шіхецзи сталися вибух і масштабна пожежа на хімічному заводі з виробництва полікремнію.\nУ Тегерані горить один із найбільших НПЗ країни\nУ столиці Ірану виникла велика пожежа на нафтопереробному заводі. Дим видно за десятки кілометрів.


Російські військові в Україні - ст 5 | Останні події\nOstanniPodii / Спецтеми / Російські військові в Україні / Сторінка 5\nРосійські військові в Україні - ст 5\nРозсекречено ще одного командира проросійських бойовиків\n06:14, 15 березня 2016 р.\nЗа даними ГУР МОУ, окремим батальоном спецпризначенців у Донецьку командує бурят Віталій Сукуєв, який до прибуття в Україну командував розвідувальним батальоном у Майкопі.\nМісцевих серед бойовиків не більше 35%, - розвідка\n16:09, 12 березня 2016 р.\nЗа твердженням ГУР МОУ, в військовому угрупуванні 1 та 2 АК ЗС РФ постійно зменшується частка місцевих мешканців, тому з 4 квітня по 15 липня окупанти планують провести примусовий призов.\nНад російськими військовими, які намагалися зґвалтувати жінку, вчинили самосуд\n17:54, 8 березня 2016 р.\nВ Горлівці п′яні представники окупаційних військ намагалися зґвалтувати та пограбувати молоду жінку, вони отримали тяжкі ножові поранення.\nБойовиками в Горлівці командує генерал російської армії, - розвідка\n05:39, 7 березня 2016 р.\nЗа твердженням ГУР МОУ, генерал-майор Ігор Тимофєєв до прибуття на тимчасово окуповані території України командував мотострілецькою бригадою в Майкопі.\nП′яні російські військові чинять безлади в Стаханові, - розвідка\n14:35, 5 березня 2016 р.\nРосійські офіцери вчинили бійку та стрілянину в кафе-барі “Салам”, внаслідок чого капітан Сергєєв отримав струс головного мозку та втратив табельну зброю. Рядові вчинили ДТП і пошкодили 3 машини.\nБойовиками командує російський полковник-псих\n17:55, 3 березня 2016 р.\nЄвген Чирков, який проходить службу у Єкатеринбурзі і перебуває в Україні «у відрядженні», знаходиться у тяжкому морально-психологічному стані у зв’язку з невиплатою грошового забезпечення.\nП’яний командир бойовиків віддав наказ про наступ, що викликало паніку серед його підлеглих, - розвідка\n16:59, 1 березня 2016 р.\nКомандир батальйону з 2 АК вирішив «достроково виграти війну», після чого впорядковували ситуацію командувач корпусу та керівники самопроголошеної «ЛНР». П’яний російський офіцер вчинив бійку в магазині Новоазовська.\nПро чергові втрати російських військ на Донбасі повідомили в розвідці\n16:04, 29 лютого 2016 р.\nДвоє загинули та троє отримали поранення на напрямку Красногорівкі; внаслідок необережного поводження з вибухівкою загинув сапер у районі Соснівського; у результаті обстрілів власних сил один отримав поранення.\nНа територію Росії в мішках вивезли рештки російських солдатів, - розвідка\n21:52, 25 лютого 2016 р.\nЗа даними ГУР МОУ, офіцерів відправляють в трунах, солдатів – у мішках; перевіряється інформаціє про 60 тіл російських окупантів в морзі Донецької обласної клінічної лікарні.\nСБУ: під прикриттям мандата СЦКК російські військові керують та навчають бандформування на Донбасі\n20:52, 9 лютого 2016 р.\nПід час проходження процедури прикордонного контролю у російських військовослужбовців СЦКК вилучені посібники з військової справи, «сувенірна продукцію ДНР/ЛНР»; ці військові нагороджені за «протидію агресії України».\n<<<1234 5 67>>>\nАстрономи виявили гарячу, щільну планету з восьмигодинним роком\nПонад 13 тис захворювань на COVID-19 та понад 400 летальних випадків за добу\nДля криптоферми на Київщині вкрали електроенергії на 3,5 млн грн\nЗа добу на Донбасі один поранений, 6 обстрілів\nп`ятниця, 3 грудня:


Віталій Кличко взяв участь у презентації проекту Kyiv Global Business Tech Incubator\n«Ми втілюємо технологічні проекти, що допомагають столиці ставати сучасним, комфортним та безпечним містом. І українські стартапи довели свою конкурентоспроможність та кожного року посідають перші позиції у світових рейтингах. Чимало проектів отримують фінансування від міжнародних фондів, платформ, від інвесторів. Ми, зі свого боку, теж сприяємо їх реалізації. Надаємо доступ до даних міських служб та сервісів, стимулюємо втілення нових ідей у різних сферах життя столиці», – сказав мер.\nВіталій Кличко подякував фахівцям USAID, які допомогли у розробці Kyiv Global Business Tech Incubator.\nІнкубатор знаходитиметься в Американському домі на вулиці Миколи Пимоненка у Києві. Згодом проект переїде до приміщення одного зі столичних університетів.


Літературний вечір - Афиша - Мариуполь\n18 січня в нашому хабі відбудеться літературний вечір.\nВечір, який буде наповнений чарівною атмосферою поезії, прози та навіть живої музики.\nВи можете виступити як чтець, поет, музикант. Прочитати, заспівати свої або чужі твори.\nБудемо раді побачити Ваші таланти і обдарування.\nОрганізаційний збір добровільний від 50грн.\nРеєстрація на сайті: https://betc.space/contacts/\nабо за телефоном 097-2502013.\nПри реєстрації вкажіть вид і тривалість виступу.\nЛітературний вечір має бути незабутнім в найприємнішій і доброзичливій кампанії!\nМесто проведения: ул.Лепорского 13


АТОвці Дніпропетровщини можуть отримати гранти на освіту | Новости\nАТОвці Дніпропетровщини можуть отримати гранти на освіту\nВетерани АТО/ООС можуть отримати 400 євро на навчання. Кошти – на оплату курсів професійної підготовки чи підвищення кваліфікації.Приєднатися до проєкту можна до 31 серпня. Про це повідомили у Дніпропетровській облдержадміністрації.\n«Запрошуємо ветеранів та ветеранок долучитися до проєкту. Він для тих, хто хоче змінити роботу або підвищити кваліфікацію», – сказав в.о начальника управління з питань учасників АТО Дніпропетровської ОДА Олександр Чумак.\nНайперше організатори прагнуть підтримати тих, хто не має постійного місця роботи або отримує низьку зарплату. Самостійно виховує дітей, утримує багатодітну родину чи має інвалідність.\nАби взяти участь у відборі, слід надіслати анкету. Учасників запросять на дводенний тренінг. Там розкажуть, як ефективно шукати роботу, будувати кар’єру, розвивати лідерські якості.\nНаступний етап – заповнення грантової заявки. Потрібно буде визначитися із навчальним курсом та обґрунтувати свій вибір. Переможці отримають гранти на оплату курсів з перекваліфікації, підвищення кваліфікації або професійної підготовки.\nПитання можна надсилати на адресу [email protected].\nПроект «Підтримка реінтеграції ветеранів конфлікту на сході України» впроваджує Агенство ООН з питань міграції за фінансування ЄС.\n"Миколаївський розпис" та «В’язочки...» з Новомосковщини серед переможців проекту "Нематеріальна спадщина регіону"\n29 липня в Україні відзначають День Сил спеціальних операцій ЗСУ\nУ Новомосковську господарі одного з приватних домоволодінь перекрили містянам вихід до Самари\n10:25, 16 июля


Фільм «Ми купили зоопарк | We Bought a Zoo» онлайн\nЖанр: Драма, Комедії Тривалість: 124 хв. Країна: США Переклад: Український (Дубльований) Режисер: Камерон Кроу Актори: Метт Деймон, Скарлет Йоганссон, Томас Хейден Чьорч, Колін Форд, Меггі Елізабет Джонс, Ель Феннінг 94\n9.4/10 (голосів: 21)\nГолова родини перевозить свою сім'ю до Англії, щоб придбати і керувати своїм власним зоопарком...\nAndroid Дивитись фільм «Ми купили зоопарк» (2011) онлайн безкоштовно\nГолова у хмарахЛугові собачкиРозумник Вілл Хантінг\nВи знаходитесь на сторінці, де можете подивитися фільм онлайн «Ми купили зоопарк» (2011). Переглянути фільм «Ми купили зоопарк» онлайн Ви можете абсолютно безкоштовно на нашому сайті moviestape.com. Жанр фільму «Ми купили зоопарк» - Драма, Комедії. Хочемо звернути увагу, що всі фільми онлайн у нас робочі, якщо раптом щось не працює - залиште коментар і ми обов'язково виправимо. Приємного перегляду! Прохання, залишаючи коментарі - дотримуйтеся елементарних норм пристойності! Будь-які погрози та образи відвідувачів сайту, нецензурна лайка - видаляються без попередження!\nНа цій сторінці ви можете переглянути фільм Ми купили зоопарк онлайн. Ви хочете подивитись фільм Ми купили зоопарк онлайн - натисніть на плеєрі кнопку старт. Щоб не відчувати незручності під час перегляду фільму Ми купили зоопарк онлайн бажано наявність інтернет-каналу зі швидкістю близько 1 Мбіт/с. Даний фільм Ми купили зоопарк представлений на сайті лише з метою ознайомлення і з подальшим придбанням ліцензійного диску. Таким чином дивитися фільм Ми купили зоопарк на нашому кінопорталі є вибором людей, які не хочуть витрачати свій час на пошуки фільмів в інтернеті. Якщо ж фільм Ми купили зоопарк не відповідає його опису або виникли технічні проблеми при перегляді фільму - залиште свій коментар. Ще однією перевагою перегляду фільму Ми купили зоопарк онлайн на moviestape.com є наша абсолютна безкоштовність: дивіться фільми досхочу і у будь-який час. Цікаве


Охорону кордону з Білоруссю необхідно продовжувати зміцнювати – глава Держприкордонслужби - новости Украины, Політика - LIGA.net\nОхорону кордону з Білоруссю необхідно продовжувати зміцнювати – глава Держприкордонслужби\nСергій Дейнеко (Фото: Держприкордонслужба)\nУкраїнські прикордонники продовжать посилювати систему охорони кордону з Білоруссю. Про це заявив голова Держприкордонслужби Сергій Дейнеко, передає пресслужба ДПСУ.\nЯк зазначається, Дейнеко приїхав на українсько-білоруський кордон перевірити перебіг робіт щодо посилення технічних та інженерних можливостей для його охорони.\n"Нам необхідно продовжувати нарощувати систему охорони державного кордону з Білоруссю. Це стосується всієї ділянки, включно і меж зони відчуження", – зазначив Дейнеко.\nВін додав, що Держприкордонслужба враховує всю інформацію, яка може вплинути на охорону кордону і готова максимально задіяти всі необхідні ресурси.\nДейнеко перевірив використання прикордонниками безпілотних авіаційних комплексів і патрульних катерів на річковій ділянці.\nОсобливу увагу прикордонники приділили посиленню ділянок кордону з Білоруссю підрозділами швидкого реагування, зокрема 10-го Окремого загону оперативного реагування "Дозор".\n23 травня 2021-го режим Лукашенка обманом змусив борт Ryanair сісти в Мінську. З літака спецслужби зняли співзасновника опозиційного Telegram-каналу NEXTA Романа Протасевича і його російську супутницю Софію Сапегу.\nУ Євросоюзі вирішили закрити своє небо для білоруських літаків. Низка європейських авіакомпаній відмовилися від польотів над Білоруссю. 26 травня припинила авіасполучення з Білоруссю й Україна, з 29 травня білоруські літаки не зможуть використовувати український авіапростір.\n1 червня Лукашенко заявив про можливість відкриття авіарейсів до окупованого Криму. У МЗС України відповіли, що в підсумку він може опинися в Гаазі разом із президентом РФ Володимиром Путинім.\nЧитайте також: Рада назвала захоплення літака в Мінську загрозою міжнародній безпеці\nбілорусь кордон держприкордонслужба Сергій Дейнеко\nСправа NEXTA. Меркель запитає Путіна про роль Росії в захопленні літака в Мінську 26.05.2021Затриману з Протасевичем росіянку заарештували в Білорусі на два місяці 25.05.2021У посольстві роз'яснили, як відбуватиметься транзит українців через Білорусь 25.05.2021


Більше половини мешканців Донбасу не готові ставати волонтерами – опитування | ZMINA\nПро це свідчать результати дослідження, проведеного Фондом “Демократичні ініціативи” ім. Ілька Кучеріва в Донецькій та Луганській областях.\nПонад 70% опитаних вважає, що діяльність громадських організацій потрібна. Проте лише 3% мешканців Донбасу знають про діяльність організацій, що працюють в регіоні. В Луганській області найбільше знають про Червоний хрест (39%) і Благодійний фонд Олександра Романовського (14%). В Донецькій – про Фонд Ріната Ахметова “Поможем” (35%), “Карітас України” (18%) і “Новый Мариуполь” (13%).\n“Громадяни загалом не розглядають громадські організації як потужних гравців, здатних брати участь у вирішенні нагальних місцевих проблем. Великою мірою це пов’язано із тим, що люди за останні три роки так і не побачили реальних важелів впливу на владу та вдалих прикладів іх застосування для втілення суспільних вимог та інтересів”, – пояснюють автори дослідження.\nТеги: волонтери, громадянське суспільство, Донбас, дослідження, Луганськ


Джон Бойд Данлоп — Вікіпедія\nУ Вікіпедії є статті про інших людей із прізвищем Данлоп.\nДжон Бойд Да́нлоп (англ. John Boyd Dunlop; 5 лютого 1840, Дрегорн — 23 жовтня 1921, Дублін) — ірландський ветеринар шотландського походження, винахідник пневматичної шини, один із засновників компанії «Dunlop Tyres».\n5 лютого 1840(1840-02-05)\n23 жовтня 1921(1921-10-23) (81 рік)\nвинахідник, підприємець, лікар ветеринарної медицини\nАвтомобільна зала слави\nВинайшов надувну велосипедну шину. У 1888 році він запатентував свій винахід. Винахід також знайшов застосування як автомобільна шина. Згодом його патент був анульований в інтересах поданого раніше патенту іншого винахідника.\nВін прийшов до ідеї створення пневматичної шини, спостерігаючи поїздку свого сина на велосипеді тодішньої конструкції по бруківці. Маючи професію ветеринарного лікаря (хірурга), він використовував спочатку кишки тварин, але потім перейшов на виготовлення шин з гуми. Для їх виробництва він взяв участь у створенні промислової компанії, Dunlop Pneumatic Tyre Company, вироби якої використовувалися не тільки для велосипедів, але, що особливо важливо, в автомобілебудуванні.\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Джон Бойд Данлоп\nFamous Scots — John Boyd Dunlop (англ.)\nJohn Boyd Dunlop — Pictures and information (англ.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Джон_Бойд_Данлоп&oldid=25304790\nОстаннє редагування: 30 травня 2019, 09:09\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 09:09, 30 травня 2019.


Привіт, дорогі читачі! Не так давно я почала натикатися на різного роду рекламу соціальної мережі Nimses. Хтось, може бути, чув про неї, а хтось ні. На той момент ніякої інформації з цього питання я не володіла, тому вирішила розібратися самостійно, а після поділитися з Вами. Поїхали!\nВідомо, що ідея створення Nimses належить стартаперам з України, а саме Андрію Сірченко і Ользі Хілобок. Самі ж розробники даного проекту запевняють, що Nimses – це абсолютне нововведення в світі інтернет-спілкування, яке в майбутньому має замінити існуючі соціальні мережі. Принципова відмінність від звичних для нас Вконтакте, Однокласників, Фейсбук, Твітер і т.д. полягає в тому, що Nimses має певний таймер, який відображає час перебування користувача в даній системі. У підсумку, кожна проведена хвилина перекладається в віртуальні гроші.\nNimses гроші: як заробити?\nПісля реєстрації період активності користувача перекладається в криптовалюта. Ключове слово – активність. Це означає, що просто так ви нічого не отримаєте, потрібно постійно бути в дії. Таким чином, за 1 хвилину «знаходження» в системі ви отримуєте 1 ним. Накопичені Німи можна витратити всередині системи. А в майбутньому їх можна буде перевести в долари, вивести і витратити отримані гроші на те, чого душа бажає.\nТрохи про інші способи заробітку в інтернеті.\nОднак на цьому нарахування Nimses не закінчуються. За залучення одного ви можете отримати 4320 німов, якщо він зареєструється по промокодом, яку Ви дасте.\nЗаробіток в Nimses залежить ще й від того, наскільки цікаві та оригінальні замітки, фотографії, відео ви будете розміщувати. Так, чим більше людей буде ставити лайки, віддаючи при цьому 10 німов, тим більше буде поповнюватися ваш віртуальний гаманець.\nБаланс відстежувати досить просто, тут же можна спрогнозувати курс. Є думка, що Німи обійдуть біткоіни. Але, як то кажуть, час покаже. Детальніше про те, що таке біткоіни читайте в інший нашій статті.\nЯк тільки на балансі буде більше 40 000 німов, їх можна буде перевести в долари по заданому курсу. Однак цей етап знаходиться поки на стадії розробки.\nГеолокація і приватність Nimses\nЩе одна особливість даної соціальність мережі полягає в тому, що будь-який, хто знаходиться в радіусі 2 км, здатний бачити ваші записи і баланс. Хочете ви чи ні, а приховати особисту інформацію від чужих людей не вийде, як би не старалися.\nНезважаючи на всю красу, є і зворотна сторона медалі, особливо для тих, кому немає 18 +. По-перше, це обумовлено відсутністю фільтрації постів користувачів, а, як відомо, вони можуть нести різний характер … По-друге, місце розташування учасника системи може легко визначити незнайомий чоловік. Геолокація залишається включеною незалежно від того, онлайн або оффлайн людина. Щоб її відключити, потрібно повністю вимкнути телефон.\nNimses додаток встановлюється тільки на смартфони на базі Android або iOS.\nВідсутні налаштування приватності.\nГеолокація не відключається.\nВидалення облікового запису на сьогоднішній момент неможливо. Можна лише видалити додаток.\nРеєструватися чи ні – справа особиста. Але мені хотілося б почути вашу думку в коментарях з приводу нової соціальної мережі! Як вважаєте, чи варта гра свічок?\nNimses (соціальна мережа) – гроші за ваш час Ссылка на основную публикацию