ООН назвала кількість загиблих на Донбасі : 12:12:2017 - zt.20minut.ua\nМоніторингова місія Організації Об'єднаних Націй заявляє, що за весь час конфлікту на Донбасі з квітня 2014 станом на середину листопада 2017 року зафіксувала 10 тисяч 303 загиблих і 24 тисяч 778 поранених людей.\nПро це йдеться в представленому на прес-конференції 20-й доповіді Моніторингової місії ООН щодо ситуації з правами людини в Україні за період 16 серпня – 15 листопада 2017 року, інформує Сьогодні.\n"Всього з 14 квітня 2014 року до 15 листопада 2017 року Управління Верховного комісара ООН з прав людини задокументовало 35 тис. 81 жертву, пов'язану з конфліктом, серед цивільного населення, українських військових і членів збройних груп. Ця кількість включає 10 тис. 303 загиблих і 24 тис. 778 поранених", – йдеться в звіті.\nВідзначається, що в 2017 році з 1 січня по 15 листопада в цілому було задокументовано 544 жертви серед цивільного населення: 98 загиблих і 446 поранених. Це на 3,6% більше, ніж за той же період в 2016 році, коли було зафіксовано 525 жертв (87 загиблих і 438 поранених).\nТакож наголошується, що за звітний період з 16 серпня по 15 листопада 2017 року було зафіксовано 87 жертв серед цивільного населення, пов'язаних з конфліктом на сході України, в 44 населених пунктах. Зокрема, це 15 загиблих (14 чоловіків і 1 хлопчик) і 72 поранених (42 чоловіки, 19 жінок, 10 хлопчиків і 1 дівчинка).\nЗа даними моніторингової місії ООН, це на 48% менше, ніж у попередньому звітному періоді (з 16 травня по 15 серпня 2017 року), протягом якого було зафіксовано 168 жертв серед цивільного населення (26 загиблих і 142 поранених).\nВ ООН назвали основною причиною зменшення кількості жертв серед цивільних скорочення кількості жертв, викликаних обстрілами і використанням стрілецької зброї та легкого озброєння.\nП’ять популярних запитань про новий соціальний проект «Муніципальна няня» КП «Центр захисту тварин» пропонує якісні послуги зі стерилізації домашніх тварин У Бердичеві 35-річний чоловік ножем поранив свою старшу на 23 роки коханку Дитячий гепатит: про що мовчать лікарі. Розслідування


Бориспіль не аеропорт - ТЕМА: интернет-издание\n11 февраля 2022 | 09:29 , Віктор Міняйло для “Теми”\nОгляд Борисполя варто розпочати з центральної площі. Там, де біля міської ради колись стояв Ленін, в 2021 році встановили скульптуру Святого княза Бориса.\nВперше в літописах Бориспіль згадується в 1015 році, коли на річці Альта загинув син Володимира Великого князь Борис. «В літо 1015. Пішли печеніги походом на Русь. Володимир Святославович послав проти них свого сина Бориса, а сам дуже заслабував... і помер...після смерті батька сів у Києві Святополк – старший син Володимира ... Коли Борис повертався з військом назад...зупинився він табором, дійшовши до річки Альти. А Святополк замислив підступне діло... викликав Путшу і вишгородських бояр і сказав їм: – не кажучи нікому ні слова, ідіть і вбийте мого брата Бориса. Прийшли вночі на річку Альту, де стояв Борис, ...мов дикі звірі, напали на нього із-за шатра і списами проткнули Бориса».\nЧерез сто років після вбивства на цьому місці Володимир Мономах побудував церкву, навколо якої з'явилося поселення, яке виросло в сучасне місто.\nНайвідомішим уродженцем Борисполя є автор слів державного гімну України Павло Чубинський. Тож далі ми попрямували до місця, де стояв будинок, в якому він народився. Тепер там пам'ятний знак.\nЧубинський з дитинства мріяв про далекі подорожі, був знайомий з Семеновим-Тянь-Шанським, Пржевальським і навіть з самим Миклухо-Маклаєм. Щоправда, подорожував він не зовсім добровільно. За активну громадську діяльність Чубинського “на перевиховання” висилають в Архангельськ, де він прожив 7 років. Після повернення в Україну стає членом Географічного товариства, очолює експедицію, яка досліджувала південно-західні території Російської Імперії.\nЯк свідчать сучасники, восени 1962 року на одній з вечірок за чашкою чаю сербські студенти, які вже добряче випили чаю, заспівали свою патріотичну пісню. Чубинському це так сподобалося, що він вийшов до іншорї кімнати і за пів години написав текст “Ще не вмерла Україна”, який заспівав на сербську мелодію. Це трапилося у Києві на вулиці Великій Васильківській 106.\nА в Борисполі охочі можуть поїхати далі вулицею Київською, щоб побачити величний Покровський собор, побудований у 1989 році. Це одна з перших релігійних споруд, які почали будувати в СРСР за часів Горбачівської “перебудови”.\nНеподалік встановлено пам'ятний знак на честь перебування у Борисполі Тараса Шевченка, а також невелику скульптуру хлопчика-пастушка. Поет згадує місто у поемі “Сотник”:\n“...Од Борисполя недалеко,\nРядок на вигоні тополь...”\nСаме ці слова викарбувані на камені біля собору. У повісті “Близнецы” Шевченко пише, що дівчата проводжали москалів “...до Борисполя, а остальные, и самые бескорыстные, провожали даже до пределов киевских, т.е. до переправы на Днепре…»\nЩоб довідатися більше подробиць про перебування Шевченка на Бориспільщині, ми вирушили до Історичного музею.\nНа жаль, без сертифікату про вакцинацію нас в середину не пустили. Задовольнилися лише зовнішнім оглядом будинку і погруддям Чубинського. За задумом автора, голова скульптури повернута в бік вулиці Горянської (Короленка), де стояв будинок, у якому народився Чубинський, звідки ми і приїхали.\nЯкщо їхати Київською вулицею в бік Києва, то не доїжджаючи Центрального міського парку праворуч у дворі можна виявити пам'ятний камінь з написом: “На цьому місці буде встановлено пам'ятник на ознаменування 150-річчя від дня народження Шолом-Алейхема, видатного письменника України”.\nЩоб довідатись, чому цей камінь встановлено саме в Борисполі, довелося детально ознайомитися з біографією єврейського письменника. Народився він 1859 року, тож 150 років від дня народження виповнилося понад 10 років тому, в 2009, а пам'ятник так і не встановлено. Шолом-Алейхем народився в Переяславі, працював у Ржищеві, Лубнах, Білій Церкві, Богуславі, Києві, Львові і Одесі. Бував в Лондоні, Парижі, Варшаві, Берліні, Вільні і Відні. Жив в Італії та Швейцарії. Помер і похований у Нью-Йорку. Як бачимо, Борисполя у цьому переліку нема. Щоправда, раннє дитинство пройшло в селі Вороньків, тепер це Бориспільський район. Село письменник згадує в автобіографічній повісті “З ярмарку” і там також є табличка з написом: “Тут буде збудовано пам'ятник класику єврейської літератури Шолом-Алейхему”.\nВ своєму заповіті класик писав: “Никаких дебатов и дискуссий моих коллег относительно увековечения моего имени и установления монумента в Нью-Йорке не должно быть… Лучшим монументом для меня будет, если люди будут читать мои произведения…” Очевидно, керівники Борисполя і району твори Шолом-Алейхема не читали, або прочитали надто пізно.\nА ми поїхали в бік Києва на Книшовський меморіально-парковий комплекс, де в 2020 встановлено ще один пам'ятник Павлу Чубинському.\nПоет помер у Києві, його відспівували в церкві Різдва Богородиці на Подолі - це так звана “Шевченкова церква”, а поховали на Книшовському кладовищі Борисполя. В радянські часи кладовище було знищене. На початку 90-х на символічній могилі встановили дубовий хрест, а потім перший в Україні пам'ятник на повний зріст. Також тут є могили видатних мешканців міста, пам'ятники жертвам голодомору, червоного терору і аварії на ЧАЕС. Поруч розташовано Пам’ятний знак загиблим членам екіпажу літака АН-30Б. 6 червня 2014 року цей літак 15-ї транспортної авіабригади «Блакитна стежа» був збитий над Слов’янськом, 5 з 8 членів екіпажу загинули.\nВ кого ще залишилися сили і бажання, може поїхати в сусіднє село Сулимівка оглянути Покровську церкву, яка була усипальницею козацького роду Сулим.\nСеред інших на церковному цвинтарі похований племінник відомого полководця, князь Петро Олександрович Багратіон. У Сулимівці до революції жили і сестри князя – останні із роду Багратіонів. Рік тому напроти церкви відкрили пам'ятник гетьману Івану Сулимі.\nПоруч в селі Мала Стариця знаходиться дерев'яна Михайлівська церква, побудована за часів Сулими в 1622 році.\nМи ці церкви бачили раніше, тому швидкісним бориспільським шосе поїхали прямо до дому писати цей звіт.\nТаиланд. Слон в зоопарке - никакой личной жизни!


Розробка інтернет магазину товарів для рукоділля, портфоліо - веб студія Kebeta.Agency\nЗ огляду на те, що асортимент магазину складається з майже 100 000 товарів, сайт розроблений з урахуванням оптимізації роботи з базою даних, для того що б користувачі сайту могли комфортно працювати з сайтом. Технічно реалізована можливість вибору додаткових атрибутів товару, таких як: колір, матеріал та інші атрибути. Дизайн сайт виконаний в світлих тонах під корпоративний стиль.\nЯк успішно продавати товари для рукоділля? Стати експертом в світі косметики! Наша команда обов'язково вивчить особливості вашого бізнесу і запропонує найбільш ефективні рішення для сайту. Також це дозволить підібрати найбільш яскравий і привабливий контент для підвищення конверсії і продажів. Ми за ефективність!\nЩо важливо для жінки при покупці товари для рукоділля? Ми визначимо і проаналізуємо вашу цільову аудиторію. Що це дасть? На сайті ви зробите їм таку пропозицію, від якої вони не зможуть відмовитися. Його доповнить гарний дизайн і зрозумілий функціонал, завдяки яким ви зможете збільшити продажі. Працюємо на результат!\nЯк виділитися серед конкурентів в сфері товари для вишивки та рукоділля? Дати покупцям те, що їм дійсно потрібно і зробити найпривабливішу пропозицію. Як його сформувати? Запропонувати то, чого у конкурентів немає або поліпшити те, що вони вже використовують для підвищення продажів. Допоможемо вам яскраво виділитися на тлі конкурентів!\nВтілюємо до життя ваші ідеї\nЯким буде ваш інтернет магазин товарів для вишивки? Хочете, щоб він максимально відповідав вашому баченню? Ми завжди йдемо назустріч нашим клієнтам і допомагаємо у вирішенні завдання зі створення власного сайту. Для синхронізації ваших ідей і наших можливостей ми створюємо прототип - концептуальне бачення майбутнього веб-ресурсу.\nПочатковий етап роботи над інтернет магазином аксесуарів і товарів для рукоділля - це його розробка. Ми зберемо воєдино продає текст, красиві зображення, унікальний дизайн, зручну навігацію і отримаємо ефективний веб-ресурс для онлайн-просування вашого бізнесу. Красиві і функціональні сайти залучають клієнтів.\nХочете, щоб ваш магазин товарів для рукоділля виглядав красиво і був зручний для користувачів на будь-яких пристроях? Ми виконуємо обов'язкову адаптивну верстку всіх сторінок і розмір екрану вже не важливий. Користувачі смартфонів, планшетів і ноутбуків зможуть швидко і легко зробити замовлення на вашому сайті.\nОстанній штрих в роботі над вашим інтернет магазином товарів для вишивки та рукоділля - це SEO і технічна оптимізація. Завдяки їм веб-ресурс буде зручним і доступним як для користувачів, так і для пошукових систем. Клієнти зможуть швидко вас знаходити на просторах інтернету.\nСайт розроблений в повній відповідності з наданим технічним завданням, і навіть в процесі розробки, були запропоновані додаткові функції і можливості виходячи з потреб клієнтів, які були реалізовані в магазині. Дизайн сайту вийшов світлим і соковитим одночасно, що дуже позитивно впливає на оцінку сайту покупцями.\nСайт відразу ж почав індексуватися пошуковими системами, що значно скорочує витрати на просування сайту.


Жінку, яка втратила в автокатастрофі під Скадовськом чоловіка і двох дітей, посадили. » Херсон Online | Последние Херсонские новости и происшествия на Херсонщине и в Херсоне\nЖінку, яка втратила в автокатастрофі під Скадовськом чоловіка і двох дітей, посадили.\n07 червня 2021 19:13Переглядів: 507Надрукувати\nУ Скадовську суд виніс рішення у справі про резонансну минолорічну ДТП на херсонській трасі. 13 серпня 2000 року в зіткненні легкoвoго авто і мікроавтобуса загинула сім'я, яка їхала на відпочинок до моря. Винною в аварії була визнана 45-річна жителька Херсона, яка перебувала за кермом Volkswagen Golf і єдина вижила в тому автомобілі.\nУ ДТП херсончанка втратила всю сім'ю: загинули її чоловік і двоє синів 11 і 14 років. Також був смертельно поранений підліток, що їхав в тому ж автомобілі (однокласник старшого сина жінки). Отримав травми і водій вантажного мікроавтобуса — чоловік довго лікувався в лікарні.\nЗгідно з висновками експертизи, водійка була за кермом тверезою, але з якихось причин розігналася на трасі до 104−114,9 км/год (при дозволених 90 км/год) і на вигинистій ділянці вилетіла на зустрічну смугу, де і зіткнулася з вантажним мікроавтобусом. Жінка визнала свою провину, але наполягала, що на дорозі не було розмітки, а швидкість машини була не вище 100 км/год. Ці висновки суд не взяв до уваги.\nСудді врахували, що жінка розкаялася, а також відшкодувала збитки потерпілому водієві мікроавтобуса і матері загиблого підлітка. Замість шести років ув'язнення, водійці дали п'ять. Зіграло свою роль те, що раніше автовласниця не була поміченою ні в порушенні правил, ні в більш серйозних проступках.\nКрім відбування покарання жінці належить компенсувати 10 тисяч гривень водієві мікроавтобуса за моральну шкоду і виплатити 7000 гривень в бюджет за судові експертизи. Протягом місяця вирок може бути оскаржений.\nМинулого року на дорогах Херсонщини загинуло 6 дітей\nНа Херсонщині у ДТП травмувались 7 чоловік (фото)\nНа Херсонщині затримано одразу дві машини, що перебувають в розшуку\nУ Великоолександрівському районі в ДТП травмовано пасажира мікроавтобуса


З білими проти червоних\nКрасна армія панічно відкочувалась в Росію: із заходу тиснула об’єднана армія УНР і ЗУНР, з півдня — Добровольча армія, в запіллі — розгортались повстанці. Як стримано зазначали більшовицькі історики, відступ Красної армії “был быстрым и не совсем планомерным”.19)\n30 серпня українські війська увійшли до Києва. В години тріумфу сталися непоправні історичні помилки: розвідка не повідомила, що до Києва з півдня підходить армія денікінського генерала Бредова, мости через Дніпро не були розведені, не була й виставлена коло них охорона.\nІ поки українці раділи омріяній зустрічі з Золотоверхим, до міста тихо, через мости вливались колони добровольців...\nЗаступник начальника особливого відділу Київського військового округу Іванов стверджував, що коли Київ захопили денікінці, Струк прибув із загоном до Києва і влаштував на Подолі єврейський погром (Гусєв-Орєнбургскій твердить, що 1 вересня загинуло 40 чол. “от рук украинских солдат”).\nЯк послідовно пересмикують більшовики! Струк дійсно підійшов до Києва, але він йшов на з’єднання з українським військом! Про це свідчить у своїй автобіографії й отаман: “Коли вступило до Київа регулярне українське військо, я увійшов у зв’язок із штабом Дієвої Армії”.20)\nАле 31 серпня Армія УНР ганебно — після невеликої бійки — здала Київ білим. Штаб Дієвої Армії навіть не повідомив отамана про відступ. Струк опинився у складній ситуації.\n“Нас притиснули з одного боку більшовики, — розповідав Струк, — а з другого боку деникінці. Нам залишалося скласти зброю чи тим, чи другим”.21)\nТреба було вступати в переговори з генералом Бредовим.\n“Я вирішив замиритися з правою стороною — денікінцями, з якими вів переговори вісім днів. Для переговорів приїздили од Денікіна представники в м.Димарь два старшини Генштабу капитан Єпіфанцов і капітан Москвін. З нашого боку брали участь в переговорах — я та начальник мого Штабу полковник Клименко.\nНаскільки я пригадую, умову було складено так:\n1. Армія Отамана Струка повинна називатися ”Перша повстанча Українська Армія”.\n2. Дається можливість Отаманові Струкові перейти з армією за р.Ірпень і відпочивати два тижні.\n3. Командування армії Денікіна зобов’язується постачати Армію Отамана Струка зброєю і амуніцією, скільки буде потрібно і видавати платню за минулий час і наперед в розмірі, що встановлений для армії Денікіна.\n4. Армія Отамана Струка проводить листування і все діловодство як у себе, так і з центральними Органами Армії генерала Денікіна на українській мові.\n5. Як старшини, так і козаки Армії От.Струка схоронюють свої українські відзнаки (на шапках тризуб, в петлиці національна стрічка, а на комірі відзнаки, які були встановлені в регулярних частинах Армії УНР). Над штабом армії От.Струка може встановлюваться український прапор.\n6. Оповіщається амнестія всім українцям, що були заарештовані денікінським командуванням.\nЗі свого боку Отаман Струк зобов’язується:\n1. Тримати фронт від Десни до Дніпра, від Дніпра по Ірпеню до Ковельської залізниці.\n2. Посилать своїх представників на місця, де будуть виникати непорозуміння денікінського командування з місцевим населенням.\n3. На випадок боєвих операцій Отаман Струк зі своєю Армією розділює спільну акцію.\n4. На місцях, що будуть залишені отаманом Струком, встановлюється українська влада в порозумінні з Денікінським Командуванням.\n5. Отаман Струк веде розвідку поза фронтом Денікінської армії, що стала заслоною Київа.\n6. Як військова, так і цивільна влада Денікінського Командування зобов’язується не перечить існуванню українських шкіл та театрів у всих місцевостях України. Артистів, учителів та учнів звільняють від мобілізації.\nЦю умову складено і підписано обома сторонами 22-го вересня 1919 р. в м.Димарі на Київщині. Після цього Отаман Струк перейшов через р.Ірпень і зайняв визначений участок”.22)\n1 жовтня (за ст.ст.) більшовики несподівано розпочали наступ. Тим часом “хтось” посіяв серед добровольців чутки, що “Струк зрадив” і перейшов на бік Красної армії. В цій ситуації командування Добрармії вирішило, що Київ їм не втримати. Щоб не потрапити в оточення, денікінці залишили місто.\nСовєтські війська увійшли до Києва.\nПід час відступу Добровольчої армії єврейське населення активно сприяло Красній армії, серед комісарів якої були їхні діти, батьки, брати. Окремі євреї обстрілювали частини, які відступали, жінки виливали на голови добровольців окріп. Виявили активність бойові дружини єврейських партій, які обстрілювали відступаючих з рушниць та кулеметів, закидували з дахів ручними гранатами. Окрім того, “мирне єврейське населення” передавало більшовикам інформацію про Добрармію, про напрям руху, виставлені пости, засідки...\nАле недовго довелося червоним святкувати перемогу.\nВ ніч на 2 жовтня армія Струка рішуче перейшла в наступ.\n“Вночі зайняв Куренівку, — згадував отаман, — Подол, а за решту Київа вів бій чотири дні, чим дав змогу Армії Денікіна перейти з Чернигівщини до Київа. В цьому великому бої я був поранений кулею в ліву руку на Стратегічному мості.\nВтрати з нашого боку були такі: вбитих вісімдесят чоловік і ранених до ста п’ятидесяти; коней забито сімдесят п’ять.\nЗ боку більшовиків були дуже великі втрати. На Подолі насип, що йде від Стратегічного мосту з боку Межигір’я був завалений забитими більшовиками, їх трупи по наказу генерал-губернатора Київщини генерала Драгомирова денікінці убирали два тижні.\nДенікінська преса була заповнена похвальними статтями на адресу українських партизанів, а мій портрет з перев’язаною пораненою рукою було вміщено в ріжних часописах.\nЗа хоробрість нашу Денікін видав нам сімдесят п’ять Юр’євських (тобто, Святого Георгія — Р.К.) хрестів для старшин та козаків. Нагороди призначав і видавав я сам в присутності представника від генерала Бредова... Я особисто був нагороджений рангою полковника і Юр’євським старшинським хрестом другого ступеня (Наказ по Армії, щось біля 15 жовтня). В Наказі по денікінській армії оголошено, щоби мене називали отаман-полковник, а мій загін ”Перша українська Повстанча Армія””.23)\nКоли денікінці повернулись до Києва, почалась відплатна акція. Газета “Вечерние огни” (в номерах за 18-20 жовтня 1919 р.) передбачливо опублікувала довгий список адрес будинків, з яких обстрілювали добровольців.\nВ.Шульгін у статті “Пытка страхом” (газета “Киевлянин”) описав феномен паралізуючого страху, який охопив єврейські маси: “По ночам на улицах Киева наступает средневековая жизнь. Среди мертвой тишины и безлюдья вдруг начинается душераздирающий вопль. Это кричат евреи. Кричат от страха... В темноте улицы где-небудь появится кучка пробирающихся вооруженных людей со штыками, и, увидев их, огромные пятиэтажные и шестиэтажные дома начинают выть сверху донизу...\nЦелые улицы, охваченные смертельным страхом, кричат нечеловеческими голосами, дрожа за жизнь... Это подлинный, непритворный ужас, настоящая пытка, которой подвержено все еврейское население.\nРусское население, прислушиваясь к ужасным воплям, вырывающимся из тысячи сердец, под влиянием этой ”пытки страхом”, думает вот о чем: научатся ли евреи чему-нибудь в эти ужасные ночи?”.\n“Эта кровавая работа, — писав єврейський дослідник Гусєв-Орєнбургскій, — открыто оправдывалась газетами ”Киевлянином” и ”Вечерними огнями”, приводившими факты ”стрельбы из окон” и ”бросания зажженных ламп” в отступающие (13 жовтня за н.ст. — Р.К.) добровольческие войска”.\n“На Ярославской улице, — зазначав той же автор, — грабежи носили крайне ожесточенный характер. Вымогательство денег и ценностей сопровождалось побоями и истязаниями. Погромщики говорили с гордостью:\n— Мы — струковцы.\nМногих евреев, не имевших возможности откупиться, они увели в штаб Струка, перешедшего в это время с своими ”молодцами” после погромной деятельности в уезде на службу добрармии. Его приняли с расспростертыми об’ятиями, простили все его погромные ”грехи” с весьма большой поспешностью и охотой. Он устраивал на Софиевской площади парады своим войскам, а во время погрома, как рассказывали, произносил на пристани зажигательные погромные речи”.24)\nНаприкінці 1919 р. вже давно оголошений “соввластью” поза законом отаман Струк атакував фронтові частини 58 дивізії Красної армії в районі Бородянки...\nУкраїнський історик Олександр Доценко називає Струка “отаманчиком-зрадником”. Чи у Доценка є підстави робити такі оцінки? Чи враховує він низку причин і нюансів, які привели в Добрармію не тільки Струка, адже тисячі офіцерів-українців складали хребет Добровольчої армії?\nМинуло зовсім небагато часу і українці переконалися, що російська влада білогвардійців мало чим відрізняється від російської влади червоних. Слід зазначити, що денікінська армія на грунті ставлення до України розкололася: офіцерство розділилося на два табори. Розкол та моральний занепад, спричинений суцільним селянським повстанням проти білих, дезертирство старшин-українців з Добровольчої армії і перехід їх на бік повстанців призвели до того, що російські офіцери думали лише про те, як живими “евакуюватися” з України.\nТил Добровольчої армії горів суцільним повстанням українського селянства. Більшовицькі історики зазначали, що “повстанческое движение облегчало боевую работу Красной армии... Крестьянское движение против Деникина сыграло выдающуюся роль в развале генеральско-помещичего режима”.25)\n16 грудня (за н.ст.) Красна армія знову окупувала Київ.\nПерша українська Повстанча армія залишила столицю останньою.\nДійшовши до урочища “Красный Трактир”, що коло ст.Жуляни, Струк несподівано розвернув армію і захопив передмістя Києва — Деміївку. “Вів бійку з більшовиками два дні і під напором прибувших до більшовиків великих свіжих сил, примушений був із жорстокими боями відійти на Васильків, Білу Церкву, Корсунь, Єлисаветград”.26)\nВ Єлисаветграді військо Струка простояло два тижні. В семи кілометрах від Єлисаветграда розвідка Струка зустрілася з розвідкою Гулого-Гуленка, що командував повстанцями Херсонщини та Катеринославщини. Козаки обстріляли один одного. “Дякуючи тому, що був ранений один козак із моєї розвідки, — розповідав Струк, — дізналися, що з одного й другого боку свої. Отаман Гулий-Гуленко надіслав мені пляшку горілки-самогону, перев’язану національною стрічкою, а я йому послав пляшку горілки ”миколаєвки” з прикладеною на етикетці печаткою свого загону. Коли мої представники перебалакали з представниками Отамана Гулого-Гуленка, то виявилося, що останній йде з більшовиками лише тимчасово. Ми запропонували один одному приєднатися, одначе ці пропозиції і мною, і От.Гулим-Гуленком не були прийняті”.27)\nІлько Струк прагнув разом з денікінцями дістатися Одеси “з метою підійняти там повстання, маючи на увазі велику здобич зброї й припасів в Одесі”.28)\nДобровольча армія під ударами повстанців та Армії УНР Зимового походу панічно котилася до моря, до Одеси, звідки сподівалася евакуюватися до Румунії, Болгарії чи Константинополя.\nВ листі “До пана Командуючого Армією УНР” прем’єр-міністр уряду УНР Ісаак Мазепа зазначав: “Тепер багато корисних для нас людей повинно перейти на наш бік із лагеря добровольців. Беріть їх, використовуйте при умові певного контроля над ними, особливо на перших порах”.29)\nКілька разів представники керівництва Добровольчої армії намагались увійти в порозуміння з представниками української армії, щоб замиритися і спільно боротися проти більшовиків.\nВідомо кілька таких спроб Добрармії. Зокрема, начальник Ольвіопольського відділу Добровольчої армії полк.Попов писав Командарму Омеляновичу-Павленку: “Не будемо згадувати старе... У Вас є те, чого немає у нас — прихильність людності. У нас є те, чого бракує у Вас — військове знаряддя. Від нашої згоди ми тільки виграємо”.30)\nІ в другому листі — від 7 січня 1920 року: “Чи згідне Українське командування розпочати переговори з командуванням Півдня Росії, яке очолює генерал Денікін, про припинення між цими арміями ворожих дій для спільної боротьби з нашим спільним ворогом — комуністами”.31)\nВід імені Армії УНР переговори проводив Юрко Тютюнник, який заявив денікінським представникам, що спільні дії можливі лише за умови підпорядкування Добровольчої армії українському військовому керівництву.\nВрешті денікінці докотися до моря. Основна їхня маса згромадилась в Одесі.\nОтаман Струк прибув до Одеси 15 січня 1920 року (за ст.ст.). Йому вдалося здобути від Коменданта Новоросійської області і Одеської військової Округи генерала Шілінга друкарню для видання свого часопису, а також дозвіл на поповнення новобранцями своєї армії. З дозволу денікінського командування Струк видав українською мовою відозву до місцевого населення, щоби зголошувалися до його армії, яку він перейменував на “Першу українську селянську армію”. “На мій заклик, — свідчив отаман, — зголосилося багато озброєних, і поодиноких, і зорганізованих у відділи людей, навіть кінна сотня кубанців із загону генерала Шкуро. В Одесі моя армія у своєму складі налічувала до двадцяти тисяч людей, при чому добре озброєних, при великому числі гармат і кулеметів та трьох бронепотягах, що називалися: ”Генерал Шифер-Маркевич”, ”Кубанський партизан” і ”Донець””.32)\nПерша українська селянська армія розміщувалася в казармах на вул.Канатній — біля Кадетського корпусу, а також у декількох будинках по Рішельєвській. Штаб розмістився в готелі “Палермо”.\n“При такій силі став я думати як би всю владу перебрати до своїх рук”, — згадував отаман Струк.\nЗ метою здійснити задумане 25 січня 1920 р. (за ст.ст.) було скликано таємну нараду, на яку було запрошено контр-адмірала М.Остроградського, який щойно прибув до Одеси, а також генерала Сокиру-Яхонтова та Командуючого Галицьким Корпусом Отамана Оробка. “Підрахувавши свої сили, Нарада постановила два питання: 1) Чи зробити проти Денікіна повстання? 2) Чи запропонувати денікінському Командуванню передати нам владу мирним шляхом? Голосували всі за другий пакт, бо... не бажали проливати марно крові”.33)\nВирішено було, що до денікінського командування підуть отамани Струк та Оробко, а контр-адміралу М.Остроградському та осавулові Струка Назарукові “доручено увійти в порозуміння з Англійською військовою місією”.\n“Генерал Шілінг після переговорів, не покладаючись на свою армію, з охотою передав владу в наші руки на таких умовах:\n1) Щоби ми не перечили переїздові Командуючого Областю і Штабам деяких армій на Принцеви острови, порт Варту;\n2) Гроші денікінського командування мають ходити ще лише два дні, після чого ми випускаємо в обіг гроші українські.\nМи зобов’язалися родинам денікінських старшин обміняти їх гроші на українські і видати згаданим родинам українські документи. Генерал Шілінг зі свого боку окремим наказом (що був розліплений по містові) оповіщав, що влада переходить до рук української влади. Російським частинам, що розташовані в околицях Одеси, наказувалося підлягати українському командуванню. Через деякий час на помешканнях державних установ, Штаба Округу, Англійського Клюбу й инш. були виставлені українські прапори. Авта роз’їздили по містові з українськими прапорцями, а старшини й козаки ходили з українськими відзнаками.\nПочала виходити газета під назвою ”За Україну”.\nАнглійське Командування зі свого боку з великою охотою пішло нам назустріч і обіцяло взагалі допомогти українській справі. Англійський дредноут мав передати по радіо всім державам, що Одеса знаходиться в руках українців і що українські військові частини переходять в наступ проти більшовиків у напрямку Київа. Англійська місія пообіцяла повідомити про це й уряд У.Н.Р.”.34)\nПро одеський період життя отамана Струка є дві короткі презирливі згадки в книзі вже згадуваного україноненависника, редактора газети “Киевлянин” В.Шульгіна “1920”. “Есть еще атаман — Струк — ”малороссийский отряд”, — писав Шульгін. — Он бывал у меня в Киеве. Тут он тоже что-то формирует. И, говорят, у него много народу”.35)\nВ цій же книзі “єдінонєдєлімщіка” Шульгіна є й така зневажлива згадка про Струка: “Прибежал кто-то ”в паническом” и сообщил, что ”атаман” Струк сегодня ночью собирается меня арестовать. Это был, конечно, вздор, но на всякий случай я написал Струку письмо, в котором я предупреждал его, что к нему, вероятно, прибегут сообщить, что я собираюсь его убить, так чтобы он не пугался. Однако я чувствовал по некоторым другим признакам, что нечто украинообразное выскочит в последнюю минуту”.\nВеликодержавник В.Шульгін так відреагував на передачу влади в Одесі українцям: “Какие-то украинские офицеры приезжали и уезжали в автомобиле. Раза два раздалась ”балакающая” ”мова”. Конечно, это было так, а не иначе: происходила сдача командования ”господину нашему” генералу Сокире-Яхонтову”.\nБій з Антантою\nВ Рапорті до Головного Отамана Симона Петлюри контр-адмірал М.Остроградський кілька разів згадує отамана Струка: “В те-ж время Струк вийшов уже з Одеси на Пересипь і став розсилати свої роз’їзди на Вознесенськ і Миколаїв.... Міноносці ж, розкидані по всьому рейду, побачивши на березі якісь роз’їзди і малі військові частини, прийняли їх за більшовиків і обстріляли з гармат — а це були Струковські частини.\nСтрук і Галичани почали відходити на Тираспіль і Роздільну...”.36)\nСтрук подає іншу версію цього обстрілу. Він стверджує, що під час наступу більшовиків на Одесу галицькі військові частини відмовилися вступати в бої з більшовиками і це змусило його прийняти рішення залишити Одесу, а оскільки військова місія Великої Британії не встигла на той час евакуювати на кораблі все своє майно, то, розгнівавшись на Струка, дала наказ обстріляти його частини.\nСтрук змушений був відповісти тим же. Це непорозуміння, говорив отаман, викликало з обох боків великі втрати в людях. Особливо багато загинуло на побережжі Чорного моря, в урочищі Малий Буялик...\nРейд через Румунію\nПідійшовши до Бесарабії, Командуючий Першою українською селянською армією розпочав переговори з “румунським пограничним командуванням” на предмет переходу через їхню територію на Поділля.\nРумуни вісім днів зволікали з відповіддю. Тим часом, до місцевості, де розташувалося військо отамана Струка, підступили більшовики.\nПочалися тяжкі, вперті бої. Зазнавши великих втрат, Струк відійшов до лиманів Дністра і розташувався на демаркаційній смузі — в очеретах, на льоду.\nВін продовжував чекати відповіді військового міністерства Румунії.\nПростояли шість днів. Нарешті отамана запросили на переговори до Аккермана (Альби). Румуни запропонували частині здати зброю і все майно. Лише за цієї умови обіцяли перепустити через свою територію.\nСтрук на таку пропозицію не погодився, “бо не міг віддати тієї зброї, яку добув кров’ю”.\nТак ні з чим повернувся отаман “до свого товариства в очереті”.\nНайбільше Струка обтяжували жінки й діти — родини старшин, що вийшли разом з отаманом з Одеси.\n“Тоді я, — оповідав Струк, — за 50 міліонів денікінських карбованців підкупив Румунську кордонну сторожу і переправив жінок і дітей повз Паланку в Бесарабію. На другий день, здається, 28 лютого, Румунське командування знову запрохало мене до себе і показало тільки що одержану ноту Раковського, в якій більшовики загрожували Румунам війною, якщо пропустять мій загін до Румунії.\nНа якийсь порятунок у мене не було вже ніякої надії. Тоді в мене назріла одна смілива думка: я вирішив в одну ніч знять румунські пікети у Паланки, самовільно перейти до Бесарабії і вискочить на свій терен.\nРанком 29 лютого Румуни запропонували мені вийти зовсім з Дністрових лиманів.\nЯ не рушав і ждав ночі.\nТоді румуни розпочали по нас страшну гарматну стрілянину. Більшовики зі свого боку почали обстрілювати нас гураганним гарматним вогнем. Ми очутилися в такому становищі, в якому не була мабуть ні одна армія. На льоду не можна було побудувати оборонної смуги. Гарматні кулі розбивали червоний лід (заюшений кров’ю убитих і ранених) і все, що було на льоду: коні, майно, зброя. Скільки загинуло тут наших людей хіба що знає лише один Дністровський лиман.\nВечером, коли стемніло і з боку румунів притих гарматний вогонь, нам залишалося лише одно — йти на штурм на тих, або на других. Але на кого?\nБільшовики — насильники, які не рахуються з домаганнями українського народу, про що вже всі знають. Румуни — мирна сторона, яка повинна була б приютити тих, що стали в обороні свого життя.\nМи вирішили вдарити на румунів.\nВ ніч з 29 лютого на 1 березня 1920 р. ми, залишивши на льоду ранених (вони, мабуть, там померзли, бо як зазначив От.Струк, були великі морози — М.О.), пішли в наступ на румунів.\nМи тихо підійшли до Паланки і переколовши багнетами Румунську сторожу, що спокійно сиділа по хатах, відкрили собі ворота для переходу по Бесарабії і 2 березня вийшли на свій терен на північ од Тирасполя.\nПерехід зробили в півтора дні.\nПри переході в складі мого загону було біля п’яти тисяч людей.\nТаким чином ми не здали Румунам зброї, ні майна, та ще й страху немалого нагнали їм”.37)\nВийшовши на свій терен, частина пішла у напрямку Вапнярки і в ніч на 5 березня захопила це місто. Відпочивши та поповнивши запаси зброї і провіанту, рушили на Чоботарівку, далі на Юрківку та Варновиці, де зустрілися з відділом українських повстанців під проводом Євгена Ляховича. Відділ Ляховича, як зазначав Ілько Струк, налічував 600 козаків і йшов під синьо-жовтим прапором.\nПотім Струк рушив у напрямку Сквири, повернув на Дзюньків, на який зробив напад і “захопив трохи цукру”. Далі пішов у напрямку Жидівської греблі та Козятина. Здійснив напад на Ходорку, “де також удалося захопити цукру, чим зміг утримувати загін”. Звідти попрямував на Радомишль, який обстріляв з гармат, “наробивши більшовикам великого переполоху”.\nПобачивши паніку у ворожому таборі, захопив місто. Цей день став, очевидно, найщасливішим у житті тих, кого Струк визволив з в’язниці. Це були переважно повстанці загону Дмитра Соколовського.


Сітка рибальська одностінна 2.7м на 80м Нитка (Вш.груз) купити в Україні ✔ ЗВЗ\nСітка рибальська одностінна 2.7м на 80м Нитка (Вш.груз) Код: N-4\n3або більше 600.00 грн\n5або більше 568.00 грн\n10або більше 537.00 грн\nВідгуки про товар «Сітка рибальська одностінна 2.7м на 80м Нитка (Вш.груз)»\nВисота: 2.7-3 метри Будова: Одностінна сітка Довжина: 70-80 метрів Матеріал полотна: Капронова нитка Тип грузика: Металевий (Вшитий) Колір: Білий Місто: Київ Місто: Харків Місто: Одеса Місто: Дніпро Місто: Вінниця Місто: Запоріжжя Місто: Житомир Місто: Миколаїв Місто: Полтава Місто: Суми Місто: Черкаси Місто: Чернігів Місто: Кропивницький Місто: Херсон Місто: Тернопіль Місто: Рівне Місто: Ужгород Місто: Чернівці Місто: Луцьк Місто: Івано-Франківськ Місто: Хмельницький Місто: Львів\nСітка рибальська одностінна з нитки 29х3 (товщиною 0,30 мм)\nОдностінна сітка - незамінне знаряддя для ловлі риби, якщо потрібно за короткий час зловити багато живності, при цьому прикладаючи мінімум зусиль. Її використовують в рибній промисловості. Застосування її в браконьєрських цілях карається чинним законодавством України. Такі сітки доступніші, ніж знаряддя складної конструкції, їх легше встановлювати і майструвати.\nСтавні зяброві сітки можна використовувати і для літньої, і для зимової риболовлі, в ставках з мулистим, нерівним дном, покритим корягами. Наявність сильної течії також не стане перешкодою для установки одностінної сітки в водоймі.\nОсобливості конструкції одностінної сітки\nЗа структурою одностінна сітка є найбільш простим знаряддям лову, яке використовувалося ще з давніх часів. Вона має полотно трапецієподібної форми, що кріпиться до двох підборах (верхньої і нижньої). Верхньої подборой в зябрових сітках служить плаваючий шнур, а нижній - грузик.\nОдностінна сітка з капронової нитки має такі властивості:\nміцність. Витримує великі навантаження, підходить для лову великої риби;\nеластичність. За рахунок розтягування рідше рветься, ніж ліска. Капронову сітку легше полагодити при пошкодженні;\nпростота в догляді. Досить висушити сітне полотно після лову риби, щоб знаряддя не втратило свої характеристики.\nОдностінну сітку ще називають зябровою. Принцип її роботи побудований на заплутуванні риби в снастях. Примітивне, але ефективне знаряддя для ловлі великих видів здобичі, наприклад амура, щуки, товстолобика. З капронової сітки легше витягувати рибу, вона легко розплутується.\nЯкщо ви вирішили купити капронову сітку для риболовлі, пропонуємо зупинити свій вибір на одностінній сітці , сплетеної з капрону товщиною 0,30 мм (29х3 текс), висотою 2,7 м і шириною 80 м. Сітка білого кольору можна використовувати в будь-якій водоймі, на великій глибині. Матеріал, з якого виготовляється полотно, не повинен бути надто щільним. Інакше воно буде помітно рибі і відлякає живність від сітки. Якщо заощадити і вибрати занадто тонку сітку, то вона не витримає великого навантаження.\nПеред покупкою визначитеся, рибу яких різновидів ви будете добувати з водойми обраної снастю, таким чином, ви забезпечите її від ушкодження через недотримання правил експлуатації.\nКупити капронову сітку для риболовлі рекомендуємо в інтернет-магазині ZVZ. Дана зяброва сітка від стандартних моделей відрізняється висотою посадки і міцністю капронового сітне полотна, що дає можливість застосовувати зброю для лову риби не один сезон.\nШвидка покупка одностінної сітки в інтернет-магазині ZVZ\nПеред тим як купити капронову сітку для риболовлі, потрібно визначитися з її діаметром. Занадто велику сітку незручно використовувати в ставках маленької площі, а дрібна, навпаки, не зможе охопити весь периметр водойми. Особливу увагу слід приділити розміру осередку. Одностінна сітка з капрону розміром 3х100 ідеально підійде для глибоких ставків, особливо для місць, де є сильна течія. Сітки з капронової нитки мають менший показник уловистість, ніж полотна з ліски, але вони рідше рвуться і служать довше. В асортименті - сітки з осередками діаметром 40, 45, 50, 55, 60, 65, 70, 80, 90 мм.\nКупити капронову сітку для риболовлі в нашому магазині просто. Досить вибрати підійшовшу снасть і оформити замовлення через електронну форму на сайті. Для постійних клієнтів діє бонусна система, а на усі товари для риболовлі надається гарантія.


14.05.2019 218 0 newsdaily.org.ua\nЯкщо ви рішуче налаштовані на набуття сталевого преса і яскраво-виражених кубиків, але інтенсивні тренування не дають результату, ймовірно, ви здійснюєте одну з найпоширеніших помилок, про які ми сьогодні розповімо.\nДля отримання виразного преса, жирова маса вашого тіла повинна становити 12-15%. Щоб досягти цих значень, необхідно зменшити споживання калорій на 300-500 ккал в день, при цьому зберігаючи баланс між білками, жирами і вуглеводами. Уникайте цукру, алкоголю і прихованих калорій, віддаючи перевагу свіжим, корисним продуктам.\nОдноманітні тренування не допоможуть вам досягти ідеального преса. Ваша тренування повинна складатися з різноманітних вправ, що задіюють всі групи м'язів. Не бійтеся працювати з обважнювачами. Крім того, чергуйте кардіо і силові тренування для досягнення максимального результату.\nЩе однією причиною відсутності преса може бути недолік відпочинку. Ваші м'язи потребують відновлення після тренування, тому не варто нехтувати якісним відпочинком і повноцінним сном (не менше 8 годин на добу).\nТепер ви знаєте, чому ваш прес досі не проявився і як це виправити. Бажаємо вам досягти бажаної фізичної форми як можна швидше!\nЧитайте також: 10 звичок, які зроблять із вас здорової людини\nСпортивний режим: як отримати кубики на пресі, немов ви фітнес-модель\n© chaoss/iStock Домогтися рельєфного преса можна, але для цього потрібно підійти до справи комплексно! Одні вправи не допоможуть вам і м'язи накачати і позбутися від


У Вінниці знову "сушили" фотографії (Фоторепортаж) | Всі Новини Вінниці\nУ Вінниці знову "сушили" фотографії (Фоторепортаж)\n07 червня 2014 - 17:15\nСьогодні, 7 червня, з 15.00 до 18.00 у Вінниці на площі Європейській проходить фотосушка.\nВсі бажаючі фотографи можуть розмістити свої роботи на загальний огляд, поспілкуватись та набратись натхнення. У програмі заходу розіграш подарунків, безкоштовні майстер-класи та фотолокація для всіх бажаючих.\n- Ідея проведення була започаткована у Петербурзі, нам сподобалась і ми вирішили теж її проводити, - розповідає співорганізатор заходу Вікторія Гудзь. – Це захід для того, щоб молоді фотографи могли познайомитись, обмінятись досвідом та фотографіями.\nЗа правилами сушки, фотограф приносить певну кількість робіт, але забрати може будь-які інші, лише не свої. За словами Вікторії Гудзь, у Вінниці сушка проводиться вже другий рік поспіль.\n- Серйозно фотографією займаюсь близько року, - розповідає студентка другого курсу Попроцька Анна. – Для мене фотосушка це спосіб виразити себе, показати свої роботи і подивитись на інші і звичайно знайти натхнення для подальших робіт.


Ознака глибокого занепаду | Спільнота "Зентропа"\nГоловна > Тексти > Ознака глибокого занепаду\nДивно: за зовсім короткий проміжок часу гомосексуалісти перетворилися з ізгоїв в привілейованих осіб. У зв’язку з цим виникає питання: чи є нормальними факторами соціальної еволюції такі явища як дозвіл одностатевих шлюбів з можливістю усиновлення дітей, закони проти «гомофобії», виникнення гомосексуальних спільнот та культури. А чи це тривожні ознаки занепаду і руйнування природного порядку?(…)\nДедалі більше європейських країн і американських штатів приймають закони, що дозволяють одностатеві шлюби і усиновлення дітей парами гомосексуалістів. Це немислимо в мусульманських країнах, а також в Індії та Китаї. Колись це було немислимо і у Європі. Зараз «передові» закони здаються нам невід’ємною частиною прогресистської ідеології, згідно з якою ми, західні люди, стоїмо на крок попереду інших народів, і увесь світ повинен прямувати за нами. У цьому ми впевнені найбільше. Знову універсалістська омана…\nДумка про те, що пари педерастів можуть укладати шлюби, всиновлювати і виховувати дітей нарівні з гетеросексуалами, ще 50 років тому вважалася маренням божевільного. Тим часом сьогодні її поділяє потужна меншість, що майже прирівнюється до більшості людей. Але тільки на Заході: у іншому світі ці закони вважаються ознакою глибокого морального занепаду(…)\nГоловною ідеєю гей-лоббі (яку поділяють також ті, хто до таких не належить) є майбутнє, де всі люди з народження будуть бісексуальними, а гомосексуалізм стане таким же вибором способу життя, як і будь-який інший. Вибір цей буде носити суто культурний характер, без посилань на структурні відмінності. Ця ідея не просто помилкова. Вона згубна. Таке перекручене мислення має в своїй основі крайність, закладену в егалітаризмі: заперечення природних відмінностей між людьми. У цьому випадку перестануть існувати не тільки раси, а й статеві відмінності, природній сексуальний потяг. Ми опинимося в гермафродитному царстві однорідності і безособової одноманітності. Ті, хто висловлюють ці сатанинські ідеї, самі ні на мить не впевнені в них, та й інші не дуже охоче вірять цим утопічним промовам нальотом тоталітаризму в принципі.(…)\nЦя помилкова і науково необґрунтована позиція свідчить про порушення в системі цінностей і моральних орієнтирів. Однак на цьому захисники інтересів гомосексуалістів не зупиняються. Дивним чином вони обертають на свою користь як абсолютний егалітаризм, так і основні положення антиегалітарізму. Очевидно з метою компенсувати свій комплекс неповноцінності. Ми все частіше чуємо: «Гомосексуалісти і бісексуали обдарованіші, ніж гетеросексуали» Тобто перші стоять на ступінь вище останніх, і саме гетеросексуали виступають в ролі обділених і неповноцінних людей: це свого роду інваліди, які заперечують пансексуальну природу людини, котра апріорі повинна вважатися нормою. Таким чином нормальні люди – це гомо- і бісексуали, а нормальна орієнтація подібна паралічу(…) Отже, гей-лобі намагається позбутися комплексів і спотворити реальність довкола нас, видаючи недугу за міцне здоров’я. Що, загалом, прекрасно вкладається в канони панівної ідеології, яка перекручує цінності в будь-якій галузі життя. Смертоносний, самогубний процес.\nҐійом Фай, «Секс та збочення» (“Sexe et dévoiement”)\n03/02/2014 at 18:17\nЯ просто не розумію куди дивиться Європа?! Невже люди при владі цього не розуміють, вони ж самі ставлять і свої народи і свою расу на коліна… чи, правильніше буде, в могилу!


Начальник Львівського управління юстиції Віктор Дякович опинився під загрозою звільнення. Про це учора ввечері повідомило інформаґентство "УНІАН". Про причини, мотиви і наслідки цього звільнення читайте у завтрашньому числі "Поступу".\nМерія планує незабаром вилучити земельну ділянку біля видавництва "Вільна Україна" через заборгованість за оренду, -- повідомив радіо "Люкс-ФМ" начальник міського управління природних ресурсів Володимир Коваль. За словами чиновника, у стінах мерії готують документи щодо відчуження земельних ділянок заводу "Кінескоп", "Полярон", "Сільгоспмаш", "Хвилі" та деяких автозаправок. Міська влада вирішила повернути багатотисячні борги за оренду землі через продаж земельних ділянок підприємств-боржників. Перший земельний аукціон відбудеться 4 липня, але на ньому ще не виставлятимуть забраних за борги земель.\nСтаном на 1 липня у Львівській області зафіксовано одну з найбільших в Україні заборгованість із заробітної платні. За інформацією Державного комітету статистики, на Львівщині заборговано понад 122 мільйони гривень. Більшу заборгованість заробітної платні зареєстровано у Донецькій, Луганській та Дніпропетровській областях.\n900 нових квартир планує здати цього року міська рада, -- повідомив заступник начальника управління капітального будівництва Мирослав Чемерис. Першу чергу здадуть в районі вулиці Варшавської, а пізніше -- в районі Сихова та інших мікрорайонів Львова. І крім черговиків, львів'яни зможуть отримати квартири на умовах іпотеки, тобто довготерміновго житлового кредитування. На сьогодні до мерії надійшло 400 заяв від мешканців, які хотіли б через іпотеку отримати квартири на проспекті Чорновола та на Сихові.\nCьогодні виповнюється рівно рік з часу виходу в львівському етері першого випуску програми телевізійних новин "НАШ РЕПОРТЕР". "Поступ" має за честь від усього серця привітати з такої нагоди увесь колектив ТРК "Люкс", зусиллями якого, власне, й виготовляється ця телевізійна програма. За рік щоденної наполегливої праці журналісти, ведучі, оператори та відеоінженери "Нашого репортера" зуміли здобути довіру та симпатію львівських глядачів і створили програму, яку сміливо можна назвати найпрофесійнішими та найоперативнішими теленовинами нашого міста. Редакція "Поступу" пишається успіхами колег й направду високо цінує ту співпрацю, яка налагодилася між нашою газетою та "НАШИМ РЕПОРТЕРОМ".\n29 червня о 16 годині з ініціативи Української народної партії та Франківської райадміністрації поблизу церкви Святих Ольги та Володимира (вул. Василя Симоненка) відбудеться святкування Дня Конституції України. У програмі: зустріч з народним депутатом Олексою Гудимою та депутатами Львівської міської ради, виступи музичних колективів, конкурси із призами, дискотека.\nЛьвів вшановує Святого Отця\n"Святійший Отець Іван Павло ІІ відвідав уславлену Митрополичу Базиліку 25 червня 2001 року", -- такий напис вибито на меморіальній таблиці, урочисте відкриття якої відбулося учора біля римо-католицького собору Успення Пресвятої Богородиці.\nНа таблиці також зазначено, що фундаторами її є громадська організація "Шляхетне братство". А автором бронзового зображення Святого Отця є львівський скульптор Ярослав Скакун.\n"Батьківщина" проти "Світоча"\nДо громадської приймальні Юлії Тимошенко звернулися акціонери ЗАТ "Світоч", які ось уже скільки років намагаються довести по судах, що їхні законні права ігнорує теперішнє керівництво.\nОзнайомившись із матеріалами справи, керівник громадської приймальні Микола Бойко та його заступник Михайло Зінько дійшли висновку, що при створенні теперішніх структур "Світоча" -- АТ "Торг-Сервіс-Україна" та АТ "Фірма "Світоч" у 1998 році було порушене чинне законодавство. Це, а також шантаж та залякування акціонерів, призвели до того, що їх частка у товаристві, яка у 1998 році становила 100% зараз зменшилася до 3%.\nДля молоді -- вареники\nЦими вихідними Львів святкуватиме День молоді. Триватиме свято аж два дні і всі його акції відбуватимуться на літній естраді та майданчиках Центрального парку культури та відпочинку ім. Б. Хмельницького.\nСтудентська республіка у Львові\nВідтепер у львівської студентської молоді буде своя рада, яка збиратиметься щоквартально і обговорюватиме молодіжні проблеми. Про це повідомив учора на засіданні студентської ради заступник голови ОДА з соціальних питань Богдан Матолич.\nНа засідання були запрошені представники молодіжних організацій Львівщини, студентського профкому та проректори вищих закладів освіти. Обговорили організацію студентського дозвілля на літній період. Директор Львівського обласного молодіжного центру Леся Довганик повідомила, що центр організовує літні студентські трудові загони, які візьмуться за облаштування замків Львівщини у Жовкві, Олеському, Підгірцях, Золочеві та Свіржі.\nГалицький місцевий суд Львова 6 червня розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою прокурора Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення Львівської обласної ради "Про обрання заступників голови обласної ради", і зокрема, частину, де йдеться про затвердження результатів таємного голосування стосовно обрання на громадських засадах заступником голови Львівської обласної ради Андрія Парубія. Про це "Поступ" повідомили у прес-службі обласної ради.


Хіти тижня. "Нам по**й на Україну!": Позиція безрідного виродка, - Буткевич\n23:30 Хіти тижня. Янукович вдома? Ростов палає. Серед ліквідаторів грандіозної пожежі є жертви\nнеділя, 9 липень 2017, 14:40\nУкраїнцям, які хочуть слухати виконавців, які їздять із гастролями в окупований Крим, слід зізнатися, що їм все одно, що буде з Україною.\nПро це на своїй сторінці в Facebook написав журналіст Богдан Буткевич, передають Патріоти України.\n"А давайте ті, хто хоче слухати в Україні російських музикантів, які їздять у Крим, чесно скажуть: нам по**й на Україну. Нам по**й на Україну і те, що у неї відгризли 6% території. Нам по**й, чи повернуть Крим", - написав Буткевич.\nВін наголосив, що також таким людям все одно, що подібні поїздки на окуповану територію відокремлюють її від повернення в Україну.\n"Нам по**й на те, що кожен день на фронті гинуть кілька людей, які там воюють якраз за те, щоб ці 6% не перетворилися в 66%. Нам по**й на тисячі загиблих і мільйони біженців", - зазначив Буткевич.\nВін наголосив, що такі люди керуються тільки одним бажанням - слухати конкретного виконавця, тому що так простіше.\n"Нам не по**й тільки на самих себе і свої особисті примхи. Чи має така позиція право на життя? Під час війни? Повною мірою. Тільки це позиція безрідного виродка. Який не заслуговує ні поваги, ні уваги. Крапка", - підсумував Буткевич.\nCOVID-19: Коронавірус "взявся" за НАБУ\nпонеділок, 30 березень 2020, 23:35\nЧастині співробітників надана можливість віддаленої роботи та роботи за гнучким графіком. В одного зі співробітників Національного антикорупційного бюро діагностували коронавірус. Про це повідомляє пресслужба НАБУ, передають Патріоти України. За її дан...\n"Битва корон": Принц Чарльз переміг коронавірус\nпонеділок, 30 березень 2020, 23:20\nПро те, що принц Чарльз підхопив коронавірус, стало відомо 25 березня. Повідомлялося, що у нього легкі симптоми. 71-річний принц Чарльз, у якого раніше виявили коронавірусну інфекцію, більше не знаходиться на самоізоляції. Про це повідомляє ВВС, переда...


Покроковий посібник з експорту до Канади "I CAN Export. Друге видання" - CUTIS - Канадсько-український проект підтримки торгівлі та інвестицій\nПокроковий посібник з експорту до Канади “I CAN Export. Друге видання”\nНастав час сказати “I can export” та розпочати свою експертну подорож до Канади.\nЩоб допомогти українському бізнесу в пошуку інформації, необхідної для виходу на канадський ринок Канадсько-український проект підтримки торгівлі та інвестицій (CUTIS) у партнерстві з Міністерством економічного розвитку та торгівлі та Офісом з просування експорту підготували друге та доповнене видання практичного посібника з експорту до Канади для українських малих та середніх підприємств під назвою I CAN EXPORT.\nПосібник має на меті надати інформацію зрозумілою мовою для українських малих і середніх підприємств про те, як експортувати товари до Канади.\nМи намагалися з практичної точки зору розглянути питання, які стосуються споживчих уподобань канадців, порядку перетину кордону та вимог до документації, регуляторних обмежень на канадському ринку, можливостей перевезення через океан тощо.\nЩоб завантажити посібник натисніть на картинку нижче або заповніть невелику реєстраційну форму. Після заповнення ви автоматично отримаєте посилання на завантаження публікації, а також долучитеся до інформаційної розсилки щодо освітніх та бізнес-подій, пов’язаних з експортом до Канади.\nВсім, хто цікавиться експортом до Канади, також радимо звернути увагу на гайд «Публічні закупівлі Канади: з чого почати», розроблений проектом GPAinUA Офісу з просування експорту.


"Чому маю платити 4 грн за діряве відро з гайками?": чернівчанин підрахував, скільки з рейсу зароблять перевізники » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\n"Чому маю платити 4 грн за діряве відро з гайками?": чернівчанин підрахував, скільки з рейсу зароблять перевізники\nЧернівчанин Дмитро Івасюк здійснив математичні підрахунки собівартості одного автобусного маршруту в Чернівцях, та порівняв їх з тарифами за перевезення пасажирів у громадському транспорті міста, які пропонують перевізники.\nВідповідний допис чернівчанин розмістив на власній Facebook-сторінці, пише molbuk.ua\nТекст допису публікуємо нижче:\nІ в цьому #Каспрук правий - є підстави вважати цю акцію під міськрадою змовою перевізників.\nНагадаємо, міський голова Олексій Каспрук назвав анонсований перевізниками страйк "монопольним зговором".\nТакож Каспрук заявив, що міська рада не допустить до участі у конкурсі перевізників, які вийдуть на страйк 31 травня.\nТеги - підрахунки, перевізники, маршрутки, Чернівці\nHаписав: 1234, Коментарів: 0, Новин: 0, 31 травня 2016 15:41\nА 7 маршрут- це повний капець! Не те що відхиляються, взагалі не виходять на маршрут, особливо у свята і вихідні!\nHаписав: brrr, Коментарів: 0, Новин: 0, 31 травня 2016 15:46\nТут ще не врахували дохід перевізників, який вони отримують від розміщення реклами в/на маршрутних таксі.\nHаписав: brrr, Коментарів: 0, Новин: 0, 31 травня 2016 15:48\nТут ще не враховано дохід перевізників від реклами, яку вони розміщують в/на маршрутних таксі. Чому мене змушують за мої ж кошти, які сплачуються за проїзд, дивитися/слухати непотрібну мені інформацію?\nHаписав: місцевий, Коментарів: 0, Новин: 0, 31 травня 2016 16:08\nце певно в одну сторону 2988 х 2 = 5976 в день\nHаписав: Ірина, Коментарів: 0, Новин: 0, 31 травня 2016 16:54\nЗа 10 маршрут це точно їздять як хочуть. Зранку не можливо вчасно сісти на маршрутку щоб добратись до роботи. Приходиться йти дальше щоб сісти на 18, 36 маршрут які вчасно їздять. Просто їм все мало і мало. На й закуплять нові маршрутки я будуть їздити по графіку я навіть 5 можу платити. Но за це...\nHаписав: Вікторія, Коментарів: 0, Новин: 0, 31 травня 2016 18:44\nПідрахунки не вірні, оскільки не відняли ще пільгові місця\nHаписав: Медик, Коментарів: 0, Новин: 0, 31 травня 2016 19:41\nОт чомусь в Києві за 4-5 грн. в маршрутному таксі їдеш нормально, швидко, вчасно, прибрано. Але і відстані великі, не те що в нашому місті. Тому вартість має бути навіть не 3 грн. як зараз, а менше.\nHаписав: оприлюдніть кошториси, Коментарів: 0, Новин: 0, 31 травня 2016 20:30\n1. вартість мусить бути деференційованою. Маршрут 2 і маршрут 12 не можуть бути в одну ціну, троллейбус 1 та 5 теж! тарифи можуть бути сезонні через необхідність додаткових витрат (кондиціонер, обігрівач)\n2. мають бути якісь людські умови: кондиціонер замість сквозняку, чистий салон, перевезення рекомендованої кількості людей у салоні, графік.\nінакше сильно портиться враження та відношення то влади та перевізників через відстоювання інтересів лише однієї сторони та віджим (грошей за проїзд у даному випадку) у іншої.\nми, на дивані звичайно можем тільки возмущатися, чому делеговані на депутатів та чиновників інтереси громади не відстоюються, але прийде час (вибори, зміна законодавства, інвестори) і ми вам згадаєм це все. це не погроза, просто зараз ви думаєте тільки про свою кишеню, а потім ми будем думати тільки про свої інтереси. якщо всі ланки суспільства не можуть діяти злагоджено, то до європейськості доведеться йти такими міні еволюціями.\nHаписав: тор, Коментарів: 0, Новин: 0, 31 травня 2016 20:35\nа де кондуктори?\nHаписав: яя, Коментарів: 0, Новин: 0, 31 травня 2016 20:42\nКоли проїзд був по 2,50, до зупинки під'їжав бусик і пропонував до к-ру Чернівці за 2 грн., це ж який сенс йому було їздити якщо ця вартість була збиткова чи навіть виходила у ноль? Ще у мене був знайомий, який на віто зранку відвозив сусідів на Калинку за плату, теж нижче офіційної. Який сенс їм було це робити не маючи прибутку? З доброти душевної? Сумніваюсь. Хочу наголосити, що це з пункту А до пункту Б, не підбираючи по дорозі ще кілька людей по 2 рублі.\nТому, якщо перевізники та "незацікавлені" сторони не можуть надати адекватних підтверджень вартості, то можливо треба вибрати інший шлях підрахунку. Порахувавши кількість людей по годинам на всіх зупинках, щоб визначити потребу у транспорті (по санітарних нормах, а не по правилу "рукавички"), і на різницю допустити іншого перевізника (можливо навіть не фірму, а ФОПа, дозволивши йому встановлювати свій тариф), щоб той створив конкуренцію діючому.\nБез конкуренції навіть мова не може йти про ринкову вартість.А рентабельність нерозривно пов'язана із ринковими факторами\nХватить замилювати очі.\nHаписав: serge, Коментарів: 0, Новин: 0, 1 червня 2016 09:01\nЦе пост людини дуже далекої від перевезень і взагалі від автомобіля. Зозрахунки взяті з неба. А чи знає автор скількі коштує ремонт двигуна Богдана ( який доречі навіть новий не має розхід 17.5 літрів)? Лише колінчатий вал на цей двигун коштує 2000 ДОЛЛАРІВ США 50 000 грн.(піся року зксплуатаціі цей вал має властивосі дуже часто ломатися). Всі запчастини рахуються в долларах.( курс самі знаєте який) А якшо не хоче автор платити 4 грн. то хай їде тролейбусом. нихто никого не змушує.\nHаписав: калічанка, Коментарів: 0, Новин: 0, 1 червня 2016 09:15\nТак, 10 маршрут по півгодини, а інколи і довше доводиться чекати. А потім ще і їхати на одній нозі у брудному автобусі, у якого то двері відпадають, то сідушка відвалюється /про її чистоту взагалі мовчу/. Крім того, на відміну від інших маршрутів, ніколи не дають білети. І за ЦЕ підвищують ціну на проїзд?!\nHаписав: чернівчанин, Коментарів: 0, Новин: 0, 1 червня 2016 10:27\nЦе пост людини дуже далекої від перевезень і взагалі від автомобіля. Зозрахунки взяті з неба...\nОт гляньте на вартість перевезення в Києві\nНевже всі вони працюють собі в збиток?\nСкажіть, чому чернівчани мають платити за маршрутки як в Києві, при тому що середня зарплата в Чернівцях за 2015 рік - 3050 грн, а в Києві 8486 грн?\nHаписав: dushka, Коментарів: 89, Новин: 0, 1 червня 2016 12:09\nЦі наші маршрутки - це окрема тема для розмови! Це дійсно діряве відро з гайками: бруд, сморід, обшарпаність, крісла, на які дуже гидко сідати ...і багато чого іншого!!! Чому таких водіїв не карають анулюванням ліцензії на перевезення??? Адже це не тільки обличчя і культура нашого міста, а й безпека пасажирів. Починаймо щось робити- рухаймося далі в напрямку кращого!!!! Досить балакати... балаканина нічого не змінить! ДІЙМО!!!! ЧУЄШ, ВЛАДО???\nHаписав: Чернівчанин, Коментарів: 0, Новин: 0, 1 червня 2016 12:22\nабо просто собі їдуть в гараж без пояснень\nHаписав: скажу так, Коментарів: 0, Новин: 0, 1 червня 2016 14:20\nЛише колінчатий вал на цей двигун коштує 2000 ДОЛЛАРІВ США 50 000 грн.(піся року зксплуатаціі цей вал має властивосі дуже часто ломатися). А якшо не хоче автор платити 4 грн. то хай їде тролейбусом. нихто никого не змушує.\nхіба перевізники щомісяця капремонт одної і тої ж одиниці транспорту роблять? і так, ви праві, треба користуватись комунальним транспортом, лиш ви забули уточнити, що автобусний та троллейбусний парк громади планомірно знищили. у всіх цивілізованих країнах соціалка ДОТУЄТЬСЯ відповідно до доходів населення. а нам лапшу вішають, про ринкову вартість природних монополій, яку передали у приватну власність. І міські громадські перевезення належать державним компаніям, розвивають громадський електротранспорт (у нас же в цьому році ніякої зміни у тролейбусних маршрутах - ніякого розвитку), щоб не залежати від цін на нафту+екологія (і це з їхніми стандартами євро-4, євро-5 у них загазованість повітря, а у нас взагалі катастрофа).\nHаписав: ВАЛЄРЦЬО, Коментарів: 0, Новин: 0, 1 червня 2016 15:08\nхочу електроавтобусb з кондиціонером у спільній власності громади\nHаписав: Роман, Коментарів: 0, Новин: 0, 1 червня 2016 16:56\nЯ абсолютно вас підтримую!!!! Якщо кожна людина буде робити всі підрахунки на рахунок такого. Тоді всі міліонери. Це люди які не мають машини і уяви в обслуговуванні!\nHаписав: Никита, Коментарів: 0, Новин: 0, 1 червня 2016 21:42\nПотрібно купити собі по велику і влаштувати страйк цим хамам! Ці монополісти вже дістали, їздимо як шпроти, хамство від водія це щось з чимось і автобуси далекі від ідеалу.\nДавайте покажемо їм що клієнт це те що приносить їм більшу вигоду ніж вони клієнту!


Як уникнути весняної ангіни?\nАнгіна - дуже підступне захворювання, яке супроводжують підвищена температура, біль у горлі, нежить і кашель. Всіх цікавить питання, як не захворіти на ангіну?\nАнгіна починається завжди дуже раптово. Ви точно пам'ятаєте, що, наприклад, вчора лягли спати, і все було добре, а вже вночі, через кілька годин у вас піднялася температура і почався гострий приступ захворювання.\nЛікувати ангіну ні в якому разі не можна самостійно. Обов'язково при перших же симптомах викликати додому лікаря з поліклініки чи бригаду швидкої допомоги. Вони допоможуть вам і поставлять адекватний захворюванню діагноз.\nЗаразитися ангіною дуже легко, тому що вона передається повітряно-крапельним шляхом, і вам достатньо всього лише проїхати в транспорті або в ліфті поруч з хворим, щоб підхопити вірус. Крім того, якщо ви думаєте, що раз недавно перехворіли ангіною, то вона вам більше не страшна, ви помиляєтеся! Це захворювання не виробляє в постраждалому організмі імунітету.\nСтрептококи, що викликають ангіну, знаходяться в нашому організмі і чекають провокуючого фактора від людини. Цим фактором може стати як спілкування з інфікованим, так і холодне морозиво, яке ви з'їли. Також часто причиною ангіни є вживання в жарку погоду холодної рідини.\nСаме навесні, як правило, спостерігається вибух захворюваності на ангіну серед населення. Це пов'язано з тим, що за зиму імунітет будь-якого з нас сильно слабшає і його дуже легко пошкодити, чим і займається ангіна.\nЩоб не заразитися ангіною у весняну пору необхідно, насамперед, зміцнювати імунітет. Цей процес займає дуже довгий час і залежить від безлічі факторів, аж до режиму харчування і режиму дня. Втома також є причиною пониження імунітету і як наслідок зниження захисних функцій організму.\nЩе взимку почніть харчуватися правильно, їжте більше фруктів і овочів, які містять різні вітаміни, а особливо налягайте на продукти, багаті вітаміном С.\nЗапишіться в спортзал і відновите спортивну форму. Заняття, наприклад, плаванням або фітнесом здатні не тільки підтягти вашу фігуру до весняно-літнього сезону. Але й загартувати ваш організм для боротьби з різними інфекціями, у тому числі і з ангіною.\nТакож, в будь-якій аптеці ви можете придбати полівітамінний комплекс і пропити його ще до того, як навколо почалася епідемія ангіни і не заразитися вже неможливо.\nДотримуйтесь цих нескладних правил і будьте здорові!


6 медичних відкриттів: з поля бою до офіційної медицини - Обрій\nU.S. Army Soldiers transport a trauma victim to a U.S. Army medical helicopter in Tarmiyah, Iraq, Sept. 30, 2007.\nВійськова медицина – найскладніше середовище для лікарів, але в ньому було зроблено кілька найважливіших відкриттів, звичних для нас сьогодні. Пластична хірургія, боротьба з інфекціями та навіть винайдення швидкої допомоги – саме цим ми завдячуємо військовим медикам.\nЛікарі, медичні сестри та фельдшери, які працювали у воєнних конфліктах, протягом століть створили не одне нововведення, адже часто травми є настільки серйозними, а інструменти настільки обмеженими, що доводиться вигадувати щось тут і зараз, просто щоб врятувати життя. Зрештою, такі нововведення часто допомагали удосконалити практику медицини поза військовими задачами.\nНайстрашнішим лихом на війні завжди була крововтрата. Особливо зважаючи на те, якою зброєю користувалися люди ще кілька століть тому. У 16 ст. в Італії один з французьких лікарів Амбруаз Паре започаткував новий спосіб зупинення чи послаблення кровотечі. Ви здивуєтесь, але до цього ніхто не розглядав спосіб перетягування судини для того, щоб зупинити кров (колись цей спосіб спробували римляни, але він швидко забувся). Найчастіше для припікання ран використовували кипляче масло, що було незручно на полі бою та додавало страждань пораненим.\nОтже, Паре допоміг привернути увагу лікарів до переосмислення ролі джгутів, що призвело до їх широкого використання сьогодні не тільки на полі бою, але і в аварійних закладах, і на місцях нещасних випадків та стихійних лих.\nДане відкриття пройшло надзвичайно довгий шлях до свого практичного застосування. У 1862 році після Громадянської війни в Шіло медичний персонал помітив, що у декого з солдатів рани ніби світяться. Таємниче світло здивувало лікарів, коли вони помітили, що солдати, в яких світяться рани, виживали краще, ніж ті, хто не мали такого “світіння”. Тоді цей феномен називали “світлом ангела”, ніби божественні істоти зцілили солдатів небесним світлом. Щоб пояснити феномен більш приземлено, знадобилося 100 років, 1 мікробіолог та двоє підлітків.\nУ 2001 році після вивчення люмінесцентних ран на експозиції історії 17-річний Білл Мартін поцікавився у своєї матері, яка вивчала біолюмінесцентні бактерії, чи можуть вони бути відповідальними за люмінесцентні рани битви при Шіло. Як і будь-який вчений, мікробіолог USDA Філліс Мартін сказала своєму синові провести експеримент, щоб з’ясувати правду. Так він і зробив. Молодший Мартін та його друг Джонатан Кертіс виявили, що світло розповсюджувала Photorhabdus luminescens, бактерія, яку несуть в собі нематоди – маленькі черв’яки, що харчуються комахами. Хлопці прийшли до висновку, що під час пересування через брудні райони рани солдат приваблювали комах, а потім голодних нематод. Бактерії нематод не тільки їдять комах, але також вбивають конкуруючих мікробів.\nСаме ця їх функція врятувала солдатів. І саме тому після відкриття хлопців медики почали розглядати Photorhabdus як спосіб лікування антибіотикорезистентних інфекцій. Інші дослідники використовують люмінесцентні бактерії для розробки інгібітора протеаз для лікування ВІЛ та інших захворювань. А ви можете згадати подібну історію, якщо дивилися “Доктора Хауса”.\nНа полі бою регулярні удари та струси можуть пошкоджувати судини, рвати їх чи розтягувати. Саме тому військова медицина дала багато матеріалу для дослідження діяльності судин та кровопостачання.\nСуттєвого прогресу такі дослідження отримали під час Корейської війни, яка почалася в 1950 році. Тоді судинний хірург Карл Хьюз та його колеги вивчали типи судинних травм, яких зазнали солдати Корейської війни.\nСеред відкриттів групи було те, що при лігуванні – перев’язці або обрізанні пошкоджених судин – кровотік зупинявся відразу. Це призводило до ампутації набагато частіше, ніж просто витрата часу на відновлення артерії або вени. Їх висновки призвели до різкого падіння кількості ампутацій під час воєнних дій.\nВідкриття також допомогло популяризувати хірургічне лікування судин у більш широкому контексті, ознайомивши хірургів з технікою та новими інструментами, такими як затискач Поттса, відомий зараз скрізь. Сьогодні ці інструменти та методи допомагають лікувати безліч захворювань, від хвороб серця до варикозного розширення вен.\nДо речі, ми з вами часто стикаємося з порадою використовувати джгут для зупинки кровотечі – про це навіть розповідають у школах або ж на старих плакатах у лікарнях. Тепер ви знаєте, що джгут може бути накладений лише у випадку прямої загрози життя пацієнта, а не просто щоб зупинити будь-яку кровотечу.\nВійни також призвели до масового виробництва антибіотиків, особливо сульфаніламіду та пеніциліну. У Другій світовій війні вони вже застосовувались досить широко.\nУ 1928 році шотландський бактеріолог Олександр Флемінг зауважив, що дивна форма життя у чашках Петрі усунула бактерії на них, але його знахідці не приділили уваги. Флемінг продовжував свої дослідження і зрештою виграв Нобелівську премію та привернув увагу виробників ліків Pfizer. Незабаром компанія почала масово виробляти пеніцилін для медиків під час Другої світової війни, а потім і для лікарів та лікарень по всій країні.\nУ 1932 році німецький біохімік Герхард Йоханнес Пол Домгак виявив, що суміш сульфаніламіду може перемогти смертельні штами бактерій, подібні до стрептокока в його лабораторних мишей. Так звані “сульфанові препарати” отримали визнання після того, як солдати Другої світової війни отримали їх у свої аптечки. До кінця війни лікарі регулярно використовували ці антибіотики для лікування стрептококів, менінгіту та інших інфекцій.\nХоча пластична хірургія часто пов’язана з косметичними процедурами, її витоки лежать саме у реконструктивній хірургії. Сьогодні реконструктивна пластична хірургія допомагає людям, які мають косметичні вади внаслідок вроджених дефектів чи зовнішніх пошкоджень. І її походження відстежують до 20-річного Карлтона Бургана.\nБудучи госпіталізованим під час служби на Громадянській війні, Бурган приймав ртутні таблетки для пневмонії. Вони створили гангренозну виразку на його язиці. Гангрена швидко поширилася з рота на око і призвела до видалення його правої вилиці.\nВідчайдушний молодий чоловік віддав своє обличчя у руки нью-йоркського хірурга Гудрона Бака. Бак використовував стоматологічні маніпулятори для обличчя, щоб заповнити видалену кістку Бергана, поки обличчя солдата не повернеться до свого звичного вигляду. Хірург зробив ще 32 реконструкції облич солдатів, які отримали кульові та інші поранення, і саме ця робота започаткувала ту реконструктивну хірургію, яку ми знаємо сьогодні.\nКоли почалася Громадянська війна в 1860-х роках, транспорт для поранених солдатів складався з усіх доступних засобів пересування. Часто “водії” не підходили для цієї роботи, тому що випивали, втікали під час стрілянини чи кидали поранених.\nАрмійський лікар Джонатан Леттерман розробив ефективну систему швидкої допомоги, яка потім стала моделлю місцевих систем невідкладного транспорту. У кожному бою він створив каравани з 50 машин швидкої допомоги. Кожна машина везла матеріали, в тому числі морфін та пов’язки, а також водія, ноші та двох хлопців, щоб їх носити.\nОскільки війна тривала довго, у Леттермана був час вдосконалити свою систему допомоги. Він додав сейф під кріслом водія, щоб запобігти крадіжкам ліків та інших цінних засобів бандитами. Також він додав до машини пружинні підвіски для більш плавної їзди по бездоріжжю.\nЙого ідеї призвели до кращого, швидшого відновлення від воєнних поранень. Тепер ім’я Леттермана носить висока медицинська нагорода в галузі інновацій та обслуговування поранених воїнів.


«Журналістська професія ризикова й дуже важлива. Захищати інтереси й діяльність представників ЗМІ – наш обов’язок», – Микола Білокінь – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Полтавщина > «Журналістська професія ризикова й дуже важлива. Захищати інтереси й діяльність представників ЗМІ – наш обов’язок», – Микола Білокінь\n«Журналістська професія ризикова й дуже важлива. Захищати інтереси й діяльність представників ЗМІ – наш обов’язок», – Микола Білокінь\nУчора у Полтавській ОДА відбулося засідання робочої групи з питань захисту професійної діяльності журналістів та свободи слова при голові облдержадміністрації.\nУ ньому взяли участь заступник голови облдержадміністрації Микола Білокінь, голова Національної спілки журналістів України Сергій Томіленко, директор Департаменту інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю облдержадміністрації Вікторія Пилипенко, представник Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення у Полтавській області Лілія Миронович, голова Полтавської обласної організації НСЖУ Євген Лопушинський, начальник відділу комунікацій Головного управління Національної поліції України в Полтавській області Юрій Сулаєв, представники Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, регіональних засобів масової інформації, Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, повідомляють у Полтавській ОДА.\n– Журналістська професія – ризикова й дуже важлива. Захищати інтереси й діяльність представників ЗМІ – наш обов’язок. Тож відповідно до доручення Адміністрації Президента України в областях створені робочі групи з питань захисту професійної діяльності журналістів та свободи слова. На Полтавщині така група сформована при голові обласної державної адміністрації у кінці лютого поточного року. Нині проводимо перше її засідання, – зазначив Микола Білокінь. – Обговорюємо питання професійної діяльності журналістів Полтавщини та її захисту.\n– Питання захисту свободи слова й прав журналістів є основними пріоритетами в роботі НСЖУ. На жаль, констатуємо, що ситуація зі свободою слова й фізичною безпекою журналістів є тривожною в Україні. Фіксуємо факти порушень прав наших колег. Минулого року Національна спілка журналістів України почала вести моніторинг інцидентів фізичної агресії щодо журналістів. За 2017 рік зафіксували 89 таких випадків загалом по Україні. У першому півріччі 2018-го – 45, – поінформував Сергій Томіленко. – Вважаємо неприпустимим застосовувати силу до журналістів при виконанні ними професійних обов’язків. Водночас, на жаль, фіксуємо й системну безкарність за злочини проти журналістів – не бачимо прецедентів належного, вагомого покарання нападників на представників ЗМІ. Звісно, правоохоронні органи демонструють певну увагу до проблеми: є провадження, є розслідування, справи передаються до судів. Ми ж розраховуємо на ефективне, належне покарання тих, хто б’є журналістів. Не вважаємо прецедентом вагомого покарання штраф у розмірі 300-400 гривень.\nСергій Томіленко додав, що НСЖУ підтримує ініціативи публічного обговорення й громадського контролю щодо дотримання прав журналістів.\n– На початку року брав участь у міжнародній конференції в Польщі. Говорив із колегами, зокрема представниками Асоціації польських журналістів, й розповідав їм, що для нас є пріоритетом фізична безпека представників ЗМІ, запропонував обмін досвідом щодо захисту прав журналістів. На моє запитання скількох представників ЗМІ минулоріч побили в Польщі тамтешні колеги не мали що відповісти. Згодом з’ясували, що востаннє фізичну силу до журналіста в цій країні застосовували у 1993 році. На жаль, у нас грубе поводження досі побутує. Тож маємо використовувати різні інструменти для захисту професійної діяльності журналістів. Один із таких інструментів – Національна рада з питань захисту професійної діяльності журналістів та свободи слова при Президентові України. Нині відповідно до доручення Адміністрації Президента створені відповідні робочі групи в регіонах. Ми б хотіли, щоб такі органи були не демонстрацією уваги до журналістів, а інструментом реального просування справ, які є на контролі.\n– У засіданні робочої групи беруть участь представники засобів масової інформації, органів влади. Маємо спільну мету – дотримання конституційного права на свободу слова, налагодження тісної співпраці, конструктивного діалогу, запобігання перешкоджанню законній професійній діяльності журналістів на Полтавщині. Робоча група здійснює моніторинг, аналіз ситуації в області, у разі виникнення проблем готує узгоджені пропозиції щодо першочергових заходів їх вирішення, за необхідності збирається за круглим столом і приймає рішення, – пояснила Вікторія Пилипенко. – Нині Полтавською обласною державною адміністрацією, Полтавською обласною радою забезпечено належні умови для вільної, безперешкодної діяльності суб’єктів інформаційних відносин, налагоджено конструктивну співпрацю між органами влади, представниками засобів масової інформації, громадськістю.\nЄвген Лопушинський зазначив, що Полтавська обласна організація НСЖУ підтримує створення відповідної робочої групи. Запропонував розширити її склад, залучивши керівника слідчого відділу обласного управління Нацполіції й представника прокуратури Полтавщини. Поінформував про ситуацію щодо захисту професійної діяльності журналістів і свободи слова в регіоні, зафіксовані інциденти застосування сили до журналістів.\n– На жаль, упродовж останніх двох років маємо в області близько двох десятків справ, де є факти погроз або перешкоджання профдіяльності, або фізичного впливу стосовно журналістів. На щастя, не маємо жодного летального інциденту, – додав Євген Лопушинський. – Після так званої минулорічної травневої епідемії погроз і перешкоджання професійній діяльності кільком полтавським журналістам Національна спілка журналістів України, Полтавська обласна організація НСЖУ відразу відреагували на ситуацію. Ініціювали перемовини з керівництвом Нацполіції, письмово звернулися до Міністра внутрішніх справ, керівників Генпрокуратури, СБУ. Оперативно відреагувало керівництво Нацполіції. Уже відбулися кілька круглих столів за участю постраждалих журналістів. На жаль, поки що практичного втілення цих зустрічей не маємо. Сподіваємося, що справи дійдуть до логічного завершення.\nЗа словами Юрія Сулаєва, нині в області на стадії досудового розслідування перебувають шість відповідних кримінальних проваджень: три із них стосуються побиття журналістів, а ще три – перешкоджанню їхній професійній діяльності.\n– До чинного законодавства України внесено низку змін і доповнень щодо захисту журналістів. Наприклад, відповідно до статті 171 Кримінального кодексу України незалежно від наявності умислу будь-яка протидія і перешкоджання професійній діяльності журналіста кримінально переслідуватимуться, а люди, які вчиняють будь-які перешкоди роботі представника ЗМІ, нестимуть кримінальну відповідальність. Для більш ефективного захисту журналістів до ККУ введені статті 3451, 3471, 3481, 3491, які загалом дублюють статті щодо захисту працівників правоохоронного органу. Злочинці, які вчиняють правопорушення стосовно журналістів, зокрема й насильство, погрози, нестимуть доволі сувору кримінальну відповідальність, – пояснив Юрій Сулаєв. – Водночас необхідно піднімати правову обізнаність журналістів, щоб вони знали, як правильно захистити себе й свої права. Це проблема, над якою маємо спільно працювати. Поліція Полтавщини зацікавлена, щоб журналісти в регіоні були максимально захищені. Ми готові гарантувати такий захист.\nМенеджер Філії ПАТ «НСТУ» «Полтавська регіональна дирекція «Лтава» Євгеній Сердюк розповів про ефективність реформи ПАТ «НСТУ» «Полтавська регіональна дирекція «Лтава». Заступник начальника управління – начальник відділу систематизації законодавства правової роботи та правової освіти управління державної реєстрації нормативно-правових актів права правової роботи та правової освіти Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лілія Токарева поінформувала про особливості законодавчого регулювання роботи журналістів під час виконання ними професійних обов’язків та законодавчі ініціативи стосовно захисту професійної діяльності журналістів.\nЗавершується термін подання заяв про вступ до вищих навчальних закладів\nВалюта Купівля Продаж USD26.1500026.55000EUR30.1000030.70000BTC57768.651463849.5620


Полегшення карантинних заходів в Чехії вже з 20 квітня 2020 року - Кадрова Агенція Пелех\nГоловна > Новини > Полегшення карантинних заходів в Чехії вже з 20 квітня 2020 року\nПолегшення карантинних заходів в Чехії вже з 20 квітня 2020 року\nМіністерство охорони здоров’я підготувало поступовий план повернення до «нормального життя». Це буде здійснено лише в тому випадку, якщо ситуація продовжить добре розвиватися. В цій спеціально підготовленій статті від Pelekh Agency Ви дізнаєтесь, коли і які магазини, послуги чи шкільні заклади будуть поступово поновлювати свою роботу.\nОтже, з 20 квітня 2020 року починають працювати:\n· Університети (науково-академічні установи) - індивідуальні заходи в рамках навчання в університеті для студентів на останньому році навчання, до 5 студентів.\n· Ремонтні майстерні.\n· Ринки та базари (спочатку – фермерські).\n· Автомобілі сервіси та автосалони.\n· Тренувальна діяльність на відкритому повітрі професійних спортсменів.\n· Весілля до 10 чоловік при забезпеченні певних гігієнічних умов.\n· Магазини площею до 200 м2, якщо вони не знаходяться в торгових центрах понад 5000 м2, за винятком закладів з окремим входом.\n· Навчання студентів випускних курсів середніх шкіл, консерваторій та вищих професійно-технічних навчальних закладів - виключно з метою підготовки до, випускних іспитів.\n· Заклади площею до 1000 м2, за винятком випадків, коли вони знаходяться в торгових центрах площею понад 5000 м2, за винятком закладів з окремим входом. Функціонування автошкол (теорія та інші форми навчання до 5 осіб).\n· Спортзали та фітнес-центри без використання душових та роздягальні.\n· Ресторани, паби, кафетерії, кафе, винні магазини, паби з продажем через вікно роздачі та у відкритих (літніх) терасах.\nНе раніше 8 червня 2020 року\n· Усі заклади в торгових центрах.\n· Заклади понад 1000 м2, яких немає в торгових центрах.\n· Ресторани, паби, кафетерії, кафе, винні магазини, паби - криті приміщення (відповідно до визначених умов).\n· Готелі та інші засоби розміщення (включаючи їх ресторани та кафе).\n· Послуги таксі.\n· Тату салони (татуювання, пірсинг).\n· Театри, замки, замки та інші культурні заходи в точно визначених умовах.\n· Культурні, соціальні, спортивні заходи (до 50 осіб).\n· Весілля в конкретних гігієнічних умовах.\nЧервень 2020 року – залежно від розвитку епідеміологічної ситуації\n· Можливість проведення вступних іспитів у школах.\n· Вступні іспити в університети.\nДоречі, початкові та середні школи не будуть відкриті для відвідування до 30 червня 2020 року.\nЩо ж до відкриття кордонів то ніякої конкретики чеські можновладці не повідомили а лише заявили що це залежатиме від ситуації в інших країнах та попередньо планується не раніше червня.\nТакож, для порівняння ми знайшли інформацію щодо планів карантинних обмежень у сусідній Польщі. Там, з 19 Квітня вже можна ходити на шопінг в торгові центри та будівельні гіпермаркети. Також вже відриються салони краси і тату салони. А з 26 Квітня дозволяється відвідування шкіл, садочків та університетів. Ще в той же час планують запускати рух поїздів та літаків, як міжнародних так і внутрішніх рейсів.\nПісля 3 травня поляки вже хочуть відкрити кордони, але з певними обмеженнями та карантинними заходами. Стосовно масових заходів інформації немає.\nНагадуємо, що з досвіду попередніх планових дат це все ще може бути зміщено, але приблизний план виходу з карантину в Польщі та Чехії вже є.\n(c) Pelekh Agency


ЧИ СТРАШНИЙ «ТОЙ, ЩО ВИЄ»?\nНаціональний природний парк «Тузлівські лимани» — чисте море, тринадцять озер-лиманів, багатокілометрова піщана коса і, передусім, пташине царство. У різні пори року орнітологи нараховують тут 258 видів птахів, з яких 53 належать до Червоної книги України.\nАле пернаті — лише частина біорізноманіття національного парку. Сьогодні поговоримо про хижаків. Як ілюстрація — власний досвід автора, нічна пригода із шакалами під час самостійної мандрівки Тузлівською косою. Ось як це було.\nБезхмарний день. Багато кілометрів уздовж моря йду пісками, людей не зустрічаю, найважчим у рюкзаку є запас води. Іноді спиняюсь, щоб скупатися. Вода прозора й лагідна, медуз нема. За день бачу лебедів, чапель, бакланів, качок і місцевих улюбленців — пеліканів. А ще — дельфінів, зовсім близько від берега. Знаходжу сухе рівне місце для нічлігу на березі озера Шагани, ставлю намет, милуюся червоним сонцем, яке зібралося спати, а далі, як у класика, «вечір — ніч».\nСтою сам один на безлюдді, якого давно прагнув, під безкраїм синьо-чорним небом, щедро усіяним яскравими зорями. Повний місяць залив ніжним сяйвом величезне озеро та білий, з дрібних черепашок, берег. Ліхтарик не потрібен.\nМоре за кілометр від мене, його не видно. З-за очеретяних заростів та піщаних дюн долинає хлюпіт хвиль, що накочуються на берег. Що п’ять секунд спалахує вогник на Шаганському (Румунському) маяку. Вітерець доносить морські запахи, комарі не дошкуляють.\nНезадовго до опівночі збираюся вкладатися в намет. І враз чую пронизливе виття. Близько! Не псяче і не монотонно-утробне вовче… Інше, особливе, ні на що не схоже. Шакали! При собі — складний ніж і… Божа воля.\nЇх щонайменше троє, вони не разом, перегукуються. Перший мій переляк минає, переходячи в цікавість (згадую науку професора Івана Русєва, який переконує, що шакал не є небезпечним для людини). Хижа компанія збентежена. Кожен виконує свою складну партію: швидко — повільно — протяжно — пауза — голосно — тихо. «Співають» хором, потім — лише соліст, інші підвивають. Виття перетікає у плач немовляти, скавчання, що лоскоче нерви, тужливий гавкіт, звуки котячої оргії, жіноче голосіння й знову — то високе, то низьке виття. Хвилин за десять раптово всі змовкають — настає німа тиша. Скидалося на те, що «веселої» ніченьки мені не уникнути, але так їх і не побачив, і більше не почув.\nВночі прокидався від шурхоту, відганяв тривожні думки: «а якщо змія під намет залізе?», позирав на годинника — чи скоро розвидниться? Втома здолала, заснув міцно. Перед світанком качка-мама з каченятами походжала біля намету, бадьоро крякаючи до своєї малечі, а вони тоненько попискували у відповідь. Вирішив не турбувати пухнасте сімейство й знову заснув.\nСонце було високо, коли прокинувся. Сидів, смакував каву, заварену на газовому пальникові, дивився на озеро, спостерігав за зграями різних птахів, заздрив сам собі. Ставало гарячіше. Спакував наплічник, подякував цьому чудовому місцю, залишив його чистим і пішов піщаною стежиною поміж очеретами.\nШлях вивів на кордон «Тузлівська Амазонія», розташований поміж озерами Шагани та Малий Сасик. Здалеку видніється добротний дерев’яний будинок з сонячними батареями на зеленому даху та оглядовим майданчиком. Тиша, небо блакитне, день буде спекотним. За кількасот метрів у степу мирно пасуться мул Валет та осличка Дама — власність національного парку, читав про них у мережі, на світлинах бачив, а тут — наживо. Підходжу ближче до будинку — чи є люди? Чекати довго не доводиться — з господарської будівлі виходить черговий співробітник нацпарку, щойно він погодував двійко карликових камерунських кіз, які кордон також має на господарстві. Знайомимося. Василь Іванович, з місцевих, любить цей край і свою роботу. Не завжди вона безхмарна, бо ж протистояння з браконьєрами триває. Пан Василь дозволяє піднятися на вежу, з якої відкривається чудова панорама на обидва озера та косу, що розділяє лимани з морем.\nПрощаємося з господарем. Він показує найкоротшу польову дорогу вздовж озера Малий Сасик до курорту Росєйка. Йду гарячим степом, до найближчого затінку далеко, оглядаюся, загадую бажання, щоб колись прийти сюди знову.\nТа повернімося до наших шакалів. Шакал звичайний (Canis aureus) — вид родини псових (Canidae), ряду хижих. У стародавньому Єгипті був однією із найшанованіших тварин: бога Анубіса зображали з головою шакала. Римляни називали цього хижака «золотим собакою». Вживане у більшості європейських мов слово «шакал» запозичене з тюркського «чакал», є ще перське «шагал», яке перейшло із санскриту, де воно означає «той, що виє». В українській Вікіпедії в статті про шакала знаходимо цікаве: «У знаменитому дослідженні Яворницького згадується, що за часів Запо-різької Січі це був звичайний звір (називався чокалка) на території вольностей низових козаків». Однак чи справді тут ідеться про шакала — питання відкрите, адже поширеніше тлумачення слова «чокалка» — «особливо злий вовк». У фольклорі багатьох народів образ шакала — негативний. Зокрема, на мусульманському Сході слова «шакал», «син шакала», «донька шакала» є образливими. Подібний образ шакала Табакі змалював і Редьярд Кіплінг у знаменитій «Книзі джунглів».\nФахівці одностайні, що шакали з’явилися в Україні наприкінці 1990-х, прийшовши з Балкан. Першу особину на Одещині виявили 1998 року неподалік села Маяки. Живуть ці тварини в чагарниках і заростях очерету поблизу води.\nШакал — майже всеїдний мисливець і збирач. Він вправно полює, має чудовий нюх. У його раціоні — дрібні ссавці (миші, полівки, іноді зайці), птахи та їхні яйця, комахи (жуки і саранча), молюски, плазуни та земноводні (жаби, ящірки, вужі та інші змії), вміє ловити рибу на мілині. Окрім тваринної їжі, охоче споживає рослинну: злаки, фрукти, овочі, ягоди, баштанні культури (дині, кавуни, виноград, груші, ягоди глоду і калини, горіхи, помідори, огірки). Поїдаючи фрукти, овочі та ягоди, втамовує ще й спрагу.\nОдні з основних кормів у меню шакалів — трупи загиблих тварин, харчові відходи на звалищах. Вони доїдають збитих на автошляхах собак, котів та дичину, порпаються на скотомогильниках. Важливо, що ці хижаки підбирають мертвих птахів, неживу рибу, викинутих на берег дельфінів.\n«Я твердо переконаний, що там, де є шакали, там є і багато інших видів тварин, передусім — птахів. Шакал — важливий санітар у тих місцях, де він мешкає і разом з іншими наземними та пернатими хижаками підтримує природну екосистему в здоровому стані», — зазначає Іван Русєв, професор, доктор біологічних наук, начальник науково-дослідного відділу НПП «Тузлівські лимани».\n— Шакали моногамні, живуть парами понад 10 років, активні переважно в сутінках і вночі. День вони проводять у норах, які облаштовують у густих заростях. Виття шакала сплутати ні з чим не можна, воно нагадує плач дитини. Його несподіваний крик може злякати непідготовлену людину, яка опинилася вночі в місцях проживання цих тварин. Для дорослої здорової людини шакал не становить небезпеки, але в місцях, де його не переслідують, може поводити себе досить упевнено і близько підходити до людей.\nЗгадки про цю тварину зазвичай супроводжуються страхітливими історіями та небилицями, які періодично підігріваються деякими ласими до сенсацій ЗМІ. Ось характерні заголовки: «В Одеській області шакали напали на отару овець», «Як у фільмі жахів: село Базар’янку на Одещині тероризують шакали, хворі на сказ», «Атака шакалів в Tатарбунарському районі: хижаки знищують домашню птицю і худобу».\nШакал на вигляд схожий на вовка, але суттєво поступається йому в розмірах: він дещо нижчий на ногах, довжина тіла самця — 90 см, а маса не перевищує 15 кг, хоча в останніх упереджених репортажах декому ввижалося, що шакал важить аж 40 кг!\nНаприкінці лютого цього року в деяких одеських медіа поширювалися інформації про те, що в Татарбунарському районі зафіксовано сказ: «25 лютого на одного з місцевих мешканців, А.Ш., просто біля будинку напав шакал і покусав за ноги. Коли сусіди закололи тварину вилами, а тушку відвезли на експертизу, Татарбунарська ветеринарна служба встановила, що тварина була хворою на сказ».\nАле чи був сказ насправді? Іван Русєв пояснює: «Знаючи про фейковий характер публікацій, ми звернулися до Держпродспоживслужби із запитом на підтвердження інформації й отримали таку відповідь: «Відповідно до інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області в 2019 році і протягом січня—лютого 2020 року на території Національного природного парку «Тузлівські лимани», розташованого на природоохоронній території Татарбунарського району Одеської області, неблагополучні пункти зі сказу тварин не реєструвалися».\nНасправді «паніка» мисливців Татарбунарського району пов’язана з тим, що їм «руки сверблять» постріляти саме на заповідній території. Дивні ці мисливці. Якщо мешканці Базар’янки у репортажі скаржаться, що зграї шакалів нападають на домашніх тварин у межах села, то чому б тим мисливцям не влаштувати засідку впродовж кількох діб і відрегулювати чисельність? Тим паче, що в голови Татарбунарського районного товариства мисливців, колишнього начальника міліції, пана Друговіна є великий досвід засідок на шакала https://www.face-book.com/rusevivan/posts/515396851979745. Бо ж коли ми його впіймали на браконьєрстві на диких гусей, він давав поліції свідчення, що начебто полював на… шакалів (!?). Насправді мисливці різними шляхами добиваються одного — безкарно полювати на території національного парку.\nНа запитання, чи багато шакалів у національному парку, Іван Русєв відповів: «Чисельність чотирилапих шакалів у нашому НПП «Тузлівські лимани» невелика і вони не становлять такої небезпеки, як двоногі «шакали» з рушницями».\nP.S. Автор висловлює вдячність виконувачці обов’язків директора НПП «Тузлівські лимани» Ірині Вихристюк за консультацію, надану в підготовці матеріалу.\nШакала фотографував Іван РУСЄВ.


Вибір весільного плаття: план дій для майбутньої нареченої - 21 Жовтня 2017 - khustnews.com - останні новини дня про все цікаве\nГоловна » 2017 » Жовтень » 21 » Вибір весільного плаття: план дій для майбутньої нареченої\nВибір весільного плаття: план дій для майбутньої нареченої\nНаречена, поза всяким сумнівом, просто зобов'язана бути прекрасним! Весільня сукня на дівчині повинне підкреслювати її молодість і красу. Як же правильно вибрати весільний наряд, щоб виглядати самою чарівною?\nЩоб полегшити собі задачу, потрібно трохи підготуватися і скласти приблизний план дій.\n• Визначитися з вподобаним фасоном, стилем і кольором вінчального плаття.\n• Окреслити терміни пошуку і відповідну цінову категорію.\n• Підготувати перелік салонів з телефонами та адресами.\nПрактично у кожної дівчини існують певні переваги у виборі одягу. Не варто нехтувати етапом «продумування» свого вбрання, так як вибор весільних суконь в магазинах може привести в замішання. Необхідно приблизно уявити плаття мрії, пам'ятаючи при цьому особливості фігури. З цим допоможуть розібратися матеріали у профільних журналах або інтернет.\nСучасна мода надає можливість вибирати плаття для весільного торжества різноманітних відтінків. Крім класичного білосніжного це може бути і вишукана йому альтернатива – «айворі» (колір слонової кістки), персиковий або навіть сталевий. Еталонно білий колір підходить дівчатам з зимовим кольоротипом шкіри. Так що варто розглянути й інші варіанти.\nНа сьогоднішній день немає єдиної вартості весільних суконь. Саме тому суму, яку згодна витратити наречена, необхідно обміркувати заздалегідь. Потрібно пам'ятати і про те, що крім сукні необхідно придбати весільну нижню білизну, взуття та інші аксесуари – фату, рукавички, прикраси. Образ дівчини завершує зачіска і макіяж, на які теж необхідно виділити певну суму. Не варто відкладати пошук весільної сукні «на потім». Необхідно враховувати кілька факторів.\n• Вибір сукні навряд чи займе один день. Навіть знаючи фасон і виділивши для покупки необхідну суму, в салоні може не виявитися потрібного розміру. А індивідуальна підгонка весільного вбрання по фігурі займає певний час.\n• Слід пам'ятати, що примірка вінчального плаття – процес досить тривалий. Швидше за все, дівчина не зможе зробити примірку більше 4-5 суконь, інакше ризикує вибрати той варіант, про який мріяла.\nможе заощадити Масу часу знайдені заздалегідь реквізити магазинів з весільними аксесуарами, які необхідно відвідати. Спочатку можна обдзвонити деякі з них, щоб відразу відсікти невідповідні варіанти. Можливий варіант вибору весільного плаття в профільних інтернет-магазинах, що істотно полегшить вибір наряду.\nКатегорія: Мода і краса | Переглядів: 1903 | Додав: adminA | Теги: весільне плаття | Рейтинг: 5.0/1


Карнавал (телесеріал) — Вікіпедія\n7 вересня 2003 — 27 березня 2005\n«Карнавал» (англ. Carnivàle) — американський телесеріал, події якого відбуваються в США в часи Великої Депресії та Курного Котла. Показуючи життя двох принципово відмінних груп людей, ця масштабна історія зображує битву між добром та злом, а також боротьбу між свободою волі та долею.\nПодії серіалу відбуваються на тлі Великої Депресії та Курного Котла 1934-35 років і включає в себе дві основні сюжетні лінії, які поступово сходяться. Перша описує молодого чоловіка за ім'ям Бен Хоукінс із надзвичайними цілющими здатностями, який приєднується до мандрівного цирку «Карнавал», коли той проїздив біля його дому. З плином часу у Бена починаються сюрреалістичні сни та бачення, які приводять його на шлях людини на ім'я Генрі Скаддер, бродяги що зіткнувся з цирком «Карнавал» за багато років до цього, і, швидше за все, який володів схожими з Беновими надзвичайними здібностями.\nДруга сюжетна лінія обертається навколо методистського проповідника отця Кофліна, що нагадує «брата» Джастіна Кроу, який живе зі своєю сестрою Айріс в Каліфорнії. Він розділяє пророчі сни Бена і поступово усвідомлює всю силу своїх неземних властивостей, які підкорюють людей і перетворюють їхні гріхи та найгірші вчинки на жахливі видіння. Впевнений, що здійснює роботу Бога, брат Джастін здійснює все жахливіші вчинки.\nДеніель Науф задумав початковий варіант сценарію в період між 1990 та 1992 роками, коли відчув незадоволення своєю роботою агента з медичного страхування в Каліфорнії і почав мріяти про кар'єру сценариста. Він завжди цікавився карнавалами і помітив, що ця тема рідко згадувалась в кінематографі. Історія, що в нього вийшла та його підхід до циркових потвор значною мірою базуються на особистому досвіді Науфа, який виріс поряд з батьком-інвалідом, що так і не став повноцінним членом суспільства.\n↑ Freaking hell (англійською). theage.com.au. 2004-12-16. Архів оригіналу за 2012-07-01. Процитовано 2011-10-01.\nКінематограф Фантастика Фантастика жахів США Фентезі\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Карнавал_(телесеріал)&oldid=21341232\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 14:08, 29 жовтня 2017.