Video: У майбутньому людей лікуватимуть не таблетки, а нанороботи\nВи уявляєте, що людей лікуватимуть не таблетки, а роботи, яких підсаджуватимуть в тіло людини? Здається фантастикою, а вчені вже працюють над цим, і вони дуже близькі до того, щоб втілити це в реальність!\nНауковий проект: Політ на Альфа Центавру\nДля чого: Дослідити можливість життя\nАльфа Центавра – найближча до нас зоряна система, яка знаходиться за 4,35 світових роки. Деякі дослідники вважають, що в системі Альфа Центавра можуть існувати планети, придатні до життя, адже дві із трьох зір системи – Альфа Центавра-А та Альфа Центавра-В, дуже подібні до нашого Сонця. Тому астрономи постійно шукають можливості полетіти до сусідньої зоряної системи із дослідницькою місією. Найближче до виконання цією місії підійшов відомий науковець Стівен Хокінг. Він пропонує відправити до Альфа Центавра міні-роботів, які змогли б дістатися зоряної системи всього за 20 років. Тоді можна буде говорити про розробку космічних кораблів, придатних для транспортування людини.\nНауковий проект: Наномедицина\nДля чого: Лікування роботами, досягнення безсмертя\nНаномедицина — це медичне застосування нанотехнології. Її задачі такі ж, як і в традиційної медицини. От тільки діагностика і лікування виконується молекулярними інструментами, впливаючи на організм лише тоді і там, де потрібно. У майбутньому, нанороботи, занурені в організм людини, зможуть виявляти і попереджати хвороби, пересуваючись по кровоносних та лімфатичних системах, доставлятимуть ліки і навіть робитимуть хірургічні операції. Нанароботи-хірурги будуть лікувати уражені клітини і потраплятимуть лише в ті, які цього потребують, не зачіпаючи здорові клітини. Поки що наномедицина – область досліджень і експериментів. Напрямок перспективний у першу чергу для лікування онкологічних захворювань.\nДивіться також: Винайшли портативний пристрій для синхронного перекладу з 17 мов\nICTV / Ранок / У майбутньому людей лікуватимуть не таблетки, а нанороботи / 28.11.2017 20:00


Корнеліс Бейл, "Опора і втіха. Основи віри згідно з Гейдельберзьким Катехізисом". УТІХА. Недільний день 1\nУТІХА. Недільний день 1\nЗапитання 1: Що є твоєю єдиною втіхою в житті і смерті?\nВідповідь: Те, що я не належу собі, а належу – тілом і душею, як в житті, так і в смерті – моєму вірному Спасителю Ісусу Христу. Він сповна заплатив за всі мої гріхи Своєю дорогоцінною кров’ю та звільнив мене від сили диявола.\nВін так береже мене, що навіть волосина не впаде з моєї голови без волі на те Отця мого Небесного: по суті все повинно сприяти моєму спасінню.\nОскільки я належу Христу, Він Духом Своїм Святим запевняє мене у вічному житті та дає мені щире бажання і готовність жити для Нього відтепер і надалі.*\nЩо є твоєю єдиною втіхою? Катехізис починається не з неприємного питання, пов’язаного з нашим падінням. Він знає, що діється з нами. Найбільше його турбує: в чому ж полягає наша втіха в цьому становищі? Втіха заспокоює і зцілює, вона діє, немов бальзам на пекучу рану.\nЦе перше запитання свідчить про повне розуміння нашого становища, а також про співчуття до нас. Цими словами автори немов би вітаються з нами. Але Катехізис на цьому не зупиняється. Йому вдається в рамках єдиної втіхи охопити все християнське вчення.\nВласне кажучи, людина воліє шукати втіхи в позитивних сторонах свого існування. Вони успішно врівноважують її негативні сторони. Засмучена дитина шукає втіхи в обіймах своєї матері. Той, хто переживає тяжку втрату, знаходить підтримку в щирому співчутті людей, що його оточують. Значніші або дрібніші знаки уваги пом’якшують біль утрати і допомагають нам перенести її.\nТой, хто втішає себе або інших, цілеспрямовано шукає такий промінь надії. І це приносить свої плоди.\nОдного разу всій цій втісі, яку нам надає наше тимчасове життя, приходить край. Тоді для багатьох останньою крапкою в кінці залишається оманлива втіха смерті. Катехізис же, навпаки, говорить не про втіху у факті помирання, а про втіху під час помирання. Він повідомляє про втіху, через яку ми не лише щасливо живемо, але – як і повинно бути – також щасливо помираємо. Непорушна втіха полягає в тому, "що я не належу собі, а належу – тілом і душею, як в житті, так і в смерті – моєму вірному Спасителю Ісусу Христу". Це і є нашою темою.\nЦентральне місце займає людина?\nСвоїм розумінням втіхи цей символ віри викликав низку критичних зауважень. Чому, скажімо, насамперед не було поставлено питання про те, як прославляється Бог? Замість цього мова заходить про людину з її потребою мати втіху. І все, про що йдеться далі, підпадає під знаменник тієї ж втіхи. Чи не шкодить це прославленню Бога? Для порівняння вказували на Нідерландське віровизнання, в якому в першій же статті йдеться про Бога.\nНевже Катехізис настільки однобічно відстоює людські потреби, що Богові віддається недостатньо слави? Це суперечить вже тому факту, що в Катехізисі багато уваги приділено поясненню Дванадцяти частин символу віри, Десятьох Заповідей і молитві "Отче наш". Тут Бог завжди займає чільне місце. Вже тільки через це можна стверджувати, що Катехізис ніколи не прагнув поставити на центральне місце – замість Бога – людину. Такого, власне, й немає. Наша втіха справді привертає до себе велику увагу, але при цьому найголовнішим є те, що Бог через Христа зробив для нас.\nМи можемо від щирого серця сказати словами відповіді на Запитання 94 Гейдельберзького Катехізису, що я не бажаю "піддавати небезпеці своє спасіння". Тут все на своєму місці. А про конкуренцію між нашою єдиною втіхою і прославленням Бога не може бути й мови. Навпаки, Ім’я Бога у Святому Письмі ніколи не було звеличене більше, ніж тоді, коли найщасливіші люди прославляли Його за те, що Він зробив для їхнього спасіння.\nТоді відповідь на запитання про те, "що є твоєю єдиною втіхою", є в той же час одним гімном діянням Христа, Бога Отця й Святого Духа. А честь належить тільки Богові.\nНа чому ґрунтується ця втіха.\nВи – Христові. В цьому, якщо говорити коротко, наша єдина втіха.\nВідразу поставимо запитання, наскільки певним є те, що ця втіха призначена саме нам. В цьому зв’язку чудово сказав Павло про явно недосконалих християн з Коринта. Катехізис вказує на це. Ті християни занадто мало усвідомлювали, що вони Христові. Один казав: «Я Павлів». Інший: «а я Аполлосів». Павло вказав їм: «ви ж Христові». Так воно й було. Незважаючи на брак усвідомлення того, що вони Христові. Павло звертається до них з приводу їхнього правового статусу. Те, що вони Христові, очевидно, ґрунтується не на їхній недосконалій вірі, а на обітниці, даній в Євангелії. На неї посилається апостол. Катехізис наслідує його в цьому. Навіть якщо нам – з будь-якої причини – мало дістається від цієї втіхи, все одно я належу "моєму вірному Спасителю Ісусу Христу". Такими Він нас бачить. Він купив нас Своєю кров’ю. Він заплатив за всі наші гріхи. І тут нічого не зміниться. З цього Він виходитиме, на це ми завжди можемо спиратися. Отже, вихідною точкою цієї втіхи є не наша недосконала віра, а завжди незмінна обітниця Євангелія. Тому перше питання полягає не в тому, чи ми відчуваємо й переживаємо цю втіху, а в тому, на чому вона ґрунтується.\nЦя думка добре відповідає первісному значенню слова "втіха". Воно означає не стільки почуття впевненості в нас, скільки непохитність, стійкість поза нами, яка гарантує нам нашу впевненість. Це мали на увазі й укладачі. Втіха полягає насамперед у надійній опорі, яка існує десь поза нами.\nСамо собою зрозуміло, що в подальшому ця втіха має бути відчута зсередини. Власне кажучи, тому ми й можемо жити і помирати щасливо. Зрештою, втіха – це відчуття щастя, хоча основою цього почуття є Євангеліє.\nТому ми – щасливі – завжди можемо шукати нашу вихідну точку поза нами, в обітниці Христа: ти – Мій.\nХристос дарує п’ятірну втіху.\nМи – Христові. Це той центр, з якого Катехізис спрямовує цю втіху у п’ятьох напрямках. В кожному випадку все, що зробив і продовжує робити для нас Христос, одержує нове наповнення. Поряд з Ним названі Бог Отець і Святий Дух. Але в цій глибокій Відповіді діючою особою є Христос. Саме Він розподіляє цю п’ятірну втіху. Дух же, як і Отець, повністю прилучаються до того, що Він нам хоче дати.\nЧерез Них Христос робить те, що роблять Вони. В результаті на перший план чітко виступає, що Христос і на мить не передоручає комусь іншому Свою любов і турботу про нас. Хай Отець піклується про волосся на нашій голові, а Дух – про впевненість і щастя в нашому серці, ми завжди маємо справу з любов’ю нашого вірного Спасителя Ісуса Христа. З іншого боку, все сказане пояснює, як і Отець, і Дух можуть бути повністю єдині в наділенні нас цією п’ятірною втіхою. Кожен з Них особисто бере в цьому участь. Це дає нам спокійну впевненість у тому, що Отець і Дух від усього серця удостоюють нас утіхою, що притаманно і "моєму вірному Спасителю".\nМи розрізняємо такі п’ять видів утіхи:\n- Христос Своєю кров’ю заплатив за всі мої гріхи;\n- звільнив мене від сили диявола;\n- береже мене згідно з волею Отця мого Небесного;\n- Духом Своїм Святим запевняє мене у вічному житті;\n- дає мені щире бажання і готовність жити для Нього відтепер і надалі.\nРозглянемо ці п’ять видів докладніше.\nЗаплатив за всі мої гріхи.\nСвіт бореться з різними труднощами. Найбільшим лихом є наша провина перед Богом. Вона є причиною буквально всіх нещасть. Доки ця провина існуватиме і все зростатиме, всі спроби виправити становище будуть марними. Передо всім слід позбутися цієї провини. Тому немає більшої втіхи, ніж те, що Христос Своєю дорогоцінною кров’ю повністю заплатив за всі мої гріхи. Повніше Він не міг заступитися за кожного з нас. Так Він покінчив з нашим бунтом проти Бога. І з усіма його жахливими наслідками.\nПідґрунтям для цієї втіхи є не наше почуття, а обітниця Євангелія. Катехізис дає перше конкретне наповнення цієї обітниці. Втіха – це насамперед упевненість у тому, що ми примирилися з Богом.\nЦим відкривається шлях до ще більшої втіхи.\nЗвільнив від сили диявола.\nБез Христа кожна людина перебуває під владою диявола. Дивно, що ніхто цього не розуміє. Люди вважають, що вони повністю належать самі собі. Вони самі визначають, що таке добро, а що зло, і почувають себе такими ж вільними, як птахи у небі. У власних очах вони набагато незалежніші, ніж християни, які хочуть слухатися Бога.\nТим часом, ці вільні птахи аж до кісток своїх перебувають під владою диявола. Очевидно, він уміє так "зачарувати" людей, що вони ще й хизуються своєю свободою. Катехізис посилається на розмову між Ісусом та юдеями. Вони стверджували, що ніколи не були чиїмись невільниками. Малося на увазі, не в політичному сенсі, адже їх неодноразово підкоряли чужі держави. На той час вони перебували під ярмом римлян. Однак вони почували себе вільними, в усякому разі, від диявола, але в цьому вони помилялися. Ісус докоряв їм, що й вони були рабами гріха й виконували пожадливості диявола.\nТак і ми за своїми нахилами перебуваємо під владою диявола. За своєю природою ми хочемо того ж самого, що й він. Це прив’язує нас до нього. Така жахлива реальність.\nНаче лев рикаючий, все ще ходить він навколо, щоб зжерти нас. Сам Ісус навчав нас щоденної молитви: визволи нас від лукавого. Диявол з легкістю може підкорити нас своєму впливові, тому що ми від природи такі ж погані, як і він. Тому особлива втіха полягає в тому, що Христос визволив нас від усієї його сили. Ми робимо цей висновок не з наших мізерних звитяг над ним, а з Євангелія. В нього вже більше немає прав на нас. Нам тільки треба спротивляться йому й не зближуватися з ним, "то й утече він від вас". Ми не повинні применшувати його силу, але не повинні й перебільшувати її. Бо тим самим ми недооцінюємо інший бік нашої втіхи.\nЯк Христос береже мене: не без волі на те Отця мого Небесного.\nТепер перед нами постає Отець, проте Він не займає місце Христа. Саме Христос береже мене, хоч і "не без волі на те Отця мого Небесного". Очевидно, що те, що робить Христос, є точнісінько тим же самим, чого хоче Отець. Настільки тісно Обидва співпрацюють Один з Одним. Вся любов "мого вірного Спасителя Ісуса Христа" зливається з волею "Отця мого Небесного".\nХристос береже мене, але не меншою мірою це робить й Отець. Про це ми дізнаємося від Самого Ісуса. Бо чого хоче Отець від Нього? Щоб Він жодної людини не втратив з тих, кого Отець дав Йому. У Своїй турботі й любові до нас Отець і Син не поступаються Один Одному. Їхня любов до нас є цілком єдиною.\nНіхто не піклується про нас так, як наш Отець Небесний, переймаючись навіть найдрібнішими нашими потребами. Без Його волі жодна волосина з нашої голови не впаде на підлогу перукарні і жодна не залишиться на гребінці, яким ми зачісуємось.\nЦе звучить заспокійливо. Між тим, як показує практика, діти цього Отця можуть втрачати своє волосся: від горя або від медичних процедур. Саме в таких складних ситуаціях ми можемо розраховувати на втіху, оскільки існує тривка співпраця між "Отцем моїм Небесним" і "моїм вірним Спасителем Ісусом Христом". Обидва Вони мають на меті наше спасіння. Вони разом піклуються про те, щоб все, що випадає нам на долю, слугувало нашому спасінню.\nЗалишаються два варіанти: або Отець "віджене від нас усяке зло, або змусить його допомагати нам на добре" (слова хрестильної формули). Зло або оминає двері нашого дому, або тяжко вражає нас. Але – і вся справа полягає саме в цьому – в обох випадках зло більше не завдає нам лиха. Бо у найгіршому випадку, який може трапитися з нами, зло змушене буде допомагати нам на добре.\nХристос Духом Своїм запевняє мене.\nЯк ми впевнюємось у вічному житті? Мається на увазі впевненість не на папері. І навіть не на папері, на якому видруковане Євангеліє. Вона, звичайно, є вихідною точкою, але після цього ми мусимо відчути цю впевненість ще й у своїх серцях.\nПро таке "відчуття" йдеться у Відповіді 58 Гейдельберзького Катехізису. Там говориться про вічне життя, що я уже зараз "відчуваю у своєму серці початок вічної радості". Тут втіха переходить у глибоке відчуття радісної впевненості. Це відчуття не дається нам просто так. Також ми не отримуємо його автоматично, після того як воно було засвідчене в Євангелії і Євангеліє обіцяло нам його. Найкращі проповіді й найсильніші біблійні аргументи самі по собі не в змозі дати нам цю впевненість.\nТому ми раді цьому четвертому аспекту єдиної втіхи: Христос підключає "Духа Свого Святого". Через Нього Він проникає до нас усередину і дає нам цю впевненість у вічному житті. Як це Христос робить, залишається таємницею. Павло каже, що Він разом із духом нашим свідчить, що ми – діти Божі (Рим. 8:16.). Головне, що Він зсередини переконує нас у тому, що ми – діти Божі.\nХристос дає мені бажання і готовність жити для Нього.\nЗрештою, ця втіха торкається наших найглибших почуттів і наповнює їх. Христос "дає мені щире бажання і готовність жити для Нього відтепер і надалі". Ми бачимо перед собою людину, сповнену щастям. На цьому можна закінчити розгляд поняття "втіха". Повертаючись тепер до критичного зауваження, нібито центральне місце займає людина, скажемо: це означає, що ми маємо бажання і готовність жити не для себе, а "для Нього".\nЦим знімається будь-яке протиставлення між особистими інтересами людини і Божою честю. Свою кінцеву мету єдина втіха знаходить не в утиранні наших сліз, а в житті для Нього відтепер і надалі.\nЦе були, так би мовити, основні тези. Все, про що йтиметься далі, є лише їх детальною розробкою. Її необхідність випливає з наступного запитання.\nЗапитання 2: Що необхідно знати, щоб жити і вмерти в радощах цієї втіхи?\nВідповідь: По-перше, наскільки великий мій гріх та падіння.\nПо-друге, як звільнитися від усіх своїх гріхів та падіння.\nПо-третє, як дякувати Богу за таке визволення.\nЩо є твоєю єдиною втіхою? Вичерпна відповідь становитиме не більше половини сторінки. Але в подальшому знадобляться десятки сторінок, щоб пояснити, що ми повинні знати, аби насолоджуватися цією втіхою. Хіба справді так важко знайти цю втіху?\nНавіщо всі ці запитання?\nЧи не перекриває нам Катехізис багатьма своїми запитаннями дорогу до єдиної втіхи? Бо, згідно з ним, ми багато що повинні знати, аби "жити і вмерти в радощах цієї втіхи". Чи повинні ми пройти весь Катехізис, перш ніж ця втіха буде дана нам?\nТаке твердження має місце. Запитання, мовляв, слугують для того, щоб прокласти шлях до єдиної втіхи. Катехізис у цьому випадку є немовби бланком для якоїсь заяви. Лише після того, як на всі запитання буде дано задовільну відповідь, ми зможемо отримати втіху. Це хибна думка. Питання полягає не в тому, що ми повинні знати, щоб отримати втіху – нібито в нас її ще немає, – а в тому, що ми повинні знати, щоб "через цю втіху", або (як було у первісному тексті) в цій втісі жити і вмерти щасливими.\nЩасливий той, хто під час холодів має тепле пальто. Але це пальто треба ще вдягти на себе. Лише закутавшись у нього можна захистити себе від холоду й насолоджуватися теплом, що йде від нього. Якщо ж це чудове пальто висить у шафі або на вішалці, воно вас не зігріє. Отак втіху простягає нам Євангеліє. Але, зі свого боку, ми мусимо ухопитися за цю втіху і, так би мовити, зануритися в неї. Щасливо жити й щасливо померти ми можемо лише в цій втісі.\nБагато запитань і відповідей призначені для того, щоб ми все більше могли насолоджуватися цією втіхою. Дарована нам втіха не повинна бути мертвим капіталом.\nЩоб жити і вмерти в радощах єдиної втіхи, ми повинні знати три істини.\n1. Того, хто вважає себе занадто здоровим, щоб звертатися до лікаря, не можна вилікувати. З такими людьми Ісус порівнює фарисеїв. Ісус готовий їм допомогти. Але їм Він непотрібен, тому що вони відмовляються зрозуміти, чого їм бракує понад усе. Катехізис вказує на це.\nОтже, втіху ми маємо. Ісус може й хоче вилікувати нас. Але в цьому випадку треба добре знати, на що ми хворі. В іншому разі Він нам непотрібен.\nЩоб одразу було зрозуміло, що нас найбільше непокоїть, відповідь двічі поспіль називає "мої гріхи й падіння". Спершу гріхи. Мої гріхи. Я не жертва інших. Мої власні гріхи лежать в основі мого падіння.\nЛише той, хто це знає, радий Христу і втішається, що такий лікар опікується ним.\nЧим глибше ми розуміємо, що нас непокоїть більш за все, тим глибшою є втіха, що ми – Христові.\n2. Щоб відчути цю втіху, ми, крім того, повинні знати, "як звільнитися від усіх своїх гріхів та падіння". Ніщо не дає такої втіхи, як дослідження того, щó Христос зробив для нас. Ще перебуваючи в тяжкому стані, ми дізнаємося, як Він нас звільняє від усіх наших гріхів і падіння. Єдиний лікар, що може допомогти нам, є до того ж і фахівцем, для якого не існує безнадійних випадків. Чим глибше ми розуміємо, як Христос звільнив нас, тим всеосяжнішою є втіха, що ми – Його.\n3. Нарешті, ми повинні знати, якими вдячними маємо бути Богу. Це треба знати, бо з цього випливає наше звільнення. Вдячність полягає в житті, сповненому радості й пошани до Бога. В даному випадку ми остаточно досягаємо найвищого ступеню нашого звільнення.\nЧим краще ми знаємо, в чому полягає ця вдячність, тим сильніше прагнемо до неї, і тим більше радіємо Христу, Який її зароджує в нас.\nПро цю трійцю – падіння, звільнення, вдячність – йтиметься окремо в трьох розділах. Проте ці три розділи явно пов’язані один з одним. Ми могли б їх порівняти з кільцем, утвореним трьома ставками, що сполучаються між собою. Якщо рівень води знижується або підвищується в одному ставку, те ж саме відбувається й в обох інших. Так і тут.\nТой, хто усвідомлює, наскільки велике його падіння, відчуває щастя від свого звільнення і прагне виразити Богові свою вдячність. Розуміння одного поглиблює й активізує розуміння іншого. Це відбувається через те, що в усіх трьох розділах центральною фігурою є розіп’ятий Христос. Його жертва вчить мене, наскільки велике моє падіння, але в той же час, яким чином я звільняюся і яким вдячним Богові я повинен бути.\nНе треба виділяти одне за рахунок іншого. Інакше можна дійти до хибних протиставлень. Скажімо, хтось не наважується радіти своєму звільненню, боячись, що це свідчитиме про те, що він не усвідомлює своїх гріхів. Хтось інший не дуже й переймається своєю виною, відразу ж посилаючись на звільнення. Хтось третій робить наголос на вдячності і вважає це практичним християнством. Ці три приклади, взяті з життя, доводять, наскільки важливо розуміти справжній зв’язок між падінням, визволенням і вдячністю.\nКатехізис не намагається вигадати якусь особливу збалансовану конструкцію. На центральне місце в ньому ставиться жертва Христова. Вона визначає зв’язок між трьома розділами. У світлі Його жертви на хресті ми вчимося пізнавати наше падіння, але, не меншою мірою, й те, якого Визволителя маємо, і якими вдячними мусимо бути Богові за таке визволення.\nМи повинні знати три істини. Всі три, для того щоб жити і вмерти в радощах. В радощах "у" втісі, що ми – Христові. В цьому полягає мета кожного розділу і кожної частини, укладеної за Недільними днями. Такий підхід може видатися плідним.\n* Тут і далі текст Гейдельберзького Катехізису подається за виданням: "Гейдельберзький Катехізис з біблійними текстами", [б.м.], [б.р.]. У деяких випадках, коли нідерландський переклад Катехізису (на який спирається автор) суттєво відрізняється від українського перекладу, для збереження думки автора український переклад було дещо змінено. Біблійні тексти подаються за виданням: "Біблія, або Книги Святого Письма Старого й Нового Завіту, із мови давньоєврейської та грецької на українську наново перекладена", Біблійні товариства; Київ, 1995. – Прим. перекл.\n За словами З. Урсина, "втіха – це таке розумове уявлення, за допомогою якого ми протиставляємо злу таке добро, яке може пом’якшити нашу журбу і допомагає нам знести це зло". Див. Zach. Ursinus Het schatboek, I, 23. Див. також K. Schilder, Heidelbergsche Catechismus, I, 3v.\n Див. про це K. Schilder, вказ. пр., 14 v.\n K. Schilder, вказ. пр., 16 v.\n 1Кор. 3:23. "Але Павло вказує й на те, що по праву є їхнім спадком: "ви ж Христові", який, як Цар Пасхальний, купив вас у свою власність, за достатню ціну". K. Schilder, вказ. пр., 42.\n "Очевидно, в основі всього подальшого вживання цього слова в ранній період лежить елемент "непохитність, що є поза нами". А "те, що почуття впевненості відтісняє на задній план підставу для впевненості … є відхиленням від первісного значення слова "втіха". Див. K. Schilder, вказ. пр., 29.\n Ів. 8:33, 34, 44.\n 1 Петр. 5:8; Мт. 6:13.\n 2 Тим. 2:26; Євр. 2:14, 15\n Як. 4:7. Нам не треба нічого робити, щоб він утік від нас. Спротив йому є не причиною його втечі, а її наслідком. Див. L. Floor, Jakobus, 149.\n Рим. 8:16. У своєму коментарі С. Грейданус говорить про дію Святого Духа "у свідомості віруючих. Внаслідок цієї дії, вони не лише з власного розуміння і міркування, а й з Божого запевнення напевне знають, що вони – діти Божі".\n K. Schilder, вказ. пр., 55.\n Віруючий перебуває тут не "на шляху до втіхи", а насправді втішається. Див. K. Schilder, вказ. пр., 51.\n Мт. 9:12; Ів. 9:41.\n Це не суперечить пізнанню нашого падіння на основі того, що "Закон Божий говорить". Див. наш коментар до Недільного дня 2.


У Євросолідарності заявили що Порошенка намагаються зняти з виборів через суд\n«Європейська солідарність»: Порошенка намагаються зняти з виборів через Окружний адмінсуд\n16:21, 18 липня 2019\nУ партії «Європейська солідарність» заявили, що її лідера, пʼятого президента України Петра Порошенка намагаються не допустити до виборів у Верховну Раду 21 липня. Про це йдеться в заяві партії.\nУ «Європейській солідарності» повідомили, що Шостий апеляційний адміністративний суд Києва розглянув позов з вимогою зняти Петра Порошенка з реєстрації нібито за порушення ведення передвиборчої агітації.\n«Справу передано на розгляд до Окружного адміністративного суду Києва. Позов шитий білими нитками — очевидно, що він не має жодних правових перспектив», — йдеться в заяві партії.\nУ політсилі додали, що абсурдні заяви та необґрунтовані претензії до них висувають «кремлівські агенти».\n«Ми дуже добре знаємо скандальну репутацію Окружного адміністративного суду міста Києва та його голови Павла Вовка. Цей орган перетворився на конвеєр, який штампує одне одіозне рішення за другим», — заявили в «Європейській солідарності» і додали, що готові оскаржувати рішення з апеляції у Верховному суді.\nСхожа ситуація спостерігалася в Україні перед другим туром президентських виборів у квітні. Тоді за день до виборів, 20 квітня, спостерігач від громадської організації «Українська асоціація акціонерів» Андрій Хилько подав позов проти Зеленського з вимогою зняти його з реєстрації кандидатом у президенти .Він заявив, що вважає підкупом виборців роздачу безкоштовних квитків на дебати, які відбулися на НСК «Олімпійський».\nУ ніч на 21 квітня Шостий апеляційний адміністративний суд відмовився скасувати реєстрацію кандидата в президенти Володимира Зеленського.\nХилько також подав у різні суди ще кілька позовів проти Зеленського, зокрема про те, що зустріч Зеленського з президентом Франції Емманюелем Макроном нібито була незаконною «передвиборчою агітацією».\nПозачергові вибори у Верховну Раду пройдуть в Україні 21 липня. Центрвиборчком показав бюлетені, які вже надруковані. Вони жовтого і сірого кольорів зі стилізованим зображенням будівлі Верховної Ради.


У Черкасах говорили про безбар’єрне місто – INVAK.INFO – информационное агентство – портал людей с инвалидностью\nУ місті працює програма “Простір без бар’єрів”, спрямована на створення безперешкодного доступу людей з обмеженими фізичними можливостями до об’єктів житлового та громадського призначення. Недоліки програми полягають у недофінансованості та вибірковості впровадження.\n„Виділив би три блоки проблем – відсутність безперешкодного доступу маломобільних груп населення. Бо насправді проблема стосується не тільки людей із інвалідністю. Це мами з дитячими візками, люди з вадами опорно-рухомого апарату, яким важко пересуватися, люди похилого віку, діти. Ми бачимо, що питання вирішуються, з’являються пандуси. На жаль, будівельні норми не завжди виконуються, – сказав координатора ГО “Центр UA” у Черкаській області Сергій Пасічник. – Другий блок проблем пов’язаний із незадовільним забезпеченням різних груп громадян з інвалідність специфічними ліками, аксесуарами. Це стосується людей в післяопераційних станах. Третя група питань – сегрегація дітей із інвалідністю в системі освіти. Йдеться про інклюзію і стосується також і дорослих».\nГолова Черкаського обласного громадського об’єднання “Життя без бар’єрів” Леся Валяєва зауважила, проблема у дефіциті фінансування на безбар’єрність справді в Черкасах існує.\n«Ми раніше думали, що проблема у структурних підрозділах міськвиконкому, «наїжджали» на керівників департаментів, чому не виконується програма. Другий рік як стало зрозумілим, що депутати міської ради не вважають ці питання важливими і потрібними і не виділяють кошти. Хоча керівники підрозділів щороку подають заявки на виконання програми, але, на жаль, коштів не отримують», – сказала Леся Валяєва.\nЗа її словами, з 2012 року, як почала діяти програма безбар’єрності в Черкасах, динаміки практично немає.\n«Щодо державних будівельних норм (ДБН) – то в нас усе чудово, у США такої «нормативки» немає. Але коли ми питали, на підставі чого там скрізь універсальний дизайн, нам відповіли – «Це нормально, щоб усім було зручно». І для цього не треба писати купу законів, які, до того ж, не виконуються», – відзначила Леся Валяєва.\nЧи не найтяжче у Черкасах – людям із вадами зору. За словами незрячого Володимира Мірошника, хоч із його палицею для сліпих і ходив якось у ході експерименту міський голова Анатолій Бондаренко, на вирішенні питань безбар’єрності Черкас це мало вплинуло.\n«Ми просили світлофори зі звуковим сигналом. Нам благодійники купили ці пристрої. Але віз і нині там. За півроку встановили лише 4 штуки на Хоменка – і все», – поскаржився Володимир Мірошник.\nЛеся Валяєва згадала, як вимагала у підрядника, що реконструював бульвар Шевченка, знизити висоту бордюрів для безперешкодного руху маломобільних черкащан. Той хоч і виконав це, та заявив – «Як же понижувати бордюри, в нас калюжі будуть стояти?».\n«Недотримання стандартів відбувається на рівні низових виконавців. І це питання – чи вони не знають про стандарти, чи просто «забивають» на порушення? Думаю, тут питання політичної волі контролю за виконанням реконструкції доріг і тротуарів у Черкасах, – зазначила громадський активіст, КМГО „Молода Черкащина” Тетяна Кавальчук. – Якщо виконавець не дотримався стандартів, це є неналежним виконанням робіт і він мусить за всій рахунок переробити».


Kömmerling 76 MD – будь-які ідеї стають реальністю | KÖMMERLING\nKömmerling 76 MD – будь-які ідеї стають реальністю\nСучасна профільна система KÖMMERLING 76 MD – це найсвіжіша і значуща за останні роки розробка концерну РROFINE, який представляє цю торгову марку на світовому ринку. Вона завжди відрізнялася ексклюзивними рішеннями й оригінальністю стилю, і новий продукт тільки підтвердив цю тенденцію.\nСистема KÖMMERLING 76 MD надає фактично безмежні можливості дизайнерам і архітекторам з втілення найсміливіших і нестандартних ідей. Металопластикові вікна та двері з цього профілю можуть бути будь-яких розмірів і форм, завдяки тому, що його можна не тільки різати, а й гнути. Лінійка продукції включає в себе близько 50 різновидів основних і допоміжних профілів. Палітра колірних рішень є майже нескінченною, завдяки як захисним плівковим покриттям, так і системам алюмінієвих накладок. Ці технології дозволяють обрати не тільки колірний відтінок, але і певну фактуру поверхні – глянцеву, під метал або під дерево.\nKÖMMERLING 76 MD, як і всі продукти цієї торгової марки, відрізняється бездоганною якістю, продуманістю конструкції, сучасним витонченим дизайном. Важливою особливістю системи з середнім контуром ущільнення і монтажною глибиною 76 мм є високі показники з теплозахисту – коефіцієнт теплопровідності Uf становить 1,0 Вт / (м2 К). Пластикові вікна та двері з цього профілю надійно зберігають тепло і допомагають значно знизити витрати на опалення. Крім того, вони чудово захищають приміщення від сторонніх шумів, пилу і протягів, підтримуючи найбільш комфортний мікроклімат.\nПрофільна система KÖMMERLING 76 MD має ще декілька значних переваг. При виробництві використовується унікальна безсвинцева технологія greenline, безпечна для здоров'я людини і навколишнього середовища. Пластикові вікна та двері з цього профілю мають протизламні властивостями, чудово протистоять негативним погодним впливам, є надійними та довговічними. Вони здатні прослужити багато десятиліть, не втрачаючи своїх характеристик і привабливого зовнішнього вигляду.\n« Попередній продукт Інновації для підвищення якості життя\nНаступний продукт » Kömmerling 76AD - стильне рішення для сучасного будинку


«Танець пам'яті» стане родзинкою цьогорічного Різдвяного балу, – Валентин Резніченко | Информатор Днепр\n«Танець пам’яті» стане родзинкою цьогорічного Різдвяного балу, – Валентин Резніченко\n«Це вже третій бал, який ми проводимо для АТОвців та їхніх рідних. Хлопці та дівчата із задоволенням готуються до свята. Це чудова можливість для родин провести час разом та доторкнутися до прекрасного. Готуємо декілька родзинок. Уперше бал буде благодійним – зібрані кошти спрямують на допомогу пораненим АТОвцям, які перебувають у госпіталі. Найзворушливішою постановкою стане танець у пам’ять про загиблих героїв – його виконають АТОвці разом із рідними полеглих побратимів», – зазначив Валентин Резніченко.\nЖодної репетиції не пропустила Тетяна Решетняк – мати загиблого бійця. Каже, що давно не танцювала та погодилась піти на бал лише заради пам’яті свого сина.\n«Танцювати обожнюю змалку. Займалася черр-лідингом, а батько завжди підтримував мене з трибун, – сказала дівчина. – Тож із задоволенням на честь нього станцюю вальс і танго».\nНа всіх гостей чекають концерт, конкурси та майстер-класи. Облаштують і фотозону.\nРіздвяний бал-2017 пройде 23 грудня у холі Театру опери та балету. Вхід вільний.\nВ Днепре запретили приложение «Моя поліція»: подробности\nЩо робити, якщо у транспорті або під’їзді побачили підозрілий предмет


Росія не відмовиться від наступу на Україну - Полторак\n21 Травня, 2016 11:43\nМіністр оборони вважає, що військове керівництво України робить усе можливе, аби запобігти агресії.\nРосія не відмовилася, й наближчим часом не відмовиться, від бажання захопити Україну.\nТаку заяву зробив міністр оборони Степан Полторак сьогодні, 21 травня, під час представлення нового керівника Національного університету оборони України ім. І. Черняхівського на Солом'янській площі в Києві.\n"Ми чітко відстежуємо, що Російська Федерація посилює своє угрупування на кордоні з Україною. Вони планують додатково розгорнути деякі з'єднання військових частин на кордоні з Україною", - підкреслив Полторак.\nЦе свідчить про подальші наміри Росії продовжувати агресію.\nПолторак вважає, що українцям буде важко вплинути на дії російського керівництва, однак підкреслив при цьому, що військове керівництво робить все можливе, аби мати змогу протистояти потенційній агресії.\n"Ми можемо всі разом приймати правильні рішення, правильно планувати свою роботу, щоб бути готовими до непередбачених дій. І тут Міноборони і Генштаб проводять серйозну роботи, щоб ми могли відповісти на загрози", - сказав Полторак.\nТеги : Степан Полторак російські війська агресія наступ росії\nВід початку агресії РФ загинуло понад 2,6 тис. військових - МЗС 29 Лютого, 2016 22:22\nПолторак: реформа ЗСУ займе 3-5 років 3 Сiчня, 2016 16:36\nПолторак: Україна буде розвивати ППО і ВМС 8 Грудня, 2015 20:25


Пані Боварі (скорочено) читати скорочено - Флобер Гюстав\n/ Стислі перекази (твори скорочено) / Флобер Гюстав Стислі перекази (твори скорочено) / Пані Боварі (скорочено) читати скорочено\nПані Боварі (скорочено) читати скорочено\nУ житті Шарля Боварі навіть у дитячі роки не було нічого особливого. До дванадцяти років він тинявся селом: бігав за орачами в поле, ганяв грудками граків, рвав понад ровами шовковицю, пас із хворостиною індиків, ворушив сіно, лазив по лісах.\nБатько його служив колись військовим фельдшером, але, прошпетившись у призовних справах, змушений був залишити службу. Скориставшись своєю вродою, він підчепив з льоту посаг у шістдесят тисяч франків, який давав за своєю дочкою торгівець головними уборами. Дівчина була без пам’яті від його статури. Одружившись, пан Боварі жив два чи три роки на жінчині кошти, добре обідав, пізно вставав, бував щовечора як не в театрах, то в кав’ярнях. Потім тесть помер, лишивши їм у спадок якусь мізерію.\nБоварі обурився й узявся сам до фабричного виробництва, та мало не вилетів у трубу і виїхав на село, але й на землеробстві знався не краще. Похазяйнувавши деякий час, він махнув рукою на свою господарську діяльність, найняв задвісті франків річної плати садибу і, досадуючи на свої невдачі, заздрячи всім на світі, вирішив доживати віку у спокої, мавши лише сорок п’ять літ од роду. Жінка його колись душі в ньому не чула. Змолоду привітна і жвава, під старість вона стала дражливою і нервовою. Бачачи, як чоловік бігає за сільськими дівками, приходить додому із якихось вертепів, гидко сопучи з перепою, вона спочатку страждала без скарг, без докорів. Але потім у ній заговорила гордість. Вона вже не плакала, гнітила лють на серці, замкнулась в німому стоїцизмі. Завжди вона кудись бігала, про щось клопотала. Коли в неї знайшовся хлопчик, вона пестила його, мов королевича. Усупереч мате....\nК-ть переглядів: 15964\nСанта Крус (скорочено)\nДикі гуси (скорочено)\nПісня про хліб і шовк (скорочено)\nПри місяці згадую брата (скорочено)\nЛеготе-вітре з коханого краю (скорочено)\nСтарий і море (більш детальна версія) (скорочено)\nСтарий і море (детальний переказ) (скорочено)\nСтарий і море (скорочено)


Скачать реферат "Значення харчової промисловостi у соцiальному та економiчному розвитку України"\nРеферат "Значення харчової промисловостi у соцiальному та економiчному розвитку України"\nЗначення харчової промисловості у соціальному та економічному розвитку України.\nОсновні етапи розвитку харчової промисловості та їх сировинної бази.\nРозміщення продуктивних сил Північно-Східного економічного району:\nОсобливості і фактори розміщення;\nСучасна географія рорзміщення харчової промисловості у Північно-Східному економічному районі.\nТоргівля продуктами у регіоні та проблеми формування ринку продовольчих товарів.\nПитома вага цієї галузі в структурі виробництва предметів споживання сягає 52,8 %, у загальному обсязі промислової продукції— 16,3%, а продукції агропромислового комплексу — 33,5 %. Продовольчі товари становлять 68,1 % загального виробництва товарів народного споживання у відпускних цінах, 63% загального обсягу роздрібного товарообороту та 61,5 % у структурі особистого споживання матеріальних благ населенням країни.\nРинкове трансформування народно-господарського комплексу України являє собою процес зміни визначальних характеристик економічної системи, зокрема, її елементів, звязків між ними та пропорцій розвитку. Причому це стосується не тільки економіки в цілому, а й її підсистем галузевого рівня, серед яких особливу роль відіграє харчова промисловість, прискорений розвиток якої є одним з приорітетів державної соціально-еконеомічної політики.\nзміна структури управління галуззю;\nзміна структури галузі (співвідношення між групами субєктів господарювання, виділеними за такими критеріями: форма власності, організаційно-правова форма підприємництва, розмір, фінансове становище і тип організаційної структури);\nзміна структурних галузевих ринків;\nзміна структури ресурсів, що споживаються галуззю;\nзміна структури асортименту, що виробляється галуззю;\nзміна структури створюваного галуззю валового внутрішнього продукту.\nЗміни у структурі управління галуззю повинні мати характер остаточного відходу від прямого втручання держави у виробничо-господарську діяльність її підприємств у звязку з їх приватизацією. Станом на 1 січня 1998р. в системі міністерства АПК України повністю приватизовано масложирову, миловарну, тютюнову, кондитерську, парфумово-косметичну, макаронну галузі, зерноробні (без хлібоприймальних) підприємства, 98% підприємств молочної промисловості, 93% цук�


Україну відвідає держсекретар США Ентоні Блінкен: коли, з ким та для чого він зустрінеться | Новости в 'Час Пик'\nУкраїну відвідає держсекретар США Ентоні Блінкен: коли, з ким та для чого він зустрінеться\nУ Міноборони спростували інформацію про те, що США заморозять військову допомогу УкраїніУ Каліфорнії оголошено режим НС через екстремальну спекуФукс відреагував на запровадження РНБО санкцій проти нього\nНаступного тижня Державний секретар США Ентоні Блінкен відвідає в Україну. Зокрема, він проведе зустріч з Володимиром Зеленським та главою МЗС Дмитром Кулебою.\nУ Державному департаменті США ]]>повідомили]]>, що в Києві Блінкен пробуде 5-6 травня, передає Час Пік.\n"Він зустрінеться з президентом Зеленським, міністром закордонних справ Кулебою, іншими офіційними особами та представниками українського громадянського суспільства, щоб підтвердити непохитну підтримку США суверенітету та територіальної цілісності України на тлі триваючої агресії Росії", - зазначили в Держдепі США.\nКрім того, Блінкен має намір заохочувати подальший прогрес інституційних реформ, які відбуваються в Україні, зокрема - "у боротьбі з корупцією, яка є ключем до забезпечення демократичних інститутів України, економічного процвітання та євроатлантичного майбутнього".\nУ МЗС України повідомили, що однією з ключових тем майбутнього візиту держсекретаря США в Україну є безпека.\n"Перш за все, безумовно, будемо говорити про безпеку. Будемо говорити про ту допомогу, яку можуть надати США в реформах. Безумовно, будемо говорити про економіку. Але я б сказав, що зараз у нас є кілька важливих тем, особливо в енергетичній сфері, які будуть в центрі уваги", - розповів в ]]>інтерв'ю]]> "Радіо Свобода" глава українського зовнішньополітичного відомства Дмитро Кулеба.\nВін також зазначив, що ґрунт до зустрічі "добре підготовлений", тому розмова з Блінкеним буде предметною.\nЯкі "незручні" теми можуть підніматися?\nЯк ]]>вважають]]> українські журналісти, візит Блінкена може бути не таким райдужним, як бачать його українські політики. Є ряд болючих питань, які просто не можуть бути відкинуті. Зокрема, відсутність американського посла в Україні або занадто повільні темпи "деолігархізації", обіцяної Зеленським.\nТакож варто відзначити, що в Держдепі США вкрай несхвально відреагували на кадрові перестановки в НАК "Нафтогаз" та висловили стурбованість "маніпуляціями Кабінету міністрів".\nДо всього може додатися ще й судова реформа, рішення Зеленського щодо КСУ, ситуація з корупцією, а також обговорення "Кримської платформи".\nІ все ж відносини між США та Україною стрімко розвиваються?\nПосол України в США Оксана Маркарова у зв'язку з візитом держсекретаря США заявила, що між країнами активно розвиваються двосторонні відносини.\n"Стратегічне партнерство між Україною та США розвивається за прискореним планом. На додаток до активних двосторонніх зв'язків на більшості з важливих напрямків, вже скоро будемо вітати державного секретаря Ентоні Блінкена в Україні", - написала вона в Facebook.\nГлава МЗС України у вищезгаданому інтерв'ю відзначив, що в історії України ще ніколи не відбувалося так багато контактів з США на всіх рівнях.\nДля довідки: хто такий Ентоні Блінкен\nБлінкен обіймає посаду держсекретаря США з 26 січня 2021 року. До цього він обіймав посади заступника радника президента (2013-2015 роки) та заступника державного секретаря (2015-2017 роки). Також є засновником консалтингової фірми WestExec Advisors.\nНа посаді держсекретаря Блінкен прийняв ряд важливих рішень: повернення США до ВООЗ, повернення до Паризької угоди по клімату, скасування заборони на в'їзд в Америку жителів ряду африканських та ісламських країн.\nБлінкен та Україна. Ще в 2014 році, коли Росія окупувала Крим, Блінкен назвав це стратегічною поразкою Кремля. Він активно виступав за виключення РФ з Великої вісімки.\nСаме Блінкен стоїть біля витоків рішення про введення персональних санкцій проти українського олігарха Ігоря Коломойського.\nНа сьогоднішній день держсекретар США активно стежить за скупченням російських військ біля українських кордонів і виступає проти російської агресії. У зв'язку з цим, очікування від зустрічі, як вважають іноземні журналісти, найпозитивніші для України.\n"Той факт, що адміністрація Байдена направить в Україну свого самого високопоставленого дипломата за кілька тижнів до потенційного саміту, дає чіткий сигнал про те, що Вашингтон підтримує цю східноєвропейську країну та цінує її як союзника", - йдеться в матеріалі СNN.


Аджа́мка — село в Україні, центр Аджамської сільської громади Кропивницького району Кіровоградської області. центр сільської ради.\nГромада Аджамська сільська громада\nВодойми річки: Аджамка, Чорна, Балка Моренцева\nРозташоване на річці Аджамці, лівій притоці Інгулу, за 21 км від Кропивницького за 11 км від залізничної станції Медерове. З обласним центром сполучена автошляхом. У селі річка Чорна та Балка Моренцева впадають у річку Аджамку.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Аджамка_(село)&oldid=32473868\nОстаннє редагування: 2 червня 2021, 04:02\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 04:02, 2 червня 2021.


Гідроізоляція вимощення навколо будинку: види, пристрій, покрокова відео-інструкція | Сад і город\nГоловна › Сад і город › Гідроізоляція вимощення навколо будинку: види, пристрій, покрокова відео-інструкція\nПри будівництві необхідно подбає про збереження фундаменту, підвалу. Зазвичай будь-яке будівництво починається з вивчення властивостей грунту, рівня вологості.\nАле після його завершення, якщо не реалізувати вимощення, дощова вода почне стікати по стінах будинку, підніметься рівень грунтових ґрунтів і будинок почне просідати, можливе затоплення підвальних приміщень.\nСаме для захисту будівлі організовують не просто вимощення будинку, а використовують спеціальні гідроізоляційні матеріали.\nПристрій гідроізоляції вимощення\nПри створенні гідроізоляційної вимощення по периметру всього будинку користуються різними матеріалами. Від кількості шарів і матеріалів залежить тип вимощення. Зазвичай організовують такі види:\nПроста насипного типу. Підходить для будинків з організованим відводом води з даху, а також в кліматі з рідкими опадами;\nНасипна з додатковим гідроізоляційним шаром. Трохи складніше в монтажі, більше підходить для будинків з підвальними приміщеннями;\nБетонна відмостка: проста в монтажі і міцна захист навіть від найбільш сильних дощових потоків;\nЗбірна вимощення з готових плит. За характеристиками нагадує бетонну, але виглядає естетичніше.\nПри створенні вимощення необхідно пам’ятати, що вона обрамлює весь будинок, тому повинна поєднуватися по стилю з обробкою зовнішніх фасадів, доповнювати. Часто укладають тротуарну плитку або інші подібні матеріали.\nУвага! Вибираючи тип вимощення необхідно орієнтуватися на пристрій підвалу, цокольного поверху і їх положення відносно рівня землі. Вимощення піднімають і загинають на стіну, якщо цокольний поверх вище рівня землі.\nПри організації гідроізоляції біля стін будинку користуються різними матеріалами. Будь-яка вимощення нагадує листковий пиріг, де чергується кілька шарів. Зазвичай для забезпечення гідроізоляційних властивостей використовують:\nРулонні матеріали, наприклад, руберойд, гідростеклоізол. Вони нарізати шматками і розкочуються з напуском по всьому периметру траншеї;\nГудрон, бітумна мастика – це матеріали для поклейки шарів, а також для обмазки фундаменту;\nНедорогі рулонні матеріали: геотекстиль, рубемаст, поліпропілен. Найчастіше використовуються для організації дахів, але можуть укладатися і в вимощення;\nТверді матеріали: бетон, асфальт, гидроцемент тощо;\nЗахисні склади, всмоктуються у бетон. Вони проникають в його пори і створюють кристалічну решітку, не пропускає вологу;\nПолімерні сполуки, придатні для гідроізоляційних цілей.\nКористуючись засобами для проклейки стиків, необхідно заздалегідь очистити поверхню від бруду.\nДокладніше про будівництво печі для лазні з цегли читайте тут.\nТут можна дізнатися про те, як зробити двосхилий дах.\nГідроізоляційна вимощення повинна розташовуватися по периметру всього будинку, приєднуючись до його стін. Це ділянка землі, що захищає будівлю від зайвої вологи.\nРада! Бажано її споруджувати відразу при будівництві будинку, до або після виконання облицювальних робіт. Якщо будівництво може розтягнутися на довгий час, то чим раніше її виконають, тим краще.\nЗазвичай вимощення складається з декількох шарів. В залежності від матеріалів шари можуть мати різну товщину. Найчастіше використовують наступну структуру:\nГлина. Це природний матеріал, який не пропускає вологу. Але глина досить м’яка і з часом може розмиватися;\nГідроізоляція – зазвичай рулонний матеріал. Він укладається на глиняну подушку і один його край загинається на стінку будинку;\nПісок. Додатковий захисний шар;\nГеотекстиль. Матеріал, не допускає розмивання шару піску, а також фіксує конструкцію;\nЩебінь. Може бути останнім шаром вимощення;\nШар геотекстилю і піску. Цей шар можна пропустити, якщо не організовується тверда вимощення;\nБетон, цемент, тротуарна плитка. Це верхній шар, які не тільки виконує гідроізоляційну роль, але і доповнює оформлення будинку.\nПри виконанні робіт по організації вимощення необхідно дотримуватися кількох правил:\nШирина вимощення залежить від типу даху, а також споруди водостоку. Зазвичай вона становить від 80 до 120 см;\nПеред початком робіт з цієї площі знімається верхній шар землі, організовується невелика яма;\nВсі шари вимощення кладуть під невеликим ухилом від стін будинку, також верхній шар повинен повністю покривати нижній і трохи виступати за нього;\nКут нахилу верхнього шару – 10%;\nЯкщо дощі йдуть часто і рясно, підвищений рівень грунтових вод, то організація водовідведення по периметру всієї вимощення допоможе більш якісно захистити стіни будинку, фундамент від вологи.\nСама технологія укладання шарів залежить від обраних матеріалів. Якщо виконується заливка цементом по периметру, то її можна робити частинами. Так само не варто починати укладання шару, поки не замкнутий попередній.\nПри роботі з піском, щебенем, необхідно переконатися, що шар щільно утрамбована і в майбутньому не просяде. Це може вплинути на якість усієї конструкції.\nБетонне вимощення можна зміцнити за допомогою арматури або сітки з неї. Так само її можна заповнити щебенем.\nПоширена помилка – наповнення вимощення ломом. Даний матеріал залежно від перепадів температур звужується і розширюється, що може призвести до псування всієї роботи.\nТак само не варто заважати бетон і глину разом. Варто користуватися тільки якісними сумішами, тоді вимощення прослужить довго і якісно.\nЯк правильно зробити гідроізоляцію вимощення дивіться у відео нижче:


← І знову голови летять! Зеленський звільнив ще 14 голів РДА. Не збирається зупинятись!\nЛюдей евакуювали через вікна! У Житомирі горів тролейбус з пасажирами всередині! →


Карантин 2020 Україна - нові терміни продовження карантину - Главред\nУкраїна в ізоляції: Шмигаль шокував новими термінами продовження карантину\n5 травня 2020, 10:29\nУкраїну чекає нове продовження карантину.\nУкраїну чекає нове продовження карантину / УНІАН\nПрем'єр-міністр України Денис Шмигаль розповів про перспективи загальнонаціонального карантину в Україні.\n"Швидше за все, спираючись на дані Всесвітньої організації охорони здоров'я, карантин буде продовжено і далі з наступними етапами послаблень, якщо це буде дозволяти зробити ситуація з захворюваністю і тим, як люди одужують", - додав Шмигаль в ефірі Українського радіо.\nчитайте такожНові кліщі карантину: у Зеленського зробили несподівану заяву\nНагадаємо, раніше Кабмін продовжив карантин до 22 травня, знявши при цьому ряд обмежень для бізнесу.\nкарантин Денис Шмигаль коронавірус в Україні карантин в Україні\nЗараз ви переглядаєте новину «Україна в ізоляції: Шмигаль шокував новими термінами продовження карантину». Інші новини коронавіруса читайте в розділі «Коронавірус». Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter. Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter


Генпрокуратура завершила розслідування справи Пукача - Укрaїнa - TCH.ua\nГенпрокуратура завершила розслідування справи Пукача\nУкрaїнa 6 грудня 2010, 10:46\nДосудове слідство встановило, що в ніч з 16 на 17 вересня 2000 року Олексій Пукач, діючи за вказівкою міністра внутрішніх справ Юрія Кравченка, вбив Георгія Гонгадзе.\nРозслідування у кримінальній справі за обвинуваченням Олексія Пукача у вбивстві журналіста Георгія Гонгадзе закінчено.\n"Досудовим слідством встановлено, що в ніч з 16 на 17 вересня 2000 року Пукач, діючи за вказівкою міністра внутрішніх справ Юрія Кравченка та інших посадових осіб, вчинив умисне вбивство Гонгадзе за попередньою змовою групою осіб, у зв'язку з виконанням потерпілим громадських та журналістських обов'язків", - йдеться у повідомленні.\n"Крім того, Пукач обвинувачується у перевищенні влади, та вчиненні насильницьких дій щодо члена Київського громадського Правозахисного об'єднання "МИ" Олексія Подольського", - зазначили у Генпрокуратурі.\nТакож Пукач звинувачується у "знищенні службових документів Департаменту оперативної служби МВС, які містили важливу для слідства інформацію про осіб, які брали участь у проведенні незаконного спостереження за Георгієм Гонгадзе".\n"У ході слідства також отримані свідчення обвинуваченого та інших свідків, щодо вчинення злочинів стосовно Гонгадзе і Подольського можуть мати відношення певні посадові особи держави", - зазначається у повідомленні.\nЯк наголосили у прес-службі, "з урахуванням цього у серпні 2007 року слідчим Генпрокуратури порушено кримінальну справу за фактом перевищення влади і службових повноважень службовими особами, які займали особливо відповідальне становище, що потягло тяжкі наслідки та призвели до вбивства Гонгадзе".\n"Але з об'єктивних причин, через закінчення граничного строку тримання під вартою обвинуваченого Пукача, цю інформацію, наразі, не вдалося перевірити в повному обсязі, без чого не можливо прийняти законне рішення із зазначених фактів", - йдеться у повідомленні.\n"Тому 30 листопада 2010 року кримінальна справа за обвинуваченням Пукача у частині доведеного обвинувачення, виділена для направлення до суду", - заявили у Генпрокуратурі.\nПрес-служба також зазначила, що разом з цією справою "до суду будуть направлені матеріали щодо колишнього міністра внутрішніх справ, про відмову в порушенні проти нього кримінальної справи як померлого".\n"При цьому Генпрокуратурою продовжується досудове слідство для встановлення усіх осіб хто мав відношення до вчинення вказаних злочинів та доведення їх вини. Після цього кримінальна справа буде направлена до суду", - йдеться у повідомленні.\nНагадаємо, генпрокуратура відновила обвинувачення екс-генералу Олексію Пукачу, головному обвнуваченому у вбивсті Георгія Гонгадзе, в частині зловживання службовим становищем на початку листопада.\n14 вересня Генпрокуратура заявила, що завершує досудове слідство, яким встановлено, що Олексій Пукач отримав наказ убити журналіста від екс-глави МВС Юрія Кравченка.\nОднак уже 17 вересня заступник генпрокурора Ренат Кузьмін продовжив термін слідства у справі Пукача до 14 грудня.\nА 8 жовтня слідчу групу у "справі Гонгадзе" замість Олександра Харченко очолив Владислав Грищенко, якого вважають довіреною особою Кузьміна. Згодом Верховний суд України продовжив арешт Олексія Пукача до 8 грудня.\nГенпрокурор Віктор Пшонка раніше обіцяв, що усі матеріали щодо вбивства Гонгадзе незабаром будуть пред'явлені і після Нового року справу передадуть до суду.\nЕкс-адвокат Пукача: відрізати Гонгадзе голову порадив Литвин\nПукач у тюрмі дивиться футбол і читає статті про себе\nВідеоГенпрокуратура завершила розслідування справи Пукача\nУкрaїнa 6 грудня 2010, 12:36


Історичні події на Запорозькій Січі за кошового отамана Івана Сулими (А. Кащенко “Над Кодацьким порогом”) | Твори з української літератури\nГоловна ⇒ 📌Твори з української літератури ⇒ Історичні події на Запорозькій Січі за кошового отамана Івана Сулими (А. Кащенко “Над Кодацьким порогом”)\nІсторичні події на Запорозькій Січі за кошового отамана Івана Сулими (А. Кащенко “Над Кодацьким порогом”)\n“Козак” у перекладі з татарської значить “вільний чоловік”, “неустрашимий вояк”. Козаки безстрашно охороняли наші землі від турків і татар, боронили Україну від ворожих переслідувань, хотіли, щоб народ наш мав свою державу і свободу. Були часи, коли польська шляхта панувала в Україні, впроваджувала порядки, які були тоді у Польщі та Європі. Важко було усім жителям українським, бо найбільші права і привілеї мала\nпольська шляхта: вона мала багато земель, окремий суд, сплачувала малі податки. Польське духовенство також мало усякі права і привілеї. Найгірше жилося селянам, або “хлопам”, як їх тоді називали. Вони не мали жодних прав, не мали свободи, мусили працювати на панщині, та ще й були биті за будь-яку провину.\nАле як же народ оборонявся? Прості люди втікали до Запорозької Січі. 1635 року гетьман Конецпольський хотів ослабити силу Запорозької Січі і тому над Дніпром вибудував твердиню Кодак. А на ній стояли охоронці, які не пустили запорожців з Січі в Україну і нікого з України на Січ. Цього часу кошовим отаманом\nстав хоробрий Іван Сулима, який воював із турками на Чорному морі і навіть перепливав Середземне море аж до Риму. Почувши про Кодак, він повернувся із походу, зібрав велике військо козацьке, напав на твердиню і зруйнував її. Тоді польська шляхта на чолі з Конецпольським зібрала близько двох тисяч реєстрових, козаків, які підступом узяли Січ, повбивали вірних козаків-запорожців, а Судиму зв’язали й віддали полякам. Судиму було покарано у Варшаві 1637 року.\nАндріан Кащенко дуже часто звертався до історичної тематики, з увагою вивчав старі документи, які свідчили про героїчне минуле нашої України. Тема Запорозької Січі хвилювала автора дуже давно: славнозвісні гетьмани, отамани проходять перед нашими очима в його нарисах, повістях, оповіданнях. Одним із таких творів є оповідання “Над Кодацьким порогом”. Саме в ньому автор знайомить нас із легендарним Іваном Судимою, який боровся за свою Україну, виступав проти польського ярма. Письменник зміг цікаво описати події того часу. Детально зобразив зовнішність козацького ватажка: “Засмолене вітрами обличчя з великими блискучими очима та пишними над ними бровами одбивало завзяттям… ” Козаки поважали свого товариша за хоробрість, мужність, вміння добиватися правди попри все. Іван Сулима зображений справжнім патріотом, рідним сином неньки України, який ніколи нікому не дасть скривдити її. Воював мужньо сам, умів повести за собою в бій інших: “Підемо за мною Чорним морем погуляти та запалимо люльки аж у Азові турецькому!”\nКоли кошового отамана зрадили і вирішили стратити, Іван Сулима не боявся смерті, не благав пощади: “Не страхався смерті славний козак, але нудьга, мов гадюка, обмотала йому серце… ” Мав надію герой на те, що колись розбрат між українцями закінчиться, забудеться зрада, настане мир в славній Україні. І вже за дванадцять років козаки повстали за свою волю, за свої права, за правду, якої так довго не могли знайти. Історія завжди пам’ятатиме своїх славних синів!\nОбраз кошового отамана Сірка в романі “Фірман султана” (2 варіант) Кошовий отаман Іван Сірко – герой багатьох народних дум, переказів, історичних пісень. З іменем Сірка пов’язане написання запорожцями знаменитого листа турецькому султану, увічнене на полотні Рєпіним. Саме ця картина видатного художника надихнула Володимира Малика на створення роману, героями якого стали мужні захисники України – запорозькі козаки. В. Малик симпатизує козакам, він зображує їх глузливими й […]...\nОбраз кошового отамана Сірка в романі “Фірман султана” (1 варіант) Український письменник В. Малик відіграє важливу роль в історії української літератури. Його творчість – це розробки історичної тематики. У його творах постають діячі минулого, цілі епохи, а поруч з ними – майстерно змальовані образи вигаданих персонажів. “Фірман султана”, “Чорний вершник”, “Князь Кий” – усі ці твори належать до історіко-патріотичної тематики. Роман “Фірман султана” був написаний […]...\nЛегендарний кошовий отаман Іван Сірко (за уривком “Побоїще в Січі” з роману В, Малика “Фірман султана”) Легендарний кошовий отаман Іван Сірко (за уривком “Побоїще в Січі” з роману В, Малика “Фірман султана”) У 60-70-ті роки XVII століття Україна не знала людини, яка б могла зрівнятися за популярністю з Іваном Сірком. Вісім разів Запорозька Січ обирала його кошовим отаманом. Загальне визнання, вдячність і любов сучасників дістав Сірко за свою хоробрість, мужність, відвагу, […]...\nОбраз Івана Котигорошка (за оповіданням М. Коцюбинського “Дорогою ціною”) Образ Івана Котигорошка (за оповіданням М. Коцюбинського “Дорогою ціною”) М. Коцюбинський розповідає в оповіданні “Дорогою ціною” про події, які відбувалися у 1834-1836 роках. Після ліквідації Задунайської Січі посилилось переслідування втікачів за Дунай і в Бессарабію. На кордонах були виставлені козачі пікети. “По всій Бессарабії ганяли дозорці, вистежуючи скрізь по ровах, стогах сіна, комишах болотяних річок […]...\nТвір на тему суд соломона.\nВи зараз читаєте: Історичні події на Запорозькій Січі за кошового отамана Івана Сулими (А. Кащенко “Над Кодацьким порогом”)\n« Образ Матрены Тимофеевны (по поэме Н. А. Некрасова “Кому на Руси жить хорошо”)\nНатхнення в житті »


Житомирські активісти «подарували» меру похоронний вінок : 21:01:2020 - zt.20minut.ua\nУ четвер, 16 січня, представники вищевказаного об’єднання принесли до кабінету міського голови похоронний вінок. Причина такої акції: вплинути на міську владу та змусити її відстоювати права та інтереси мешканців проспекту Незалежності, 29, де продовжують будівництво скандальної АЗС.\nЖурналісти редакції «20 хвилин» звернулися до прессекретаря міського голови Юлії Петрової, аби дізнатися думку мера щодо подібних акцій.\n«Він публічна людина і ставиться до таких моментів спокійно», - написала Юлія Петрова.\nТреба бути зовсім невадекваті щоб до живої людини бігати з вінком,чи в нас похоронними вінками проблеми вірішуються,поставив вінок і зникла проблема?\nТот кто роет могилу кому-то, обязательно ляжет в нее сам..\nСергей Цветков reply Владимир Васьковский\nВладимир Васьковский пусть пугают власть хоть этими приездами\nЭтому мудомеру, гамнеца по фейсу!


Маршруткам у Рівному оголосили війну\nсубота, 30 червня 2018 18:51\nТим, які залишають по собі чорний дим\nНа сайті міської ради з’явилась петиція з такою назвою «Про посилення екологічного контролю за станом громадського транспорту».\nРівнянин Володимир Молчанов просить владу міста вплинути на перевізників. Подаємо текст петиції без змін:\nПо місту курсує багато маршрутних автобусів, викиди з яких не відповідають ніяким нормам забруднення. Часто зустрічаються автобуси з труб яких йде відверто чорний дим. На додачу до того, що майже всі маршрути проходять вулицею Соборною, в денний час забруднення повітря викидами від автомобілів надзвичайно високе. Зрозуміло, що «маршрутки» не єдине джерело забруднення, але на них хоч якось можливо вплинути.\nПропонується посилити екологічний контроль за громадським транспортом, що курсує вулицями міста. Зобов'язати підприємства регулярно перевіряти відповідність транспортного засобу до норм викидів, а також блокувати рух транспортного засобу у разі виявлення невідповідності, з накладанням штрафних заходів на підприємство.\nЗбір підписів розпочато 29 червня. Поки є шість підписів із трьохсот необхідних.


Журналістам "Антени" погрожують черкаські псевдоактивісти | Антена online\nЖурналістам “Антени” погрожують черкаські псевдоактивісти\nУ конфлікт, який тривалий час відслідковує "Антена", втрутилися вже і сусіди.\nНагадаємо, що два власника домоволодінь по вулиці Капітана Подолянчука не можуть поділити межу, на якій має бути збудована захисна підпорна стінка. Рішенням суду встановлено, що сусід знизу порушив межі домоволодіння і незаконно вкопався в ділянку сусіда, однак, власник не хоче виконувати рішення суду.\nНами з’ясовано, що обидві земельні ділянки розташовані в історичній частині міста, а саме на колишніх оборонних валах черкаського замку 15-16 століть. У зрізі гори можна побачити чимало залишків керамічного посуду і навіть рештки людських кісток.\nНевідомо чому археологічна інспекція, що діє при облдержадміністрації, не втручається в конфлікт, коли вочевидь тут руйнується археологічна пам'ятка.\nВтім, незрозуміла позиція сторони, що програла суд - будувати захисну стінку потрібно, бо в першу чергу їм загрожує ймовірний зсув ґрунту. Але чомусь мешканці вибрали шлях конфлікту.\nПісля виходу минулого сюжету до офісу "Антени" намагалися вдертися невідомі, серед яких був власник будинку і такий собі Євгеній Єзик, який називає себе громадським активістом.\nНаш сюжет ще не вийшов в ефір, але Єзик вже і цього разу почав погрожувати журналістам та закликав закрити телеканал "Антена". Але з його допису стала відома цікава деталь: Єзик вважає, що журналісти свідомо переслідують іншого активіста - представника ГО "АвтоЄвроСила", що є власником ділянки за адресою Капітана Подолянчука 8. Саме його і стосувалося рішення суду.\nТелеканал "Антена" змушений звернутися до правоохоронних органів із запитом про незаконні земельні роботи, що руйнують археологічну спадщину. А щодо сусідського конфлікту найкраще висловився один із сусідів конфліктних ділянок і закликав власників сісти за стіл перемовин.\nЦей конфлікт піднімає декілька питань, і головне - хаотична забудова в історичному середмісті та відсутність політичної волі у влади навести лад. Адже схили Дніпра, що входять до складу історико-культурного заповідника, взагалі не мають забудовуватися, а будь-яка господарська діяльність на них суворо регламентується.\nПопри це - Дніпровські схили в межах міста нині активно забудовуються на очах міських та обласних служб, правоохоронців та стають предметом спекуляцій із боку так званих громадських активістів, адже вартість землі тут є найвищою в Черкасах.\nДивіться також: Дніпровські схили у Черкасах під загрозою руйнації


Чорнобильський Прес-Експрес: Лікар від Бога\nЛише такі відгуки можна почути від пацієнтів про хірурга Чорнобильської лікарні Федора Новіцюка\nПро Федора Капітоновича Новіцюка, лікаря-хірурга Київського центру радіаційного захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, ходять легенди. Пацієнти кажуть, що потрапити до рук цього лікаря від Бога — рівноцінно безумовному шансу на успіх і одужання. І це при тому, що в цьому лікувальному закладі весь медперсонал — професіонали високого класу. Але Федір Капітонович вирізняється серед своїх колег не лише віком — 76 років, а й трудовим стажем за спеціальністю — 58 років зі скальпелем у руках. А ще — любов’ю до людей, до рідного Києва і повагою до здоров’я — свого й чужого.\nЛікар довго не погоджувався на інтерв’ю, мотивуючи це тим, що є багато молодих талановитих колег, про яких варто розповідати, а не про чоловіка такого поважного віку. Довелося застосувати деякі хитрощі, щоб зрештою поспілкуватись з людиною, про яку розповідали пацієнти доктора Новіцюка.\nФедір Капітонович з дитинства мріяв стати лікарем або військовим, а краще одночасно — і тим і другим. Після школи закінчив військово-медичне училище на Печерську і поїхав служити на Тихоокеанський флот. Опинився аж на Камчатці, на забутому Богом і людьми півострові Красильникова.\n— З України на Тихоокеанський флот відправили служити 34 новоспечених фельдшерів. Півроку ми пробули разом у Владивостоці в навчальному центрі, а далі доля розкидала нас по кораблях, морських і авіаційних базах, прикордонних заставах,— згадує молодість хірург Новіцюк.— Мене закинуло в морську авіацію. Це був 1961 рік.\nСлужба фельдшером на флоті стала для Федора Капітоновича незрівняною школою професійної майстерності. Йому доводилося лікувати практично всі хвороби, навіть самотужки оперувати. Маститий хірург і зараз з хвилюванням згадує, як йому, молодому, недосвідченому фельдшеру, вистачило духу взятися за гінекологічну операцію й, до того ж, провести її успішно!\n— Мабуть, тому що не уявляв чітко, що могло б трапитися в результаті невдачі. А ще тому, що не бачив іншого виходу: жінку привезли з підозрою на апендицит, а у неї виявилося зовсім інше захворювання, яке не давало часу на роздуми, перевезення до лікарні тощо... Слава Богу, тоді все закінчилося чудово! — згадує лікар.\nЧерез рік служби фельдшер Федір Новіцюк разом зі своїм командиром і земляком, капітаном медичної служби, поїхав на материк, до Хабаровська — вступати до військово-медичної академії. Конкурс при вступі був величезний — 93 претенденти на одне місце, при цьому набирали лише 17 майбутніх студентів і виключно майстрів спорту. На жаль, примхлива фортуна того разу від Новіцюка відвернулася. А через рік фельдшер отримав виклик на навчання до Київського медуніверситету.\n— Я з першої хвилини закохався в Київ,— каже Федір Капітонович.— І досі вважаю його найкращим місцем на Землі (таким, як і моя рідна Хмельниччина, тільки величнішим). Після інституту мене залишили на кафедрі госпітальної хірургії в Жовтневій (тепер — Олександрівській) лікарні, потім працював зав. хірургічним і зав. проктологічним відділеннями в лікарні на Солом’янці. Після аварії на ЧАЕС Федір Новіцюк разом із бригадою фахівців оперував у наметовому польовому шпиталі, розташованому в селі Катюжанка. Там проходили лікування й реабілітацію ліквідатори аварії. І ось уже 22 роки лікар рятує тих, хто затулив собою світ від «мирного» атому.\n— На превеликий жаль, багатьох із них уже немає в живих,— з болем каже хірург.— А є й такі, хто тримається з гідністю, не піддається ні хворобам, ні невблаганному часу. Є у мене один пацієнт, який після ампутації частини кінцівок не просто ходить, а й водить автомобіль, і займається громадською роботою. Все залежить від генів і від способу життя.\nЗа словами хірурга, найчастіші проблеми, з якими стикаються ліквідатори аварії на ЧАЕС і працівники атомної галузі, які й приводять їх до хірургічного відділення — це захворювання судин (на першому місці), кишечника, шлунку, жовчного міхура, онкологія. Багато хворих і у відділеннях променевої терапії, в неврології та кардіології. Є серед них і дуже важкі хворі. Але, дякувати Богові, ця категорія населення більш-менш забезпечена медикаментами.\n— Я не люблю призначати хворим зайві препарати,— розповідає хірург,— намагаюся обходитися лише мінімумом, але перевіреним, індивідуальним для кожного хворого. Запорука успіху, на мою думку,— це позитивне мислення й бажання бути здоровим, приносити радість або користь оточуючим. Бог дав нам життя і здоров’я і ми повинні його берегти. Особисто я все життя займаюся спортом, фізкультурою і досі бігаю, щодня підтягуюся на перекладині, брусах... Я виробив для себе основні правила життя: не курити, не зловживати спиртним, рухатися, берегти сім’ю, дітей, жити в мирі з колегами й сусідами, постійно навчатися новому. А головне — робити добро і нікому не робити зла. Рух — це життя.\nФедір Капітонович не зупиняється ні на хвилину. У вільний від роботи час він із величезним задоволенням працює на дачі за Броварами: висаджує квіти й овочі, обрізає дерева, «наводить красу». Серед свят найулюбленішими вважає Великдень, Різдво, Новий рік і День Перемоги.\n— Мій батько служив у гусарському полку ще царської армії, потім — у Червоній армії, воював, потрапив у полон, в концтабір «Дахау». Брат Павло перед війною служив командиром відділення в артилерійському полку, який дислокувався в естонському місті Раквере. Загинув під Ленінградом. Звістку про братову загибель нам приніс його однополчанин 9 травня 1944 року. А рівно через рік із динаміків-тарілок на сільській площі пролунало повідомлення Радінформбюро про закінчення війни...\n— Ви знаєте, я зараз повертаюся думками назад і не можу повірити, що все так змінилося! Тоді в селах люди навіть хати не замикали. Все робили гуртом, допомагали один одному, ділилися останнім. Пригадую голод 1947 року. І навіть тоді, рятуючи чужих дітей, люди віддавали останній шматок хліба. А зараз, на жаль, усе стало по-іншому. Ось ми кажемо: «Хочемо в Європу! Йдемо в Європу!». А треба зробити так, щоб Європа йшла до нас! І починати слід із себе. Спочатку хоча б навчитися прибирати навкруги, робити щось для тих, хто поруч!\nФедір Капітонович Новіцюк, Заслужений лікар України, мріє про собаку-лабрадора, якого від заведе, коли вже не буде в змозі працювати. А поки що він не просто працює й користується повагою в колективі, а й ділиться своїм досвідом із синами й невістками, які продовжують лікарську династію.\n— Федір Капітонович — людина з великої літери,— каже про свого колегу зав. хірургічним відділенням Київського центру радіаційного захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Олександр Товстохатько.— Це — мій вчитель і наставник. Ми з ним з 1987 року працюємо разом. Найбільше, що вирізняє його серед інших,— вміння любити людей, безвідмовність і відповідальність. А ще — вимогливість до себе й до інших. На власному прикладі й на позитиві.\nТепло відгукуються про лікаря і його пацієнти. Серед них ліквідатор, професор Анатолій Шостак, який добре знає Новіцюка вже понад 15 років.\n— Федору Капітоновичу притаманні такі риси, як професіоналізм, а ще постійна і наполеглива праця над собою — він весь час удосконалюється, підвищує свою фахову майстерність, читає безліч спеціальної літератури, слідкує за досягненнями колег не лише в Україні, але й за кордоном. Правди нікуди не подінеш — про медичне середовище ходить безліч чуток і легенд щодо корумпованості й поборів. І такі випадки, на жаль, мають місце. Але Федір Капітонович має стійкий імунітет проти цієї пошесті, а його клієнти чітко знають, якщо хочеш образити лікаря — запропонуй йому якусь «винагороду». І це свята правда! Він вірить в Бога, молиться за хворого перед кожною операцією і щиро радіє, коли у пацієнта наступає «позитивна динаміка»,— зазначив Анатолій Вікторович\nОпубліковано: пʼятниця, травня 20, 2016


11 жовтня 2021 в 10:50\nФото: Global Look Press | Сі Цзіньпін виступив у Великому залі народних зборів у Пекіні на честь 110-ї річниці китайської революції\nЗа словами генсека компартії Китаю, у пріоритеті в країни мирне возз'єднання з жителями Тайваню, але в разі потреби вони готові застосувати силу.\nГенеральний секретар ЦК Комуністичної партії Китаю Сі Цзіньпін заявив, що возз'єднання Тайваню з материковою частиною Китаю відповідає інтересам Пекіна. Про це передає USA Today.\n"Возз'єднання нації має бути здійснено, і воно обов'язково буде здійснено", — заявив Сі Цзіньпін.\nОднак, лідер КНР підкреслив, що в пріоритеті саме мирне возз'єднання жителів Тайваню. За необхідності КНР можуть повернути острів силою. Його заява пролунала на церемонії 110-ї річниці китайської революції у Великому залі народних зборів у Пекіні на фоні найбільшого загострення ситуації з Тайванем.\nУ перші 4 дні жовтня близько 150 китайських бойових літаків заходили в зону дії ПРО острова. Серед них були винищувачі, бомбардувальники і літаки дальнього виявлення. У найбільшому маневрі брало участь 52 літаки.\nУ 1949 році Тайвань і КНР були розділені за результатами громадянської війни. Тайвань отримав автономію з армією, власною конституцією і демократією. Уряд острова вважає себе незалежним і суверенним, у той час як китайський уряд постійно заявляє про возз'єднання з островом.\nОдна з причин загострення відносин — це активність Заходу в Індо-Китайському регіоні і зростання військової міці Китаю. Тайвань закуповує в США озброєння для захисту і заявляє про готовність відстоювати свою незалежність.\nНагадаємо, за інформацією WSJ, США таємно тренують тайваньських військових уже як мінімум рік. Тайвань готується до відбиття нападу Китаю, запитуючи в Австралії співпраці у сфері розвідки та оборони. За останні 4 дні в повітряний простір Тайваню вторгалося близько 150 літаків КНР.\n07 жовтня 09:01


В Ужгородському замку з’явиться виставка знахідок студентської експедиції (Фото) — ПроЗахід новини\nОпубліковано: 12:31, 10.05.2020\nПро останні знахідки на території руїн Церкви святого Юрія та їхню цінність Медіацентру УжНУ розповів завідувач Археологічного музею УжНУ, доцент Володимир Мойжес.\n«Напис виконаний готичним шрифтом. Чітко читається «DR» і простежується вихід на букву U, – розповідає науковець. – Найімовірніше, це було вмуровано в стіні і могло бути пам’ятною табличкою. Наприклад, про те, що згадані люди провели ремонт тощо. На мою думку, ця знахідка належить до XIV століття. Раніших таких написів у нас просто нема».\nЗамкова церква вважається однією з найдавніших середньовічних кам’яних сакральних будівель в межах сучасного Ужгорода. Однак відомостей про неї мало. Перші дослідження тут відбулися у 1978 році під час великих реставраційних робіт. Тоді знайшли апсиду – вівтарну частину церкви. Пошукові роботи тривали з перервами до 1987 року. Після багаторічної паузи дослідження руїн відновилися – у 2018 році тут почала працювати експедиція УжНУ.\nновини закарпаття новини прозахід новини ужгород Ужгород замок виставка Ужгородський замок експозиція церква Ужну медіацентр


Житомир.info | Микола Присяжнюк: Якщо ми не будемо втілювати наступний крок політреформи, то топтатимемося на місці\n4 July 2022, 23:55\nМикола Присяжнюк: Якщо ми не будемо втілювати наступний крок політреформи, то топтатимемося на місці\n12 December 2006, 10:58\nУ розмові з кореспондентом Інформаційного серверу фракції Партії регіонів у Верховній Раді народний депутат, голова Житомирського обласного відділення Партії регіонів Микола Присяжнюк заявив, що без подальшого впровадження політреформи не можна зробити самоврядування самодостатнім. <?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />\n«Політреформа необхідна і вона має право на втілення її в життя. Давайте ми з вами уявимо одну картину: сьогодні Президент відміняє політреформу. Є Президент і сільський голова. Зараз навіть голови колгоспу нема, який при колишньому Союзі був зв’язковим між центром і громадою. А який зв’язок, я хотів би зрозуміти, між Президентом і селищним головою сьогодні? Тобто повністю іде нестиковка. Кожний буде йти по своїй орбіті. Це перше питання. Потім, давайте подивимося: на сьогоднішній день, коли ми спостерігаємо ситуацію невизначеності по відношенню до політичної реформи - буде вона чи не буде - сто шістдесят голів районних адміністрацій відсутні. Вони не призначені! Голови районних рад ще не можуть второпати, для них це шок, що вони повинні взяти всю повноту влади на себе! І якщо ми не будемо втілювати наступний крок політреформи, то ми будемо топтатися на місці. І не те, що громада розгубиться, вона десь там загубиться».\nНа думку Миколи Присяжнюка вибори до місцевих рад на пропорційній основі не виправдали себе. «Розумієте, навіть проблема не в тому, хто прийшов до влади – політики, чи люди, які не знають регіон. Вибори на пропорційній основі до місцевих рад - це є проблема. Чому? Тому що, якщо ми подивимося обласні ради, то регіони представлені, може, на відсотків десять. Райони представлені десь може на відсотків 10-15. І це є проблема. Це перше. По-друге, проблема велика в тому, що все-таки наша країна багатопартійна - ми бачили, скільки партій приймали участь в виборах. І також ми бачили, що багато людей, які заслуговують бути депутатами місцевих рад залишилися поза межами політичного життя свого району чи регіону тільки тому, що їх партії не пройшли по рейтингу. І я впевнений, що та система, яка пропонувалася багатьма депутатами з місць - 50 на 50 до місцевих рад - була б правильним кроком», - резюмував народний депутат.


Хто в Україні звертався до американських лобістів у 2017 році? - АСН\nХто в Україні звертався до американських лобістів у 2017 році?\nВ той час, коли в Україні все ще не легалізована лобістська практика, українські стейкхолдери вже давно навчилися користуватися послугами американських лобістів. На відміну від нашої країни, лобізм у Сполучених Штатах є відносно прозорою та сталою практикою. А головне – врегулюванню з боку права. Тож у відкритих джерелах, можна знайти повну інформацію про те хто, чиї та за скільки просував інтереси в «країні можливостей».\nПрактика лобізму в США, це дійсно великий бізнес, на який, кожного року, витрачається сотні мільйонів доларів корпораціями, різними організаціями, урядами, а іноді і просто заможними людьми, зі всього світу. З приходом до влади адміністрації Трампа, запит на послуги лобістів тільки зріс, адже зацікавленим сторонам необхідно налагодити нові контакти, щоби просувати власні інтереси.\nВ основному, клієнтів з України цікавить не вплив на прийняття рішень у Конгресі, а послуги щодо сприяння урядовим відносинам (GR), консалтингу та PR. У свою чергу, українській уряд, зараз, найбільш зацікавлений у зміцненні позицій у боротьбі з Росією: подовженні санкцій, наданні зброї тощо. Офіційно, на Уряд України, у 2017 році, працювала лобістська фірма Barbour Griffits & Rogers більш відома, як BGR Group. На її послуги було витрачені 450 000 USD – насправді, відносно невелика сума за розцінками вашингтонських лобістів, але й за неї, Адміністрація Президента поспішила виправдатись, повідомивши, що: «дана ініціатива проходить за підтримки донорів, без залучення державних коштів». За відкритими джерелами, ціль компанії: «посилення зв'язків між США й Україною та заохочення американських приватних підприємців інвестувати в Україну».\nАктивним клієнтом лобістів зі Сполучених Штатів був і Нафтогаз України – звідти звертались до компанії Valuebridge International та, наприкінці року, до компанії Yorktown Solutions. Valuebridge займалась організацією зустрічей із політиками та представниками медіа. Наприклад, Вільям Браян, колишній президент Energy Group, яка є підрозділом Valuebridge, у березні цього року відкривав презентацію української делегації Нафтогазу на міжнародній конференції CERA Week, що проходила в Х'юстоні. У профілі містера Браяна, зазначається 8-річний досвід роботи в Департаменті енергетики США, рік із якої на посаді старшого радника Управління міжнародних справ.\nЩодо Yorktown Solutions, то за договором, який є у відкритих джерелах, компанія займається: «розробкою й реалізацією промоційної програми, спрямованої на інформування й залучення відповідних зацікавлених сторін у США… у зв’язку з ризиками пов’язаними з проектами будівництва обхідних газопроводів». Зрозуміло, що Україну вкрай турбує будівництво "Північного потоку-2", який продовжується, попри міжнародні санкції та відсутність дозволу Єврокомісії. І далеко не останню роль, у цьому процесі грає позиція США.\nДві українські партії зверталися цього року до американських лобістів – Аграрна партія та Партія регіонів, яка все ще існує. У червні місяці «Партія регіонів» зверталась до DMP International від якої підписався, уже добре відомий в Україні, Пол Манафорт. Тож, здається, їхня співпраця й далі триває.\nСеред відомих приватних осіб, зазначаються Сергій Тарута, Олександр Чалий та Сергій Рибалка. З Тарутою, взагалі, вийшла доволі цікава історія, що мала певний розголос у вітчизняних ЗМІ. Сергій Олексійович вирішив використати Сполучені Штати у своїй боротьбі з Нацбанком України, але трохи переоцінив можливості американських лобістів. У своєму Facebook він повідомляв, що 25 вересня виступив у спеціальному комітеті з фінансових послуг при Палаті представників Конгресу США і зробив доповідь про корупцію в Нацбанку. У свою чергу, Нацбанк відреагував миттєво, розповсюдивши інформацію, що насправді ніякого засідання не було й що: «в орендованій кімнаті відбувся нечисленний (до 20 осіб) неофіційний захід, організатором і модератором якого виступив представник лобістської компанії Liberty International Group, а спікерами виступили Сергій Тарута та екс-співробітник НБУ Олександр Завадецький». Це яскравий приклад того, що не потрібно вважати американських лобістів всемогутніми, здатними вирішити будь-які питання. Бо лобізм у Сполучених Штатах, це бізнес, а не корупція.\nРоблячи підсумок, потрібно зауважити, що вже на державному рівні, в Україні розуміють як працює система GR-послуг у США, але й досі, відсутня політична воля, щоби перенести в правове поле цю практику в нашій країні, де корупція досягає таких розмірів, що це стає вже міжнародною проблемою.\nНімеччина не підтримала рішення США вийти з ракетного договору - 21-10-2018 17:24\nПарубій пояснив причину підвищення цін на газ для населення - 21-10-2018 09:37\nМедведчук підтвердив, що його дружина володіє бізнесом в Росії - 18-09-2018 08:25


Наталія Веселова: Схід і захід ніколи не вступали ні в які конфлікти – це все штучне - 112 Україна\nСхід і захід ніколи не вступали ні в які конфлікти – це все штучне\nНАТАЛІЯ ВЕСЕЛОВА - народний депутат України від фракції "Самопоміч". Секретар комітету ВР з питань соціальної політики та зайнятості. Закінчила Слов'янський державний педагогічний інститут. Пізніше працювала в Слов'янському районному управлінні соціального захисту населення на посаді спеціаліста з призначення пенсій. У 2000 році перейшла в Слов'янське районне управління праці та соціального захисту населення. У 2004 році була призначена на посаду спеціаліста першої категорії відділу пенсійного забезпечення в управлінні Пенсійного фонду України в Пролетарському районі Донецька. У червні 2014 року за погодженням та з ініціативи командира спеціального батальйону спеціального призначення "Донбас" Семена Семенченка заснувала благодійний фонд допомоги батальйону "Донбас"\nВлащенко: Сьогодні у нас у гостях народний депутат від фракції "Самопоміч" Наталія Веселова.\nДоброго дня. Ви зі Слов'янська. Чому сталося те, чого ми ніколи не могли собі уявити – конфлікт заходу і сходу? Чому частина людей на сході в якийсь момент сказали, що вони не хочуть бути з Україною?\nВеселова: Схід і захід ніколи не вступали ні в які конфлікти – це штучний конфлікт. Питання мови теж штучно створене. Найактуальніше для всіх регіонів питання, за опитуваннями, – це війна на сході. І на останньому місці - це питання мови.\n- Хто були ті люди, які збирали мітинги, проголошували сепаратистські гасла?\n- Насправді, на чолі всіх сепаратистських рухів стояли державні службовці та працівники органів місцевого самоврядування, причому найвищого рангу. Наприклад, наш начальник обласної міліції присягав на вірність "ДНР". Мер Донецька ініціював референдум 11 травня. Підготовкою до референдуму теж займалися органи місцевого самоврядування. Природно, люди не самі це придумали, ними керували і, думаю, досі керують. Наші держслужбовці завжди використовувалися як певний ресурс "Партії регіонів", для створення картинки.\n- Ви зараз спілкуєтеся з кимось звідти?\n- До Слов'янська я їжджу, це звільнена територія.\n- Чому люди у Донецьку продовжують наполягати на своїй позиції?\n- Люди ж отримують російську пропаганду. Люди, які хочуть розібратися в ситуації, були і раніше. Вони шукали альтернативні джерела інформації і продовжують їх шукати і зараз. А є люди, які не прагнули ні в чому розібратися – якщо по телевізору говорять, значить, це правда. Такі люди є як на підконтрольних територіях, так вони є і тут. Тут теж мало розбираються – що відбувається на сході, чи багато там людей, проукраїнськи налаштованих, чи всі вони там терористи.\n- Скільки людей, проукраїнськи налаштованих, з тих, хто залишився на окупованих територіях?\n- У 2014 році дуже багато людей виїхало. Зараз дуже багато людей повертається. Причому повертаються, в основному, проукраїнськи налаштовані. Павло Розенко влаштував полювання на переселенців – від нього можна було почути месиджі, що у нас з'явилися лжепереселенці. Причиною цькування послужило те, що для верифікації Мінфіном необхідно було передати бази. На даний момент передані бази даних лише щодо внутрішньо переміщених осіб. Щодо пенсій і соцвиплат бази досі не передані. Розенко знає, що там не все чисто і передавати ці бази для верифікації не можна. У нас щомісяця приріст внутрішньо переміщених осіб був сто тисяч. Я не бачу об'єктивних причин для такого приросту.\n- Чи могли ми утримати ці окуповані території українськими? Що потрібно зробити для цього?\n- Це продукт ведення дуже тривалої політики щодо Донецької і Луганської областей. Процеси, які там відбувалися, не контролювалися українською владою, а більше контролювалися місцевими елітами. Громадська організація "Донецька народна республіка" була зареєстрована ще в 2005 році. Це говорить про те, що все це готувалося дуже давно. Вони періодично проводили мітинги, нечисленні. Керівником був Пургін, громадянин Росії, який переслідується законодавством РФ за вбивство. Я думаю, що він спеціально сюди був давно засланий і виконував певну роботу. Роздача паспортів "ДНР" відбувалася ще в 2010 році. Тоді це було потішною дією, над якою всі посміялися. А зараз ми бачимо результат.\n- А ваші батьки переїхали до Києва?\n- Ви прийшли, фактично, з волонтерської діяльності в політику?\n- Під час Майдану я була в декреті, уважно стежила за подіями по телевізору, і мене не залишала думка, що на Донбасі скоро буде дуже жарко, що скоро буде напад РФ на Україну. Я думаю, що якщо у мене було таке відчуття, то у силових структур повинно було бути не відчуття, а інформація.\n- А як ви познайомилися з Семенченком?\n- Після того як у Києві закінчився Майдан, я виявила у "Фейсбуці" сторінку "Самооборона Донецька" і почала листуватися з цією сторінкою. Я навіть не знала, хто там адмін. З постів я розуміла, що це люди, які мають якесь відношення до Майдану київського. Я розуміла, що в Донецьку відбуваються такі події, коли треба самоорганізовуватися, за типом Майдану у Києві, тому я активно листувалася з цією сторінкою, ставила питання, отримувала відповіді. Потім ця сторінка раптом перестала відповідати, і мені написала людина під ніком "Семен Семенченко" і сказала, що вела цю сторінку і була її адміністратором. Тоді ми вже почали листуватися саме з цією людиною, але там не було фотографії. Він говорив, що він організовує самооборону Донецька, і я розуміла, що це необхідно, тому що державні органи не тільки не захищали наші права, але вони і порушували. Вони просто були зрадниками, багато хто з працівників правоохоронних органів. Інших людей, які взяли б на себе відповідальність і організовували людей, просто не було. Тому я прийняла рішення, що треба підтримувати цю людину, і підтримувала зв'язок з ним, по "Фейсбуку". Потім ми обмінялися телефонами. Особисто я познайомилася з Семеном Семенченком вже після 13 березня, на проукраїнському мітингу, коли у нас вже була перша жертва — Дмитро Чернявський, колишній прес-секретар "Свободи". Вже після того ми складали списки, і Семен у листуванні запропонував мені відкрити рахунок для збору коштів для постраждалих на мітингу. Щоб не розподіляти ці гроші самостійно, ми в ФБ створили такий чат, євромайданівців.\n- Що ви знали в той час про нього?\n- Тільки те, що він про себе розповідав. У мене був вибір: або підтримувати людину, яка намагається якось самоорганізувати людей, або не довіряти. Я прийняла рішення довіряти, тому що іншої альтернативи не було.\n- Мені розповідали, що дуже багато донецьких бізнесменів здавали гроші на охорону цього мітингу.\n- Я про цей факт не знаю.\n- А як ви працювали з людьми, як ви їх організовували?\n- Організацією людей займався Семен. Я до цього взагалі не мала відношення. Я обдзвонювала магазини в пошуках засобів захисту для охорони мітингів. Але я їх сама не купувала, у мене не було коштів.\n- А чи була взагалі "Самооборона Майдану"?\n- Ми почали зустрічатися з людьми після мітингу 13 березня, коли вони постраждали, і я вже збирала гроші.\n- А що це були за люди?\n- Це були люди, які ще до всіх цих подій мали активну громадянську позицію. Люди були з різних громадських організацій, були і партійці.\n- А хто допомагав грошима "Самообороні Майдану"?\n- "Самообороні" не знаю. На мою картку надходили кошти від громадян. Причому я кожен вечір викладала скріни надходжень. Максимально, що у мене було на рахунку – до 10 тис. гривень.\n- Хто вам запропонував йти у ВР?\n- Це сталося зовсім несподівано для мене. На той момент я вже займалася тиловим забезпеченням батальйону "Донбас", через мене проходила логістика.\n- А ви були безпосередньо у розташуванні батальйону?\n- Коли ще формувався батальйон, в селі Новопідгороднє, туди ми привозили гуманітарку.\n- А як формувався батальйон?\n- Ми дали оголошення на ФБ, і дуже багато людей почали записуватися. Спочатку Семен звертався в обладміністрацію. Ніколи не питала, чому в Донецькій області не організували батальйон територіальної оборони, але, напевно, губернатор боявся того, що можуть організувати не тих людей. Тому Семен звернувся до Дніпропетровська, потім я зв'язалася на ФБ з Бутусовим, ми обмінялися телефонами і були на постійному зв'язку. Я бачила, що Юра займається організацією і з Аваковим, і з Коломойським, який був на той момент губернатором. Вони пробивали, під кого ж підуть добровольчі батальйони – під Міноборони, МВС чи Нацгвардію. Коли ми зв'язувалися з Бутусовим, вирішувалося питання, що їх має забрати Міноборони, але потім їх приписали до батальйону "Дніпро", який формував Коломойський.\n- Хто платив зарплати?\n- Тоді питання про зарплати не стояло. Люди йшли на патріотизмі, а ми забезпечували їх продуктами.\n- Так як ви стали депутатом?\n- В серпні, коли почалися іловайські події, мені подзвонили хлопці з команди Семена і сказали, що Семен попросив мене приїхати на семінар. Я приїхала на семінар, який вів Олег Березюк, розповідав про "Самопоміч". Я сиділа на семінарі, у мене постійно дзвонив телефон, дзвонили з Іловайська, Старобешевого, я неуважно слухала і взагалі не могла зрозуміти, що таке "Самопоміч". Після цього семінару я запитала у хлопців, які були зі мною, що взагалі відбувається, а мені сказали, що мені потрібно залишитися на співбесіду. Прийшли Садовий, Березюк і почали зі мною розмовляти. А потім Садовий запитує: "А чому ви вирішили стати народним депутатом?". Я кажу, збентежено: "Я не збираюся бути народним депутатом". Вони переглянулися: "Як?".\n- Ви розумієте, що якісь люди рекомендували Садовому і Березюку вашу кандидатуру, що вас завели у ВР фактично за квотою Дніпра? В той час була така ситуація в країні, що приватні особи відстояли Дніпропетровську область, допомагали фінансово.\n- Якби зі мною укладали якісь договори і зі мною про щось домовлялися, то, можливо, це було б так. З червня наш батальйон був приписаний до частини 30-27 Національної гвардії України. Я допомагала Національній гвардії України, а не окремому підрозділу. Я зайшла у ВР за квотою батальйону "Донбас".\n- А вас не бентежило, що ви нічого не знаєте про "Самопоміч" і що ви збираєтеся йти в політику під керівництвом людей, про яких ви нічого не знаєте?\n- Ми дізналися про цих людей в процесі передвиборної агітації, коли ми їздили командою, знайомилися. Там багато людей не знали один одного. Нас об'єднувало одне і те ж – ми хотіли змінити країну. "Самопоміч" на той момент вже показала свою роботу у Львові, в Києві. Була партія "Воля", яка виникла на хвилі Майдану, була РПР, і був батальйон "Донбас". Я не бачила нічого поганого в тому, що ці чотири частини об'єдналися і йдуть разом.\n- Як ви думаєте, чому досі йде війна?\n- Напевно, тому, що вона комусь вигідна. Можливо, тим, хто на цьому заробляє – від постачальників продуктів до постачальників зброї. Я вважаю, що кожен з нас має можливість впливати на це. Я роблю все для того, щоб повернути Донбас до складу України і щоб війна закінчилася.\n- Дякую, Наталіє.\n#Донбас #інтерв'ю #"112 Україна" #"Самопоміч" #Веселова


Hotel Garni De Karsteboom - Валькенбург-аан-де-Ґуль - Hotels.com\nHotel Garni De Karsteboom, Валькенбург-аан-де-Ґуль, Лімбург, НідерландиНапрямок\nПлоща Theodoor Dorrenplein — 12 хв пішки\nПарк розваг «De Valkenier» — 16 хв пішки\nВалькенбурзький замок — 16 хв пішки\nЗамкові руїни Fluwelengrot — 18 хв пішки\nСхідний замок — 19 хв пішки\nКанатна дорога Валькенбургу — 19 хв пішки\nNieuweweg 76, Валькенбург-аан-де-Ґуль, 6301EW, Нідерланди\nГолландське валькенбурзьке казино — 21 хв пішки\nПечери Валькенбургу — 21 хв пішки\nВежа Wilhelminatoren — 22 хв пішки\nРинок — 13,5 км\nАмериканське військове кладовище — 8,8 км\nСтанція Valkenburg — 9 хв пішки\nРозкладачки доступні за 37.50 EUR за день\nHotel Garni De Karsteboom пропонує безплатне скасування без штрафів?\nТак, Hotel Garni De Karsteboom пропонує номери за поворотними тарифами на нашому сайті, які ви можете скасувати за кілька днів перед приїздом. Радимо ознайомитися з політикою скасування цього помешкання.\nHotel Garni De Karsteboom пропонує паркування на території?\nHotel Garni De Karsteboom дозволяє перебування з домашніми тваринами?\nО котрій годині Hotel Garni De Karsteboom починає реєстрацію та виселення?\nHotel Garni De Karsteboom пропонує ресторан? Чи є ресторани поблизу?\nТак, тут є ресторан. Поблизу є такі ресторани, як Grand Hotel Monopole (7 хв. пішки), Aan de Linde (12 хв. пішки) та Spartacus (12 хв. пішки).\nHotel Garni De Karsteboom має казино?\nНі, у цьому готелі немає казино, але поблизу розташовані Голландське валькенбурзьке казино (4 хв. їзди) та Fair Play Casino Maastricht (12 хв. їзди).\nHotel Garni De Karsteboom: чим можна зайнятися в самому помешканні або неподалік?\nУ теплі місяці отримайте задоволення від різних способів активного відпочинку, доступних неподалік від помешкання, як-от походи. Крім того, Hotel Garni De Karsteboom пропонує сад.\nH, 1 -денна мандрівка, 6 лип., 2020\nN.a, 4 -денна мандрівка, 21 черв., 2020\n2 -денна романтична відпустка, 25 груд., 2019\nGerrit, 7 -денна сімейна мандрівка, 18 вер., 2019\nJacqueline, 1 -денна мандрівка, 12 лип., 2019\nKarel en Angela, 1 -денна сімейна мандрівка, 25 трав., 2019\nliesbeth, 1 -денна романтична відпустка, 24 трав., 2019


Як вибрати телефон (2) « Порадник « Безпределка – статуси, вірші, шкільні твори, дієти, гороскопи\nВи знаходитесь тут: Головна > ПОРАДНИК > Як вибрати телефон (2)\nЯк вибрати телефон (2)\nОпубліковано в рубрике ПОРАДНИК | Листопад 3rd, 2013\nДіагональ екрану телефону\nЧим більше екран , тим краще видно на ній інформацію , тим легше розгледіти на ньому деталі і так набагато зручніше. Якщо хочете вибрати правильний телефон, то враховуйте цей важливий чинник. Подбайте про свій зір і нервах . Ваш телефон повинен бути зручний для ваших же очей. Не варто на цьому економити. Розмір екрану ще й безпосередньо залежить від розміру вашої кишені . Я не про кількість ваших грошей. Вибираючи телефон правильно , ви повинні враховувати , щоб він легко лягав до вас у кишеню , щоб він легко лежав у вас в руках , щоб процес роботи на ньому не доставляв незручностей. Буває таке що людина купить красивий дорогий телефон , а в кишені його тримати незручно , в руках тримати і використовувати важкувато . Процес вибору стільникового телефону , який буде зручний і для сприйняття інформації , і при носінні в кишені , вимагає вашої особистої уваги .\nЕкран сенсорного телефону\nЩоб якось збільшити розмір екрану , не перетворюючи сам мобільник до книги , творці багатьох марок перейшли на сенсорний екран. Сенсорний телефон являє собою просто екран без клавіатурних кнопок. Це нововведення дозволило позбутися такого поняття як «кнопки » назавжди . Замість цього ви натискаєте на сам екран! На екрані відображається клавіатура , яку можна заховати при перегляді відео , тексту і фотографій. Вибираючи стільниковий телефон правильно з великим чітким екраном , який буде вміщатися у вас в кишені , задумайтеся і над цим варіантом . Але все таки врахуйте й недоліки: великий екран споживає більше заряду батареї , від дотиків швидко брудниться , при заміні коштує дорого , низькі температури впливають на його роботу негативно .\nТип сенсорного екрану в телефонах\nЯкщо ви , все – таки , вирішили вибрати сенсорний телефон правильно , то прочитайте і цю статтю , буде корисно знати . Всі сенсорні екрани діляться на резистивні і ємнісні . Ці дві технології створення сенсорних екранів мають свої полюси і мінуси. Почнемо з резистивного . Такий тип екрану є бюджетним . Якщо хочете вибрати телефон правильно і дешевше, але сенсорний , то вперед . А ось мінуси : кольори на ньому трохи бляклі , ненасичені , хоча чіткість досить хороша . Цей тип екрану не для любителів пограти у відеоігри , тому що немає можливості «мультитач» , тобто можливість натиснути відразу дві віртуальні кнопки. Зате на ньому можна працювати в рукавичках! Якщо ж треба вибрати сенсорний телефон правильно , як засіб для розваг , то підійде більш дорогий і зручний ємнісний екран. Кольори тут насичені , яскраві. Можна використовувати як переносний відеоплеєр. І звичайно гри. Завантажуйте ігри з інтернет -магазину і грайте спокійно. Ємнісний екран забезпечить вам зручну гру. А ще цей екран більш довговічний. Вибираючи правильний телефон з ємнісним екраном , врахуйте і його недоліки : такі екрани не реагують на дотики в рукавичках ; вони дорогі , і при поломці заміна обійдеться недешево.