Політична економія / § 2. Структура економічної власності | BiG-LiB.com - Електронна наукова бібліотека\n§ 2. Структура економічної власності\nОсновні критерії класифікації економічної власності.\nОсновні типи та форми власності.\nВласність на фактори виробництва та способи їх поєднання.\nФорми власності та форми господарювання.\nОсновні критерії класифікації економічної власності. Якщо розглядати основні структурні елементи економічної системи, то однією з її найважливіших підсистем є відносини економічної власності. Якщо об’єктом вивчення є лише економічна власність, то згідно з вимогами системно-структурного аналізу її можна розглядати як цілісну систему, що складається з окремих підсистем, елементів, компонентів тощо.\nОсновними критеріями класифікації системи економічної власності є її розмежування за такими ознаками: по-перше, з боку суб’єктів власності; по-друге, з боку об’єктів власності; по-третє, за сферами суспільного відтворення; по-четверте, за інтегральним критерієм, який враховує перші три критерії у цілому або поєднує суб’єктно-об’єктний підхід та розвиток економічної власності за сферами відтворення.\nЯкщо розглядати відносини економічної власності за умов сучасного капіталізму, то основними підсистемами є приватна, колективна і державна. Ці підсистеми в політико-економічному аспекті найлогічніше назвати типами власності, а в межах кожної з них виділяти форми. Ще один тип власності може виникнути внаслідок поєднання окремих із трьох названих типів — це змішаний тип. В окремих підручниках двома типами власності називаються суспільна і приватна, що є механічним некритичним запозиченням із праць західних вчених, про що вже йшлося при характеристиці економічних інтересів.\nДо сказаного слід додати, що державну форму власності не можна ототожнювати з суспільною, тобто такою, що розвивається в інтересах всього суспільства. Це довела практика її розвитку в рабовласницькому, феодальному і капіталістичному суспільстві. Водночас, таке ототожнення правомірне за умов зосередження політичної, правової, ідеологічної влади в руках народу, відвернення егоїстичних інтересів державного бюрократичного апарату від мети власної наживи, спрямування державної власності на забезпечення стратегічних інтересів народного господарства, задоволення потреб усіх верств населення, передусім, найбід- ніших.\nКрім того, колективний тип власності помилково відносити до суспільної. По-перше, однією з форм колективної власності є колективна капіталістична власність (наприклад, кожна монополія розвивається у формі акціонерних компаній). По-друге, навіть колективна трудова власність виражає, передусім, інтереси певного трудового колективу.\nЗ боку об’єктів власності розрізняють власність на засоби праці, предмети праці (а в сукупності — на засоби виробництва), робочу силу, використовувані сили природи, науку (засоби наукових досліджень та їх результати), інформацію. Якщо об’єднати ці об’єкти в одне ціле, то отримаємо власність на продуктивні сили або на умови виробництва.\nАле в такій класифікації не врахована власність на результати виробництва, зокрема на створений національний дохід, формами якого є власність на необхідний і додатковий продукт. Якщо йдеться про мак- роекономічний рівень, то розвиток сучасної економічної системи неможливий без оде\nржавлення значної частки (в середньому до 55 %) національного доходу, в процесі якого формується державна власність на національний дохід. Про це (неможливість розвитку економічної системи) свідчить те, що з одержавленого національного доходу направляються кошти на розвиток освіти, охорони здоров’я, науки, управління народним господарством тощо. Власність на окремі об’єкти власності є видами власності.\nОсновними суб’єктами власності, в руках яких зосереджується більшість названих об’єктів власності та виникають різні форми Підприємств, є дрібний товаровиробник, що не наймає робочої сили, індивідуальний капіталіст, колективний капіталіст, трудовий колектив та держава. На інтернаціональному рівні можна виділити міжнародні монополії та транснаціональні корпорації. Якщо об’єктом власності є, здебільшого, національний дохід, то ще одним суб’єктом власності є наднаціональні органи, зокрема у рамках ЄС.\nЗа сферами суспільного відтворення виділяють відносини економічної власності у безпосередньому виробництві, обміні, розподілі та споживанні. Визначальними з-поміж них є економічна власність у сфері безпосереднього виробництва. Це зумовлене, по-перше, тим, що саме в цій сфері відбувається взаємодія людини з природою, а, отже, привласнення предметів природи у процесі праці — речовий зміст категорії “привласнення”. По-друге, в цій сфері відбувається первісне привласнення результатів найманої праці з боку капіталіста, що знаходить свій вияв у тривалості робочого дня, його інтенсивності, поділі створеного продукту на необхідний і додатковий тощо. По відношенню до такого привласнення — привласнення у сфері обміну, розподілу і споживання — це вторинне привласнення. По-третє, у сфері безпосереднього виробництва відбувається соціально-економічне поєднання працівників із засобами виробництва, що визначає тип суспільного способу виробництва і відповідне поєднання особистісних і речових факторів виробництва в інших сферах. У сфері обміну, розподілу і споживання суб’єктом відносин економічної власності може стати будь-яка особа, яка щось купує або продає (сфера обміну), сплачує податки, отримує певні види виплат із бюджету держави тощо (сфера розподілу), отримує послуги, які водночас і надаються, і споживаються (особисте невиробниче споживання).\nОсновні типи та форми власності. Історично першим типом власності була колективна (або общинна), яка існувала за умов первіснообщинного ладу.\nНаступним в історичному аспекті був приватний тип власності. Приватна власність — це процес привласнення різних об’єктів власності окремою особою (максимум сім’єю) у різних сферах суспільного відтворення. Виникла з розпадом первіснообщинного ладу. Її матеріальна основа — зростання продуктивності праці у процесі суспільного поділу праці (насамперед, в одиничній формі), поява додаткового продукту, зростання суперечностей між інтересами окремих індивідів та суспільною (общинною) власністю, що гальмувала розвиток індивідуальних потреб, інтересів, цілей найініціативніших виробників. Розрізняють приватну власність, засновану на власній та на чужій праці.\nДо першої належить власність дрібних виробників (ремісників, селян тощо), які не наймають робочої сили, а, отже, не експлуатують найманої праці. Ця форма власності існує в усіх суспільно-економічних формаціях (крім первіснообщинного ладу). Так, за рабовласницького ладу існували дрібні власники (вільні хлібороби, ремісники), які, однак, зазнавали експлуатації з боку лихварів, через сплату високого відсотка за позичене у землевласників зерно, худобу тощо.\nЗа феодального способу виробництва приватна власність, що базується на власній праці, існувала частково в селян (які наділялись землею та іншими засобами виробництва і певну кількість днів тижня працювали на себе) та ремісників. Водночас селяни були юридично залежними, експлуатувалися методами позаекономічного примусу: змушені були працювати кілька днів на полі феодала.\nЗа капіталізму (на нижчій його стадії) приватна трудова власність була представлена фермерськими господарствами, що не наймали робочої сили, дрібними ремісниками, торгівцями. На вищій стадії розвитку капіталізму більшість фермерських господарств у розвинених країнах світу (насамперед, у західній Європі) не наймала робочої сили. Значна частина дрібних товаровиробників зайнята у сфері роздрібної торгівлі тощо.\nУ колишньому СРСР приватна трудова власність на засоби виробництва була майже повністю знищена в роки насильницької колективізації, під час якої селянські господарства буди ліквідовані, а найпра- цездатніша і найздібніша (а тому й найзаможніша) частина селян потрапила до розряду куркулів (тобто експлуататорів) і була репресована.\nІз проголошенням державної незалежності України почалося відродження приватної трудової власності у формі фермерських господарств (що не використовують найманої робочої сили), дрібних підприємств у сфері торгівлі, послуг.\nРозвиток приватної трудової власності економічно доцільний в окремих сферах (сфері нематеріального виробництва) і галузях (сільському господарстві, роздрібній торгівлі). Це зумовлене тим, що ця форма власності є однією з передумов економічної свободи людини, розвитку її підприємницьких здібностей і якостей, значною мірою відповідає біологічній природі людини. Водночас її розвиток за сучасних умов обмежений, що зумовлене рівнем розвитку продуктивних сил, дією низки економічних законів (закону концентрації виробництва і власності, закону централізації виробництва і власності, закону адекватності виробничих відносин рівню й характеру розвитку продуктивних сил та ін.), загальносвітовими тенденціями економічного прогресу тощо. Так, у СІЛА налічується понад 20 млн дрібних підприємств (з 23 млн усіх підприємств), проте вони виготовляють лише до 10 % валового внутрішнього продукту.\nПриватна власність, що базується на чужій праці, за своїм економічним потенціалом значно переважала приватну трудову власність в усіх формаціях, де вони існували. За рабовласницького ладу вона існувала у формі вілл і латифундій, лихварського капіталу, власності на рабів тощо; за феодалізму — у формі феодальної власності, гетьманських латифундій, поміщицької власності тощо; за капіталізму — у формі індивідуальної капіталістичної власності. Остання була домінуючою соціально-економіч- ною формою розвитку продуктивних сил на нижчій стадії розвитку капіталізму (з початку XVI до кінця XIX ст.). В останній третині XIX ст. її замінила колективна капіталістична власність — акціонерна форма капіталістичної власності, що є найадекватнішою формою існування монополій (у т. ч. колективних монополій — олігополій).\nОскільки колективна капіталістична власність заперечує індивідуальну капіталістичну власність не цілком, а діалектично, тобто з урахуванням позитивних сторін розвитку, то малі і середні капіталістичні підприємства, що перебувають у приватній власності, не зникають, а доповнюють розвиток гігантських монополістичних об’єднань, інших форм власності. Маючи низку переваг щодо колективної, державної та інтегрованої форм капіталістичної власності, приватна власність за сучасних умов не може бути пріоритетною соціально-економічною формою розвитку продуктивних сил. Цією роллю вона назавжди поступилася іншим типам власності: наприкінці XIX ст. — колективній, відтак державній та інтегрованій, кожна з яких існує в різноманітних формах і видах. У такому напрямі еволюціонують і ціннісні орієнтири розвитку суспільства. Обмеженість приватної власності за сучасних умов була визнана на міжнародній конференції ООН з проблем навколишнього середовища і майбутнього розвитку цивілізації у червні 1992 р. на рівні глав держав та урядів.\nВнаслідок неспроможності приватної власності забезпечити достатній простір для розвитку продуктивних сил, зростаючого усуспільнення виробництва і праці, дії законів єдності праці і власності, адекватності виробничих відносин (а, отже, відносин економічної власності) рівню і характеру розвитку продуктивних сил та ін. виник колективний тип власності. Колективна власність — це процес привласнення різних об’єктів власності колективом фізичних або юридичних осіб у всіх сферах суспільного відтворення. Колективну власність поділяють на дві основні форми — трудову і нетрудову. Трудова колективна власність базується на праці (фізичній або розумовій) усіх членів трудового колективу, нетрудова колективна власність — на найманій праці і лише частково на праці власників засобів виробництва, зокрема їхній праці з управління та контролю за виробничім процесом. Колективна власність зумовлена поглибленням суспільного поділу праці, її колективним характером. Виникає і розвивається у другій половині XIX ст., поступово діалектично заперечуючи індивідуальну (приватну) форму власності, що панувала на нижчій стадії розвитку виробництва — з початку XVI до кінця XIX ст.\nПерсоніфікатором приватної власності були окремі особи.\nУ XX ст. (особливо в його другій половині) відбувається певна де- персоніфікація власності. Суб’єктом власності стають колективні юридичні особи (банки, інвестиційні компанії, пенсійні фонди, промислові фірми тощо) та різні за розмірами колективи дрібних акціонерів.\nУ закритих акціонерних компаніях акціонерами, переважно, є члени сім’ї, близькі та далекі родичі. У відкритих акціонерних товариствах серед акціонерів слід розрізняти формальних і реальних власників. Формальними власниками є всі, хто придбав хоча б одну акцію, яка дає право на управління компанією і на привласнення певної частки прибутків. Реальні власники компаній — ті, хто має крупний пакет акцій, зокрема контрольний.\nДрібні акціонери частково стають співвласниками акціонерних компаній у тому випадку, коли кожен із них володіє такою кількістю акцій, яка, дає йому змогу щорічно привласнювати у формі дивідендів не менше 10 % загальної кількості щорічно отримуваної ним заробітної плати. У таких акціонерних товариствах поряд із колективною капіталістичною власністю певною мірою розвивається власність найманих працівників. Із кількісного боку в економіці розвинутих країн світу переважає індивідуальна власність. Водночас, понад 4,5 млн колективних підприємств (корпорацій) створюють 90 % ВНП.\nФормами колективного типу економічної власності є також кооперативна власність, власність громадських організацій, власність релігійних і культурних організацій.\nНайефективнішою формою колективного типу власності є трудова колективна власність, Так, у США перехід до цієї форми власності автоматично зумовив зростання продуктивності праці на 10—15 %, прибутку — на 50 % порівняно з середніми показниками у відповідних галузях. За оцінками спеціалістів, на початку XXI ст. у США майже 25 % працівників можуть стати власниками тих підприємств, на яких вони працюють. В Італії в кооперативних підприємствах (порівняно з приватними фірмами) продуктивність праці на третину вища, плинність кадрів — у 2,5 раза нижча, прогулів удвічі менше, страйків практично не буває, невеликий управлінський персонал. Це свідчить про те, що на себе людина працює краще, ніж на державу чи підприємця. З огляду на це зрозуміло, чому в США при опитуванні 66 % працівників виявили бажання працювати у фірмах, які контролюють самі трудящі, і лише 20 % — у приватних компаніях, 80 % дорослих американців вважають, що робіт- ники-власники більше дбають про фінансове становище своїх підприємств, про якість товарів, які вони виробляють, і послуг, які надають. Враховуючи всі ці чинники, і республіканці, і демократи підтримують загальнонаціональне законодавство, що стимулює власність працівників.\nПеревага народних підприємств над іншими типами підприємств полягає, насамперед, у тому, що рушійною силою на них стають інтереси всіх працівників, а на приватних підприємствах такою силою є інтерес лише приватного власника. Інтереси інших працівників залучаються через механізм економічного примусу до праці, створення підприємцем матеріальних і моральних стимулів до праці, а також адміністративних важелів. Той факт, що рушійною силою розвитку цих підприємств стають інтереси всіх працівників, свідчить про появу найпотужнішого синергетичного ефекту, тобто нової продуктивної сили внаслідок односпрямованої дії всіх працівників.\nЗначний синергетичний ефект виникає і в межах кооперативної Форми власності. Так, у кооперативній корпорації “Модрагон” в Іспанії (провінції Країни Басків) налічується понад 300 підприємств (в т. ч. близько 100 промислових кооперативів), у яких зайнято понад 20 тис. працівників, з яких лише частина можуть бути найманими, але з правом стати повноправними членами кооперативу. Отриманих 70 % чисто- Го Доходу спрямовуються на індивідуальні рахунки членів кооперати- ВУ> які реінвестуються у виробництво і зростають, але можуть бути\nотримані у випадку виходу на пенсію або припинення членства в кооперативі; 20 % чистого доходу зараховуються до резервного фонду підприємства, 10 % — до фонду соціально-культурного розвитку. Крім економічних чинників, процвітанню кооперативу сприяють корінні місцеві традиції самодопомоги, філософія католицизму, ціннісні орієнтири.\nНезважаючи на такі переваги колективної власності, вона неспроможна забезпечити розвиток стратегічно важливих об’єктів національної економіки: побудову залізниці, трубопровідного транспорту, єдиної енергетичної системи, фундаментальних наукових досліджень, освоєння космосу та ін. Це означає процес переростання продуктивними силами міжколективної власності, що зумовлює одержавлення продуктивних сил, інтенсивний розвиток державної власності.\nДержавна власність — привласнення державою (як суб’єктом власності) засобів виробництва, інтелектуальної власності, частини національного доходу та інших об’єктів у всіх сферах суспільного відтворення. Виникає з появою самої держави. Уже у країнах Давнього світу держава була власником землі, державних підприємств (ергастерій), іригаційних споруд, доріг та інших об’єктів економічної інфраструктури, а також монетних заводів, майстерень для виготовлення зброї тощо.\nЗа феодалізму державна власність поширювалася на монетні двори, майстерні для виготовлення зброї, соляні, горілчані монополії тощо. Держава була також великим землевласником. На державних підприємствах працювали кріпаки.\nШирокого розвитку державна власність набуває за капіталізму, оскільки у XVII ст. виникають державні та змішані (з участю держави) компанії для управління й торгівлі з колоніями, встановлюється власність держави на землю, арсенали і верфі, підприємства з добування міді, залізної руди, виготовлення пороху та ін. Об’єктами державної власності стають також пошта, телеграф, комунальне господарство, адміністративні будинки тощо, що мають загальнонаціональне значення. Загалом, на нижчій стадії розвитку капіталізму існування державної власності було зумовлене тривалим робочим періодом на підприємствах державного сектору, значними витратами капіталу, що були не під силу індивідуальним капіталістам, а також військово-політичними та фінансовими інтересами держави (для цього створювалися горілчані, соляні, тютюнові монополії).\nУ деяких країнах (Німеччина, Росія), які відстали у своєму розвитку від інших капіталістичних держав внаслідок незначних масштабів індивідуального і навіть акціонерного капіталу, держава значно ширше виконувала функції підприємця, зокрема здійснювача будівництво залізниць. Тому об’єктами державного привласнення була й певна кількість робочої сили, зайнятої на підприємствах державного сектору, та незначна частка національного доходу.\nНа вищій стадії розвитку капіталізму з часу переростання продуктивними силами корпоративної власності (у формі акціонерних компаній) починає діяти тенденція до одержавлення економіки. Надзвичайно важливим чинником прискорення цієї тенденції були війни, глибокі економічні кризи. Внаслідок кризи 1929—1933 рр. державною власністю у СІЛА стали тепло- та гідроелектростанції, металургійні, хімічні, суднобудівні та інші підприємства. У багатьох країнах Західної Європи дія тенденції до одержавлення економіки посилилася під впливом суб’єктивного чинника — приходу до влади лівих сил, втрати буржуазією довір’я народу через співробітництво з фашистами тощо. Все це стало причиною націоналізації галузей економіки (переважно, базових — вугільної промисловості, енергетики, транспорту тощо), капіталомістких і наукомістких підприємств, будівництва державних науково-дослідних центрів, лабораторій і т. д. Після другої світової війни у країнах, де не відбулася націоналізація, почався масовий розпродаж державної власності за заниженими цінами. Аналогічний процес відбувся у багатьох розвинених країнах світу наприкінці 80-х — у 90-х рр. XX ст. і отримав назву “приватизації”.\nНайбільшого розвитку в передових країнах світу отримала власність на частину національного доходу. Так, якщо у США (де найменша питома вага одержавленого національного доходу — до 40 %) у 1902 р. було одержавлено 1,7 млрд дол., то наприкінці 90-х рр. цього ж століття — майже 3 трлн дол. (а на федеральному рівні — близько 2 трлн дол.). Про сутність цієї форми йтиметься в одній із наступних тем.\nФормами державної власності є загальнодержавна, муніципальна (комунальна).\nСеред видів економічної власності найважливішими є власність на засоби виробництва та робочу силу, а, отже, власність на н ай важливіші фактори виробництва.\n^Власність на фактори виробництва та способи їх поєднання. Оскільки основним елементом продуктивних сил є людина, то серед об’єктів, а, отже, видів власності, найважливішу роль відіграє власність на робочу силу.\nВласність на робочу силу — це певна сукупність відносин економічної власності між найманими працівниками, підприємцем і державою з приводу привласнення робочої сили в усіх сферах суспільного відтворення. Оскільки робоча сила — це сукупність фізичних і духовних властивостей людини, які вона застосовує у процесі виробництва, то власність на робочу силу конкретизується у певній сукупності відносин економічної власності з приводу привласнення фізичних, з одного боку, духовних (до складу яких входять розумові, організаційні, творчі якості та здібності) властивостей людини — з другого. У власності на робочу силу виділяють економічний і юридичний аспекти.\nОскільки за капіталізму людина юридично вільна, то юридичний аспект власності на робочу силу означає її право на володіння, розпорядження і користування робочою силою, або право власності. Водночас робоча сила є об’єктом купівлі-продажу. Тому після продажу на Ринку робочої сили право розпорядження цим товаром переходить до Капіталіста. Найманий працівник у такому випадку має строго дотримуватися трудової, технологічної дисципліни, режиму робочого дня та інших правил, розпоряджень підприємця або менеджера, який представляє інтереси власника. Отже, юридична власність на робочу силу частково розподіляється між найманими працівниками і капіталістом.\nЕкономічний аспект власності на робочу силу розкривається у процесі привласнення цього специфічного товару в безпосередньому виробництві, розподілі, обміні та споживанні. Якщо у сфері безпосереднього виробництва це привласнення здійснюється у процесі праці, функціонування робочої сили, то в інших сферах суспільного відтворення відбувається привласнення створеного робочою силою необхідного і частини додаткового продукту. Привласнення робочої сили капіталістом у процесі безпосереднього виробництва виражається у тривалості робочого дня, тижня, місяця, в інтенсивності праці тощо. Найтриваліший робочий час — в японського найманого працівника: він у середньому працює, приблизно, на 250 годин на рік більше, ніж його американський чи західноєвропейський колега. Вищою є і його інтенсивність праці. Це означає, що у сфері безпосереднього виробництва в Японії здійснюється найбільше привласнення робочої сили, фізичних і духовних здібностей найманого працівника. Крім того, у цій країні найповніше привласнюються інтелектуальні здібності робітників і службовців, зокрема в гуртках якості.\nВ останні десятиліття в розвинених країнах світу зростає привласнення організаторських здібностей найманих працівників у автономних бригадах, гуртках якості, через їх залучення до процесу управління підприємством. Привласнення найманими працівниками частини своєї робочої сили у сфері безпосереднього виробництва теоретично виражається в категорії “необхідний продукт”, проте її кількісні параметри точному прямому вимірюванню не підлягають. Крім того, у сфері безпосереднього виробництва у процесі поєднання робочої сили із засобами виробництва виникає нова продуктивна сила — так званий синергічний ефект, величина якого залежить, насамперед, від загальноосвітнього та професійною рівня найманого працівника, а також від рівня розвитку техніки і технології, впровадження новітніх форм і методів організації виробництва, інформаційного забезпечення виробництва тощо. Вирішальна роль у виникненні цього ефекту належить найманому працівникові. У сфері безпосереднього виробництва основними суб’єктами привласнення робочої сили є наймані працівники і капіталісти.\n^ Крім найманої робочої сили, об’єктом привласнення є робоча сила підприємця, вищого менеджера. На відміну від робочої сили найманого працівника, їхня робоча сила не відчужується, і результати їхньої праці привласнюють вони самі та, частково, держава. Своєю організаторською, управлінською працею підприємець і менеджер також беруть участь у створенні синергічного ефекту.\nОпосередковано суб’єктом привласнення найманої робочої сили у сфері безпосереднього виробництва є держава, оскільки вона законодавчо встановлює тривалість робочого дня, відпусток тощо.\nВ інших сферах суспільного відтворення здійснюється безпосереднє привласнення результатів праці, різних форм необхідного та додаткового продукту. Водночас у цих процесах відбувається опосередковане привласнення результатів функціонування робочої сили, створеного нею разом із засобами виробництва синергічного ефекту, внаслідок чого виникають непрямі економічні відносини з приводу привласнення робочої сили, форми економічної реалізації цього виду власності.\nТакими основними формами є заробітна плата й різні види прибутку, земельної ренти. Безпосередні суб’єкти цих відносин — наймані працівники, підприємці (у т. ч. вищі менеджери й держава).\nДержава бере участь у привласненні частини необхідного й додаткового продукту у формі механізму оподаткування. Відносини власності на робочу силу у цій сфері можуть послаблювати або посилювати процес привласнення робочої сили у сфері безпосереднього виробництва. Це залежить, насамперед, від величини особистого прибуткового податку (який фактично, перетворився на податок на заробітну плату). Так, незважаючи на тривалий робочий день і тиждень японського робітника, його місячний бюджет (разом із дружиною і двома дітьми) приблизно на 50 % перевищує аналогічний американський. Це зумовлено тим, що американець сплачує зі своєї заробітної плати майже удвічі вищі податки.\nЩе більш опосередковані відносини з приводу привласнення робочої сили виникають у сфері обміну та споживання. Вони встановлюються через ціновий механізм на товари і послуги широкого вжитку. Водночас у цій сфері відбувається продаж робочої сили, де такі відносини формуються безпосередньо, зазнаючи впливу залежно від попиту і пропозиції на ринку робочої сили. Таким чином, на поверхні економічна власність на робочу силу також розподіляється між різними суб’єктами у вигляді різноманітних прямих і опосередкованих форм.\nВласність на засоби виробництва — це привласнення різними економічними суб’єктами (індивідом, групою капіталістів, державою та ін.) засобів виробництва в усіх сферах суспільного відтворення. У безпосередньому виробництві власність на засоби виробництва за капіталізму здійснюється у процесі праці й виражається в таких категоріях, як вартість, постійний капітал, основний капітал, технологічне підкорення праці капіталом, органічна будова капіталу та ін.; у сфері обміну — через механізм цін на засоби та предмети праці у процесі оптової та роздрібної торгівлі. Тому основними категоріями, в яких виражається Цей процес, є оптова ціна підприємства, оптова ціна промисловості, роздрібна ціна, податок на додаткову вартість тощо. У сфері споживання (У даному випадку виробничого) процес привласнення засобів виробництва виражається у таких категоріях, як робочий час, фонд амортизації, фізичне та моральне зношування тощо.\nВласність на засоби виробництва щодо системного підходу є не окремим виробничим відношенням (навіть якщо його називати основним),\nа певною підсистемою таких відношень. Основним виробничим відношенням є лише власність на засоби виробництва у сфері безпосереднього виробництва.\nВласність на засоби виробництва в руках дрібного товаровиробника, що не наймає робочої сили, а працює особисто, не є засобом привласнення результатів чужої праці, а, отже, не набуває суспільної форми капіталу.\nІнша ситуація складається з власністю на засоби виробництва в руках капіталіста. Вона дає йому можливість контролювати процес привласнення робочої сили, передусім, у формі додаткової вартості. Крім того, між власністю і владою (економічною, політичною) існує діалектичний взаємозв’язок, внаслідок чого власники засобів виробництва і виготовленої продукції не тільки зосереджують у своїх руках основну частку багатств країни, а й основні важелі економічної та політичної влади. Це, у свою чергу, формує конкретно-історичний тип суспільства. У колишньому СРСР власність на засоби виробництва вважалася загальнонародною, але, фактично, була власністю вищого партійного, радянського та державного апарату. Щоб суспільна власність стала власністю всього народу, тобто з нетрудового перетворилася на трудовий тип власності, слід провести її значне роздержавлення, перетворити на інші форми´трудової власності, а також відокремити функції управління суспільним виробництвом, які надалі виконуватиме держава, від власності, суб’єктом якої має бути, насамперед, той, хто створив це багатство, тобто весь народ.\nЗалежно від форми власності на засоби виробництва та робочу силу відбувається певний тип їх з’єднання. Відповідно до вимог принципу суперечності, слід розрізняти техніко-економічне (відображає речовий зміст суспільного способу виробництва) та соціально-економічне поєднання (відображає суспільну форму даного способу виробництва) осо- бистісних і речових факторів виробництва.\nЗа умов рабовласницького способу виробництва раб не мав власності на свою робочу силу, тому його поєднання з засобами виробництва мало характер позаекономічного примусу. Найяскравіше це виражалось у приковуванні раба до галери і наказом веслувати під наглядом жорстокого работоргівця або його прислужників.\nЗа умов феодалізму позаекономічний примус до праці мав місце на полі феодала (де треба було працювати до 4 днів на тиждень), що поєднувався з економічним примусом на власному полі.\nНайповніше економічний примус до праці розвинений за умов капіталізму. Найманого працівника ніхто не змушує трудитися примусово. Але він змушений продавати свою робочу силу, щоб прогодувати себе і членів своєї сім’ї.\nУ процесі техніко-економічного поєднання, за умов домінування технологічного способу виробництва, що базувався на машинній праці, робітник мав, здебільшого, одну вузьку професію, ритм його праці визначався рухом машин і тому мало місце технологічне підкорення праці капіталом, яке значно послаблюється за умов автоматизованого виробництва. Загалом техніко-економічне поєднання означає безпосереднє використання робітником певних засобів і предметів праці незалежно від того, чи є він їх власником. Так, водій керує автомобілем, токар вмикає верстат і виготовляє певні деталі, кравчиня використовує швейну машину для пошиття одягу тощо. В усіх цих випадках робітник реально поєднується з функціонуючими засобами виробництва. Головне у цьому процесі — раціонально організувати робоче місце, працю й домогтися найвищих результатів за найменших витрат енергії людини і засобів виробництва.\nСоціально-економічна сторона поєднання працівника із засобами виробництва на народних, кооперативних, частково акціонерних, а також на приватних підприємствах, де не використовується наймана праця, та деяких інших, що перебувають у трудовій колективній власності, здійснюється прямо, безпосередньо. У цьому випадку робітники та службовці є і власниками засобів виробництва та створеного ними продукту, і працівниками.\nАле все докорінно змінюється, коли знаряддя та предмети праці належать капіталістам (індивідуальним або асоційованим). За таких умов безпосередні працівники відчужуються від власності на засоби виробництва і на виготовлений продукт, від управління власністю, від самого процесу праці, а їхня робоча сила перетворюється на товар. Соціально-економічне поєднання працівників із засобами виробництва відбувається через наймання робітників на ринку праці та їх використання під контролем капіталіста.\nЯкщо названі форми поєднання факторів виробництва розглядати з погляду людини економічної, то техніко-економічне поєднання притаманне людині-працівнику, а соціально-економічне — людині-власнику.\nФорми власності та форми господарювання. Поняття “форма власності” є більш ємною економічною категорією, ніж “форма господарювання”. Це виявляється в тому, що одна форма власності може мати декілька форм господарювання. Тому останню можна розглядати як один із методів реалізації форми власності, що втілюється на практиці окремим суб’єктом за певну винагороду. Так, приватна форма власності може бути реалізована через такі форми господарювання, як оренда, сімейний підряд, венчурний бізнес, лідерство та ін., отже, форма господарювання у сфері матеріального виробництва — це комплекс конкретних способів, які використовує господарський суб’єкт для привласнення предметів природи у процесі праці з метою створення певного блага або його доведення до конкретного споживача і отримання за це частини доходу.\nВодночас одна і та ж форма господарювання може використовуватися для реалізації двох і більше форм власності. Це стосується, передусім, оренди.


Науково-практичний коментар до ст. 492 Цивільного кодексу України | Адвокат Прокопенко Вадим, г. Киев\nНауково-практичний коментар до ст. 492 Цивільного кодексу України\nНа відміну від ЦК України спеціальний закон у даній сфері (Закон України \_”Про охорону прав на знаки для товарів і послуг\_” – надалі Закон) та система підзаконного регулювання замість поняття \_”торговельна марка\_” використовують категорію \_”знак для товарів і послуг\_”. Зокрема, згідно ст. 1 Закону знак для товарів і послуг характеризується як позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від однорідних товарів і послуг інших осіб. Варто підкреслити, що ст. 420 ЦК України відносить до переліку об\_’єктів права інтелектуальної власності \_”торговельні марки (знаки для товарів і послуг)\_”. Тому зазначені поняття тлумачаться ЦК України як тотожні.\n3. Діючим законодавством України не передбачений перелік видів торговельних марок, проте враховуючи специфіку об\_’єкта, торговельні марки можуть бути класифіковані на словесні, зображувальні, об\_’ємні та комбіновані.\nСловесними марками є позначення, об\_’єктом яких можуть бути слова, у тому числі власні імена, літери та цифри. Зображувальні знаки – це позначення, об\_’єктом яких є графічні або інші зображення. Об\_’ємні марки являють собою знаки, що характеризуються об\_’ємним, тривимірним характером, а комбіновані – являють собою поєднання вищезазначених видів.\nЗа ступенем відомості торговельні марки можна поділити на прості та добре відомі. Простими марками є будь-які позначення чи їх комбінації, які забезпечують ідентифікацію та виокремлення товарів чи послуг одних осіб від подібних товарів чи послуг конкурентів. Добре відомі – це марки, які за рішенням спеціального державного чи судового органу визнані відомими в Україні. Функції такого органу виконує Апеляційна палата Державного департаменту інтелектуальної власності. Добре відомим маркам надається правова охорона без обов\_’язкової реєстрації у силу факту відомості. При цьому вона поширюється як на однорідні, так і на неоднорідні товари і послуги, якщо використання такої марки іншою особою може завдати шкоди правам та інтересам власнику добре відомого позначення (ст. 23 Закону України \_”Про охорону прав на знаки для товарів і послуг\_”).\nЗа кількістю правоволодільців торговельні марки можуть бути індивідуальними, що належать одній фізичній або юридичній особі та колективними, якщо єдиним власником марки є об\_’єднання осіб. Можливі й інші види торговельних марок.\n4. Торговельна марка тісно пов\_’язана з іншими видами засобів індивідуалізації (комерційним найменуванням та географічним зазначенням) та об\_’єктів промислової власності (зокрема, з промисловим зразком).\nПромисловий зразок визначається чинним законодавством як результат творчої діяльності людини у галузі художнього конструювання. Об\_’єктом промислового зразка, відповідно до ст. 5 Закону України \_”Про охорону прав на промислові зразки\_” може бути форма, малюнок чи розфарбування або їх поєднання, які визначають зовнішній вигляд промислового виробу і призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб. Промисловий зразок охороняється на підставі патенту, що видається за результатами формальної експертизи і експертизи на локальну новизну та охороняється протягом 15 років.\nНа відміну від зразка торговельна марка являє собою позначення чи комбінацію позначень, що придатні для вирізнення товарів і послуг однієї особи від аналогічної продукції інших виробників. Об\_’єктом торговельної марки може бути словесне, зображувальне, об\_’ємне чи комбіноване позначення. Право на торговельну марку охороняється на підставі свідоцтва, що видається за результатами проведення формальної та кваліфікаційної експертизи та чинне протягом 10 років. Чинність свідоцтва може бути поновлена на відповідний період безкінечне число раз.\nТісно пов\_’язані торговельні марки з комерційними найменуваннями. Зазначені об\_’єкти виконують ідентифікуючі функції та використовуються підприємцями для самоіндивідуалізації та розрізнення виготовленої продукції. Проте комерційне найменування призначене забезпечити індивідуалізацію юридичної особи, а торговельна марка спрямована на вирізнення товарів і послуг одних осіб від подібних товарів і послуг інших учасників цивільного обороту. Різною є структура зазначених засобів індивідуалізації та режим їх охорони.\nКомерційне найменування складається з двох частин – корпуса та додатка. Право на комерційне найменування виникає з моменту реєстрації юридичної особи та діє безстроково до моменту припинення функціонування юридичної особи – правоволодільця. У свою чергу, правова охорона торговельним маркам надається за результатами формальної та кваліфікаційної експертиз, є чинною протягом 10 років та поширюється на відповідний клас товарів і послуг згідно МКТП (Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків, встановленої Ніццькою угодою 1957 р.).\nТорговельні марки пов\_’язані також з географічними зазначеннями. Географічне зазначення засвідчує залежність якісних параметрів позначеного продукту від специфічних факторів, наявних у географічному місці його виготовлення. Право на географічне зазначення діє безстроково, проте може належати лише товаровиробникам, що здійснюють виробництво відповідної продукції у межах обумовленого реєстрацією географічного району. Наведеними рисами зазначення відрізняється від торговельної марки.


NES Classic Edition Доступний у Meijer, B&H Фото Відео З п'ятниці - WebSetNet\nКласичне видання NES може стати найуспішнішою ігровою консоллю Nintendo до дат. Він має кращі номери продажів, ніж інші консолі, такі як Nintendo Wii. Консоль, яка була запущена на листопаді 11, була продана на Amazon, Best Buy та Walmart.\nСеред великих роздрібних продавців, Target все ще продає консоль, але тільки в її цегельних магазинах. Завдяки високому попиту клієнти повинні звернути увагу на місця, де можна придбати консоль, в яку входять Meijer та B & H Photo Video.\nМейер твітував в середу, що буде продавати NES Classic Edition у "обмежених кількостях", поки B & H Photo Video розпочнеться продаж Класичний П'ятницю вранці.\nЗ точки зору придбання ігрової консолі NES Classic Edition, фізичні магазини виглядають кращою ставкою в порівнянні з онлайновими, які в основному вичерпані.\nКласичне видання NES може стати найвищою продажною ігровою консоллю 2016, якщо тенденція триватиме. NPD група що Nintendo продає ігрові консолі 196,000 лише в листопаді. Оскільки пристрій запущений на листопаді 11, це означає, що він продавав ці номери лише за 19 дн.\nОчікується, що Nintendo отримає хороші продажі Classic у сезоні відпусток, якщо це може зробити запас доступним у часі, можливість якого зараз виглядає нудною.\nКатегорії Tech-Net-Новини гри Теги 11, B & H Фото Відео, азартні ігри, Мейєра, Доступне класичне видання NES, Nintendo Wii Залишити коментар повідомлення навігації\nГ. Скілл оголошує про підсвічування Trident Z RGB до DDR4


"Приїздіть подивіться Україну до того, як вона зникне" | Українська правда _Життя\n"Приїздіть подивіться Україну до того, як вона зникне"\nМої знайомі каталанські поети, перекладені українською, восени мали тур нашою ненькою. Поети класні, переклад високоякісний, публіка вдячна – щастя від відвідин теренів "У" повні наплічники.\nВсі ті, хто з ними не був, але світло заздрив, забачивши живого жителя прекрасної України (мене) починають прискіпливо допитуватися, що і коли їм слід відвідати в цій досі небаченій країні. Я щось звично мимрю про Карпати-Львів-Одесу-Чернівці, а відтак, від гріха подалі, просто кажу: "Приїздіть у травні".\nНу та бо нашо їм наші превеселі політичні реалії, цим друзям каталонських поетів? Були б художниками – розказала би бодай про монохроматику столиці України. Щоби роздрукувати фото Київського пейзажу, вашому принтеру навіть градієнтів не знадобилося б – просто трьох відтінків сірого достатньо для правдивого зображення...\nА відтак мене раптом пробило на плагіат. Причому, як і більшість плагіаторів, я спершу про це й не здогадалася. Лише потім дійшло. Ну, гаразд. Памятаєте Гемінгвеївські "Сніги Кіліманджаро"?.. Ні, я не оповідання красти зібралася. Просто ці самі сніги минулого року мусили вже вщент розтанути, і на високу африканську гору милилися натовпи туристів, аби помацати загребущими руцями останні сніги Кіліманджаро, після чого спуститися вниз у свої комфортні готелі й зі спокійною душею долучитися до глобального потепління...\nТак от, вже серйозно мудруючи над тим, чим же заманити бодай трохи зацікавлених у нашій екзотичній країні потенційних туристів, я дійшла такого слогану:\n"Приїздіть подивіться Україну до того, як вона зникне".\nХай вже там кожен інтерпретує собі, як захоче: від затоплення невидимим океаном до Чорнобиля-2, (3, 4) і цілковитого провалу нашої держави в тоталітарне недороблене середньовіччя (ой, мамо, згадалося смішне: один жовтий сайтик переклав був у моєму фейс-бук-пості про Тимошенко, політвзня 2012 року алюзію на "middle ages" як "у середині століття"...\nАле давайте про прекрасне. Мій знайомий музикант Чаві виконує твори Баха для дітей. Така у них передріздвяна програма для звичайних школярів та діток з особливими потребами. Увагу малечі втримати дуже важко – тож усі ці 50 хвилин музиканти творять на сцені божевільне шоу: від грання на швабрах (Чаві вміє грати навіть на поліцейській загородці для блокування дороги) до стрибання по гойдалках на сцені, пританцьовок і залучення дітей до співу всім відомих пісеньок в новітньому аранжуванні – аби не остогидла класика.\nКоли вже концерт закінчився, і дітей святі великомученики-вчителі почали шикувати у колони по одному (вони тут тримаються за спеціальну мотузку з деревяними колечками-ручками, аби не погубитися), Норман зауважив, що школярі таки не з найбідніших районів – дуже мало серед діток азіатів, арабів і чорношкірих. Не знаю – як на мене, пропорція була витримана...\nКожна зала велетенської музичної установи названа іменем каталонського композитора. Тут дуже добре розуміють роль промоції свого, рідного: якщо про себе не подбаємо самі, все затопчеться у конформістському болоті метрополії...\nАле спершу всю цю національно-музичну велич треба було віднайти нам із нашим візком для крикливих двійнят:\n- Пробачте, шукаємо "Аудіторіо де Барселона"... – питаю коло метро у трьох веселих бабусь: стильних, кучерявих, в капелюшках – чисто тобі "тріо з Бельвіля".\nПісля вступу до ЄС Румунії тут традиційно всі спершу висаджуються на вигляд людини з дітьом у руках, котра свій спіч починає словом "вибачте". Видно, далі мало би слідувати "самі ми нє мєсниє" і "феліз навідад а устедес", але, почувши про пошук академічної установи (музею, парку, вулиці) корінний житель старої Європи заспокоюється. Нам, як би це не дивно було для "панаєхавших" зі Сходу, бабусячих кревних копійок не треба, ми вже самі інвестували у їх музеї-виставки-музику-книжки-презентації більше, ніж пересічний порєдний каталонець.\nБабусі радо показують дорогу і ледь не самі вже пориваються з нами йти.\n- Отуди тобі, красуню, отуди, любов моя!\nВідтак я собі це все діло транспоную на пост-радянські простори. Іду собі і думаю, хто би мені коли із незнайомих сказав "красуню"? Ну, хіба би продавець хурми і мандаринів на базарі – "падхади, красавіца, вибирай, да?" Я вже мовчу про "любов мою". Її навіть гопнік в іронічно-гопниківському порядку не ризикне озвучити, максимум його стане на "дєвушка" чи "женщіна", слово "пані" в нас на теренах усюди, крім кількох західних областей, викликає якийсь ревний пролетарський супротив (один дядько навіть віршами колись був зашарив у відповідь на моє "перепрошую, пане...": - "Ага, ми тєпєрь пани - на дваїх адні штани..."\nА от ніде інде у світі я якраз не можу собі уявити цього звертання за ознакою прямої статі: "мухер!" чи "вумен!" звучало хіба би у текстах маргінальних реперів чи у домашній сварці.\nА однак за ті останні 13 років, що я живу в Києві, дискурс пролетаріату таки встиг змінитися. Приміром, ще у 2000-му твоя україномовність для пересічного бидлюка (пардон, гомо пост-совєтікуса) значила, що ти звідкілясь із села. При чому сам бидлюк вдома спілкувався на дикому суржі, а от у маси вже ніс те, що йому самому видавалося вєлікім і могучім.\nТепер же, зовсім недавно, коли до моєї подруги в супермаркеті клеївся представник зазначеного виду, а вона ввічливо відшила його українською, озвучена була наступна реакція:\n- Ого. Так ти із етіх, шолі, да?... із арістакратав?!\nНу і потім, у відповідь на незгоду дівчини провести решту вечора в його розкішному ланосі, взагалі якийсь апогей гопниківського неокласицизму:\n- Ах ти ж сучка арістакратічная!\nПорівняно з цим "женихом" макеєвський таксист на київських заробітках, що підвозив ту ж саму подругу, відмовляючись вимкнути відомого жанру музику й припинити курити в машині, у відповідь на звертання українською волав "так ти шо, із етіх, із ентілєктуалав?!" якось трохи програє. Хоча теж непогано ілюструє Ніцше.\n(Ой же ж ти Боже ж мій, яка я неполіткоректна. А я і не претендувала, якшо шо).\nІ взагалі я тут про Барселону пишу...\nТак от, сьогодні в метро мені якогось дива поступився місцем один зі зграйки мароканських підлітків. А в мене навіть дитини у руках не було, як не було вагітного живота, милиць чи коштура. (Здається, більше тут нікого пікторгами не зображають у метро на предмет звільнення місця під дупу?)\nЯ вже було прикусила собі язика з приводу того, що характерно виклична зовнішність завжди тягне за собою відповідну поведінку (вчора одягнуті, як реп-зірки хлопець і дівчина харкались одне в одного з протилежних кінців вагону, а влітку якийсь мачо виліз, як півень на жердину, на спинку крісла, і курив просто в лице красивій сеньйоріті, поки та не встала і не вшилася – і ніхто йому ата-та не сказав, настільки явно писалося в пацана на лиці бажання спровокувати хоч когось! Лиш я тоді, озброєна пузякою на 9-му місяці, зробила щиро співчутливу педагогічну міну в його бік – біда ж якась у хлопця в екзистенції!..), як мароканський підліток, доївши свої чіпси, кинув пачку у куток вагону.\nА відтак його дружбан, з котрим вони вже встигли розпрощатися, ризикуючи своїм життям і нервами інших пасажирів, цілу платформу їхав, учепившись зовні за ручки дверей.\nПор діос... - тихо цикнула порядна сеньйора, що сиділа поруч зі мною. "Не дивно, - хотіла я сказати Норману, - що тут в останніх виборах праві перемогли..."\nАле сеньйора вийшла, і на її місце біля мене сів інший, чорношкірий підліток... На нашій станції жіночки у джільбабах розпаковували по калясках своє незліченне потомство. Працювати їм не дозволяє релігійний розклад – чом би не врятувати Європу від демографічної кризи?..\n- І все-таки я не розумію, - каже мій американський чоловік, - нащо Європі стільки емігрантів. Штати - вони від початку були такими, на те вони й Штати. Невже тут хочуть повторити ту ж модель?.. Думають, спрацює?\nГадаю, що не думають. Того, повторюся, на виборах і перемогли праві.\nЧи то просто, як і в нас, все вирішили ретроградні "божі-одуванчики", бо прогресивний молодняк не пішов голосувати, надихнувшись закликами анархістів "Голосуй Сюди!", розпилених фарбою на великих пластмасових смітниках у себе на районі... Хто зна.\nАле навряд чи надто велику кількість людей тут зараз тішить, приміром, перспектива приватизації соціального сектору. Може бути бунт. Тоді я зможу виповнити одну зі своїх мрій дитинтства – буду вашим спецкором із гарячої точки, хе-хе. А поки тут всього 8 градусів.


Степ на аварійному мосту: вінничанки вразили країну танцем біля старовинного млину.\nСтеп на аварійному мосту: вінничанки вразили країну танцем біля старовинного млину\nВідремонтувати частину мосту, аби змогти на ньому танцювати, прокинутися на світанку і перебороти всі перешкоди, які трапляються на шляху, аби все-таки станцювати танець мрії під ДахуБраху.\nВінницькі степістки із колективу “Flame Tap” Яна Лісова та Євгенія Дудник-Танасюк неодноразово дивували суддів на Чемпіонатах України і світу. Поєднання степу і української автентики під композицію гурту «ДахаБраха» вже подарувало дівчатам квиток на Чемпіонат світу. Але вони не втомлюються показувати багатогранність степу і працювати над його популяризацію.\nВідео лише за добу зібрало близько 30 000 переглядів відео у Фейсбуці, більше 800 поширень та близько 500 уподобань.\nТа за красивою картинкою на відео стоїть довга робота, забиті дошки, пробиті колеса та декілька годин зйомок.\nДля дівчат не є чимось новим записувати відео на свої танці, хоча це і вимагає багатьох ресурсів:\n– Потрібна студія, де можливо записати степ. Потрібна людина, яка знає що таке метроном і правильно все змонтує і т.д. Ну і, звичайно, гроші. Цей танець ми з Женею полюбили від душі, і вирішили, що треба подати його так, як він живе у нашій свідомості, – розповідає Яна Лісова.\nЛокацією для зйомки обрали закинутий млин та ГЕС у селищі Печера. Разом із чоловіком Яни Дмитром Лісовим та оператором Євгенієм Горуном, команда приїхала на місце зйомки на світанку. Напередодні зйомок Дмитро проводив екскурсію там і запевнив дівчат в тому, що стану мосту аварійний і там страшно ходити, не те що танцювати.\n– Але степ відбивають по дереву, а у нас більше таких місць просто нема. Довелось їхати за день і робити ремонт мосту. Діма залатав частину мосту своїми руками. Мешканці села, можете не дякувати. Відремонтуйте, будь ласка, другу частину, – сміється Яна.\nДівчина зізнається, що танцювати було справді страшно, а особливо не дивитися постійно під ноги.\n– Дошки згнивші, цвяхи повилізали. Але чого не зробиш заради краси. Звичайно, танець ми трохи підлаштували під локацію, бо було замало місця.\nЗагалом над відео команда працювала дуже злагоджено. Яна називає, таку співпрацю справжнім подарунком:\n– Павло Віт – талановитий музикант і майстер етнічних інструментів. Він вже другий раз поспіль записує наш степ в себе вдома. Всі сусіди терпеливо відносяться. На жаль, в більшості студій звукозапису діалог починається з пояснення “що таке степ”. Я вже мовчу про якість запису і монтажу. Люди беруть кошти за годину роботи, а там тільки годину треба пояснювати як цей степ має звучати. Тому раді, що маємо Пашу.\nНад відео працював відеограф Євгеній Горун, який також любить творчість гурту ДахаБраха.\n– Він сам підібрав локацію, відкорегував звук степу під картинку з захватом відзняв, нереально швидко змонтував. Ну і взагалі підійшов до питання з інтересом, нам це дуже приємно.\nЯк зізнався Євгеній Горун, процес зйомок був не легким. Головною проблемою на початку зйомки стало те, що на самому мосту був дуже сильний шум води. Дівчата музику взагалі не чули, а потрібно було отримати ритм.\n– Завдяки творчому підходу чоловіка Яни ми вийшли з цієї ситуації. В машині була сокира і молоток, якою в переддень зйомок він ремонтував частину зруйнованого мосту. Під час зйомок Дмитро слухав пісню в навушниках і відтворював ритм ударами молотком по сокирі. В результаті ми отримали дзвінкий і гучний ритм пісні, який було чути всім, – розповідає Євгеній.\nТут ви можете послухати лікувальну музику Моцарта під шум прибою...


Тиреоидит - це запалення щитовидної залози. Проявляється переважно у віці 40-45 років, але останнім часом все частіше дана патологія діагностується в більш молодому віці.\nПричому, найчастіше хворіють жінки. При захворюванні, найчастіше, виражених характерних симптомів не проявляється, крім відчуття тиску в щитовидній залозі і підвищеної стомлюваності. Іноді це захворювання так само називають лімфоматозний тиреоїдитом. Це пов'язано з тим, що в ході розвитку захворювання в організмі хворого утворюються лімфоцити і антитіла, які протиборствують з клітинами власної щитовидної залози. Цей патологічний процес призводить до того, що уражені клітини щитовидної залози починають гинути. За статистикою аутоімунна форма тиреоїдиту становить майже 30% від усіх можливих захворювань щитовидної залози.\nПрийнято розрізняти гостру форму тиреоїдиту, підгостру форму тиреоїдиту і хронічну форму тиреоїдиту. Гостра форма захворювання може бути, як гнійної, так і негнійний. Підгостру форму так само називають тиреоїдит де Кервена. Хронічна форма може бути фіброзної або аутоімунної. Гостра форма гнійного тиреоїдиту зазвичай розвивається на тлі гострого інфекційного процесу або хронічного інфекційного процесу. До таких процесів, зокрема відноситься тонзиліт, сепсис і пневмонія. Причиною гострої форми негнійного тиреоїдиту може стати травма і крововилив в щитовидну залозу. Якщо говорити про причини підгострого тиреоїдиту, то ними зазвичай є вірусні інфекції.\nКрім гнійного і негнійного тиреоїдиту, розрізняють дифузний і вогнищевий гострий тиреоїдит. Гнійна форма хвороби зазвичай розвивається через гострої або хронічної інфекції. Провідним симптомом даної форми тиреоїдиту є біль в області передньої поверхні шиї. Біль може віддавати в потилицю, а так само у верхню щелепу або нижню щелепу. Біль посилюється при ковтанні і при русі голови. Крім того, у пацієнтів відзначається збільшення лімфатичних вузлів на шиї, підвищення температури тіла і озноб. При промацуванні виявляється хворобливе збільшення частини щитовидної залози. У разі гнійного запалення виявляється скупченні рідини в щитовидній залозі. При діагностиці спостерігається високий рівень лейкоцитів, підвищений показник ШОЕ і зрушення вліво лейкоцитарної формули. Проведення сканування щитовидної залози дає можливість визначити область, яка не поглинає ізотоп. Такі області позначаються як запальні вогнища захворювання. Гострий негнійний тиреоїдит зазвичай протікає у вигляді асептичного запалення. При цьому симптоми менш виражені, ніж симптоми при гострій формі гнійного запалення щитовидної залози.\nОсновним симптомом підгострої форми тиреоїдиту (тиреоїдиту де Кервена) є больові відчуття в області шиї, які найчастіше віддають в потиличну область, вуха, нижню щелепи і скроневу область. Так само симптомами цієї форми хвороби є головний біль, адинамія, слабкість і підвищена температура тіла. При діагностиці виявляється підвищення рівня ШОЕ і лейкоцитоз. У деяких випадках захворювання може протікати без будь-яких змін у крові пацієнта. На початку розвитку захворювання в деяких випадках можуть спостерігатися деякі симптоми стійкого підвищення рівня гормонів. До таких симптомів відноситься тахікардія, пітливість, тремтіння рук і схуднення. В аналізі крові хворого відзначається підвищений рівень вмісту тиреоїдних гормонів. При скануванні щитовидної залози виявляється зниження захоплення ізотопів.\nУ разі тривалого перебігу захворювання можуть розвиватися симптоми гіпотиреозу. Може з'явитися млявість, сонливість, сухість шкіри, загальмованість, набряклість обличчя, мерзлякуватість, знижений пульс і запори. При цьому розмір щитовидної залози збільшено, має щільну консистенцію, спайок з навколишніми тканинами немає, а при промацування відзначається хворобливість. В аналізах крові відзначається низький вміст тироксину, низький вміст трийодтироніну і високий вміст тиреотропного гормону.\nНа стадії одужання у хворого пропадає хворобливість щитовидної залози, рівень ШОЕ приходить в норму, так само нормалізується рівень тиреотропіну в крові і рівень тиреоїдних гормонів. При повторних вірусних інфекціях і при переохолодженні після одужання можливе повторне виникнення захворювання.\nПри хронічному фіброзному тиреоїдиті відзначається дифузне або осередкове збільшення щитовидної залози. У даному випадку щитовидна залоза зазвичай дуже щільна, що не рухлива і спаяна з оточуючими її тканинами. При ковтанні вона не зміщується. Якщо запальний процес зачепить всю залозу, то відбувається розвиток нестачі необхідних гормонів щитовидної залози. При великих розмірах щитовидної залози відзначаються симптоми здавлювання деяких органів шиї. До таких симптомів відноситься осиплість голосу, а так само утруднення дихання. Для утонения діагнозу проводиться біопсія пункції.\nПри аутоімунному хронічному тиреоїдиті відзначається дифузне, в деяких випадках нерівномірне, збільшення розмірів щитовидної залози. Під час промацування залоза має щільно-еластичну консистенцію і рухливість. При великому розмірі залози присутні симптоми здавлювання деяких органів шиї.\nВ процесі розвитку захворювання руйнують зміни призводять до досить серйозних порушень функції щитовидної залози. Спочатку це проявляється у вигляді занадто активної роботи щитовидної залози через надходження в кров занадто великої кількості гормонів. Потім стійким недоліком необхідним гормонів щитовидної залози. У даному випадку вміст у крові тиреоїдних гормонів кілька знижений, а вміст тиреотропного гормону знаходиться вище норми.\nПри діагностиці хворого важливе значення має визначення концентрації антитиреоїдних антитіл, сканування поглинання ізотопу і дані пункційної біопсії. Залежно від маси щитовидної залози, поглинання щитовидною залозою може бути знижене, підвищений або знаходиться в нормі.\nАутоімунний тиреоїдит підтверджується по високому рівню в крові пацієнта антитіл, які починають діяти проти власних білків щитовидної залози.\nДля остаточного діагнозу необхідно провести біопсію щитовидної залози. Для цієї мети спеціальну голку вводять в щитовидну залозу, потім відбирають для аналізу деякі клітини і роблять мазок на підготовленому предметному склі. Якщо в щитовидній залозі є запальна реакція, то в мазку буде видно підвищений вміст лімфоцитів.\nЩо стосується підгострого тиреоїдиту, то такий діагноз може бути підтверджений наявністю підвищеного рівня в крові гормонів щитовидної залози. Досить корисним аналізом при даному захворюванні є рівень ШОЕ. При захворюванні його рівень знаходиться вище 80. Дуже низькі результати дає аналіз радіоактивного йоду. У нормі результат аналізу показує значення 15-20%. У разі підгострого тиреоїдиту цей аналіз показує в результаті менше 1%. Такий низький відсоток пов'язаний з тим, що інфіковані клітини просто не здатні поглинає йод як нормальні клітини.\nДля лікування аутоімунного тиреоїдиту, як правило, проводять замісну терапію за допомогою гормону щитовидної залози. Таке лікування проводиться навіть якщо функції щитовидної залози на момент діагностики знаходяться в нормі. Гормони щитовидної залози, як правило, призначаються для того, щоб зменшити розмір зоба. Це досягається придушенням вироблення гіпофізом мозку тиреотропного гормону.\nКрім того, прийом гормонів запобігає виникненню недостатності щитовидної залози, а так само запобігає зниження рівня гормонів щитовидної залози. Цей факт пов'язаний з тим, що дане захворювання може прогресувати з плином часу. Крім цього, дане лікування надає нейтралізує вплив на лімфоцити крові, які пошкоджують і руйнують щитовидну залозу.\nДоза препаратів зазвичай призначається така ж, як при гіпотиреозі. Тим не менш, іноді для зменшення зобу можуть знадобитися великі дози препаратів. Чимало пацієнтів хвилює зоб, який може не проходити протягом досить тривалого часу. Найчастіше зоб проходить за 6-18 місяців. Якщо щитовидна залоза навпаки зменшена, то це призводить до того, що залоза вже не функціонує. У результаті якщо не призначено адекватне лікування у хворих може розвинутися стійка недостатність гормонів щитовидної залози. З цієї причини лікування препаратами гормонів повинно поводиться протягом усього життя. Всім пацієнтам з аутоімунним тиреоїдитом рекомендується відвідувати ендокринолога хоча б один раз на рік. Це необхідно, щоб переконатися, що доза призначеного препарату визначена правильно. Так само це дозволить простежити за зменшенням зоба.\nУ разі легкої форми підгострого тиреоїдиту для лікування використовують протизапальні препарати, які допоможуть зняти запалення, болю і набряки. Пацієнтам з тяжкими симптомами можуть бути призначені стероїдні гормони. Найчастіше пацієнти одужують протягом декількох днів. Хоча в деяких випадках захворювання може тривати довше або можливе повторне поява патології.\nБлизько 25% пацієнтів при значному пошкодженні клітин щитовидної залози спостерігається тимчасова стадія стійкої недостатності гормонів. У цьому випадку може знадобитися лікування препаратом L-Тироксин. В результаті лікування клітини щитовидної залози зазвичай відновлюються. Тоді лікування припиняється.\nЯкщо вчасно почати повноцінне лікування, то це зазвичай призводить до зникнення симптомів гострого тиреоїдиту і до повного одужання. І надалі захворювання зазвичай не виявляється.\nПодострая форма тиреоїдиту, як правило, закінчується повним одужанням. Хоча в деяких випадках в щитовидці можуть залишитися деякі ущільнення, які зазвичай розцінюються як вузли, які не потребують ніякого лікарського втручання.\nУ хворих з аутоімунним тиреоїдитом, на жаль, функція щитовидної залози поступово знижується. У результаті розвивається стійка недостатність гормонів щитовидної залози, для лікування якої зазвичай потрібна терапія спеціальними тиреоїдними гормонами.\nЯкщо у дитини розвивається запалення щитовидної залози , то він зазвичай майже не на що не скаржиться, але насправді його здоров'я в небезпеці. Так, причинами розвитку тиреоїдиту у дітей є: забруднення навколишнього середовища, підвищений радіаційний фон, деякі спадкові захворювання. Зокрема, до порушення функцій залози може привести ревматизм.\nПершими симптомами запалення щитовидної залози у дітей може стати підвищена стомлюваність, втома і слабкість. Дитина може відмовлятися навіть від своїх улюблених ігор. Нерідко дитина додає у вазі або навпаки худне. Після ознобу з'являється сонливість і приливи жару. Так само відзначаються такі симптоми, як набряки, задишка, нерівний пульс і підвищена збудливість.\nПриродно, що такі симптоми за певних умов можуть спостерігатися у цілком здорової дитини. Якщо ж симптоми починають часто повторюватися, то необхідно показати дитину лікарю-ендокринолога. Це можуть бути симптоми тиреоїдиту. Діагноз може бути поставлений тільки після спеціального обстеження. При діагностиці будуть враховані такі дані як самопочуття дитини, дані попереднього огляду, результати аналізу крові та результати УЗД.\nЯкщо буде виявлено значне зниження функції щитовидної залози, то дитині призначається гормонотерапія. Якщо функція щитовидної залози навпаки підвищена, то призначається спеціальна дієта і препарати. Якщо функції щитовидної залози знаходиться в нормі, то призначаються спеціальні гормони та протизапальні засоби.\nКурс лікування щитовидної залози у дітей зазвичай займає досить тривалий час, але при адекватному лікуванні цілком реально повне одужання дитини. При правильному лікуванні тиреоїдиту стан дитини поліпшується, і всі важливі процеси в його організмі прийдуть в норму. З метою лікування та профілактики рекомендується приймати продукти, які багаті йодом. До таких продуктів відносяться такі продукти як морська риба, кальмари, креветки і фейхоа.


Hammer of Thor абсолютно неефективний? Чи є інформація з проінформованих кіл?\nДумки Hammer of Thor : Чи є якісь сильніші рішення для підвищення потенції на World Wide Web?\n9.9/10 0:42 Xaver Vazquez\nHammer of Thor є, мабуть, однією з найбільш оптимальних альтернатив, якщо ви хочете збільшити свою потенцію, але що може бути причиною? Погляд на відгуки покупців забезпечує ясність: сказано, що Hammer of Thor чудово підтримує підвищення потенції. Вона навіть нагадує реальність? Наш гід доставляє правду.\nЧи хотіли б ви привести жінок до кульмінації?\nВи хочете надійної Erektion яку ви можете розраховувати? Ви завжди хочете займатися сексом, щоб задовольнити свого партнера? Ви мрієте про сталеву, багаторічну Erektion? І навіть після приходу ви б хотіли продовжити? Є якісь оргазми?\nЯк і очікувалося, прийняття цього спочатку нелегко, але в той же час ви готові зіткнутися з реальністю, щоб щось змінити. Зрештою, ви не хочете бути одним з багатьох хлопців, чиї партнерські відносини розпадаються тільки тому, що вони не займаються вашими навичками Erektion.\nНайбільш популярні препарати для підвищення потенції часто доступні тільки за рецептом лікаря і коштують багато грошей. З цієї причини багато страждаючих спробують її іншими методами, провалюючись і думаючи, що я назавжди безсилий\nЖаль, тому що, як ви дізнаєтеся сьогодні, є дійсно впевнені способи, якими ви можете досягти довгострокового успіху у збільшенні потенції. Чи може « Hammer of Thor таким? Не йдіть і не вивчайте все важливе про це зараз.\nМетою виробництва Hammer of Thor завжди було поліпшення потенції та здатності до Erektion використання агента або коротше, або постійно - залежно від бажаних результатів і різних відповідних ефектів на вас.\nДобровільні чоловіки і жінки розповідають про великі успіхи з « Hammer of Thor. Що варто знати, перш ніж купити його в інтернет-магазині?\nЦе асигнування базується на багаторічному досвіді виробника в контексті цієї галузі застосування. Ви можете використовувати ці знання, щоб допомогти вам дістатися більш ефективно.\nМи, звичайно, можемо стверджувати, що: Цей засіб виявляється продуктом на основі природних активних інгредієнтів, який можна спокійно споживати.\nЗ Hammer of Thor, компанія виробляє продукт, який в першу чергу служить для вирішення проблеми підвищення потенції.\nHammer of Thor фокусується тільки на підвищенні рівня тестостерону. Це унікально. Конкурентні продукти дуже часто намагаються одночасно обробляти незліченні скарги. Це великі труднощі і рідко працює. І врешті-решт, це призводить до того, що ефективні інгредієнти використовуються економно або зовсім не, тому ці продукти є зайвими.\nHammer of Thor доступний в інтернет-магазині виробничої компанії, який доставляє безкоштовно, швидко і непомітно.\nІнгредієнти якого роду особливо цікаві в Hammer of Thor?\nАналіз кожного інгредієнта Hammer of Thor був би перебільшений, тому ми обмежимося найбільш цікавими:\nПідтверджено, що ефект не відбувається виключно через ці компоненти, так само важливою є сума.\nУ випадку з Hammer of Thor, виробник віддає перевагу високі дози всіх інгредієнтів, які, згідно з дослідженнями обіцяє величезні результати в потенції збільшення.\nСаме тому майже всі люди задоволені Hammer of Thor :\nповністю натуральні інгредієнти або інгредієнти забезпечують чудову сумісність і прийнятне використання\nВи обходите шлях до лікаря та фармацевта, який просто висміює проблему "Я не задоволений своєю потенцією" і не сприймає вас серйозно\nВам не потрібна медична інструкція від лікаря, тому що продукт можна замовити без рецепта і просто дешево в Інтернеті\nПакет & вантажовідправник є простими та безглуздими - ви купуєте відповідно в Інтернеті & це залишається таємницею, що ви туди дістаєтеся точно\nЯк Hammer of Thor допомагає людям?\nЯк Hammer of Thor надає допомогу дуже легко зрозуміти, достатньою роботою з предметом, а також інформацію про інгредієнти або. Саме це відрізняє цей продукт від таких продуктів, як FreshDepil. Інгредієнти читаються.\nЗусилля, які ми взяли від вас: Тому, перш ніж ми знайдемо наслідки аналізу відгуків та тестів клієнтів, ми розглянемо те, що виробник повинен розповісти нам про Hammer of Thor :\nКрім того, в статевому акті існує набагато більше умов і збільшується репродуктивний інстинкт\nРослина жартівлива, а також об'ємна\nПри підтримці комплексу активної речовини стимулюється кровообіг у чоловічому члені\nЄдиним є те, що ефект не триває відразу після його прийняття, але постійно, так що покупець завжди доступний для любовного акту\nРівні тестостерону також збільшуються, даючи маскулінні риси - Muckis, Self-Confidence, Image of Women - непередавані поліпшення і додавання більшої потужності\nВ результаті кровоносні судини розширюються швидше, швидко і більш безперервно\nВідповідно, акцент зосереджується на позитивному розвитку загальної керованості, завдяки чому велике значення приділяється тому, що Hammer of Thor насамперед дає тверду, витривалі і в той же час надійну ерекцію.\nНа додаток до підвищення продуктивності в цілому, збільшується зв'язок з продуктом, здається, додатково створюється.\nЕфективність Hammer of Thor як офіційними, так і споживчими користувачами, і може бути знайдена в Інтернеті і в журналах.\nТому що вона повинна бути впевненою, що будь-яка людина, яка має проблеми з підвищенням потенції, може зробити більш швидкі результати з використанням Hammer of Thor.\nУ випадку, якщо ви вірите, що можете просто взяти таблетку і негайно припинити всі ваші труднощі, вам потрібно знову подумати. Ви повинні бути терплячими та наполегливими, тому що фізичні зміни вимагають багато часу.\nHammer of Thor сприяє націлюванню. Тим не менш, ви повинні робити свою роботу. Так само, як і бажаючи швидше, більш надійної Erektion, вам не просто доведеться купувати Hammer of Thor, але перестати використовувати її заздалегідь. По всій ймовірності, можна очікувати перших результатів у найближчому майбутньому.\nЯк виробник, так і зв'язок та зворотній зв'язок в Інтернеті є одностайними: продукт не викликає небажаних ефектів за даними виробника, рейтингів та мережі.\nПроте це є певним лише при важливій умові, що користувачі слідують даним інструкціям, оскільки продукт надзвичайно виражений.\nМоя порада полягає в тому, що ви купуєте Hammer of Thor тільки від оригінального виробника, оскільки це часто викликає занепокоєння продуктів підробки з критичними інгредієнтами. Поки ви переходите за посиланням у наведеному нижче тексті, ви потрапите на сайт виробника, якому можна довіряти.\nДеякі відомості про використання Hammer of Thor\nДодаток дуже легкий і не створює великих перешкод, тому дуже весело.\nВи можете взяти продукт комфортно з вами протягом дня, ніхто не помітив. В основному, якщо ви швидко подивитеся на інструкції виробника і у вас не буде ніяких подальших питань щодо дозування або часу застосування.\nДеякі клієнти повідомляють, що ви вперше побачили значне поліпшення. Часто трапляється, що через кілька тижнів можна відзначити вражаючі враження. Kimera вартий тестового пробігу.\nЧим більш регулярний Hammer of Thor використовується, тим ясніше висновки.\nТому багато користувачів все одно люблять використовувати цю статтю навіть після багатьох років!\nТому не слід занадто спокушатися тестовими звітами, якщо тут обіцяють надзвичайно швидкі успіхи. Залежно від користувача, це займе деякий час, поки успіхи стануть видимими.\nПрогрес інших користувачів Hammer of Thor\nБезсумнівним є те, що майже всі користувачі дуже задоволені Hammer of Thor. Крім того, засіб також іноді оцінюється як негативний, але в цілому він має дуже хорошу репутацію.\nЯкщо ви продовжуєте скептично ставитися до Hammer of Thor, ви, здається, не в настрої робити якісь конкретні зміни.\nУспіхи за допомогою Hammer of Thor\nДосвід про цю статтю вражаюче позитивний. Ми вже давно контролюємо існуючий ринок цих продуктів у вигляді капсул, бальзаму, а також інших засобів, вже зібрали багато порад і також експериментували над нами. Як ясно і ясно підтверджують як статтю, проте, випробування навряд чи виглядають.\nЦе ні в якому разі не тільки корисне для підвищення потенції, але також може бути використано без проблем\nПодумайте, як чудово було б знайти правильне ліки для збільшення своєї потенції. Ми вважаємо, що Hammer of Thor може мати Hammer of Thor значення.\nКрім того, що багато людей говорять, що в повсякденному житті є більш значущі речі, ніж ті, що відбуваються в ліжку, не можна стверджувати, що задоволення від сексу призводить до більшого задоволення життя. Чим більше задоволені людиною здатність до Erektion і власний зовнішній вигляд, тим більший вплив на протилежну стать, а більш сексуальний і збалансований відчуває себе. Більше не сумно або ревнощі дивитися порно актора - це також робить розум набагато вільніше.\nВелика кількість споживачів повідомляє про надзвичайно задовільні результати при підготовці препарату, і всі вони згодні з тим, що підвищена мужність відповідає за більше задоволення в повсякденному житті.\nНаш висновок - окремий тестовий запуск з продуктом безумовно має сенс!\nЯк тільки продукт працює як Hammer of Thor, він часто не буде доступний через короткий час, тому що природні продукти не підтримуються деякими зацікавленими сторонами галузі. Тому слід бити в короткий термін, щоб не пропустити цю можливість.\nМи знаходимо: Отримайте продукт з нашого пов'язаного джерела і переконайтеся в його ефективності, тоді як продукт можна придбати як недорого, так і юридично.\nЯкщо ви сумніваєтеся у своїй здатності завершити процедуру від початку до кінця, ви можете зробити так само добре. І це буде вражаюче, якщо порівняти його з Chocolate Slim. Це залежить від: або зовсім або зовсім. Але я думаю, що ваша проблемна ситуація повинна підштовхнути вас відповідно, щоб ви могли реалізувати свою мету через підготовку.\nМи показуємо вам декілька типових помилок, які можна безсумнівно обійтися без:\nПомилка була б придбати при ціноутворенні в деяких не дуже бездоганних інтернет-магазинах.\nНа цих сайтах можна придбати копії, які, в ідеалі, нічого не роблять і, в гіршому випадку, мають згубний ефект. Крім того, Preiszullässee часто прикидаються, але в кінцевому рахунку ви будете зірвані.\nErgo одне заключне зауваження: Як тільки ви вирішили купити Hammer of Thor, використовуйте оригінальну домашню сторінку без винятку.\nЦя сторінка є найбільш розумним варіантом для того, щоб замовити засіб після отримання найкращого у світі - найнижчі ціни на продукт, надійний пакет послуг, а також справедливі умови доставки.\nЦе найпростіший спосіб купити Hammer of Thor :\nВикористовуйте одну з пропозицій у цьому огляді. Ми намагаємося тримати пропозиції в актуальному стані, щоб ви піклувались, щоб замовити за найкращими цінами, а також за найкращими умовами доставки.