Топ-10 політиків, які можуть наблизити завершення конфлікту в Україні - 112 Україна\nФранцузьке видання Facta.Media опублікувало свою версію десятки політиків, які завдяки своєму впливу можуть наблизити завершення конфлікту на Донбасі.\nФранцузьке інформаційне агентство\nОригінал на сайті Facta.Media\nЗбройний конфлікт в Україні триває вже 5,5 років – майже стільки, скільки Друга світова війна. Угруповання, які захопили великі промислові центри Донецьк і Луганськ, створили в цьому промисловому регіоні України самопроголошені республіки. Керівництво "ЛНР" і "ДНР" стверджує, що Донбас не згоден з результатами революції, що відбулася в Україні в лютому 2014 року, російськомовний регіон побоюється націоналістів, які прийшли до влади після Євромайдану, та утисків російської мови. На підтримку цих вимог Донецька і Луганська виступила Росія, яка називає події 2014 року в Києві державним переворотом.\nЗахід не бачить у подіях 2014 року ознак держперевороту і виступає з підтримкою реформ в Україні, покликаних зрештою привести цю країну Східної Європи до Євросоюзу. Однак конфлікт на Донбасі гальмує розвиток України: Київ змушений витрачати величезні кошти на армію, практично щодня на сході країни гинуть люди, Київ і Москва перебувають у глибокій конфронтації, що б'є по економічних інтересах України. Європа, вставши на бік України в цьому конфлікті, наклала на Росію санкції. Вони завдають шкоди не тільки економіці Росії, але й Євросоюзу. Тому лідери Франції і Німеччини всі ці роки намагаються примирити Київ, Москву, Донецьк і Луганськ, щоб зупинити кровопролитний конфлікт. Було створено "нормандський формат" лідерів чотирьох країн. Однак поки всі ці спроби не дають відчутного результату.\n2019 рік, можливо, став переломним з погляду перспектив розв`язання конфлікту на Донбасі. В Україні після двох виборів повністю змінилася влада – країна вибрала президентом молодого Володимира Зеленського, який позначив досягнення миру в країні як головне завдання своєї каденції. Наприкінці 2018 року в Донецьку та Луганську також змінилося керівництво: замість радикально налаштованих лідерів невизнаних утворень до влади прийшли більш помірні Леонід Пасічник та Денис Пушилін. Канцлер Німеччини Ангела Меркель, яка тривалий час була головним миротворцем, заявила, що незабаром піде з поста. Президент Франції Еммануель Макрон змінив риторику стосовно Росії на більш примирливу й готовий піти на поступки заради миру в Україні. Крім того, в Євросоюзі змінився глава зовнішньої дипломатії, а ОБСЄ призначила нового спецпредставника в Україні.\nМи поговорили з багатьма міжнародними оглядачами і політичними експертами про долю України і Донбасу. Більшість наших співрозмовників вірить у те, що на сьогодні значно більше шансів на припинення війни в Україні. Почасти це пов'язано з новими політичними реаліями, частково – з новими людьми, які опікуватимуться цією проблемою. Тому ми вирішили позначити тих, хто має вплив для того, щоб сприяти припиненню конфлікту в Україні.\n1. Президент Росії Володимир Путін\nВолодимир Путін твердою рукою керує своєю країною і відстоює інтереси Росії за кордоном. Москва спочатку втрутилася в конфлікт на Донбасі, надавши дипломатичну і матеріальну підтримку rebels. Фактично Росія стала представником невизнаних республік на світовій арені. Саме фактор Росії не дає Києву шансу розв`язати конфлікт силовим шляхом. Путін нарівні з лідерами Німеччини та Франції скріпив своїм підписом мінські угоди, які мали покласти край війні. Попередній президент України Петро Порошенко наприкінці своєї каденції визнав: ключі до миру на Донбасі лежать не в Києві, а в Москві. Мабуть, це правда.\nНині Володимир Путін у виграшній позиції, оскільки на будь-яких переговорах йому нічого не потрібно винаходити, а тільки нагадувати Києву про мінські угоди і черговість кроків, які там прописано. Зараз м'яч на стороні України, оскільки для подальшого просування мирного процесу влада в Києві повинна змінити законодавство, в якому прописати для бунтівного регіону гарантії безпеки та особливий статус самоврядування. А оскільки Київ поки не готовий цього зробити, процес загальмувався, про що Путін прямо заявив за підсумками зустрічі в Парижі 9 грудня.\nПутін останнім часом зайняв жорстку позицію щодо захисту російськомовного населення України. Сскладається враження, що Путін готовий втручатися у внутрішні справи України у найрадикальніший спосіб, якщо триватимуть утиски з боку влади і націонал-радикальних сил щодо російської мови і російськомовного населення, зокрема закриття російськомовних шкіл, дискримінація російськомовних ЗМІ та Української православної церкви, яка традиційно виступає за більш тісні зв'язки з РПЦ.\nОчевидно, що Путін не піде на зміну мінських угод, тому Зеленському доведеться виконувати те, що було підписано Петром Порошенком у 2015 році. Розуміючи це, Франк-Вальтер Штайнмаєр запропонував свою формулу черговості кроків, які приведуть до миру на Донбасі. І нині, здається, в Москві, Парижі та Берліні не бачать альтернативи "формулі Штайнмаєра".\nЗа словами Путіна, невизнані республіки підписали мінські угоди виключно після переконання з боку РФ. Їх було узгоджено з Донбасом, і "ніякі інші закони, які не було погоджено з ЛНР і ДНР, не працюватимуть, вони заведуть ситуацію тільки в глухий кут". Путін не раз говорив, що якщо в зону розведення зайдуть українські Нацгвардія і Нацполіція, то "нічого доброго не вийде, тому що одразу буде дзеркальна відповідь з боку ополчення". Здається, вже всі розуміють, що мир є можливим тільки на умовах мінських угод.\nСаме тому Володимир Путін є головною людиною, від якої залежить мир на Донбасі.\n2. Президент України Володимир Зеленський\nЯкщо ключ від миру на Донбасі лежить у Москві, то саме від українського лідера насамперед залежить те, чи зможе Україна взяти цей ключ і скористатися ним заради досягнення миру. Володимир Зеленський – найвідоміша особа в Україні. Телеведучий і актор, який висміював політиків, у 41 рік несподівано для всіх став президентом, отримавши рекордну підтримку на виборах – понад 73% голосів виборців.\nПід час президентської кампанії Зеленський ставив головним завданням закінчити конфлікт на Донбасі. Втім, поки що його досягнення на цьому терені доволі скромні. З одного боку, Зеленський домовився з Москвою про обмін утримуваними особами, що дозволило таким людям, як Олег Сенцов, вийти з російської в'язниці. Крім того, Росія повернула Україні кораблі, затримані під час інциденту поблизу Керченської протоки наприкінці 2018 року.\nТакож Київ, Донецьк і Луганськ провели великий обмін утримуваними особами наприкінці грудня. З обох сторін було звільнено понад 200 осіб. Здавалося б, двері до примирення відкрилися, проте в політичній площині ніяких серйозних зрушень не спостерігається.\nСправа в тому, що Зеленський не згоден з текстом мінських угод. "Я говорю їм чесно: я не згоден з тим, як це питання було вирішено в Мінську. Згідно з мінською угодою, спочатку відбудуться вибори, потім – контроль над кордоном", - говорить український лідер. Київ наполягає, що місцеві вибори в окупованих районах можна проводити тільки за українським законодавством після деокупації. Але це вже перегляд угод. А як було сказано вище, ані Росія, ані Донецьк з Луганськом на це не підуть. У такому форматі це глухий кут.\nВ Україні кажуть, що Зеленський був змушений рахуватися з націоналістами, які масово вийшли на вулиці з вимогами не йти на поступки Росії. Крім того, вуличні протести підтримали попередній президент і його політична партія. На зустрічі "нормандської четвірки" в Парижі Зеленський нагадував у своїй риториці свого попередника – Петра Порошенка, а протиріччя Києва і Москви так і залишилися нерозв`язаними. Однак у Парижі та Берліні сподіваються, що Київ за нової влади стане більш поступливим, що змусить і господаря Кремля йти на поступки.\nНе на руку Зеленському грає й час. Щодня його рейтинг падає на тлі важкого економічного становища в країні та явних промахів нової влади у фінансовій і соціальній галузях. Новий президент не зміг виконати своїх обіцянок щодо комунальних тарифів, мовного питання, корупції. Нині його рейтинг із 73% скотився до менш ніж 50%. Якщо з високим рівнем підтримки Зеленський міг іти на будь-які кроки щодо Донбасу, то нині опір його політиці лише зростатиме, що зменшує шанси на примирення Києва і "ЛДНР".\n3. Президент Франції Еммануель Макрон\nЕммануелю Макрону до всіх внутрішніх проблем дісталася роль миротворця щодо Донбасу. Втім, від розв`язання конфлікту в далекій Україні залежить і благополуччя Франції, оскільки санкції проти Росії шкодять економіці Євросоюзу. На тлі швидкого відходу Ангели Меркель зі свого поста Макрон залишився головним європейським переговірником у конфлікті Києва і Москви. І французький президент взяв ініціативу у свої руки, змінивши політику стосовно Росії.\nУкраїна – не головна проблема Європи на сьогодні. Саме такий посил випливає з риторики Макрона. Ядерні амбіції Ірану, Близького Сходу, чвари між Брюсселем і Вашингтоном – в об'єднаній Європі нині непрості часи. Брюссель втрачає вплив. Тому глава Єлисейського палацу зацікавлений у побудові для Європи "нової архітектури довіри" з РФ, проте для початку йому потрібно переконати в цьому своїх європейських партнерів, зокрема румунів, поляків і прибалтів, які відмовляються вірити в будь-які перспективи, але водночас зацікавлені в них.\n"Віддалення Росії від Європи є глибокою стратегічною помилкою, тому що ми або підштовхнемо Росію до ізоляції, яка посилює напругу, або до альянсів з іншими великими державами, такими як Китай, - сказав президент Франції на зустрічі з послами своєї країни в серпні. - Європейський континент ніколи не буде стабільним і безпечним, якщо ми не врегулюємо і не з'ясуємо наші відносини з Росією".\nАле чому Макрон робить такий розворот? Він сам і дав відповідь, заявивши, що епоха гегемонії Заходу добігає кінця. "Обставини змінюються. Китай висунувся в перший ряд, а Росія прагне більшого успіху у своїй стратегії... Ми знаємо, що цивілізації зникали. Європа зникне. А світ буде організовано навколо двох великих полюсів – США і Китаю, і у нас буде вибір між двома панівними силами", - каже французький лідер, підштовхуючи Європу до осмислення такого сценарію як фатального.\nПо правді кажучи, нині Москва і Брюссель мають одну серйозну проблему, яка заважає зближенню, - Україна. Питання Криму і Донбасу, санкції – від цього всього відмовитися в одну хвилину Макрон не зможе. Світ не зрозуміє. Але якщо Київ і Москва підуть на примирення і владнають суперечки, Європа з полегшенням зможе вмити руки і, "перетасувавши карти", "встановити щирий і вимогливий діалог з Росією".\nСаме тому Еммануель Макрон більш активно підштовхуватиме президента України на виконання мінських угод. Європа втомилася від конфлікту на Донбасі, і Макрон хоче якомога швидше покласти цьому край, ставши президентом-миротворцем.\n4. Канцлер Німеччини Ангела Меркель\nАнгела Меркель теж хотіла бути лідером-миротворцем, але її час минає, а результату немає. Всі ці роки канцлер була активним прихильником санкцій проти Росії, апелюючи до міжнародного права і вимагаючи від Володимира Путіна припинити тиск на Україну. У Меркель склалися непогані відносини з попереднім президентом України Петром Порошенком. Однак внутрішній тиск, який чинять на канцлерку через санкції, проблеми зі здоров'ям та економічні проблеми в Європі змушують німецького лідера залишити пост. Та й під кінець своєї каденції Ангела Меркель здала позиції, пішовши на поступки великому бізнесу та опозиції. Критика з боку канцлера на адресу Володимира Путіна стає дедалі менш явною, країни домовилися про завершення проекту "Північний потік – 2", а першість в європейській дипломатії відійшла до Еммануеля Макрона.\nЗ іншого боку, Меркель сама стала заручником своєї двоїстої політики. Євросоюз наклав санкції на Росію, але при цьому Німеччина підтримала будівництво геополітичного проекту Кремля – газопроводу "Північний потік – 2". Сьогодні в Берліні можуть здивовано дивитися на Макрона, який пропонує піти назустріч Москві, але ж сама Німеччина на чолі з Меркель завжди діяла м'яко, обережно – з тим, що рано чи пізно з Росією доведеться миритися. Саме Захід радив Києву не чинити збройного опору військам РФ, які захоплювали Крим. Така політика призвела до нинішнього стану справ.\nХоча, звісно, глава німецького уряду ніяких ілюзій не має – Меркель бачить, що Східна Україна йде шляхом відокремлення від України. Однак нині вже руки канцлера пов'язані: Путін ні на йоту не має наміру відступати від своєї позиції, Макрон готовий закрити на це очі, а внутрішня фронда вимагає від Меркель примирення з Росією. Щоб піти красиво, Меркель потрібен результат щодо України. Але щоб досягнути справжнього прогресу в нинішніх умовах, потрібен компроміс. І мінські угоди для неї – не найгірший варіант. Меркель змушена пообіцяти Путіну натиснути на Київ з тим, щоб Україна виконала обіцянки, дані в межах мінських угод. Як своєрідну компенсацію за це Києву дають гарантії, що транзит газу через Україну збережеться.\nТак, Європа зараз готова вимагати від Зеленського виконання мінських угод так, як на цьому наполягає Путін. До чого це призведе, ніхто в Європі сказати не може, але іншого шляху, схоже, немає. Ангела Меркель не змогла примирити країни, що конфліктують, згідно з міжнародним правом, але наостанок вона намагається це зробити відповідно до логіки моменту.\nАмериканський лідер самоусунувся від європейських проблем, займаючись економікою США і передвиборчими проблемами. Зрідка з Вашингтона лунають запевнення про підтримку України і необхідність завершити конфлікт, але абсолютно очевидно, що Білий дім не дуже цікавиться війною на Донбасі. Щоб бодай якось демонструвати свою залученість до українських подій та відстоювати свої геополітичні інтереси в цій країні, Трамп передав справи Держдепу. При цьому ставленик Вашингтона в Україні Курт Волкер здобув популярність завдяки пікіровкам з Росією, а не спробам залагодити конфлікт, за що, втім, і поплатився посадою.\nЩодо Трампа, то він не хоче конфліктувати з Росією, адже головні інтереси президента США – це Китай, КНДР, Іран та Євросоюз. Звучали пропозиції залучити Вашингтон до "нормандського формату", але Трампа вони не зацікавили. Американський лідер шукає грошовий інтерес для своєї країни в геополітиці, а Україна тут нічого не може дати Вашингтону. Натомість Київ став можливим ключем до перемоги Трампа на виборах 2020 року. Якщо президент уникне імпічменту і доведе до кінця розслідування про можливу корупцію сім'ї Байденів в Україні, це може зробити його президентом ще на один термін. Ось реальний інтерес Трампа в Україні.\nАле Київ має ще один козир у рукаві. Жага Трампа до грошей призвела Вашингтон і Москву до газового конфлікту в Європі. США наклали санкції на "Північний потік – 2" і заблокували його будівництво. Київ використовував цей крок Вашингтона у своїх переговорах з Росією щодо газу. На жаль для України, в політичній площині у Трампа і Путіна таких розбіжностей немає, а тому питання територій залишається на другому плані американської політики.\nХоча теоретично Україна могла би стати розмінною монетою в переговорах Трампа і Путіна в інших геополітичних питаннях. Таких багато: Сирія, Іран, КНДР. Якби президент США мав бажання, він міг би вклинитися в мирний процес щодо Донбасу. Щонайменше, вплив на Київ Вашингтон має величезний. Але такого бажання Трамп поки не має. Та й конфлікт між Вашингтоном і Брюсселем не сприяє тому, щоб США опікувалися європейськими проблемами.\nАле нині політика США багато в чому залежить від майбутніх виборів. Звідки знати, що буде, якщо Трампа переоберуть на другий термін. Республіканці традиційно були набагато більш скептично налаштовані щодо Росії і її амбіцій в Європі. Можливо, після виборів у США змінять своє ставлення до європейських проблем. Принаймні військову допомогу Україні Трамп не заморозив. Навпаки, Київ і Вашингтон підписали новий контракт на закупівлю комплексів Javelin.\n6. Лідер найбільшої опозиційної партії України Віктор Медведчук\nВіктор Медведчук шість останніх років присвятив примиренню Києва і Москви. Його вплив дозволяв йому говорити безпосередньо з лідерами обох країн. Медведчук добре знайомий з Путіним, а тому, як він сам каже, використовує ці зв'язки для допомоги своїй країні. Під час президентства Петра Порошенка Віктор Медведчук успішно займався обміном полонених: за його посередництва було звільнено майже 500 осіб. Політик налагодив відносини з лідерами невизнаних республік, ставши людиною, яку слухали не тільки в Києві та Москві, але й у Донецьку і Луганську.\nОднак після того як Порошенко відмовився довести питання обміну "всіх на всіх" до кінця, Медведчук залишив переговорну групу, пішовши в політику. При цьому він продовжив займатися звільненням полонених за приватної ініціативи. За допомогою зв'язків і впливу йому вдалося звільнити чотирьох військовослужбовців у 2019 році. Втім, президент Володимир Зеленський відмовився від послуг Медведчука, і це можна назвати ревнощами новообраного президента до Медведчука в питанні мирного врегулювання. Ці ревнощі набули радикальних форм, після того як Зеленський публічно погрожував Медведчуку і каналам, які підтримують мирне врегулювання. Влада порушила ряд кримінальних справ за зустрічі з керівництвом Російської Федерації, а підконтрольні Зеленському силовики навіть провели обшуки в офісах Медведчука, що викликало однозначно негативну реакцію в міжнародному середовищі.\nПартія "Опозиційна платформа – За життя", в якій політик займає один із керівних постів, пішла в опозицію до нової влади, критикуючи Зеленського за зраду виборців у питанні миру на Донбасі.\nМедведчук створив заснований на мінських угодах мирний план, який знайшов відгук навіть в Європарламенті та сенаті Франції. Що важливіше, його схвалили в Москві, Донецьку і Луганську, адже згідно із запропонованим мирним планом Медведчука, невизнані республіки можуть повернутися до складу України, якщо їм буде надано автономію.\nПроте офіційний Київ показово ігнорує цю ініціативу Медведчука, як і багато інших. А опозиціонер упевнений, що нова київська влада перебуває під впливом націоналістів і просто не має політичної волі домовлятися з Росією і невизнаними республіками, а тому будь-який план їх не влаштує.\nКрім того, Медведчук ініціював новий формат мирного врегулювання і створив Міжфракційне об'єднання щодо діалогу з метою миру з парламентаріями Росії, Франції та Німеччини, що вивело на новий рівень питання досягнення миру, підключивши туди депутатів чотирьох країн.\n7. Лідери "ДНР" і "ЛНР" Денис Пушилін і Леонід Пасічник\nНові лідери невизнаних республік перебувають біля керма цих утворень всього рік. На відміну від своїх попередників, Пушилін і Пасічник більш схильні до переговорів і політичних компромісів. По-перше, вони декларують готовність до прямих переговорів про мир із владою України, аж до повної реалізації мінських угод (а це означає повернення окупованих територій до складу України). По-друге, войовнича риторика в "ДНР" і "ЛНР" поступово сходить нанівець. Якщо не вийде домовитися з Україною, керівництво невизнаних утворень готово дрейфувати в бік Росії, але великого бажання воювати rebels не мають. Плюс до всього Росія не готова приймати "ДНР" і "ЛНР" до свого складу, а тому іншого виходу, крім як домовлятися, невизнані утворення не мають.\nПушилін і Пасічник залежать від Росії. Це факт. Однак не слід їх сприймати як сліпих маріонеток Кремля. Майже 6 років "незалежності" - це фактор, який що далі, то більше віддаляє Донецьк і Луганськ від Києва. Тут керівники республік мають свої амбіції, свої вимоги, які теж треба враховувати. Поки Київ не готовий відкрито піти на поступки, і це зрозуміло. Але робити кроки назустріч доведеться, якщо сторони дійсно хочуть миру.\nНині в Києві не вважають "ДНР" і "ЛНР" суб'єктом переговорів і намагаються домовитися спочатку з Росією. На нинішньому етапі ця стратегія має право на життя, але як повернеться справа, коли Київ і Москва домовляться?\nУ будь-якому випадку небажання лідерів невизнаних республік повертатися під контроль Києва стає очевидним. Вони роблять все, щоб отримати визнання незалежності від Росії або ж увійти до складу сусідньої держави, але ніяк не повертатися в "обійми" України.\n8. Президент Білорусі Олександр Лукашенко\nБілоруський лідер намагається грати на протистоянні Заходу, Росії та України. Якщо до 2014 року Мінськ перебував у міжнародній ізоляції, то нині Білорусь встановила діалог з Європою, грає роль посередника між Україною і Росією, а головне – отримує від цього не тільки політичні, але й економічні дивіденди. Лукашенко надав мінський майданчик для переговорів Києва, Москви, Донецька і Луганська. А на тлі згасання економічної активності між Україною та Росією отримав переспрямування логістичних та економічних потоків між цими країнами через Білорусь. Європейські санкції дозволили Мінську стати постачальником європейських товарів до Росії.\nПопри всі вигоди, положення Лукашенка є хитким. Йому доводиться лавірувати між Києвом і Москвою, і час від часу президент Білорусі дратує своїми заявами то одну, то іншу сторону. Оскільки Білорусь знайшла своє місце в такому політичному розкладі, не виключено, що Лукашенко зацікавлений у збереженні нинішнього стану справ. Адже не покидає відчуття, що він міг би зробити більше з огляду на свої відносини з Путіним і Зеленським, який у своїй політиці найбільше намагається наслідувати саме білоруського лідера.\nМожливо, Європі слід було би більше враховувати фактор Лукашенка. Президент Білорусі – та людина, яку чують як у Києві, так і в Москві.\n9. Глава європейської дипломатії Жозеп Боррель\nДивно, що такий дипломат, як Жозеп Боррель, став верховним представником ЄС. Адже Європа, яка нібито взяла курс на поступове примирення з Росією, отримала у вигляді Борреля ярого критика Москви. Будучи главою МЗС Іспанії, Боррель назвав Росію "старим ворогом" Євросоюзу. На слуханнях у комітеті Європарламенту із закордонних справ восени він повторив це. А зараз йому доведеться домовлятися зі "старим ворогом".\nНа тлі великого запиту в Європі на зняття санкцій з Росії Боррель вимагає їх зберегти. "Санкції слід зберегти, поки поведінка Росії не зміниться", - вважає Боррель і хоче змінити принцип запровадження санкцій: не одностайно, а більшістю країн. Іспанський дипломат восени наговорив багато чого про російську загрозу, необхідність протистояти російському експансіонізму і підтримку України. Чимало нинішніх і майбутніх єврокомісарів намагаються взайве не згадувати Росію. Цим часто докоряють колишній главі дипломатії ЄС Федеріці Могеріні.\nБуде цікаво спостерігати, як Боррель вписуватиметься в європейську політику щодо Росії. Наскільки його різка риторика сприятиме закінченню конфлікту в Україні. Поки що "яструби" не змогли переконати Путіна змінити свою політику, і зовсім незрозуміло, який із Борреля міг би вийти голуб миру.\n10. Спецпредставник ОБСЄ по Україні Гайді Грау\nШвейцарську дипломатку Гайді Грау в грудні призначено новим спецпредставником чинного голови ОБСЄ в Україні та в Тристоронній контактній групі з врегулювання ситуації на Донбасі. Вона змінила на цій посаді австрійського дипломата Мартіна Сайдіка, який нічим конструктивним не запам'ятався. ОБСЄ була абсолютно безпорадною на Донбасі всі ці роки, і ті похвали, які лунали на адресу Сайдіка після завершення його каденції, - це перебільшення його заслуг.\nНа місію ОБСЄ покладено функції сприяння примиренню сторін, однак в нинішньому форматі це навряд чи можливо. Тому на паризькій зустрічі лідери країн "нормандської четвірки" домовилися, щоб місія розширила свій мандат і була здатна цілодобово верифікувати і відстежувати, як відбувається припинення вогню на Донбасі. Також Україна хоче, щоб було дано відповідь, в який спосіб спостерігачі СММ виходять на україно-російський кордон і чи зможуть вони там залишатися.\nГайді Грау в новій ролі – звичайний дипломат, руки якого пов'язані протоколами ОБСЄ. Однак у разі зрушень у мирному процесі роль місії на Донбасі зросте. Зокрема, від ОБСЄ багато в чому залежить, чи порушуватимуть сторони режим припинення вогню. За словами голови ОБСЄ Мирослава Лайчака, одним із пріоритетів у його роботі є підтримка політичного врегулювання ситуації на Донбасі та гуманітарна допомога, тому він ставитиме ці завдання для нового спецпредставника ОБСЄ на переговорах у Мінську.\n#Володимир Путін #Донбас #Денис Пушилін #Володимир Зеленський #Віктор Медведчук #Ангела Меркель #Дональд Трамп #Жозеп Боррель #Хайді Грау #Пасічник #Олександр Лукашенко #війна на Донбасі #Еммануель Макрон


Жд білети Платформа 81 км. Купити квитки на потяг Платформа 81 км онлайн / Tickets.ua\nШукаєте квитки на поїзд в Платформа 81 км? Не хочете стояти в чергах і вам потрібно вчасно купити залізничні квитки в Платформа 81 км? Сервіс купівлі залізничних квитків в Платформа 81 км від Tickets.ua робить можливим придбання квитків на поїзд у всіх напрямках Укрзалізниці в режимі онлайн. Щоб дізнатись ціну залізничних квитків Платформа 81 км, достатньо вказати дату відправлення та кількість пасажирів. Купуйте квитки на поїзд у напрямку Платформа 81 км на Tickets.ua\nКвитки на автобус Платформа 81 км\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2002195280


Профільний комітет Держдуми обговорить поправки до проекту про вибори-2016 |\nПрофільний комітет Держдуми обговорить поправки до проекту про вибори-2016\nЗаконопроект розроблений лідерами фракцій ЕР, ЛДПР, СР і спікером нижньої палати. На даний момент у документі передбачені компенсації депутатам, які не будуть переобрані в Держдуму сьомого скликання або в регіональні парламенти.\nКомітет Держдуми з конституційного законодавства і державного будівництва планує в середу обговорити надійшли поправки до другого читання основного законопроекту про перенесення думських виборів з грудня на вересень 2016 року.\nПроект закону був підготовлений лідерами думських фракцій ЕР, ЛДПР, СР і спікером палати, внесено в Думу з позитивним відгуком уряду. У законопроекті на даний момент передбачені компенсації депутатам, які не будуть переобрані в Держдуму сьомого скликання або в регіональні парламенти. Їх максимальний обсяг може скласти близько 714 мільйонів рублів.\nДаний законопроект 19 червня був прийнятий депутатами в першому читанні. Тоді «за» проголосували 339 парламентаріїв, проти — 101, один утримався. Термін подання поправок до другого читання був встановлений до 23 червня.\nНа даний момент відомо, що поправки до другого читання проекту підготували у фракціях ЛДПР і КПРФ. Так, ЛДПР пропонує скасувати норму про «золоті парашути», або дати право непереизбранным сьомого скликання Думи депутатам добровільно відмовлятися від виплат, гарантій і привілеїв до початку грудня 2016 року. Фракція КПРФ, яка спочатку виступала проти концепції законопроекту, має намір запропонувати поправку, згідно з якою голосування може бути проведено в листопаді.\nОчікується, що законопроект може бути прийнятий нижньою палатою парламенту в другому і третьому читаннях на пленарному засіданні 30 червня.\nНазад Предыдущая запись: Москва зайняла 9-е місце в світі за вартістю оренди офісів\nДалее Следующая запись: Кадиров: провокація США по зриву ЧС-2018 в Росії провалилася


"Справа Гонгадзе" триває вже 15 років - Телеканал новин 24\n"Справа Гонгадзе" триває вже 15 років\n21:01, 6 лютого 2015 669 Читать новость на русском\nАпеляцію у справі про вбивство Георгія Гонгадзе можуть розглядати публічно. Сьогодні в апеляційному суді Києва, відбулось підготовче засідання у справі підсудного Олексія Пукача. Деталі резонансної справи поки невідомі.\nШальки терезів Феміди не можуть стати у рівновагу вже 15 років. Справа про вбивство Георгія Гонгадзе досі триває. Адже свого слова не сказав апеляційний суд. Перше питанням, яке сьогодні колегія суддів поставила на розгляд – дозвіл на висвітлення справи у ЗМІ.\n"За" були усі, окрім самого Пукача та його адвоката. Мовляв, матеріали містять державну таємницю.\nА от сам розвідник прямої відповіді на запитання, чи хоче він публічного розгляду – уникає. На суді виступає категорично проти. На питання відповідає дивно.\nЧитайте також: Пукача погрожують убити, — журналіст\nНа сьогоднішньому засіданні вперше потерпілі – Мирослава Гонгадзе та Олексій Подольський – розійшлися у думках. Подольський вимагав відводу прокурорів та суддів. Дружина Георгія була проти. Навіть більше – адвокат Гонгадзе, звинуватила Подольського у зв'язках із екс-генпрокурором Ренатом Кузьміним.\nЯк і Пукач, Подольський прагне повернути справу на досудове слідство. Однак тоді, за словами Теличенко, не буде підстав утримувати підсудного під вартою. Головне, переконує, домогтися публічності. Для цього потрібні рішення Генпрокуратури та СБУ. Їх поки немає.\nСуд зобов'язав адвоката Пукача написати доводи щодо необхідності експертизи, яка б мала визначити, чи є у справі державна таємниця. І оголосив перерву – до 9 лютого.\nТеги: Новини політики Кримінальні новини Апеляційний суд Києва Новини Києва Олексій Пукач вбивство Георгія Гонгадзе\nОлег Пономарь 1725


Суд залишив Дмитра Міхальця на посаді на час слідства\nСьогодні, 28 жовтня, міський суд визначав міру запобіжного заходу на час досудового слідства для головного патрульного поліцейського Івано-Франківська Дмитра Міхальця.\nНагадаємо, у вересні учасник АТО, боєць батальйону спецпризначення "Івано-Франківськ", який пройшов полон, інвалід Іван Чайковський звинуватив начальника патрульної поліції Дмитра Міхальця у побитті.\nСьогодні суд призначив Дмитру Міхальцю міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання.\nПісля чого, суд розпочав розгляд клопотання про відсторонення Дмитра Міхальця від займаної посади. Прокурор зазначив, що злочин був вчинений при виконанні службових обов'язків.\n"Існує необхідність об'єктивного розслідування, а Міхалець перебуваючи на посаді може здійснювати тиск на потерпілого", - каже прокурор.\nчитайте також: Нардеп Віктор Шевченко хоче взяти на поруки головного патрульного поліцейського Дмитра Міхальця\nНатомість адвокат поліцейського відзначив, що в прокурора нема жодних об'єктивних доказів, що Міхалець може здійснювати будь-який тиск на свідків чи позивача.\n"Суд повинен звернути увагу на те, що якщо Міхальця відсторонити від посади то за що буде жити його сім'я", - каже адвокат.\nТакож захисник відзначив, що Міхалець знаходиться на своєму місці і про це свідчить підтримка громади.\nСам же Міхалець відзначив, що ця робота його єдиний дохід і його відсторонення є моральним ударом.\n"Так як ми з потерпілим працюєм в одному приміщенні, ми бачимось кожного дня. Я вітаюся з ним і не маю жодного наміру тиснути на нього", - зауважив Д. Міхалець.\nПрокурор звинуватив суд в тому, що рішення приймаються не об'єктивно, бо на користь Міхальця. А відсторонення його від посади нікому не зашкодить.\nПісля короткої перерви суд ухвалив відмовити у клопотанні прокурора та залишити Дмитра Міхальця на посаді на час слідства.\nНагадаємо, у вересні часник АТО, боєць батальйону спецпризначення "Івано-Франківськ", який пройшов полон, інвалід Іван Чайковський звинуватив начальника патрульної поліції Дмитра Міхальця у побитті.\nПід час спільної прес-конференції Дмитро Міхалець не заперечував, що конфлікт мав місце. Однак, поліцейський каже, що ніхто нікого не бив. За словами, Дмитра Міхальця, Чайковський виявляв агресію і поводився дуже емоційно.


Назва ЗІЛ-4333 присвоєно сімейства середньотоннажних вантажних автомобілів з приводом на задній міст. Існували бортові версії і шасі, призначене для монтажу різних надбудов. Техніка має зменшену колісну базу, що поліпшило маневреність. Завод імені Лихачова випускав кілька модифікацій машини, на яких встановлювалися різні силові агрегати.\nВ основі конструкції вантажівки лежить укорочена рама. Передня балка змонтована на ресорах, які доповнені гідравлічними амортизаторами 2-сторонньої дії. Задній міст має стандартну для продукції ЗіЛ підвіску, що включає в себе основну і додаткову ресори.\nВ якості силового агрегату застосовувалися:\n185-сильний дизель ЗІЛ-645, який має об’єм циліндрів 8,74 л;\nфорсована до 200 к.с. версія дизельного мотора ЗІЛ-6454, об’єм циліндрів 9,56 л;\nбензиновий V-подібний двигун потужністю 150 к.с .;\nекспериментальний дизель ЗІЛ-0550, який мав об’єм циліндрів 6,28 л і розвивав 132 к.с.\nТТХ машин відрізняються в залежності від типу двигуна, однак вантажопідйомність залишається незмінною (6830 кг для шасі і 6000 кг для бортового варіанти). Найбільшого поширення набули машини з бензиновим двигуном, які випускалися до 2005-07 рр. Вантажівки оснащувалися 170-літровим паливним баком, витрачали близько 26 л бензину на 100 км шляху (при швидкості 60 км / ч).\nДля передачі крутного моменту застосовується 1-дисковий зчеплення сухого тертя. Коробка передач 5-ступінчаста, обладнана 2 синхронізаторами для 2-3 і 4-5 швидкостей. Перемикання здійснюється важелем, встановленим на кришці агрегату. Задній міст обладнаний конічним 1-ступінчастим редуктором з гіпоїдним профілем зуба. Зустрічаються версії з мостом старої схеми, який оснащений 2-швидкісним редуктором.\nНа коробці передач є місце для установки редуктора відбору потужності. Агрегат призначений для підключення шестеренних масляних насосів додаткової гідравлічної системи. Подається під тиском рідина застосовується для приводу додаткового обладнання. Наприклад, така помпа застосована на автомобільних вишках ПАРТ 28 або ППС 131-22, побудованих на базі шасі ЗІЛ-43336 1.\nМіж вихідним валом коробки передач і хвостовиком головної пари розташований карданний вал, оснащений шарнірами на голчастих підшипниках. Вал, виготовлений з тонкостінної труби, складається з 2 секцій. Для зниження вібрацій застосована додаткова підтримуюча опора.\nдовжина (шасі) – 6620 мм;\nширина (по крилах кабіни) – 2380 мм;\nпередній звис – 1153 мм;\nвисота – 2580 мм;\nдорожній просвіт (до картера моста) – 220 мм;\nдопустима маса автомобіля – 11000 кг.\nконструкційна швидкість – 90 км / ч.\nГальмівна система має пневматичний привід і обладнана барабанними колісними механізмами. До складу системи входить кілька ресиверів, місткістю по 20 л кожен. У конструкції вузлів є зливні крани, призначені для видалення конденсату.\nУ сімейство машин входили наступні модифікації:\nшасі з 2-рядної кабіною, призначене для монтажу протипожежного обладнання;\nекспортний варіант для помірного клімату, окремо випускався вантажівка в тропічному виконанні;\nшасі для установки спеціалізованих надбудов.\nНа всіх версіях використовувалася суцільнометалева кабіна, оснащена окремим сидінням для водія і диваном для 2 пасажирів.\nВартість бортових автомобілів на вторинному ринку становить 130-150 тис. гривень. Машини, оснащені цистерною для перевезення нафтопродуктів, оцінюються в 240-260 тис. гривень. Для любителів масштабних моделей фірми «Автоісторія (лелека)» і SSM випустили копії вантажного автомобіля, зменшеного в 43 рази. Стати володарем такої моделі можна за 2-4 тис. гривень.\nАналогічні характеристики мають вантажівки ЗІЛ-130 або 4331, а також ГАЗ-3307. Машини МАЗ-5335 і КамАЗ-5320 також можуть розглядатися в якості конкурента. Але техніка менш маневрена і має вантажопідйомність 8-10 т.\nЗІЛ-4333: 43336, технічні характеристики, гальмівна система, Автоісторія, 4333-1-43, ціни, аналоги Ссылка на основную публикацию


Аргун-хан — Вікіпедія\n10 березня 1291 або 7 березня 1291(1291-03-07)\nЧингізиди і Ільхани\nEl Qutlugh Khatund\nГазан-хан і Олджейту\nАргун-хан (бл. 1258 — 7 березня 1291) — хан держави Ільханів у 1284—1291 роках.\nПоходив з династії Чингізідів-Хулагуїдів. Син Абака-хана, володаря держави Ільханів, та Хаймаш-хатун, несторіанки. При народженні отримав християнське ім'я та був похрещений.\nУ 1282 році його батька було вбито, проте трон за монгольським звичаєм посів стрийко Аргуна — Текудер. У 1284 року він підняв у Хорасані повстання проти Текюдера. У травні супротивники зустрілися в околицях Акходжі, неподалік від Казвіну. Запекла і тривала битва завершилася поразкою Аргуна, який потрапив у полон. Та тільки-но бранця привезли в табір дядька, його звільнив емір Бука. Багато беків Текюдера вже давно були незадоволені своїм володарем і тепер перейшли на бік Аргуна. Покинутий усіма Текюдер втік і деякий час переховувався. У серпні його захопили і стратили. Аргун посів трон Ільханів.\nНевдовзі вимушений був у 1284—1285 роках відбивати напад військ Чагатайського улусу, який намагався скористатися розгардіяшем у державі Ільхані. Втім Аргун-хан зумів зберегти володіння попередників. 1285 році відправив посольство до папи римського Гонорія IV. У 1286 року здійснено грабіжницький похід до Пенджабу.\nОсновні зусилля зосередив на протистоянні Золотій Орді на Кавказі, тобто збереженні володінь Ільханів в Грузії та Ширвані. У 1288 та 1299 роках відбив напади на кавказькі володіння Тула-Буги, хана Золотої Орди. Для зміцнення влади над Грузією, у 1290 році оженив свою сестру Ольджат на Вахтанзі II, царі Східної Грузії.\nПри цьому планував влаштувати новий похід проти Єгипту. Тому вирішив домовитися з християнськими володарями Європи, яких намагався умовити очолити хрестовий похід проти Мамлюкського Єгипту. 1288 року відправив посольство до папи римського Миколая IV, Філіппа IV, короля Франції, та Едуарда I, короля Англії. У 1289 року відправлено посольство до папського престолу та друге — до короля Франції. Втім ці надії не справдилися. Тому Аргун-хан не надав допомоги сирійським християнам під час нападу єгипетського султана Калауна, який захопив до 1289 року Латтакію та Триполі. У 1289—1290 роках придушив повстання караунасів на чолі із Наврузом, хакімом Нікудерійської орди.\nВодночас за правління Аргун-хана почалося піднесення роду Джалаїрідів, а його очільник емір Бука набув значного впливу в адміністрації держави. При цьому на відміну від свого попередника підтримував усі християнські секти, особливо несторіан. Але також виявляв терпимість до мусульман і юдеїв, сам же сповідував буддизм. За часів Аргун-хана візирем був Саад аль-Дава, що був юдеєм.\nУ 1290 році, отримавши допомогу з Генуї, Аргун-хан розпочав у Багдаді великі роботи зі створення військових галер, маючи намір відправити військовий флот до Червоного моря, щоб перервати торгівлю Єгипту з Індією. Потім суднобудівництво було перенесено до Басри. Але конфлікти в середині генуїзців (між гвельфами і гібелінами) звели усі початкові роботи нанівець.\nЗрештою після перемовин кінця 1290 року вдалося умовити папи римського Миколая IV оголосити хрестовий похід проти Єгипту. До нього долучився Гетум II, короля Вірменії, що був васалом Ільханів. У 1291 році Аргун-хан помер після тривалого вживання зілля для досягнення довголіття, натомість лише отруївся, від чого помер 7 березня того ж року. Владу успадкував його брат Гайхату.\nДружина — Ккутлуг-хатун\nГазан-хан, володар держави Ільханів у 1295—1304 роках\nДружина — Урук-хатун\nОлджейту, володар держави Ільханів у 1304—1316 роках\n↑ Німецька національна бібліотека, Державна бібліотека в Берліні, Баварська державна бібліотека та ін. Record #123548829 // Німецька нормативна база даних — 2012—2016.\nJackson, Peter (2005). The Mongols and the West: 1221—1410. Longman. ISBN 978-0-582-36896-5.\nEncyclopedia Treccani · Encyclopædia Britannica · TDV İslam Ansiklopedisi\nBIBSYS: 4111563 · CBDB: 0113779 · FAST: 466971 · Freebase: /m/0586f5 · GND: 123548829 · ISNI: 0000 0000 4084 3871 · LCCN: no2001063303 · NTA: 195470494 · VIAF: 35366911 · WorldCat: lccn-no2001063303\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Аргун-хан&oldid=33841575\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 15:13, 19 листопада 2021.


Купити Заправний кран з лічильником автоматичний доставка\nПаливороздавальний пістолет з вбудованим електронним лічильником призначений для видачі та обліку дизельного пального. Функція відсікання запобігає переливу пального при повному наповненні баку.\nПростий, надійний, точний лічильник, має турбінний механізм та високу точність обліку.\nфіксація загального проливу, наприклад, за тиждень (обнуляється)\nПри невикористанні лічильника протягом 1 хвилини екран гасне для збереження заряду батареї. При середньому режимі експлуатації батареї вистачає на два роки.\nвид палива дизельне пальне\nтип механізму електронний (турбінний)\nкількість розрядів, що обнуляються 5\nкількість розрядів, що не обнуляються 7\nробоча температура -15/+50°С\nЗаправний кран з лічильником автоматичний, заправний кран з лічильником автоматичний купити, заправний кран з лічильником автоматичний на замовлення, gps моніторинг, відеомоніторинг


УкрЗахідІнформ :: Виробництво і використання моноетаноламіну\nВиробництво і використання моноетаноламіну\n15.08.15 16:27 0 1384\nОдним з основних видів сировини, пропонованого компанією є моноетаноламін - безбарвна або жовтувата в'язка рідина з амінів запахом. Отримання відбувається шляхом взаємодії окису етилену з аміаком або водним розчином аміаку. Транспортування моноетаноламіна може здійснюватися будь-яким видом транспорту, як легковим, так і залізничним у спеціальних цистернах, з дотриманням правил безпеки як при перевезенні горючих речовин. Зберігання моноетаноламіна повинно проводитися в сталевих бочках далеко від опалювальних приладів у критих приміщеннях. Також, не допускається його зберігання разом з агресивними або їдкими речовинами, наприклад у присутності азотної кислоти або хлору. Можливість замовити моноетаноламін (МЕА) є на сайті компанії Система Оптимум.\nФізико-хімічні властивості моноетаноламіна\nРечовина володіє сильним і характерним запахом, воно добре взаємодіє з водою, але погано розчиняється в бензолі, толуолі і ефірах. Моноетаноламін - сам по собі дуже горючий, проте його водні розчини нічого не такі вогненебезпечні. А ось по впливу на людину моноетаноламін представляє речовина другого класу небезпеки. До всього цього моноетаноламін з'єднання володіють лужними ознаками і властивостями, тому при попаданні на шкіру може утворитися опік. Гасять речовина за допомогою звичайної води, порошкових з'єднань або ж піни. Зазвичай при спалахи згасити вогнище не складає труднощів.\nШироко застосовується в багатьох галузях:\nГазова та нафтова промисловості. На підприємствах нафтохімічної та газовидобувної галузі моноетаноламіна використовуються як абсорбентів кислих газів. При цьому абсорбований газ виділяється при нагріванні розчину.\nУ фармацевтичній, лакофарбовій, текстильній промисловості, при виробництві пластмаси для стабілізації емульсій в якості буферного речовини, при виробництві антигістамінних препаратів.\nВходить до складу деяких засобів в косметичній і побутової хімії як сировину для отримання диспергаторов, емульгаторів, стабілізаторів пен, ПАР, миючих засобів, шампунів та ін.\nЗастосовується для отримання ряду хімічних продуктів, таких як: N-вінілпіролідону, етілендіаміна та інше.\nВикористовується при виробництві гербіцидів у сільськогосподарській галузі.\nГарантійний термін зберігання залежить від сорту моноетаноламіна. Наприклад, моноетаноламін вищого і першого сортів може зберігатися рік з дня виготовлення, а другого і третього сорту - 3 роки з дня виготовлення.\nВміст в розчинах\nВисокий вміст важкого залишку в розчині аміну не тільки викликає корозію, а й призводить до помилкових результатів при визначенні концентрації моноетаноламіна в розчині; всі ці сполуки мають лужний характер і при звичайному титруванні дають таку ж реакцію, як моноетаноламін. Було показано, що етіленді-амін - кінцевий продукт гідролізу моноетаноламмонійкарбоната - викликає надзвичайно інтенсивну корозію вуглецевих сталей. Швидкість утворення цих продуктів розкладання етаноламіну збільшується при високих температурах і тиску.\nПовнота вилучення сірководню з газу крекінгу залежить від концентрації використовуваного для цієї мети моноетаноламіна (МЕА), кількісного відносини МЕА до очищенню газу, температури МЕА і повноти регенерації його розчину. Концентрація моноетаноламіна повинна бути близько 15%; необхідно, щоб зміст сульфідів в регенерованому розчині було мінімальним. Необхідну співвідношення МЕА: очищається газ досягається за допомогою регулятора витрати розчину, що подається в абсорбер. Температура абсорбенту нижче 50 С досягається підбором відповідної поверхні холодильників регенерованого розчину. Температуру низу десор-бера не вище 120 С (при більш високій температурі МЕА частково розкладається) підтримують зміною кількості подаваного гарячого теплоносія.\nНаступна новина: Машинная штукатурка стен


Як передає format.cn.ua, Захворювання виявлено у 145 чернігівців, 126 ніжинців, 68 жителів Ніжинського району, 63 – Козелецького, 39 – Бобровицького та у 32 – Семенівського. Двадцять інфікованих у Носівському районі, 17 у Новгород-Сіверському, тринадцять у Ріпкинському, шістнадцять у Чернігівському. По дев’ять випадків у Городнянському та Сновському районах, п’ять у Борзнянському та один у Менському. З них двадцять дев’ять осіб перебуває на госпіталізації, решта лікується амбулаторно.\nЗагалом на Чернігівщині 12 120 випадків інфікування COVID-19, з них: – 5823 пацієнти одужали; – 5546 — лікується амбулаторно; – 514 — перебуває на госпіталізації у медзакладах; – 214 летальних випадків; – 23 померлих осіб із супутнім діагнозом COVID-19.


Добра справа для себе і свого міста » Наша Українська Справа\n14:10, 24 квітня 2018\nДобра справа для себе і свого міста\nЧудовий весняний подарунок зробили золочів‘яни своєму рідному місту. У п‘ятницю, 20 квітня, на клумбах біля пам‘ятника Тарасові Шевченку за кілька годин городяни висадили близько тисячі троянд. Вперше акція «Подаруй місту квіти» відбулась у Золочеві у червні 2015 року з неабияким успіхом. Тоді під час акції золочів‘яни придбали та власноруч висадили їх у клумбах біля Храму Воскресіння Господнього у центральній частині міста та на площі біля пам‘ятника Тарасові Шевченку. Працювали і діти, і дорослі, даруючи свою працю та чудові квіти рідному місту. Бажання і праця, якісний посадковий матеріал троянд, який зголосився закупити і привезти приватний підприємець Роман Масник. Золочів‘яни активно купували кущі, занурювали їх у глину та висаджували на клумбах.\nПершими садити троянди прийшов колектив Центру дитячої та юнацької творчості, далі – колектив працівників Золочівської міської ради, чисельно долучились діти та молодь – учні міських шкіл, Золочівського економічного ліцею, Золочівського професійного ліцею, ДНЗ, підприємці, військовослужбовці, працівники організацій та установ міста.\nСвітлана КАРМАЗИН, спеціаліст з питань зовнішньоекономічної діяльності та міжнародного співробітництва:\n– Золочівською міською радою було ініційовано акцію «Подаруй місту квіти». Колектив міської ради активно взяв участь і висадив понад тридцять кущів троянд. Метою цієї акції є не лише висадити кущі троянд, прикрасивши наше місто ними, але й також активізувати громадськість та спонукати берегти громадське майно.\nДаринка ЗАБИТІВСЬКА, учениця 2Б класу Золочівської ЗОШ № 2:\n– Я ще ніколи не садила квіти і хочу сьогодні спробувати.\nДаринка вправно декламувала вірш Тараса Шевченка «Думка».\nІрина ІВАНЧИШИН, практичний психолог Золочівської ЗОШ № 2:\n– Сьогодні біля пам‘ятника Тарасу Шевченкові ми з хорошим настроєм садили ці чудові квіти. Ця акція має гарний виховний аспект, адже діти садили квіти, вони бачитимуть як вони ростуть і навіть назвали квітки своїми іменами. Діти приходитимуть сюди і дивитимуться як ці квіти гарно розпускаються і радують око всім нашим золочів‘янам.\nЛюдмила БОХНА, голова районної організації профспілки працівників освіти:\n– Сьогодні ми з школярами міських закладів освіти долучилися до акції, ініційованої Золочівською міською радою, міським головою Золочева «Подаруй місту квіти». Думаю, що діти гарно попрацювали, долучившись до доброї справи якраз на почато нашої весни і прикрасивши наше місто. Я бачила гарні усміхнені очі щасливих дітей, які розуміли, що вони роблять дуже красиву справу для себе і для свого міста.\nВасиль ДЖУЛА, депутат Золочівської ради:\n– Сьогодні ми підтримуючи гарну традицію, садимо кущі троянд у клумби біля пам‘ятника Тарасу Григоровичу Шевченку. Сподіваюсь, що цього разу вони приживуться, і наші мешканці віднесуться з відповідальністю, і не будуть більше шкодити у цьому парку. Приємно, що долучилась наша молодь, бо ця краса залишається для них.\nЛеся ГОРГОТА, редактор часопису «Наша українська справа», одна із організаторів акції:\n– Вперше акцію «Подаруй місту квіти» ми організовували у 2015 році, тоді приєдналось чимало золочів‘ян, і стало зрозуміло, що це не просто акція з благоустрою, а це акція, що має соціально-виховний аспект, адже приходили діти з батьками, бабусі з внуками купували квіти, висаджували їх у клумби. Зрозуміло, що та дитинка, яка посадила цю квіточку сама, вона нищити її не буде. У перших рік нашої акції ми висадили близько восьмисот кущів троянд у клумби нашого міста. Потім були менш масштабні акції. А цьогоріч біля пам‘ятника Тарасу Шевченкові ми висадили тисячу кущів троянд. Дуже дякую освітянам, які долучилися спільно із своїми учнями, працівникам установ, які працюють у місті. Приходьте наступного року.\n– Щиро дякую усім, хто приєднався до акції «Подаруй місту квіти!». Дякую колективу часопису «Наша українська справа» за гарну ідею та її втілення у життя. До висадження квітів долучилось чимало золочів‘ян, підприємці, депутати, громадські активісти, молодь. Впродовж дня у біля пам’ятника Кобзарю висаджено більше тисячі кущів троянд. Акція має і виховний аспект. До висадження квітів долучилась молодь, діти.\nХочу відзначити золочівських освітян, котрі радо відгукнулись на заклик висадити квіти у вінок шани Тарасові Шевченку. Особливо хочу подякувати Людмилі Бохні, котра працювала спільно з усіма впродовж всього дня, координувала роботу школярів та педагогів. Зрозуміло, що якщо сьогодні діти посадили кущ троянд, то завтра ламати його не стануть й інших застережуть. Дуже тішуся з того, як зростає свідомість золочів‘ян. Завдяки таким людям і розвивається наше місто.\nЗолочів'яни висадили понад 1000 кущів троянд в рамках акції "Подаруй міст ...\n11.06.15, Новини Золочівщини\nПодаруй місту квіти\n05.06.15, Новини Золочівщини\nЗробимо Золочів зеленим


Розклад електричок Кронштадтская Колония – Санкт-Петербург (Балтийский вокзал) зі змінами, ціна квитків\nРозклад електричок і «Ластівок» Кронштадтская Колония – Санкт-Петербург (Балтийский вокзал) на сьогодні, завтра, усі дні зі змінами та скасуваннями. Найшвидша електричка Кронштадтская Колония – Санкт-Петербург (Балтийский вокзал) доїжджає за 1 год 1 хв. Ціна квитка за повним тарифом – від 34 грн. Яндекс.Розклади відображають графік руху електричок з урахуванням скасувань та інших змін.\nРозклад електричок Кронштадтская Колония – Санкт-Петербург (Балтийский вокзал)\nРозклад електричок від Кронштадтская Колония, до Санкт-Петербург (Балтийский вокзал) на 2019/2020 роки (з урахуванням оперативних змін на 4 липня). Розклад поїздів, що відправляються після півночі, розміщено у верхній частині таблиці.


ᐉ Телевізор Sony KD65X85TJCEP: купити в Києві та Україні|Доставка|Ціна|Відгуки\nТелевізор Sony KD65X85TJCEP\nХарактеристики - Телевізор Sony KD65X85TJCEP\nХарактеристики: Bluetooth - є / VESA - VESA (300x300 мм) / Wi-Fi - так / Артикул - KD65X85TJCEP / Интерфейсы подключения - 4 х HDMI, Composite, Headphone, Антенний, CI+, 1 х RJ-45, 2 х USB, Аудіовхід, Аудіовихід / смотреть все\n47 999 грн. Знайшли дешевше\nИнтерфейсы подключения 4 х HDMI, Composite, Headphone, Антенний, CI+, 1 х RJ-45, 2 х USB, Аудіовхід, Аудіовихід\nТип тюнеру цифровий DVB-T, цифровой DVB-C, цифровий DVB-T2, цифровий DVB-S, цифровой DVB-S2\nПотужність динаміків 20\nЕнергоспоживання 263 Вт\nРозміри з підставкою 1452 x 905 x 338 мм\nРозміри без підставки 1452 x 834 x 72 мм\nВага з підставкою 23 кг\nТехнології поліпшення зображення Live Colour Technology, Motionflow XR 1000 Гц, Dolby Vision, HDR, HDR10, HLG, Object-based HDR remaster, Frame Dimming, TRILUMINOS PRO\nGPU 4K X-Reality PRO\nОтзывы Телевізор Sony KD65X85TJCEP\nМихаил Богатырёв 2021-10-10\nMihail Бабкин 2021-10-09\nОпис - Телевізор Sony KD65X85TJCEP\nТелевізор Sony KD65X85TJCEP - 4548736129511\nТелевізор з діагоналлю 65" дюйми - хороший вибір для вашого дому. В даному тв, розширення екрану складає 3840 x 2160, а також екрану що говорить про надзвичайну якість тв! Виробник KD65X85TJCEP виступає компанія Sony, Завод якої розміщено на території країни Угорщина. Використовуються технології, такі як: 4K-телевізори, Smart TV, що значно розширюють мультимедійні можливості KD65X85TJCEP. Чітке зображення забезпечують цифровий DVB-T, цифровой DVB-C, цифровий DVB-T2, цифровий DVB-S, цифровой DVB-S2 тюнери, завдяки цьому можете переглядати ваші улюблені фільми та передачі без жодних обмежень! Якісний звук забезпечать динаміки потужністю 20, що повністю вистачає для домашнього перегляду!\nДизайн із рівною поверхнею та понад мільярд кольорів\nТелевізор 4K HDR передає кольори на новому рівні й точно відтворює всі тони й відтінки. Природні кольори й підтримка формату 4K (120 кадр./с) забезпечують плавне й чітке зображення для незабутнього дозвілля.\nДивовижні кольори додають зображенню реалізму\nТехнологія TRILUMINOS PRO і процесор 4K HDR X1 відтворюють понад мільярд кольорів. Надзвичайна контрастність додає реалістичності будь-якому контенту.\nЧіткий багатовимірний звук\nНасолоджуйтеся чітким високоякісним звуком, який ніби обволікає вас із різних напрямків, створюючи ефект присутності.\nШукайте фільми й телепередачі за допомогою голосу\nШвидко знаходьте контент за допомогою голосу, промовляючи його назву, або отримуйте рекомендації, наприклад, запитавши про науково-фантастичні телепередачі.\nПершокласна підставка для телевізора з регулюванням позиції\n2-позиційна стійка дає змогу розташувати телевізор стандартним способом із найкращим оглядом екрана або на вузькій полиці.\nХарактеристики: Sony KD65X85TJCEP\nТип підсвітки панелі\nТехнології 4K-телевізори, Smart TV\nНаявні тюнери цифровий DVB-T, цифровой DVB-C, цифровий DVB-T2, цифровий DVB-S, цифровой DVB-S2\nРозмір кріплення на стіну VESA (300x300 мм)\nГарантія на Телевізор Sony KD65X85TJCEP - 12 міс.


Shop.ogorodnik.ua|Купити корм для котів StarVita лосось з куркою 200 г\n> Корми>Корм для котів>Вологий корм Starvitа 200 г лосось з куркою\nПрес для пляшок\nВологий корм Starvitа...\nКонсервований лосось StarVita і курка...\nВологий корм Starvitа 200 г лосось з куркою\nКонсервований лосось StarVita і курка з чорницею - супер-преміальний корм, призначений для годування кішок усіх розмірів і віку. Він містить повноцінний набір поживних речовин, вітамінів і мікрооелементів у оптимальному їх співвідношенні. 70% загальної маси харчового продукту становлять білки тваринного походження.\nStarVita лосось з куркою та чорницею обґрунтовано – вишуканий рецепт, який обов’язково прийдеться до вподоби Вашому улюбленцю. Суперпреміальний корм StarVita підходить для дорослих котів різних рас і розмірів. Виготовлений з високоякісних продуктів, забезпечує тварину якісним і кількісним набором натуральних вітамінів і мікроелементів, а також достатнім запасом енергії та сил на цілий день.\nЗавдяки м’ясу лосося і курки, корм StarVita містить 70% білків тваринного походження, а також ненасичених жирних кислот Омега-3 і 6, які відповідають за стан шкіри та шерсті, розвиток сенсорних і розумових здібностей, обмін речовин і здорове серце тваринки.\nПрисутній у кормі вітамін D3 забезпечує стійкий імунітет, здоров'я кісток і міцність зубів, а Таурин регулює рівень холестерину та нормалізує роботу печінки.\nВ цій категорії ще 8 товарів:


Чи отримають українці за рік страхову медицину - новини Еспресо TV | Україна\nEspreso.tvЕкономікаЧи отримають українці за рік страхову медицину\n15 грудня, 2014, 12:55 Віктор Кіщак\nВіктор Кіщак 15 грудня, 2014, 12:55\nЗнаючи історію стосунків українців з податками досить туманною виглядає перспектива швидкого налагодження механізму зборів цих коштів. Щоб виховати дисципліну самостійної сплати медичного страхування потрібно точно не пару років і чимало дієвих механізмів. Але скоріш за все відраховувати ці внески з зарплати працівника (як і єдиний соціальний внесок) буде роботодаваець.\nДо того ж, найбільше медичного обслуговування потребують люди пенсійного віку, а їхня пенсія навряд дозволяє робити релевантні до якісної медицини відрахування. А це означає, що скоріш за все, медичні послуги великої кількості непрацюючих людей, буде оплачувати менша кількість працюючих.\nЧитайте також: ТОП-5 кроків-реформ у грузинській медицині


Тематичний урок в селі Борівське до Дня вшанування пам’яті жертв Голодоморів. – ВІДРОДЖЕННЯ СХОДУ\nНа головну » Без категорії » Тематичний урок в селі Борівське до Дня вшанування пам’яті жертв Голодоморів.\nТематичний урок в селі Борівське до Дня вшанування пам’яті жертв Голодоморів.\n28 листопад 2015 р. · Severodonetsk·\nНапередодні Дня скорботи, 27 листопада 2015р., активісти ГО”ВІДРОДЖЕННЯ СХОДУ” разом із письменницею Світланою Талан відправилися в село Борівське для проведення в середній школі тематичного просвітницького заходу, який організувала наша Громадська організація для для учнів 10-го й 11-го класів, присвяченого вшануванню пам’яті жертв Голодоморів. На початку заходу дітям було показано уривок з документально-публіцистичного фільму “Закляття безпам’ятства”, який розповідає про голодні роки,що пережили жителі Луганської області.\nІніціатором і продюсером фільму виступила голова Асоціації дослідників Голодомору в Луганській області, кандидат філологічних наук, доцент Ірина Магрицька, яка до окупації Луганська працювала викладачем Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля. Фільм було створено у 2009році і в ньому зібрані воєдино спогади очевидців тих страшних років. Свідки тих подій зі сльозами на очах згадують те, що відбулося з ними 75 років тому. Ці бідні люди за своє життя встигли пережити і війни, і жахливий штучний голод, який був влаштований радянською комуністичною владою. Герої фільму – чоловіки і жінки, жителі сільських районів Луганської області, яким під час запису фільму було по 80, по 90, і по 100 років. Вони розповідали, як червоні комісари забирали у людей останнє, прирікаючи їх разом з дітьми на голодну жахливу смерть, як комуністи -активісти, ледарі й п’яниці , «розкулачували» працелюбних людей, які заробили статки своєю нелегкою виснажливою працею. І особливо вражає те, що люди, які пережили цей жах, кажуть, що катування голодом й голодна смерть навіть страшніші, ніж війна… бо під час війни все одно є надія на звільнення, на перемогу, а під час того страшного голоду надії не було жодної, бо допомоги було чекати нізвідки… Навколо була тільки смерть і ти міг бути наступним …\nПісля перегляду документального фільму свою художню книгу «Розколоте небо», яка також розповідає про ті трагічні події минулого сторіччя, представила автор – українська письменниця, член Національної спілки письменників України, володар звання «Золотий письменник України» Світлана Талан. Ця книга теж була написана за спогадами очевидців і описує події, які відбувалися саме в Луганській області.\nДіти з неприхованою цікавістю дивилися фільм і слухали письменницю. Особливо вразило учнів, що і у фільмі, і у книзі йдеться про події, які відбувалися саме на Луганщині. В класі не було жодного байдужого обличчя! По закінченню заходу активісти ГО»ВІДРОДЖЕННЯ СХОДУ» подарували для шкільної бібліотеки Борівської середньої школи книжку Світлани Талан «Розколоте небо» про Голодомор на Луганщині за її авторським підписом. Сподіваємося, що діти з цікавістю прочитають цю книгу й будуть більше цікавитися історією свого рідного краю і нашої країни в цілому.\n← Тематичний захід до Дня пам’яті жертв Голодоморів в Сєвєродонецьку. Зустріч старшокласників із Світланою Талан\nВ Сєвєродонецьку вшанували пам’ять жертв Голодоморів та сталінських репресій →


Таблиця множення - тато короп\nМене багато років цікавило питання: «Чи можна так намалювати таблицю множення, щоб дітям було легше її вчити?»\nІ ось нарешті народилася та художньо-методична форма, яку ви можете тут бачити.\nНапевно, комусь вона сподобається і істотно полегшить процес освоєння таблиці множення (а заодно і ділення), а кому-то виявиться неблизький, несимпатична. Це справа смаку. Можливо, дітям дана форма буде подобатися більше, ніж дорослим - адже малював я на дитячою мовою образів.\nХтось не сприйме це всерйоз, але сам я вважаю дану розробку самим фундаментальним з усіх навчальних посібників, які я намалював.\nЩо значить «дітям буде легше її вчити»? Розроблена художня форма, на мій погляд, більш психологічно контактна зі світосприйняттям дитини. Дитині простіше її сприйняти. Тому вчитися по ній веселіше, природніше, ефективніше. Для одних дітей використання такої таблиці множення прискорить процес її запам'ятовування. Для інших - зробить вивчення хоча б не настільки неприємним (що теж важливо, тому що багато дітей просто не хочуть вчити таблицю множення). Для третіх мало що зміниться в ході заучування, але зате запам'ятається все набагато стійкіше.\nДана розробка годиться не тільки для початкової школи, а й для більш старших хлопців - часто буває необхідно освіжити таблицю множення в пам'яті. Та й дорослим іноді можна нею скористатися - особливо тим батькам, які допомагають своїм дітлахам робити шкільні уроки.\nМетоди роботи - все ті ж самі, що і з будь-якою іншою таблицею множення. Спочатку доцільно вчити по десяткам. Потім - в розбивку. Потім - на поділ. Якщо якісь приклади частіше забуваються, то на них слід зробити акцент. Слід домогтися сталого і впевненого запам'ятовування. На згадування одного прикладу з таблиці множення має йти не більше 2-3 секунд.\nДитина може розглядати ці картинки прямо з екрану комп'ютера. А можна і роздрукувати їх. Листки з таблицею множення можна перекладати в руках, або покласти на письмовий стіл, або повісити на стіну ... Експерименти з кольоровим папером, кольоровими чорнилом і додатковими малюнками на вихідній формі відкриють творчий простір і допоможуть підібрати найбільш цікаві варіанти.\nНу а якщо вам і вашій дитині дана художньо-методична форма все ж радикально неблизький? Ви можете подивитися на мої малюнки, надихнутися і намалювати свій варіант. А ваша дитина може вам допомогти.\nЧому включено множення на 11? З досвіду навчання своїх дітей, а також з досвіду занять в інших сім'ях я побачив, що це дуже доцільно - з точки зору вивчення наступних розділів математики. А ось множення на 1 я включати сюди не став - і так ясно, що виходить.\nЧому я вважаю, що розроблена мною художньо-методична форма повинна істотно полегшити процес засвоєння таблиці множення для багатьох дітей? Строгих аргументів поки немає. Так мені підказує мій досвід, моє інтуїтивне відчуття.\nЯ буду малювати потім і інші художні форми таблиці множення. Дуже вже тема глибока і надихає. А дана вихідна форма буде у всьому цьому базовою концепцією.\nВчимо таблицю множення з дитиною корисні поради та способи навчання\nЯк купити в Америці взуття таблиця відповідності розмірів взуття\nТаблиця css квітів для розробки сайтів\nРосійських хімік, який врятував сотні тисяч людських життів\nВода як ізвлекатель\nТСД приймання товару і інвентаризація за допомогою терміналу збору даних cipherlab 8200\nЯк вибрати сонячну батарею або модуль\nПричини виникнення релігії - магія, як рання форма релігії


Аваков почне реформу міліції зі скасування ДАІ — Семенівські вісті - Регіональний розважальний портал\nАваков почне реформу міліції зі скасування ДАІ\nІз січня у Хмельницькому буде скасована Державтоінспекція. У місті розпочнеться експеримент зреформування МВС, заявив міністр внутрішніх справ Арсен Аваков на своїй сторінці в Facebook в середу, 19 листопада.\n"Буде скасовано ДАІ в його теперішньому вигляді. Нова патрульна поліцейська служба, оснащена новими автомобілями, обладнанням - а головне новими функціями. Спрощені реєстраційні процедури. Впровадження системи електронного контролю за засобами ПДР", - написав Аваков.\nВін додав, що наступним містом, де буде запущений експеримент зі скасування ДАІ, стане Київ.\nЯк повідомляв Корреспондент.net, напередодні Аваков опублікував документи, що стосуються реформи МВС, з урахуванням всіх редакційних правок і зауважень, внесених до тексту за підсумками обговорення на засіданні уряду.\n0 # Аттила 19.11.2014, 20:41\nДежавю (реформа, Ющенко)\n0 # Рибак 19.11.2014, 21:10\nНі, задумка правильна, але передчасна, років так на 15-20.\n0 # святослав 19.11.2014, 21:31\nРеформа уже навіть ,,перезріла,, ! Та де ж узяти стільки чесних ментів ?!\n0 # Самсон 20.11.2014, 16:29\nЇх "святовкрави" замінять\n7 годин 38 хвилин тому\n7 годин 56 хвилин тому\n14 годин 55 хвилин тому\n15 годин 37 хвилин тому


Ви 1253897 відвідувач\nВ нашому суспільстві склалася парадоксальна ситуація: з одного боку ми маємо незалежну державу, а з іншого – велика частина суспільства й досі живиться радянськими стереотипами. Стереотипи живучі, бо бракує проміжної ланки між наукою і вчительством, тобто бракує науково-популярної літератури - зазначив доктор історичних наук Віктор Брехуненко під час презентації книжок в Чернігівському центрі перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів.\nНауковець детально розповів про проекти видання популярних книг з історії України, які вони започаткували минулого року разом з професором із Запоріжжя Анатолієм Бойко. Перший проект має назву «Про Українців з гонором і гумором». До нього ввійшли декілька серій, серед яких: «Великі українці», «Наші полководці», «Перемоги української зброї», «За незалежність і Соборність», «Московська благодать», «Український стіл», «І сміх і гріх». Девіз кожної книги: Годі скиглити! Шануймося!», що відразу налаштовує читача на відповідний лад. Другий проект — «Геноцид українців», який розпочатий книгами «Геноцид та репресії» та «Голодомори».\n«Ми прагнули в цій серії популярних книжок показати різноманіття різних точок зору на українську історію, реалістично змалювати минувшину якою б вона не була чи трагічною чи героїчною без прикрас. Але ми можемо сказати що маємо велику історію, яку треба поважати та говорити про неї» — підсумував свій виступ Віктор Брехуненко.\n«Ці книги на історичну тематику мають заповнити сучасний інформаційний простір. Для реалізації проекту зібралися науковці, які прагнуть зробити свій внесок у формування української самосвідомості та ліквідувати ту прогалину, що існує в умовах відсутності історичного виховання на відміну від Заходу. Саме ці видання патріотично виховують та заповнюють вакуум, який існує відносно історичної минувшини України.\nАвторами книг є знані вітчизняні фахівці. Таким чином не лише вузьке коло істориків, як це було дотепер, зможуть ознайомитися з фактами минулого нашої країни, які стали відомі протягом останніх років. Всього заплановано до друку понад 200 книжок, а вже вийшло 30. Темп – п’ять книжок за дві місяці. Тираж – п’ять тисяч кожна.\nУчасть у заході взяли і представники Сіверського інституту. Зокрема, директор організації, завідувач кафедри Чернігівського державного педагогічного університету ім. Т.Г. Шевченка, доктор історичних наук, професор Сергій Лепявко зазначив, що популяризація історії України є актуальним питанням суспільного розвитку нашої країни. Історія може бути інструментом в руках політиків, засобом фальсифікації. Тому важливо надавати об’єктивні факти, доности інформацію до широких кіл громадськості.


ЖК Philadelphia Concept House, Київ — Квартири в новобудовах — ЛУН\n+38 044 299 44 54\nПри партнерстві Perfect Group та Saga Development\nЦіна: 55 100 — 92 500 грн/м²\nвід 3.3 млн грн\n68 900 — 87 650 грн/м²\nвід 4.26 млн грн\n57 900 — 92 150 грн/м²\nвід 6.24 млн грн\n55 100 — 74 100 грн/м²\nвід 7.54 млн грн\n69 650 — 92 500 грн/м²\nЦіни від забудовника при 100% оплаті з урахуванням усіх знижок, актуально на 15.10.2019\nпідземний з ліфтом (35 паркомісць)\nЄ ліцензія генпідрядника ООО «СПЕЦМЕХБУД 21»\nІнформація надана відділом продажу 14.10.2019\nВідмітна особливість комплексу Philadelphia Concept House — динамічні фасади, вигляд яких змінюється в залежності від кута зору. Динамічні фасади — це привабливе дизайнерське рішення та інструмент підвищення комфорту: система затінення фасаду допомагає оптимізувати рівень освітлення та температури в кімнатах. Фасади виконані з металу та скла, але не порушують приватність мешканців, тому що для вікон використовують дзеркальні поверхні.\nНа верхніх поверхах комплексу Philadelphia Concept House проектом передбачені планування дворівневих квартир з терасами та панорамними краєвидами історичного центру Києва.\nКомплекс Philadelphia Concept House розташований у центрі Печерська — а це означає, що поряд бізнес-центри, пам'ятники архітектури та парки, галереї та виставкові комплекси, бутики та шоуруми. У пішому доступі від будинку ресторани з кухнями різних країн світу, паби, бари та інші місця нічного та культурного життя столиці.\nОб'єкти інфраструктури будуть й в самому комплексі — перші поверхи запроектовані під торгові площі. Купити продукти можна в одному з супермаркетів поблизу: до «Сільпо» — 8 хвилин пішки, до «Великої Кишені» — 5 хвилин пішки, до «Фуршету» — 15 хвилин. У 8 хвилинах від будинку супермаркет Good Wine, де проходять дегустації, майстер-класи, а в теплу пору року — фестивалі їжі та пікніки. Також у 5 хвилинах на авто ТРЦ «Гулівер» з бутиками, салонами краси, боулінгом, кінотеатром та іншими сервісами.\nДля маленьких дітей у 5 хвилинах від будинку дитячий садок «Сонечко» та дошкільний центр №241, у 8 хвилинах — дитячий садок №378, а також у радіусі 10 хвилин на авто ще кілька дошкільних установ. Поруч з комплексом є навчальні заклади для доросліших дітей: за 5-10 хвилин школяр дійде до шкіл №134 та №90, української інтернаціональної школи, школи №89 з поглибленою англійською або Києво-Печерського ліцею.\nТакож пішки можна дійти до спортивних центрів або фітнес-клубів з басейном, аквазоною, програмами фітнес-міксів, спа, масажем та іншими видами тренувань.\nДля прогулянок та катання на велосипеді підійде Маріїнський парк, Парк Вічної Слави або парковий комплекс Батьківщина-Мати.\nпрограма Atmosfera — в неї входить: обслуговування керуючою компанією, мобільний додаток, чат зі зворотним зв'язком, система «розумний будинок» та система «розумна квартира». За допомогою програми ви будете у курсі всіх подій будинку, зможете викликати ремонтну бригаду, дізнатися показники лічильників, контролювати доступ у квартиру, освітлення, камери, акустичні системи та багато іншого\nконсьєрж-сервіс на першому поверсі\nпланування з лоджіями та терасами\nтільки для мешканців буде доступний Club Lounge\nневелика щільність населення — 65 квартир\nцілодобова охорона та відеоспостереження, система сигналізації у кожній квартирі\nПроголосувало користувачів: 11\nПанорамні вікна 8\nCистеми «розумний будинок» та «розумна квартира» 7\nПланування з лоджіями та терасами 4\nЦілодобова охорона та відеоспостереження 4\nСистема сигналізації у кожній квартирі 3\nНевелика щільність населення — всього 65 квартир 3\nДоступний тільки для мешканців Club Lounge 2\nКонсьєрж-сервіс на першому поверсі 1\n15 хвилин до парку Слави 1\nЖК Philadelphia Concept House ще шукають як ЖК Філадельфія Концепт Хауз\nПоруч із ЖК Філадельфія Концепт Хауз\nвул. Євгена Коновальця (Щорса), 26а\nвід 5.01 млн грн\nвул. Євгена Коновальця, 19\nпров. Новопечерський, 5\nвул. Лютеранська, 14в\nвід 8.49 млн грн\nвул. Мечникова, 11а\nвід 6.14 млн грн\nвул. Мечникова, 7б\nвул. Генерала Алмазова (Кутузова), 18/7\nЖитло в новобудовах Києва ЖК Печерського району Житло Києва бізнес-класу Квартири від забудовника Perfect Group


Марія Томак: «Іноді мені здається, що темп щоденної газети буде переслідувати мене до кінця життя» - ЗМІ для змін.\nШлях від висвітлення боротьби за сквер до команди «Кримської платформи». А також можливості та страхи, які виникають після переходу з журналістики у правозахист і державний сектор.\n«Детектор медіа» продовжує розповідати історії журналістів і журналісток, які перейшли в громадський сектор. Раніше ми поспілкувалися зі співзасновницею «Медійної ініціативи за права людини» Ольгою Решетиловою, керівницею Центру прав людини ZMINA Тетяною Печончик, співорганізатором «Конопляного Маршу Свободи за легалізацію медичного канабісу» Тарасом Ратушним, головною редакторкою сайту «Руху Чесно» Іриною Федорів, журналісткою й правозахисницею Ольгою Веснянкою, засновницею Всеукраїнської платформи донорства «iDonor» Іриною Заславець і керівницею громадської організації «Смарт освіта» Галиною Титиш. Сьогодні говоримо з Марією Томак — правозахисницею і колишньою журналісткою, яка цього року очолила Службу забезпечення діяльності Кримської платформи (Офіс Кримської платформи) в структурі Представництва президента України в Автономній Республіці Крим.\nЯк журналістка Марія Томак дебютувала 2007 року в щоденній всеукраїнській газеті «День». Після шести років роботи в редакції вона помандрувала Індією в пошуках себе. Повернувшись в Україну, на початку 2013 року приєдналася до команди громадської організації «Центр громадянських свобод», яка з початком Революції Гідності стала осередком волонтерів ініціативи «Євромайдан SOS». Відтоді Марія документувала порушення прав людини на Донеччині, Луганщині та в окупованому Криму. З літа 2014 року правозахисниця займалася справами українців, заарештованих Росією з політичних мотивів, а також стала співкоординаторкою кампанії з їх звільнення LetMyPeopleGo. У вересні 2016 року зі своєю ексколегою з «Дня» Ольгою Решетиловою створила «Медійну ініціативу за права людини» — неурядову організацію, яка займалася розслідуваннями порушень прав людини через російську агресію, а нині зосереджена здебільшого на адвокації інтересів жертв збройного конфлікту і проблематиці права на правду про події збройного конфлікту як складової перехідного правосуддя. У 2017 році Марія отримала національну премію з прав людини за особистий внесок у захист прав людини в Україні. У 2020 році здобула ступінь магістра юриспруденції у базованій у Римі програмі «Верховенство права для розвитку» юридичної школи університету Лойоли (Чикаго, США). «Детектору медіа» Марія розповіла, як продовжить захищати права людини на державній посаді, а також як журналістика й активізм поєднуються в її роботі.\n— Маріє, що підштовхнуло вас перейти з журналістики в громадський сектор?\n— У газеті «День» я працювала ще зі студентських років: спочатку кореспонденткою відділу «ЗМІ» (з часом — його редакторкою), пізніше — заступницею головної редакторки. На певному етапі життя здалося, що я вичерпалась на цій посаді. Думаю, значною мірою тут відіграла роль втома. «День» — щоденна газета, і це така муштра, така школа життя! Тому я кажу, що після роботи в газеті мені не страшні жодні дедлайни. Загалом, мені здається, в сучасному світі працювати на одному місці 5—6 років — це дуже багато, і рухатися далі — органічно.\nТема правозахисту цікавила мене, ще коли навчалася в Українському гуманітарному ліцеї через можливість постійного спілкування з дисидентами радянських часів, багато з яких сьогодні вже з нами немає. До «Центру громадянських свобод» я приєдналася незадовго до Майдану. А далі вже війна, Крим, Донбас: почалася інша історія. Так і відбувся мій перехід у громадський сектор.\n«Якоїсь миті захотілося більше діяти, ніж суто висвітлювати процеси»\n— Пригадаєте свої найпотужніші матеріали з часів роботи в газеті?\n— Найбільше я вдячна «Дню» за те, що там завжди було багато контенту, пов’язаного з історичною пам’яттю і розумінням того, що таке Росія. А ще за те, що коли почалося вторгнення Росії, для мене це не стало сюрпризом. Це був очікуваний розвиток подій.\nПригадую, мені доводилося багато писати про боротьбу за створення скверу імені Стуса біля станції метро «Житомирська». Свого часу біля нього була редакція газети. Пам’ятаю, Василь Овсієнко, друг Василя Стуса, боровся за те, щоб певній ділянці присвоїли ім’я його товариша. Ми постійно підтримували цю тему, я її вела, і зрештою сквер створили. Ми навіть висаджували там дерева. І це саме той внутрішній запит, який задовольнила з переходом у правозахист.\n«Ніколи не шкодувала про перехід з однієї сфери в іншу»\n— До чого варто бути готовим, коли покидаєш журналістику заради громадського сектору?\n— На мою думку, вони нерозривно поєднані. Журналістика — це про свободу вираження поглядів, а це — одне з ключових і фундаментальних прав людини. Коли країни стикаються з великими суспільно-політичними потрясіннями, як, наприклад, Майдан, журналісти вже самим фактом свого існування стоять на межі. Висвітлюючи події, вони реалізують право на свободу вираження поглядів, яке влада намагається обмежити. Так журналісти стають правозахисниками, навіть з точки зору документів, які визначають поняття «правозахисник».\nХоча, звісно, у правозахисній роботі ти по суті стаєш адвокатом. Тут позиція чітка: правозахисник не зобов’язаний розповідати про точку зору органів влади, які, на його думку, порушують права людини. З журналістикою інакше, і в цьому різниця. Коли я перейшла, у правозахисті було не так багато людей, які вміли добре писати чи співпрацювали з медіа. Права людини сприймалися здебільшого як маргіналізована тема. За ці роки — не в останню чергу якраз завдяки Майдану — тема прав людини розлилася в медіа.\nУ правозахисті в мене з’явилося значно більше можливостей для втілення моїх громадянських прагнень. Водночас, коли ми пізніше створили «Медійну ініціативу за права людини», то багато було саме журналістської роботи. Бонус у тому, що коли працюєш у правозахисній темі, ти краще розумієш, що таке права людини, і можеш ґрунтовніше аналізувати події, посилаючись на документи, резолюції, міжнародні акти тощо. Тому навіть якщо сьогодні журналіст вважає себе суто медійником, то в країні, яка воює, важливо розуміти принаймні в загальних рисах, що таке міжнародне гуманітарне право, Європейська конвенція з прав людини, про які права йдеться. Це стало базовою журналістською грамотністю за нинішніх умов.\n— Нині дискутують, чи може журналіст займати певну сторону в країні, яка воює. Як вважаєте, якщо йдеться про війну на своїй землі, чи треба давати слово ворогу?\n— Оскільки Україна є жертвою агресії, то від початку багато хто з нас (я в тому числі) мали наївну ілюзію, що тільки Росія та проросійські сили вдаються до порушень прав людини. Але коли ми зробили розслідування щодо роти «Торнадо», то мені було страшно від того, що вчиняли люди, які належали до українських сил.\n— Тоді багато говорили, чи варто журналістам висвітлювати це; чи не підриває це авторитет армії.\n— Однозначно варто. Але варто зважати й на виклики, на які зараз ніхто не має відповіді: що робити з дезінформацією. Поки що я не бачу ефективних інструментів боротьби з нею. Всі спроби працювати через стратегічні комунікації, розвінчувати міфи та маніпуляції — це як наздоганяти потяг, який поїхав. Це реактивна позиція, а нам треба шукати проактивні інструменти.\nПідтримую думку, що українські журналісти та правозахисники повинні говорити про факти порушень прав людини з українського боку. Як от, наприклад, моя колега Ольга Решетилова порушила тему сексуального насильства над жінками в армії. Чи підриває це авторитет армії? Думаю, сам факт існування цієї проблеми і підважує авторитет війська.\n— З осені 2014 року ви координували кампанію LetMyPeopleGo, мета якої — звільнити всіх незаконно затриманих громадян України в Росії та окупованому Криму. Чому почали займатися саме темою порушення прав людини на окупованих територіях?\n— Ця кампанія виникла спонтанно. Ми почали відстежувати тенденцію щодо затримань з початком війни та окупації. Спочатку було складно орієнтуватись, але ми склали усі випадки докупи і зрозуміли, що це система політичного переслідування в межах різних кримінальних проваджень, але все пов’язане з російською агресією. Йдеться про тимчасово окуповані території Криму, Донецької, Луганської областей та про Росію.\nПершою для мене стала справа Юрія Яценка. Її можна назвати частково пропагандистською. У травні 2014 року в Росії затримали двох хлопців, по суті, через паспорти з львівською пропискою. Тоді в Росії активно просували в медіа міф про «бандерівців-фашистів». Львів’ян «взяла» поліція, потім приєдналися спецслужби. Вимагали зізнатися, що їх до Росії відрядив Валентин Наливайченко (тодішній голова СБУ — ДМ) займатися підривною роботою. Очевидно, росіянам треба було затримати певну кількість «бандерівців» і вони «виконували норму». Ця справа жахлива тим, що до затриманих застосовували тортури. Юрію Яценку висували абсурдні звинувачення в перевезенні вибухівки, збереженні вибухових пристроїв. Завдяки не в останню чергу роботі адвоката, він уже повернувся додому і багато допомагає нам із кампаніями.\nПотім ми цей шаблон бачили у багатьох справах: коли з’являється українець, наприклад, із минулим в ОУН, як у випадку з Миколою Карпюком і Станіславом Клихом, яких звинуватили в участі у війні в Чечні. І в Криму одразу ж почали переслідувати активістів, які заявляли свою позицію проти окупації. Наприклад, відома справа «кримської четвірки» — Олега Сенцова, Олександра Кольченка, Геннадія Афанасьєва та Олексія Чернія.\n«Пам’ятаю перші наші графіки, де йшлося про максимум двадцять затриманих. Зараз це вже понад 120, більшість яких — кримські татари»\nLetmypeoplego я співкоординувала з Олександрою Матвійчук. Кампанія виросла з «Євромайдан SOS». Згодом ми з Ольгою Решетиловою вирішили знову зійтись (раніше вони разом із Віталієм Дейнегою створили фонд «Повернись живим» — ДМ), але вже в новому форматі, і вдвох створити громадську організацію. Оля прийшла до важливості теми порушень прав людини у контексті війни через волонтерство, а я — через правозахист.\n— «Медійній ініціативі за права людини» шість років. Чи вдалося поєднати правозахист і журналістику, як зазначено в меті організації?\n— Мені здається, що вдалось. Річ у тім, що на певному етапі я зрозуміла, що вже не можу просто написати про якусь проблему і йти далі. Ти починаєш писати листи, звертатися до своїх контактів у парламенті, намагаєшся допомогти тим, чиї права порушили. Це виходить за межі журналістики. З одного боку, це круто, це дає продовження історії. З іншого — вимагає віддачі, бо однією темою можна займатися роками. Так, наприклад, з темою в’язнів. Оскільки процес триває роками, то багато людей вже стали як родичі. І це вже більше, ніж просто журналістика.\n«Ми відчули, що можемо впливати на порядок денний, і скористалися нагодою»\nЗгодом життя підкоригувало нашу роботу. Я почала більше займатися Кримом і міжнародною адвокацією. Оля Решетилова довго займалась армією і порушеннями прав людини у ній; це взагалі terra incognita. У 2018 році до «Медійної ініціативи» приєдналася журналістка видання «Фокус» Тетяна Катриченко. Вона здебільшого опікується темою полонених на Донбасі. Втрьох ми стали кістяком організації. Загалом у таких мініорганізаціях є свої плюси і мінуси.\n— Які у вас плюси і мінуси?\n— Плюси в тому, що ми завжди дозволяли собі концентруватися на змісті. Продукували багато тем, ідей, проєктів. З іншого боку, були проблеми з менеджментом. Ніхто з нас не хотів жертвувати своєю змістовною роботою на користь адміністративної. Треба було займатися нудною роботою, як і в будь-якій громадській організації: документацією, пошуком ґрантів, фінансами. І коли працюєш в ГО, а доводиться займатися цими речами, ти не розумієш, чому маєш займатися своєю зарплатою, а не потерпілими. З одного боку, це дозволило нам розвиватися як експерткам, медійним фігурам. Та водночас позбавляло можливості інституційно розвивати організацію, робити її більш потужною.\nЯкщо це читає хтось із молодих громадських діячів і діячок, то моє застереження: варто знаходити час на адміністративну роботу, щоб організація мала структуру та модель. Усе треба враховувати, тому що активістський режим, окрім іншого, сприяє вигоранню. Колись я не вірила у вигорання, і мені здавалось, що це байки. Але це серйозно і цим не можна нехтувати.\n— Можна назвати це однією з причин, що підштовхнула вас залишити громадський сектор і піти на державну службу?\n— Ні, не думаю. Мені здається, що у Службі забезпечення діяльності Кримської платформи активістський режим працює на повну. Я для себе цю роботу не розглядала як перехід на «тепле місце», а скоріше як більші можливості, повноваження, важелі впливу, щоб реалізовувати те, над чим працювали у громадському секторі, але з іншим набором інструментів. У чомусь вони є більш обмеженими, адже я, як держслужбовець, не можу робити політичних заяв. Раніше у фейсбуку я могла написати усе, що завгодно, що не порушує закону. Нині я не можу собі цього дозволити. Та натомість тепер у мене є інструменти, які, мені здається, можуть допомогти покращити роботу, якою я раніше займалася. Звичайно, тут важливі й інші люди, які працюють у Представництві. І до них в мене якраз є довіра, ми продовжували спілкування, коли вони перейшли з громадського сектору на державну роботу. Тож, по суті, я доєдналася до команди колишніх колег, які продовжують свою роботу в межах держорганів.\n— Хто зараз у вашій команді?\n— Це керівництво Представництва президента в АР Крим: Антон Кориневич, його заступниці Дар’я Свиридова, Таміла Ташева, Ольга Куришко, яка раніше працювала у «КримSOS», Євген Бондаренко з «Восток SOS». Фактор команди для мене надважливий. Ясна річ, що у бюрократичних структурах, якщо немає позиції керівництва, то ентузіазмом ситуації не зарадиш.\n— Ви самі вирішили податися на конкурс чи вас запросили? Як він відбувався?\n— Мою увагу звернули на те, що розпочався конкурс. Він був відкритим, податись могли кожен і кожна. Я вагалася, але все ж подалася. Відбір проходив у кілька етапів: онлайн-тести, співбесіда, письмові завдання. Усе пов’язане як із загальним знанням законодавства, так і зі знанням саме специфіки роботи Представництва президента в АРК і теми Кримської платформи як такої. Моє враження від конкурсу — це було не дуже просто. Людина, яка хоче стати держслужбовцем, повинна мати вагомі знання, навички, освіту, розуміння законодавства.\n— Над чим зараз ви працюєте у Службі? Які основні виклики маєте?\n— Оскільки я на посаді менше місяця, то про глобальні здобутки говорити складно. Але ми вже маємо орієнтовний план роботи Служби на рік. Передусім Кримська платформа асоціюється з міжнародним виміром. Але це компетенція Міністерства закордонних справ України. Ми з ними співпрацюємо, але Служба сфокусована перш за все на внутрішньому треку.\n«Наше завдання — зробити так, аби участь України у Кримській платформі була ефективною»\nЗараз ми намагаємось зрозуміти, що таке ця ефективна участь. Відповідь здебільшого представлена у Стратегії деокупації та реінтеграції ТОТ АР Крим та м. Севастополя, яку значною мірою написали силами колег з Представництва. Її затвердила РНБО та підписав президент минулого року. Ми маємо завдання зробити так, аби ця Стратегія була втілена. Це і означатиме ефективну участь України у Кримській платформі. Це рамковий документ, але уряд ухвалив план дій із його втілення. Роботи багато, до процесу долучені чимало державних органів.\nНам важливо, аби офіс «Кримської платформи» був хабом для діалогу між різними силами, які залучені до цього процесу, для вироблення спільних рішень. Тут йдеться також про парламент, бо у ВР напередодні Саміту Кримської платформи створили міжфракційне об’єднання «Кримська Платформа». Ці ж депутати виступали за ухвалення законів про корінні народи, про скасування ВЕЗ «Крим» і нарешті проголосували законопроєкт №6104 про соціальний і правовий захист незаконно утримуваних осіб (ухвалений остаточно 26 січня 2022 року — «ДМ»). Ще в громадському секторі ми довго боролися, аби його ухвалили.\nОкрім нормотворчої роботи з народними депутатами, наша співпраця передбачатиме також підтримку (на рівні надання інформації) їхньої участі, наприклад, у Парламентській асамблеї Ради Європи, де також неформально створили групу «Кримська платформа». Зрозуміло, що сама по собі вона існувати не буде, цю роботу треба буде підживлювати. І тут важливо згадати експертну мережу Кримської платформи, це якраз неурядовий рівень. Ця мережа, мені здається, є ключовою з точки зору експертизи і створення аналітики. Запорука того, що тема Криму буде в порядку денному. Приміром, резолюції Генасамблеї ООН щодо Криму містять чимало інформації від громадського сектору, експертних організацій про те, що відбувається у Криму, про мілітаризацію, зміну демографічної ситуації, порушення прав людини. Ми б хотіли, щоб наша Служба була місцем, де б ми могли акумулювати всі матеріали з цієї теми.\n— Які виклики ви бачите в цій темі?\n— Теми Криму дуже мало у міжнародному, експертному і академічному середовищі. Вона здебільшого зосереджена на рівні невеликих українських студій з обмеженим впливом. На рівні східнослов’янських студій нерідко присутній зовсім інший дискурс, який можна умовно назвати «Кримнаш». Важливо, аби тема Криму була присутня у важливих академічних і експертних дискусіях у авторитетних міжнародних аналітичних та академічних центрах, які мають суттєвий вплив на тих, хто ухвалює рішення.\n«Щоб на урядовому рівні ухвалювалися правильні рішення щодо Криму, це питання має бути в пресі, про нього мають говорити експерти»\nЯ думаю, нам як офісу «Кримської платформи» важливо сприяти і тому, аби Крим більше досліджували західні академічні й експертні кола. Серед наших країн-союзників нікого не треба переконувати, що Крим окупований, але не завжди є розуміння цього на рівні суспільства. Там атмосфера дуже різна: Russia Today та їм подібні сіють конспірологію і потрібні Росії наративи. Тому я думаю, було би круто, якби Україна пропонувала стипендії закордонним науковцям для дослідження Криму. Загалом, просування теми Криму як теми для закордонних дослідників — це була ідея юриста Сергія Зайця, який багато працює з Європейським судом з прав людини. Думаю, держава могла би її підхопити.\n— А як часто про Крим говорять в Україні?\n— Один із наших пріоритетів — щоб в Україні говорили про Крим. Дослідження останніх років показали, що півострів не є на порядку денному ні загальнонаціональному, ні регіональному. У Києві він ще відносно є. Упродовж цього року ми хочемо провести щонайменше три заходи у регіонах, щоб актуалізувати тему Криму, умовно провести «кримські дні». Перші ми б хотіли провести у Львові, пов'язавши їх із 26 лютого, Днем спротиву окупації АР Крим та Севастополя.\n— Які виклики стоять перед Кримською платформою? І чи розумієте ви як їх вирішувати? — Викликів багато. Як відомо, Росії вдалося зірвати приїзд низки потенційних учасників Кримської платформи. Тож виклики — це розширення кола учасників Кримської платформи та забезпечення виконання Декларації, адже саме там прописана важлива політика невизнання. Але це передусім – компетенція МЗС. Наш спільний виклик — ефективна координація. Для всіх нас всередині країни, передусім в урядовому секторі, важливе розуміння, хто які задачі виконує. Мені здається, у цьому величезний потенціал, тому що залучені глава держави, міністерства, парламент, експертне середовище, в тому числі міжнародне. Така коаліція може сприяти деокупації Криму.\n— Де ви себе бачите найбільш ефективною: у журналістиці чи громадському секторі?\n— Хочеться думати, що це еволюційний шлях. Однозначно, більше я зробила в громадському секторі на етапі становлення «Медійної ініціативи за права людини». Сподіваюсь, стану ще ефективнішою на державній службі. Для мене це мотивація.\n«Від деяких колег я чула, мовляв, нарешті йдеш у якесь зручне місце. Але я собі це не так відчуваю»\nУ мені, навпаки, є відчуття мобілізації, страх, що не впораюся. Сподіваюсь, це не прочитають десь у Кремлі :)\n— Які журналістські навички, які ви перенесли у громадський сектор, а нині вже і на державну службу, виявилися найбільш корисними й потрібними?\n— Передусім — комунікація і темп. Іноді мені здається, що темп щоденної газети буде переслідувати мене до кінця життя. Я весь час поспішаю. Але думаю, що в наших умовах це добра навичка. А от у громадському секторі, після переходу з газети, пригадую, мене здивувала розслабленість.\n— Чи існує дорога назад з громадського сектору або держслужби в журналістику, загалом і зокрема для вас?\n— Навряд. Не думаю, що повернусь до журналістики. Оскільки на держслужбі я нещодавно, то поки що не знаю, наскільки цей світ мене прийме, наскільки я зможу пристосуватись. Не готова зараз говорити про це.\n— Ваші три поради журналістам, які замислюються про перехід у громадський̆ сектор або на держслужбу.\n— Найважливіше — залишатися «в полі». Це перша заповідь. Думаю, це те, що посилювало і досі посилює роботу «Медійної ініціативи». Ми завжди залишалися «в полі», а Таня Катриченко взагалі як ходяча «гаряча лінія» для родин полонених на окупованих територіях Донеччини та Луганщини. Це дуже складно психологічно, але це те, що дозволяє бути ефективною. Мої навички роботи «в полі» саме з журналістики. Думаю, що журналісти, які переходять до громадського сектору, можуть сміливо брати цей скіл з собою.\nДруга порада — намагатися залишатися об’єктивним. Я не вважаю, що в ролі правозахисника ти можеш собі дозволити бути необ’єктивним, але ти можеш відкрито виступати на боці потерпілої сторони. Ти можеш бути переконана, що ця людина постраждала несправедливо, що причетні мають відповісти, що людина має отримати компенсацію від держави, що її права мають бути відновлені. І це не тому, що ти необ’єктивна, а тому, що ти віриш, що ця людина заслуговує на відновлення справедливості.\nПо-третє — бути креативним. Мені здається, одні з найкращих проведених нами акцій зроблені у співпраці з художниками, наприклад, з Володимиром Кузнєцовим. Тріщина на «Арці дружби народів» — це наша акція на підтримку політв’язнів. Треба залучати людей з інших галузей. Це робить тему більш помітною для суспільства. Для нас це важливо. Одна справа — це діалог з урядовцями, інша — з суспільством.\nФото: Медійна ініціатива за права людини, Центр прав людини Zmina, Людмила Тягнирядно\n«Фізичний і моральний стан Владислава Єсипенка підірвані», — громадський захисник


Реальні (нефінансові) інвестиції найчастіше поділяють на дві групи: матеріальні (речові) та нематеріальні. У вітчизняній статистичній практиці в структурі інвестицій в нефінансові активи прийнято виділяти:\nДетальніше: Структура інвестицій\nУ найзагальнішому сенсі під інвестиціями слід розуміти фінансові та інші засоби, що використовуються для отримання такого собі позитивного результату (економічного, соціального, інтелектуального, оборонного і т.д.). Таке визначення виходить далеко за межі економічної інтерпретації, яка в широкому сенсі трактує слово «інвестувати» як «розлучитися з грошима сьогодні, щоб отримати велику їх суму в майбутньому», або інвестиція - це використання грошей для отримання великих грошей, для отримання прибутку або досягнення приросту капіталу, або для того й іншого. Наведене нами визначення охоплює економічне уявлення про інвестиції як засобі нарощування капітана, а також уявлення про них як засобі досягнення інвестором неекономічних цілей. Наприклад, держава, інвестуючи бюджетні кошти в розвиток астрофізики, навряд чи розраховує на отримання прибутку, і подібних прикладів можна навести дуже багато. Таким чином, слід відрізняти загальне (у широкому сенсі) і економічне (у вузькому сенсі) визначення поняття інвестицій. Перше з них ґрунтується на очікуванні від вкладених коштів досягнення не лише економічних, а й інших цілей. Друге зводить мети інвестицій до приросту вкладених коштів. У літературі можна зустріти різні варіанти зазначених нами груп визначень.\nАкціонерний інвестиційний фонд - це відкрите акціонерне товариство, виключним предметом діяльності якого є інвестування майна в цінні папери та інші об'єкти, передбачені цим законом, і фірмове найменування якого містить слова «акціонерний інвестиційний фонд» або «інвестиційний фонд».\nДетальніше: Акціонерний інвестиційний фонд\nДетальніше: Пайові інвестиційні фонди\nДетальніше: Інвестиційна компанія\nМожна говорити про інвестиційний клімат в галузі, регіоні, країні, в усьому світі.\nОснова для оцінки інвестиційного клімату - співвідношення ризику і прибутку.\nІнвестиційний клімат може оцінюватися з точки зору різних категорій інвесторів - прямих, портфельних або кредиторів. При цьому для всіх цих основних категорій інвесторів існують різні методики оцінки інвестиційного клімату. Кількісна оцінка (в балах або за ступенями) інвестиційного клімату з тієї чи іншої методикою називається інвестиційним рейтингом.\nДетальніше: Оцінка інвестиційного клімату\nІнвестиційний клімат - це умови для застосування капіталу, насамперед іноземної.\nІнвестиційний клімат визначається насамперед економічними умовами для капіталу, але важливе значення мають соціальні та політичні умови, в яких діє інвестор (страйки, соціальні хвилювання, загроза війни і т.д.).\nДетальніше: Інвестиційний клімат


ПОЛИВ - ЦЕ НАША СПРАВА\nОазис для відпочинку від повсякдення, зустрічей у сімейному колі, або місце для самовираження: сад та відкритий простір дарує багато можливостей. А для облаштування та використання РЕХАУ завжди має великий арсенал індивідуальних рішень!\nСадові шланги для поливу, арматура та аксесуари для кожного саду!\nВід професійних садових шлангів для інтенсивного використання до універсальних шлангів для помірного поливу: програма поливу РЕХАУ пропонує велику кількість продуктів, для садоводів-любителів та для професіоналів високого класу. РЕХАУ розробила просту систему розподілення продуктів на три класи. Садові шланги, арматура та аксесуари поділенні таким чином, що можна легко обрати продукцію відповідної категорії. Інновативний дизайн та розумні ідеї завжди займають важливе місце, тому РЕХАУ розробила новий дизайн всієї садової програми та відтепер презентує ії вже в Україні.\nНаша перевага: широкий вибір високоякісних шлангів.\nВід PREMIUM-шлангів для самих високих вимог, крізь COMFORT-шланги для інтенсивного використання до ALLROUND-шлангів ...\nПрограма арматури REHAU: PREMIUM, COMFORT та ALLROUND, пропонує зручне рішення для будь-якої сфери застосування. ...\nВідео про переваги діагонального армування\nЯк працює армування шлангів? Ми розповімо Вам, як це функціонує.


З 1 січня в Україні підвищуються акцизи на сигарети і алкоголь — Івано-Франківськ, Новини, Аналітика, Фото\nЗ 1 січня в Україні підвищуються акцизи на сигарети і алкоголь\nЗокрема, з 1 січня підвищуються ставки акцизного збору на сигарети з фільтром на 6,9%, або на 6,21 гривні / тисячу штук до 96,21 гривні / тисячу штук.\nТаким чином, специфічну ставку акцизу на сигарети з фільтром з 1 січня підвищено з 90 до 96,21 гривні / тисячу штук; сигарети без фільтру - з 40,25 до 43,03 гривні / тисячу штук; сигари і сигарети - з 140 до 149 , 66 гривні / кг; тютюн, замінники тютюну, тютюн гомогенізований, тютюнові екстракти та есенції - з 50 до 53,45 гривні / кг; тютюн для куріння - з 70 до 74,83 гривні / кг; жувальний і нюхальний тютюн - з 20 до 21,38 гривні / кг.\nМінімальне податкове зобов'язання зі сплати акцизу на сигарети без фільтра підвищиться з 57,5 до 61,47 гривні / тисячу штук, на сигарети з фільтром - з 150 до 160,35 гривні / тисячу штук.\nКрім того, з 1 січня підвищуються ставки акцизного збору на лікеро-горілчані вироби на 6,9%, або на 2,72 гривні / літр 100% спирту до 42,12 гривні / літр 100% спирту.\nКрім лікеро-горілчаної продукції, проіндексовані ставки і на інший алкоголь.\nТак, акциз на кріплені вина і вермути з 2011 року складає 2,14 гривні / літр, ігристі і газовані вина - 3,1 гривні / літр, сидр і перрі - 0,42 гривні / літр, спирт, лікеро-горілчану продукцію - з 39,4 до 42,14 гривні / літр 100% спирту.\nДані розміри ставок закріплені в прийнятому в грудні 2010 року Податковому кодексі.\n03 Січня 2011, 10:25\nТеги: акциз, цигарки, алкоголь, зростання