Ринкове ціноутворення - Мазур О.Є.-Сільське Господарство\nРинкове ціноутворення - Мазур О.Є. - Сільське Господарство\nСільське господарство найбільшою мірою потерпає від інфляційного зростання цін. Річ у тому, що сільгосппродукція реалізується зазвичай впродовж одного нетривалого сезону - восени після збору врожаю. Купівля ж потрібних для сільського господарства матеріально-технічних ресурсів здійснюється постійно, впродовж усього року, а відтак в умовах безперервного зростання цін. Тому постає питання забезпечення цінового паритету в обміні продукцією між промисловістю і сільським господарством, а також проблема еквівалентності цього обміну, причому без цінового протистояння міста і села. Для їх вирішення держава надає сільському господарству економічну і соціальну підтримку (пільгові кредити, забезпечення паливом, добривами під час посівних робіт та ін.).\nДо цін на сільськогосподарську продукцію належать такі.\nЗакупівельні ціни на сільськогосподарську продукцію - гуртові ціни, за якими сільськогосподарські підприємства, населення та інші виробники реалізують свою продукцію. Їх інколи називають інакше: ціни АПК (агропромислового комплексу), гуртові ціни, ціни "врожаю на корені", купівельні на сільськогосподарську продукцію та ін. Закупівельні ціни є основою для ціноутворення в промисловості, а відтак вони безпосередньо впливають на гуртові й роздрібні ціни. У практиці закупівельні ціни можуть бути:\n• договірними (вільними) цінами, тобто встановлюватися договорами залежно від співвідношення між попитом і пропозицією;\n• середніми цінами для певного виду продукції з урахуванням різної вартості її реалізації різними каналами (через заготівельні організації, шляхом прямих зв'язків з роздрібною торгівлею, на сільськогосподарських ринках та ін.). Цей варіант використовують найчастіше.\nВільні закупівельні ціни формуються під впливом двох основних чинників - собівартості й попиту, серед яких вирішальним є собівартість. Її склад та методи обліку визначає Типове положення з планування, обліку і калькулювання сільськогосподарської продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств. Згідно з цим Положенням, собівартість сільськогосподарської продукції складається з виробничої собівартості та операційних витрат, які разом становлять повну собівартість. Далі до неї додають операційний прибуток,транспортно-заготівельні витрати, враховують ПДВ і отримують в результаті закупівельну ціну. Остаточна величина ціни залежить від того, на якій стадії виробничого циклу закуповується продукція. Це може бути поле (ферма, тік), овочесховище, торгівельний дім, роздрібно-торгівельна мережа тощо. Чим ближче до роздрібної мережі, тим вище транспортно-заготівельні витрати і навіть операційний прибуток, а відтак і закупівельна ціна. На рис. 2.10 показані склад і структура закупівельної ціни за трьома варіантами закупівлі продукції: на місці виробництва (полі), на місці зберігання продукції та на місці її реалізації.\nТаким чином, для розрахунку закупівельної ціни потрібно використовувати формулу:\nГуртова закупівельна ціна = (Виробнича собівартість + + Операційні витрати + + Операційний прибуток) • (1 + ПДВ у десяткових дробах)\nРис. 2.10. Склад і структура закупівельної ціни на сільськогосподарську продукцію (за трьома варіантами)\nЦіни на сільськогосподарську продукцію в заготівлях (гуртово-відпускні) - це гуртові ціни на сільськогосподарську продукцію, за якою заготівельні підприємства здійснюють заготівлю товарів сільського виробництва, що їх вони закуповують дрібними партіями у дрібних сільськогосподарських виробників (переважно у сільських жителів) та реалізують гуртовими партіями або через власну торгівельну мережу роздрібним торгівельним підприємствам, підприємствам громадського харчування та іншим покупцям.\nВ Україні заготівельною діяльністю зайняті підприємства ви-робничо-торгівельного спрямування різних форм власності. Вони здійснюють заготівлю сільськогосподарської продукції за вільними закупівельними цінами, а продають її за вільними гуртово-відпускними цінами.\nПродовжуючи приклад (рис. 2.10), розглянемо, яким чином формується заготівельна ціна (рис. 2.11).\nТранспортно-заготівельні витрати (5% від закупівельної ціни без ПДВ) = 120 • 0,05 = 6 грн\nСобівартість придбаних товарів = 120 + 6 = 126 грн Операційні витрати (6% до собівартості) = 126 • 0,06 = 7,2 грн Операційний прибуток (10% до собівартості) = 126 • 0,1 = 12,6 грн Заготівельна маржа = 6 + 7,2 + 12,6 = 25,8 грн (20% до собівартості придбаних товарів)\nЗаготівельна надбавка = 25,8 • 1,2 = 30,96 грн (24,6% до собівартості)\nЯк бачимо, алгоритм встановлення гуртово-відпускної ціни в заготівлях є таким самим, як і у розрахунку гуртової ціни у гуртовій торгівлі.\nРис. 2.11. Склад і структура гуртово-відпускної ціни на сільськогосподарську продукцію в заготівлях


Корисні поради на всі випадки життя » Цікаве » Найкращі фільми 2005 року\nЧому нам подобається дивитися фільми? Чи тому, що деякі картини після перегляду дарують відчуття «окриленості», бажання жити і досягати нових вершин? А може, це той незабутній адреналін, який приносять якісні фільми жахів, або чарівність довгоочікуваної казки після перегляду фантастики? Як би там не було, хороший фільм – це спосіб отримати потрібні емоції, змінити погляд на яку-небудь проблему або просто відпочити і переключитися на зовсім іншу хвилю.\nФільми 2005. Список кращих фільмів\nЯкі ж кіношедеври, перевертають все в свідомості, були зняті в 2005 році?\nДавайте розглянемо кращі фільми 2005 року. До них відносяться:\n- «Правила знімання: метод Хітча».\n- «Мемуари гейші».\n- «Горбата гора».\n- «Будь крутіше».\n- «Легенда Зорро».\n- «Містер і місіс Сміт».\n- «Ключ від усіх дверей».\n- «Тренер Картер».\n- «Гордість і упередження».\nВсі ці фільми досить різнопланові, тому кожен знайде, що подивитися, в залежності від обличчястих захоплень і пристрастей. Можливо, вам більше по душі фантастика. Адже такі кінокартини дозволяють зазирнути в майбутнє, усвідомити те, що поки що знаходиться лише на межі підсвідомості.\nТим, хто любить світ казки і неймовірні історії, підійдуть кращі фантастичні фільми 2005. Давайте їх розглянемо:\n- «Хроніки Нарнії: лев, відьма і чарівна шафа».\n- «Чарлі і шоколадна фабрика.\n- «Денний дозор».\n- «Кінг Конг».\n- «Війна світів».\nДеякі кращі фільми 2005 року після перегляду залишають бажання знову і знову відвідувати дивний світ кіно, який так майстерно придумали режисери. Інші – навпаки, викликають прагнення більше ніколи не відчувати подібний сплеск емоцій.\nОтже, чим же так цікаві кращі фільми 2005? Давайте проведемо короткий огляд.\n«Правила знімання: метод Хітча»\nЦе весела історія нью-йоркського «доктора-свата», який охоче допомагає менш везучим чоловікам знайти спільну мову з вподобаними дівчатами. Але чи вдасться самому «доктор-свату» залишитися закоренілим холостяком? Або його серце теж полонить красива дівчина? Ця інтрига тримає глядача в невіданні до кінця стрічки.\nКартина була знята за мотивами книги, що оповідає про долю бідної японської дівчини, вимушений служити в будинку гейш. Щоб не залишитися на все життя в служанках, Сайюрі просто необхідно стати кращою гейшею свого часу.\nЦе історія, яка почалася випадковим знайомством двох молодих ковбоїв. Хіба вони могли знати, що зустріч спричинить за собою їх спільну подорож і дивовижні пригоди?\nКінострічка «Мюнхен» розкриває тему помсти. У центрі сюжету - знищення палестинських терористів. Вони брали участь у теракті проти ізраїльських спортсменів, які виступали на олімпіаді в Мюнхені.\nВесела історія Чілі Палмера, який з гангстера перетворюється не тільки в кінопродюсера, але ще і музичного продюсера. Щоб досягти успіху та отримати високу музичну премію, Чилі доводиться йти на конфлікти як з реперами, так і з мафією. Але чи зможе колишній гангстер домогтися поставленої мети?\nФільм оповідає про нелегку долю знаменитого героя, який хоче зняти маску і вести звичайний спосіб життя. Але хто ще, крім Зорро, зможе розібратися в хитросплетінні підготовлюваного змови і врятувати ситуацію?\nЦі кращі фільми 2005 були не тільки удостоєні високої оцінки кінокритики, але і завоювали заслужену популярність серед глядачів. Що вплинуло на таку загальну популярність? Можливо, відмінний акторський склад або ж добре продуманий сюжет. Отже, давайте повернемося до опису хороших кінострічок того часу.\nЯкі ще відомі кращі фільми 2005? Наприклад, кінострічка «Містер і місіс Сміт». Історія про те, чим може обернутися шлюб двох кілерів, які до пори ретельно приховують свої надзвичайні професії. Ускладнює ситуацію пари і те, що вони отримують замовлення один на одного.\nКінофільм веде глядача разом з головною героїнею - 25-річної доглядальницею до розгадки секрету таємничої кімнати, повної містичних предметів. Причетні якимось чином до магії господарі будинку – це і належить з'ясувати цікавою дівчині.\nФільм був знятий за мотивами реальної історії про непросте рішення, яке змушений прийняти тренер баскетбольної команди. Картер йде на ризикований крок. Він забороняє команді тренуватися до тих пір, поки гравці не виправлять успішність з усіх шкільних предметів. Цей непопулярний крок викликає бурю заперечень як з боку батьків, так і дітей, адже команда ще жодного разу не програвала. Але як змусити впертого тренера змінити рішення?\nЦе історія англійського сімейства, стурбованого тим, щоб вдало видати дочок заміж. Але бажання батьків і поклик серця рідко коли збігаються. Тож чи зможе прекрасна Елізабет відстояти право на щастя, тим більше що у відносинах з Дарсі вона йде на неабияке протистояння? Що отримає Елізабет – любов чи ненависть?\nТепер ви знаєте цікаві фільми 2005. Список кращих фільмів ми вам надали. Як бачите, всі вони різних жанрів. Тому кожна людина зможе підібрати кіно для вечірнього перегляду.


Enetri - full hd\nТехнології → Samsung запустить у виробництво два OLED-телевізори\nКомпанія Samsung планує запустити у серійне виробництво два нових OLED-телевізори. Обидві моделі базуватимуться на панелях з активною матрицею (AMOLED) і матимуть діагоналі екрану у 14 та 31 дюймів.\nНагадаємо, основною перевагою AMOLED-дисплеїв, що використовують органічні світлодіоди з активною матрицею, є їхня здатність обходитися без інтенсивної фонової підсвітки, якої потребують звичайні LCD-панелі. Вони відображають більш яскраві кольори та мають менший час відгуку у поєднанні з більш широким кутом огляду.\nтехнології, телевізори, oled, amoled, samsung, full metal mask, full hd, 1080p


Купити макароноварки професійні за в Україні. Доставка в Київ та інші міста\nМакароноварки (або паста машини)\nМакароноварки — це професійне обладнання для приготування пасти, макаронів, овочів в промислових умовах на кухнях ресторанів, барів, кафе та піцерій.\nПо своєму виконанню макароноварки можуть бути як настільними так підлоговими.\nНастільні — це компактність і економічність, що ідеально підходить для невеликих барів та кафе, де страви з макаронів – не основний продукт, а гарнірів подають не так багато.\nПідлогові — це, відповідно, висока продуктивність та обсяги. Підлогові марароноварки користуються попитом у цехах промислового виробництва і у великих ресторанах, піцеріях.\nЗа кількістю варильних ємностей — одно- та двухпостові. В кожній ємності може розміщуватись відразу декілька кошиків.\nПереваги макароноварок: оскільки в них варяться не тільки макарони, але і гарніри (картопля, каші, яйця), то макароноварки на професійній кухні працюють фактично безперервно. Тому й вимоги до них дуже високі:\nШвидкість розігріву та підтримки температури.\nБезперервність роботи і ефективний тепловідвід.\nПринцип роботи пастоварки. У ємність паста машини з киплячою водою занурюється кошик з пастою, картоплею або що ще в ній готується. Це зручно, тому що вода вже кипить і ми можемо завантажити відразу кілька кошиків, — разом, або чергуючи їх за часом.\nКрім того: піна, залишковий крохмаль видаляється через спеціальні зливні отвори і їх не потрібно весь час знімати. Вода подається весь час — по мірі необхідності, а надлишки видаляються через зливний отвір. Варіння йде в кошиках, значить готовий продукт непотрібно додатково відкинути на друшляк.\nЯк бачите, пастоварки (паста машини) зручні всім, якщо гарнірів готується багато, а на професійній кухні їх готують безперервно і завжди багато.\nПропонуємо купити макароноварки для промислового застосування в закладах громадського харчування. Сервіс, гарантії та доставка в Київ, Дніпро та інші міста України.\nНастільна однопостова макароноварка для професійної кухні ресторану, піцерії, їдальні. Призначена для безперервного варіння макаронів, картоплі — інших гарнірів. Встановлюється в теплову лінію кухні/гарячого цеху або може стояти окремо. Мака...\nПрофесійна двопостова макароноварка\nНастільна двопостова макароноварка для професійної кухні ресторану, піцерії, їдальні. Призначена для безперервного варіння макаронів, картоплі — інших гарнірів. Встановлюється в теплову лінію кухні/гарячого цеху або може стояти окремо. Макар...\nПідставка (база) під двохпостову фрітюрницю у фаст-фуді або в тепловій лінії на професійній кухні ресторану, їдальні. Розрахована на двухпостову промислову фритюрницю, але габарити дозволяють встановлювати на неї і інше обладнання настільного викона...\nБаза під фритюрницю\nПідставка (база) під фритюрницю в фаст-фуді або в тепловій лінії на професійній кухні громадського харчування. Розрахована на однопостову промислову фритюрницю, але габарити дозволяють встановлювати на неї поверхню для смаження, електроплиту або мак...\nМакароноварки FIMAR CP11\nМакароноварка FIMAR CP11, як це очевидно з назви, призначена для варіння макаронів та інших виробів з тіста (шпагетти, вареники, пельмені тощо). Особливість макароноварки, – це підтримка постійного рівня води та температури в процесі варіння, відсут...


Суд продовжив терміни слідства проти Левіна і Мангера у справі Гандзюк - портал новин LB.ua\nГоловна — Право — 25 березня 2020, 15:33\nПечерський райсуд Києва до 29 липня продовжив слідство у справі Олексія Левіна та голови Херсонської облради Владислава Мангера, яких підозрюють у причетності до нападу на Катерину Гандзюк. Про це пише "Укрінформ".\nВідповідне рішення оголосила суддя Крістіна Константинова.\n"Клопотання слідчого задовольнити. Продовжити термін досудового слідства в кримінальному провадженні за підозрою Мангера і Левіна до 29 липня 2020 року", - оголосила суддя.\nНагадаємо, співробітники правоохоронних органів Болгарії затримали Левіна 24 січня 2020 року, де він проживав разом зі своєю співвітчизницею. Левіна підозрюють в організації нападу на Гандзюк.


В Україні вперше оприлюднили заяву по британській «альтернативі ЄС»\nУ відповідь на поміркований скептицизм європейців щодо перспектив вступу України в ЄС, британський прем’єр Борис Джонсон запропонував Києву інший формат співпраці – новий альянс. Офіційно в Україні спочатку не відповіли...\nХто вирішить, на яких умовах закінчиться війна і коли?\nЯкщо умовну першу фази війни з РФ, як вважають аналітики, Україна фактично виграла, адже ворог не досяг головного – захопити Київ, то друга фаза відверто за окупантами, які повільно, але...\nПереважна більшість українців впевнена у перемозі у війні з Росією протягом найближчих тижнів\nПоділ України на південь, захід, центр і схід стає не актуальним. Це скоріше географічний «показник», а не політичний. Опитування українців у різних частинах країни показує, що в усіх регіонах вірять...\nАваков озвучив втрати окупантів з російського інсайдера\nРосійські окупанти під час війни з Україною несуть нечувані втрати особового складу, хоча офіційно визнають мінімум. У Штатах, посилаючись на дані розвідки, кажуть про відсотки, а не кількість. Генштаб ЗСУ...\nНАТО, закрий небо над Україною!\nРозішліть друзям і знайомим за кордоном, нехай постять, ставлять в сторіз, розміщують на офіційних ресурсах. Нам потрібне закрите небо\nУ Сумах місцеві мешканці кидають у ворожу техніку «коктейлі Молотова»\nВ Сумах місцеві жителі публікують відео, як чолвоік кидає «коктейль Молотова» по окупантському бензовозу.\nОнучка Єльцина підтримала Україну на акції протесту\nОнука першого президента Росії Бориса Єльцина, який у свій час привів до влади Володимира Путіна, Марія Юмашева неочікувано підтримала Україну в війні з РФ. 19-річна красуня вийшла на мирну акцію...\nУкраїна розірвала дипломатичні відносини з Росією, а Зеленський порівняв Путіна з Гітлером


Втопити: названо справжню мету Луценка в скандалі з доступом ГПУ до телефону журналістки. Politeka\nВтопити: названо справжню мету Луценка в скандалі з доступом ГПУ до телефону журналістки\nПредставники медійних та правозахисних організацій, народні депутати і юристи висловили свою оцінку надання Печерським судом Києва слідчому Генпрокуратури доступу до відомостей про дзвінки і повідомленнях Наталії Седлецької, керівника проекту журналістських розслідувань «Схеми» міжнародної медійної корпорації Радіо Вільна Європа / Радіо Свобода.\nГенеральна прокуратура України проводить досудове розслідування у кримінальній справі, заведеною на Артема Ситника, щодо роголошення ним інформацію, яка становить держтаємницю. Генпрокуратура звернулася до Печерського районного суду Києва із клопотанням «про надання тимчасового доступу до речей і документів, з можливістю одержання їх копій», котрі знаходяться у власності оператора «Київстар». Мова йде «щодо вхідних та вихідних з’єднань з абонентського номера», яким користується журналістка Радіо Свобода Наталія Седлецька.\nПечерський районний суд 27 серпня 2018 року задовільнив це клопотання і надав слідчому ГПУ доступ до відомостей щодо розмов та листування керівника проекту журналістських розслідувань «Схеми» Наталії Седлецької «за період від 19 липня 2016 року по 16 листопада 2017 року включно».\nЦе рішення є надмірним і грубо порушує міжнародні стандарти, наголосила речниця Радіо Вільна Європа / Радіо Свобода Джоанна Левісон.\nТакож свою думку з данного приводу висловив екс-голова Одеської області, колишній президент Грузії, Михаїл Саакашвілі.\n«Всі немічні працівники прокуратури, що потрапили до реанімації під час судового процесу над Кернесом, знову в строю і тепер нишпорять в телефоні журналістки Радіо Свобода – Наталки Седлецької. Прокурори настільки оздоровилися, що не помітили, як вчинили найнахабніший за всю історію України наступ на свободу слова», – написав політик.\nЗа словами Саакашвілі, ніколи раніше сутність Юрія луценка не була такою оголеною, як тепер.\n“Навіть, коли ця істота вичавлювала мене з України, вона не сприймалася суспільством як загроза конституційним свободам. Тепер це розуміє кожен. Він довів країну до сталінських часів і сам дійшов краю. Єдине, що непокоїть – до Генерального Ідіота просяться на прийом депутати.\nЗамість того, щоб винести з кабінету перевертня, його йдуть просити припинити тиснути на свободу слова. Жалюгідне видовище. Майте гідність. Вкажіть йому на вихід!», – підсумував Саакашвілі.\nНа своїй сторінці в фейсбук також висловила свою думку з цього приводу народний депутат України Світлана Заліщук.\nЗаліщук обурюється чому прокуратура попросила у суду доступ до телефону Седлецькій лише за півтора року? ” Чому не за 5 або 10? Чому лише Седлецькій? ” – запитує Заліщук\nЗа словами Заліщук, Генпрокуратура знає, навіщо їй це потрібно. На її думку перед Луценко стоїть завдання втопити голову НАБУ Ситник, тому на нього потрібно знайти компромат. На переконання Заліщук для цього довелося опуститися до методів ” папепредніків ”.\nНагадаємо, журналістка розповіла в марності вказаний генпрокурора\nЯк повідомляла Politeka, влада нічого нічого не робить для розслідування резонансних вбивств\nТакож Politeka писала, що з життя пішла відома українська журналістка


Владика Діонісій Ляхович: про які «супербонуси» для українців в Італії мріє новий Екзарх? - Нова Зоря\nГоловна Головні новини Владика Діонісій Ляхович: про які «супербонуси» для українців в Італії мріє новий...\nВладика Діонісій Ляхович: про які «супербонуси» для українців в Італії мріє новий Екзарх?\nМіж сотнями новин про коронавірус, карантин і подорожчанням комуналки, ми занурились в таку собі сіру бульбашку, за стінами якої не помічаємо того, що коїться навколо нас. І повірте, не все так погано. Ми пережили вибори, сподіваючись, що новообрана влада на місцях буде діяти в інтересах місцевих громад. Швидко промайнула осінь, ось уже не тільки у Ватикані, але і в Івано-Франківську почали готуватись до Різдва.\nЩе однією приємною новиною для мене стала подія, яка відбулась аж у Італії, однак має неабияке відношення до нас, українців. Нещодавно, 24 жовтня, після багатьох років очікування, Святіший Отець Франциск призначив українського єпископа Апостольським екзархом для українців-католиків візантійського обряду, які проживають в Італії. Ним став Преосвященний Владика Діонісій Ляхович, ЧСВВ, дотеперішній Делегат цієї церковної структури, перенісши його з титулярного осідку Еґнації.\nЩо нас єднає з Італією? Це сотні тисяч жінок, десятки тисяч сімей, які поїхали туди «всього на декілька років» і залишились назавжди, почавши творити свою маленьку Україну саме при церковних громадах УГКЦ, які численно діють на території Італії. Зазвичай наші жінки, які виїжджають до Італії на роботу, одразу ж у неділю йдуть до церкви, адже там знаходять не тільки духовну підтримку, але й практичні поради щодо того, як дати собі раду за кордоном, де можна безкоштовно вивчати мову, як зекономити на проїзді чи харчуванні. А нерідко саме тут допоможуть із житлом та роботою. Насправді українська діаспора в Італії дуже активно розвивається власне біля церковних громад, де наші українці намагаються святкувати всі національні свята, дотримуватись всіх українських традицій, освячувати паску на Великдень та колядувати на Різдво навіть у Ватикані!\nЯ мала можливість добре бути знайомою з Владикою Діонісієм, працюючи в часописі «До Світла» для українських емігрантів в Італії. Тому хоч сьогодні беру інтерв’ю у Владики через новітні методи зв’язку, однак добре собі уявляю, як би це було наживо… Владика запрошує мене до свого кабінету, вікна якого виходять на старовинну римську площу Мадонна деі Монті, а з тераси його помешкання можна побачити і Колізей! Приймальна Владики дуже проста, тут є все, необхідне для роботи: великий стіл, за яким він приймає гостей, стіл з комп’ютером, за яким Владика працює ледь не весь день. Це помітно по кількості документів, папок та книг на столі. А ще їх, книг, багато у шафах, які знаходяться в кабінеті. І все. Немає тут ні шкіряних диванів, ні дорогого ремонту, ні витончених шпалер. Це робоча кімната Владики Діонісія, який живе, працює, повністю дотримуючись слів Христа: «Я між вами як той, що служить».\nПлоща Мадонна деі Монті, м.Рим\n– Дорогий Владико, знаю, як довго, цеглинка за цеглинкою, наше духовенство на чолі з Вами вибудовувало церковну структуру в Італії. І ось Ви досягли мети: нарешті в 2019 році нам надано екзархат, а нещодавно Вас призначено Апостольським екзархом. Яке практичне значення для нашої Церкви в Італії має це призначення? Що мало б змінитись?\n– Справді, Папа Франциск 11 липня 2019 року створив Екзархат для українців католиків візантійського обряду, які проживають в Італії. У зв’язку з тим, що я не мав італійського громадянства, адміністратором новоствореного Екзархату Папа Римський іменував кардинала Анджела де Донатіса, генерального вікарія Його Святості для Римської дієцезії, а мене – його делегатом зі всіма правами. Однак на практиці ця делегатура не дала жодних юридичних прав, бо треба було вписати Екзархат в державні реєстри, а цей процес тривав ще повний рік. У цьому часі практично продовжував дію Апостольського Візитатора. 24 жовтня цього року Вселенський Архієрей іменував мене Апостольським Екзархом, але досі не готові документи, щоб бути інтронізованим як Екзарх і повноцінно діяти. Варто знати, що в Італії своєрідна специфіка у зв’язку з Латеранськими пактами між Святим Престолом та Італійською державою, укладені 11 лютого 1929 р., які постійно осучаснюються та ускладнюються.\nСтворення Екзархату і номінація Екзарха стало дуже цікавим явищем, бо згідно з 5-им Латеранським Собором, канон 5-ий, з 1215 року, чітко зазначено, що в Римі не може бути двох правлячих єпископів, крім Папи. Отже факт створення Екзархату ще вимагає осмислення під оглядом практичним, душпастирським, еклезіологічним та богословським. І це праця каноністів та богословів на майбутнє.\nОтже створений у Римі прецедент, і час покаже, як практично Екзархат буде розвиватися. Під адміністративним кутом зору іде повільний процес створення Екзархальної структури. Екзархат юридично поки що не має жодного священника, хоча 64 священники працюють в Італії, проте вони ще належать до різних УГКЦ Митрополій, Єпархій і Екзархатів, що в Україні, та трьох священників, які не належать до УГКЦ. Крім цього, Екзархат не має жодної власності, навіть цей храм, що на площі Мадонна деі Монті, я орендую в Асоціації св. Софії. Немає жодного храму у власній посілості. Навіть ці три українські храми, що в Римі (катедральний храм, храм отців Василіан і патріарша прокатедра св. Софія) не є власністю Екзархату. Всі інші храмі в Італії, в яких збираються наші громади, є власністю різних латинських дієцезій, а деякі з них – власністю італійської держави. Про кожну з них треба домовлятися з місцевими єпископами про їхній майбутній стан.\n– Переконана, що у Вас є багато планів та мрії щодо розвитку нашої Церкви в Італії. Звичайно, не все вдасться реалізувати, не все буде й можливо. Але уявімо, що Вам надається «супербонус» – реалізувати одну з Ваших мрій. Що би Ви зробили в першу чергу?\n– В книзі пророка Йоїла і Діяннях Апостолів сказано, що Дух Святий діє так: «Ваші сини й ваші дочки будуть пророкувати, і ваші юнаки будуть бачити видіння, і старшим будуть сни снитись» (Йоіл 3, 1; Ді 2, 17). Чомусь останнім часом мені сняться сни про минуле, інколи – жахи, а мрійних снів зовсім не маю. Здається, всі психологічні полиці закладені, не залишається місця на мрії! І та вся праця в адміністративному вимірі займе доволі часу, а мені через неповних 10 місяців доведеться просити в Святішого Отця емеритуру. Для мене був би неабиякий «супербонус», щоб «осталий час життя в мирі й покаянні скінчити».\nОтож в адміністративному плані не маю простору на мрії, а треба виконувати те, що необхідно робити зараз. Для цього треба великого зусилля й часу, а поки що нас лише три особи.\nВ душпастирському плані продовжується та сама праця, коли я був Апостольським візитатором і адміністратором, і надалі праця є моїм первинним пріоритетом. Великий акцент ставлю на духовній підтримці наших людей, на євангелізації, катехизації, а зараз появляються соціальні виклики, бо в русі так званий «синдром Італії» і пандемія коронавірусу.\nНам відомо, що 20 років тому саме українські жінки були засновницями наших спільнот в Італії, як ті «тихі будівничі» нашої Церкви на італійському півострові. Всі гроші віддавали дітям, а самі залишались ні з чим. Коли повертаються в Україну, інколи не знаходять місця для себе, стають чужими між своїми. Ці, вже літні жінки, до краю виснажені, інколи від цілодобової праці, здебільшого над хворими на Паркінсона та Альцгеймера, інколи без жодних відпусток, як своєрідна безсонна тюрма, серед понижень, працюючи в тому ритмі вже 10 або 20 років… А трагедія і просто розпука починається тоді, коли з причини віку і здоров’я втрачають працю і не можуть знайти іншої. Ці жінки-доглядальниці страждають на депресію, шизофренію, одержимість, безсоння, панічні атаки, плач, і таким чином стають потенційними кандидатками на тиху трагедію. В цьому соціальному вимірі нам потрібно такого «супербонусу», щоб зарадити цій пекучій соціальній потребі.\n– Кажуть, що тільки той, хто нічого не робить, не помиляється. Ви ж постійно перебуваєте в інтелектуальній праці. Чи є якісь рішення або дії, про які Ви шкодуєте. А чим насправді пишаєтесь?\n– Справді так, краще помилятися, ніж нічого не робити. А також є таке прислів’я, коли «собаки гавкають, то значить фіра їде». Зараз моя діяльність не так в інтелектуальному світі, як у духовно душпастирській ділянці. Стараюся залишати на письмі проповіді, доповіді, веду щоденник. Завжди старався робити якнайкраще те, що було можливо, навіть інколи «перескакувати через себе самого», тому не маю за чим шкодувати, а також нічим не пишаюся, бо нічого надзвичайного не зробив. У важливих рішеннях завжди просив світла Духа Святого, і Утішитель завжди мене вислуховував, хоча могло бути й так, що мої рішення не всім подобалися. А в інтелектуальній ділянці, якщо Господь дасть мені той «осталий час життя в мирі й покаянні скінчити», то буду старатися перевидати мій підручник «Вступ до метафізики», але це вже від Божого «супербонусу».\n– Колись українська діаспора повністю була відмежована «залізною завісою» від рідних у радянській Україні. Тому на поселеннях вони максимально намагались зберегти свою національну ідентичність. Якою може бути або повинна стати, з Вашої точки зору, місія сучасної діаспори в Італії в ХХІ ст.?\n– Вам відомо, що я належу до української діаспори в Бразилії, яка масова виїжджала за океан, починаючи від останнього десятиліття 19-го століття. Мої діди вже народились у Бразилії, а вже є п’яте й шосте покоління, які досі свідомі своєї української ідентичності. Зараз маємо близько семи тисяч підлітків, які беруть участь у катехизації та належать до різних церковних і національних організацій. Церква в Бразилії досі молода, розвивається, хоча більшість молоді вже не говорить українською мовою. До нас долучаються бразилійці, і деякі наші з часом стали темношкірими. Коли впали берлінські мури і Україна проголосила незалежність, отці Василіяни відразу вислали двох священників на допомогу Україні, те саме зробили й сестри Служебниці та сестри Катехитки Святої Анни. Це останнє монаше Згромадження вже засноване в Бразилії. Отже, це яскраве свідчення того, що можливо зберегти національну ідентичність у діаспорі.\nМожливо її зберегти також і в Італії в ХХІ столітті. Зараз у школах Італії навчається понад 21 тисяча дітей – громадян України. Проте Церква не повністю змогла взяти їх під свою опіку. Отож Церква сама всього не зможе зробити. Вона потребує співпраці самих українців, які вирішили створити діаспору в Італії. Не треба пропадати в морі італійської багатої культури, а зберегти свою, щоб нею ще більше збагатити Італію. Це й може стати «супербонусом» для України та для самої Італії.


10 Лют, 2015 11:25\nУ супровідному повідомленні говориться, що багато людей, які бачили відео агентства про місячні фази і лібрації, запитували про те, який вигляд має зворотний бік Місяця, який не можна побачити із Землі. Нове відео дає відповідь на це питання.\nДля створення зображення фахівці використовували дані автоматичної міжпланетної станції Lunar Reconnaissance Orbiter, а також комп’ютерну графіку.\nВперше зворотний бік Місяця був сфотографований радянською автоматичною міжпланетною станцією “Луна-3” 7 жовтня 1959 року. А в 1968 році над іншою стороною супутника пролетіли американські астронавти місії “Аполлон-8”.\nВідомо, що на відміну від видимої сторони супутника зворотна сторона відрізняється великою кількістю кратерів. Тут знаходяться лише два моря – Море Москви і Море Мрії. У списку найбільших за діаметром місячних кратерів перші дев’ять розташовані саме на зворотному боці Місяця.


Якщо це правило не налаштовано, виявивши небажане програмне забезпечення, Очищення Chrome може передавати метадані про сканування в Google відповідно до правила SafeBrowsingExtendedReportingEnabled. Користувачам буде запропоновано видалити таке небажане програмне забезпечення. Користувач може надіслати результати очищення в Google, щоб допомогти виявляти такі проблеми в майбутньому. У цих результатах містяться файли метаданих, автоматично встановлені розширення та реєстраційні ключі, як зазначено в Офіційному описі політики конфіденційності Google Chrome.\nЯкщо це правило вимкнено, виявивши небажане програмне забезпечення, Очищення Chrome не передаватиме в Google метадані про сканування, замінюючи всі правила відповідно до правила SafeBrowsingExtendedReportingEnabled. Очищення Chrome пропонуватиме користувачам видалити таке небажане програмне забезпечення. Результати очищення не повідомлятимуться в Google, і користувачі не матимуть можливості зробити це самостійно.\nЯкщо це правило ввімкнено, виявивши небажане програмне забезпечення, Очищення Chrome може передавати метадані про сканування в Google відповідно до правила SafeBrowsingExtendedReportingEnabled. Очищення Chrome пропонуватиме користувачам видалити таке небажане програмне забезпечення. Результати очищення повідомлятимуться в Google, і користувачі не зможуть перешкодити цьому.\nЦе правило доступне лише у версіях Windows, зареєстрованих у домені Microsoft® Active Directory®, або Windows 10 Pro чи Enterprise, зареєстрованих для керування пристроєм.


На цьогорічну літературну премію ім. Миколи Терещенка претендуватиме три перекладачи » ПРОВІНЦІЯ - Інформаційно-аналітичне видання\n10 серпня закінчився термін представлення претендентів на здобуття літературної премії в галузі художнього перекладу імені Миколи Терещенка, заснованої спільно Золотоніською районною радою, райдержадміністрацією та Черкаською обласною організацією НСПУ, з метою вшанування пам’яті поета й перекладача Миколи Терещенка, заохочення майстрів художнього перекладу до збагачення літературного простору України кращими зразками зарубіжного письменства.\nКонкурсна комісія розглянула подані матеріали й допустила до конкурсу:\n1.\tГорішну Наталію, перекладача (м. Черкаси), за книгу «Гармонія контрастів». Десять срібних поетів у перекладах Наталії Горішної. Висунуто правлінням Черкаської обласної організації НСПУ.\n2.\tМельника Віктора, перекладача (м. Вінниця), за книгу Лерекладів творів Л. Левчева «Повільний марш» і книгу віршів і перекладів «Під Вітошею». Висунуто Вінницькою обласною організацією НСПУ.\n3.\tМовчана Павла, перекладача (м. Київ), за книгу перекладів «Відлуння». Висунуто видавництвом «Ярославів Вал» (м. Київ).\nДо 1 вересня проводиться громадське обговорення творів, поданих на конкурс, і визначення лауреата.\nВручення премії відбудеться на Золотоніщині до дня народження Миколи Терещенка ‒ 13 вересня.


«Білоруський план» для Донбасу. Чи очікувати допомоги з Мінська?\n25 жовтня 2019, 14:07\nПрезидент України Володимир Зеленський (ліворуч) та президент Білорусі Олександр Лукашенко в Житомирі, 4 жовтня 2019 року\nНова українська владна команда не залишає ідею розмістити на Донбасі миротворчу місію. Але і досі є відкритими питання – яким буде її формат і які країни можуть надати свій контингент. Під час недавньої зустрічі президента України Володимира Зеленського та президента Білорусі Олександра Лукашенка проблему якраз обговорювали, за даними ЗМІ, які писали про цю розмову, і Мінськ запропонував, аби підрозділи «блакитних шоломів» на Донбасі були сформовані з білорусів. От тільки чи здатен Лукашенко проводити політику, що є незалежною від Москви? Наскільки самостійним є це рішення? Чи воно – все ж частина «російського плану»? І як сприймати спроби Білорусі зблизитися зі Сполученими Штатами? Кореспондент Української служби Радіо Свобода обговорив це з американським дипломатом, який працював і у Києві, і у Мінську і особисто знайомий із Лукашенком – Джорджем Кролом. У двохтисячних він був послом США у Білорусі, наприкінці дев'яностих – очолював офіс Держдепартаменту США з питань Росії, тож знає про все достеменно.\n– Почнімо із відносин Мінська і Вашингтона, щоб краще зрозуміти контекст «українських пропозицій» Лукашенка. Зараз враження, що після довгого періоду конфлікту він намагається помиритися зі Сполученими Штатами. Це щиро чи політична гра?\n– Відносини між США та Білоруссю були непростими із самого початку – з моменту отримання країною незалежності і з того часу, як президент Лукашенко очолив країну. І весь час були спроби і з боку Сполучених Штатів, і з боку Білорусі покращити відносини. Але завжди були питання щодо прав людини, вільних виборів... Все те, що заважало домовитися. І зараз я бачу спробу президента Лукашенка вчергове вибудувати кращі відносини із Європейським союзом та Америкою, щоб мати певний простір для маневру, коли має справу з іншим своїм сусідом, Російською Федерацією.\n– Багато хто вважає, що рух Білорусі у напрямку США – це фактично рух від Росії...\nЯ не вірю, що рух у бік нормалізації відносин зі США або з ЄС має найменші наміри зашкодити відносинам із Москвою\n– Все не зовсім так, як людям хотілося б бачити. Всі 25 років свого правління президент Білорусі дуже обережний в тому, як вибудовувати відносини зі своїм «великим сусідом» – Росією – і з іншими сусідами, і з тими ж Сполученими Штатами. І я не вірю, що, знаєте, рух у бік нормалізації відносин зі США або з ЄС є або виглядає, або хоча б має найменші наміри зашкодити відносинам, що важливі для Мінська, відносинам із Москвою. І хоча так іноді думають, але це дуже спрощений підхід. Білорусь тут виходить з реалій. Вони – у складній геополітичній ситуації, коли є той сусід, що є, а хороші відносини хотілося б мати з усіма. І не на шкоду ані тим, ані іншим. Як цей баланс витримати, як фактично зберегти себе – ось що намагаються прорахувати у Білорусі.\n– Ми так детально це із вами обговорили з однією лише метою – зрозуміти, наскільки за цих умов білоруські пропозиції Україні можуть бути самостійними та щирими...\nБілорусь завжди хотіла мати міцні дружні відносини з Україною\n– Скажу вам так – Білорусь завжди хотіла мати міцні дружні відносини з Україною. Це ж – і економіка, і стосунки поміж людьми, які здавна виникли.\nТому президент Лукашенко і робить усвідомлені, але водночас обережні кроки назустріч Україні, щоб підтримати її незалежність і суверенітет, наскільки це можливо. Ось ви можете бачити позицію Білорусі щодо Криму, коли, наскільки я знаю, офіційно не визнана його анексія Російською Федерацією. І – що важливо для української влади – Білорусь утримується від цього кроку, попри певний тиск Росії, який, як я можу припустити, хоча і не знаю деталей, існує. І це при тому, що наслідком цієї політики для Мінська цілком може стати невдоволення їхнього сусіда, що дбає виключно про власні безпекові інтереси.\n– Тобто Лукашенко здатен на зовнішньополітичні кроки, які розходяться із політикою Кремля?\n– Ну якщо згадати їхню політику невизнання окупації Криму, їхню політику щодо збереження політичних і торговельних зв'язків з Україною і відкритість кордонів між двома країнами... Думаю, ключове для них – це робити щось без зайвого шуму. Так, щоб не дратувати когось іншого; щоб не виглядало, що їхні дії спеціально спрямовані проти інших інтересів (має на увазі інтересів Росії – ред.).\n– Тоді пряме запитання: у випадку, коли Білорусь пропонує Україні своїх миротворців – це може бути виключно їхній план? Такий, до якого Москва не має стосунку? Оскільки бойовики так званих «ДНР», «ЛНР» цю пропозицію вже засудили, а вони, як ніхто, координують свої заяви із Москвою...\nЛукашенко – керівник, який говорить те, що в нього на думці. Його країна здатна вести власну зовнішню політику\n– На мою думку, президент Лукашенко – керівник, який говорить те, що в нього на думці. Його країна здатна вести власну зовнішню політику. І не думаю, що вони шукатимуть (або він особисто шукатиме) схвалення цієї політики кимось ще. І якщо він говорить, що готовий запропонувати участь білоруських військових у миротворчій місії (а, наскільки я знаю, це він і пропонував кілька тижнів тому – розмістити миротворців на сході України), то це саме по собі є цінним.\nА що стосується того – хочуть їх бачити чи ні бойовики з Луганська і Донецька... Ну, знаєте, якщо вони кажуть, що не хочуть – так це всього лише їхня думка. І не знаю – чи це обов’язково думка Російської Федерації з цього приводу.\nІ я в жодному разі не думаю, що президент Лукашенко так вже прямо в усьому шукає будь-якого «дозволу» на ту політику, яку він проводить. Простий приклад – він же приймав переговори, які призвели до укладання мінських домовленостей, якраз в Білорусі це було. І це важливий показник, чого він насправді хоче. Принаймні за його посередництва створили механізм (має на увазі Мінські домовленості – ред.), завдяки якому українська влада і влада Російської Федерації можуть вести діалог, щоб спробувати завершити цю жахливу трагедію на сході України.\n– Тобто зближення позицій США та Білорусі (зокрема з українського питання) можливе і реальне?\n– Будемо щирими. Коли хтось думає, що нормалізація білоруських відносин зі Сполученими Штатами якимось чином призведе до того, що офіційний Мінськ погіршить свої відносини з Російською Федерацією або спробує стати членом НАТО, так Білорусь на це ніколи навіть і не натякала! Це потрібно мати на увазі, коли зараз обговорюють: «Чи буде це зближення успішним?». Нормалізація відносин, призначення послів, відновлення діалогу на високому рівні між Мінськом і Вашингтоном – це цілком реальний крок у стосунках між двома країнами. Але це ж не перехід на бік США. Це просто крок до нормалізації, і його не слід сприймати як якийсь «геополітичний зсув» для Білорусі. За розвитком подій варто спостерігати, але це дуже малоймовірно. Я думаю, що в умовах, в яких живе Білорусь, за її геополітичних відносин, маючи такого сусіда.... Це просто відновлення діалогу (зі Сполученими Штатами – ред.) Можливість скасувати санкції, залучити інвестиції, бізнес. Але, я думаю, потрібно бути дуже обережним, перш ніж поспішати із якимись висновками щодо «великих геополітичних змін».\nВтручання Росії щодо України змінило політику США стосовно Білорусі\n«Ми Україну подарували своїм суперникам». Що говорив Лукашенко на «Мінському діалозі»


Портрет середньостатистичного українця. Як українці змінились за 30 років | Chas.News\nХто ми? Як змінилися погляди українців за роки незалежності\nРобили геополітичний вибір, переглядали ставлення до незалежності та стабільно критикували владу\nВладислав Бурда11:15 23 серпня\nЗа останні 30 років наша країна пережила правління п'яти президентів, дві революції, війну, економічні кризи та врешті-решт докорінно змінилася. А разом з нею — і самі українці. Метаморфози торкнулися майже усіх сфер.\nChas News подивився результати соціологічних опитувань за роки незалежності, поговорив з Олексієм Гаранем, професором політології Києво-Могилянської академії, науковим директором фонду «Демократичні ініціативи», і Володимиром Паніотто, гендиректором Київського міжнародного інституту соціології, та розповідає про найважливіші трансформації у поглядах українців.\n1 грудня 1991 року 90,3% учасників всеукраїнського референдуму підтримали Акт проголошення незалежності. «За» тоді проголосували 28,8 млн осіб або 76% дорослого населення країни. Подібної одностайності українці не демонстрували жодного разу за наступні 30 років, у тому числі і в питанні незалежності. Так, у серпні минулого року, відповідно до опитування фонду «Демініціативи» та Центру Разумкова, на референдумі її б підтримали 67,7% громадян (або 84% з тих, хто прийшов би на дільниці та визначився зі своєю позицією). При цьому в середині 1990-х років цей показник коливався біля 50%, а в 2003 році склав рекордно низькі 46,5%.\n«На початку 90-х років були ілюзії, що ми дуже швидко досягнемо західного рівня. Однак цього не сталося з різних причин — економіка залишилася нереформованою, багато її галузей виявилися неконкурентоспроможними, а при владі залишилися колишні комуністи. Тому, звичайно, настав період зневіри та певної ностальгії за минулим», — пояснює таку ситуацію Гарань.\nЦя зневіра та ностальгія впливали не лише на рівень підтримки незалежності, але й на самоідентифікацію громадян. У 1992 році, відповідно до даних Інституту соціології НАНУ, 45,6% опитаних вважали себе громадянами України, 31% — мешканцями регіону чи конкретного населеного пункту, а 12,7% — громадянами СРСР. І за перші 10 років незалежності це співвідношення змінилося не в кращий бік. Кількість «громадян СРСР» залишилася на тому ж рівні, проте відсоток людей із загальнонаціональною (41,3%) та регіональною (37,7%) самоідентифікацією майже зрівнявся. Суттєва трансформація поглядів на це питання розпочалася лише в середині «нульових» років.\n«Загальнонаціональна ідентичність зараз переважає в усіх регіонах. Цей процес набув поштовху після першого Майдану і особливо після Євромайдану», — розповідає Гарань. При цьому він підкреслює, що учасники соцопитувань визначають себе не як етнічні українці, а саме як громадяни України. Так, в січні минулого року лише 2,6% назвалися представниками свого етносу чи нації. Майже ж стільки зарахували себе до громадян СРСР. Регіональну самоідентифікацію обрали 15,6%. Разом з тим, абсолютна більшість (74,9%) назвала себе громадянами України.\nОдночасно за останні 30 років кардинально змінилися погляди на мовне питання. З перших років незалежності не вщухали дискусії щодо статусу російської мови, які активно підігрівали політики. Леонід Кучма в далекому 1994 році під час виборчої кампанії обіцяв зробити її другою державною. Такі обіцянки тоді підтримувала більшість населення: в 1995 році — 52%. Поступово цей відсоток зменшувався. Напередодні Революції гідності, відповідно до даних КМІС, 28% українців виступали за надання російській мові статусу державної. Разом з тим, ще 47% поділяли пропозицію зробити її офіційною в регіонах, де цього бажає більшість населення. Однак за останні роки і ця думка суттєво втратила підтримку.\nВ кінці 2019 року воліли зробити російську регіональною мовою лише 15%, а державною ще менше — 12%, а 69% становили прихильники виключно української мови як офіційної. При цьому соціологічні дослідження демонструють, що мовне питання попри намагання частини політиків та керівництва Росії мало турбує пересічних громадян. Липневе опитування КМІС показало, що підвищення статусу російської віднесли до найголовніших проблем України менше 1% громадян.\n«Україна довго здійснювала геополітичний вибір — між Росією і ЄС. І сьогодні можна з впевненістю сказати, що вона його зробила — орієнтація на Європу домінує в усіх регіонах», — розповідає Володимир Паніотто. Питання українцям щодо вступу до Євросоюзу соціологи почали ставити на початку «нульових» років. І тоді більшість схвалювала такий варіант. Наприклад, за даними Інституту соціології НАН України, в 2000 році — 56%. Протягом наступних років підтримка європейської інтеграції то спадала, то знову зростала, проте, як свідчать дослідження різних соціологічних центрів, ніколи не падала нижче 40%. І в останні роки вступ до ЄС стабільно підтримує більшість населення. Станом на червень 2021 року (дані КМІС) — 52% (проти — лише 19%).\nПроте ці результати не є свідченням того, що ми вже давно зробили європейський вибір. Так, за тими ж даними Інституту соціології НАН України, в 2000 році 40,8% українців підтримували ідею приєднання до союзу Росії та Білорусі. А коли респондентам пропонували обрати шлях розвитку України, то лише 16,5% віддавали пріоритет налагодженню стосунків з країнами Заходу. Ще 26% вважали за необхідне робити ставку передовсім на власні сили, а сукупно 42,3% обрали варіант, який передбачав орієнтацію на Росію. При цьому, відповідно до опитування КМІС, в 2001 році 27% взагалі виступали за об'єднання з РФ в одну державу. Докорінно ситуація змінилася лише після Євромайдану та початку російської агресії. Зараз, за даними КМІС, за Митний союз виступають лише 22% (проти — 45%), а за об'єднання з РФ — взагалі 7%.\n«Євразійський вектор повністю обвалився. Близько половини хоче до ЄС. І це при тому, що люди не відчувають прямих вигод від асоціації з ЄС, однак ця орієнтація залишається стабільною», — підкреслює Гарань. Він також звертає увагу, що після 2014 року повністю змінилося ставлення до НАТО. Якщо раніше прихильники блоку були в меншості, то зараз — у відносній більшості. Так в грудні 2020 року 42% українців підтримували вступ до Північноатлантичного альянсу. Ще 34% висловилися за збереження позаблокового статусу і 12% за військовий союз з РФ. Зараз найбільше прихильників НАТО проживають на Заході та в центрі країни, проте і в інших регіонах їх кількість за останні роки суттєво зросла. В 2012 році НАТО підтримував лише 1% жителів Сходу (усього в країні — 13%, союз з РФ — 26,2%), а в 2020 році — вже 16%.\n«Зараз більшість населення в усіх регіонах відкидає інтеграцію з Росією, чи то військову, чи то економічну. Так, люди можуть коливатися з приводу підтримки ЄС, НАТО, виступати за політику неприєднання, але союз з РФ вже не підтримують», — каже Гарань.\nСтавлення до держави і влади\nПроте наші погляди змінилися не у всьому. Як зазначає Гарань, українці лишаються значною мірою патерналістами, тобто розраховують на підтримку держави. В грудні 2019 року 44% вважали, що держава повинна нести повну відповідальність за забезпечення кожної людини всім необхідним. Протилежної думки, що держава повинна забезпечити людям однакові «правила гри» у житті, а далі сама людина несе відповідальність за те, як вона ці шанси використає, дотримувались 54%. Схожі погляди українці демонстрували і 15 років тому. Тоді всю відповідальність на державу покладали 38%, на людей — 55%.\nРазом з тим досі 70% населення вважає, що більшість людей в нашій країні не зможе прожити без постійної турботи та опіки з боку держави. Майже стільки ж (71%) підтримують думку, що держава повинна надавати максимум безкоштовних послуг, навіть якщо доведеться збільшити податки. Такі патерналістичні погляди, які поділяє значна кількість населення, у свою чергу живлять довіру до популістів, і це, як каже Гарань, одна із проблем українців. Схожої думки і Володимир Паніотто. За його словами, за роки незалежності наші співвітчизники не втратили довіру до демагогів, і політики з популістськими гаслами продовжують отримувати велику підтримку на виборах.\nЩе одна характерна риса українців, як на початку незалежності, так і сьогодні — стійка недовіра до влади. Президенти після виборів отримують кредит довіри, проте вже за кілька місяців їх рейтинг починає стрімко обвалюватися. Як зазначає Паніотто, поки що певний виняток з цього правила продемонстрував лише Володимир Зеленський. Його рейтинг теж впав, проте не так швидко, як у попередніх президентів, а рівень електоральної підтримки ще тримається на рівні 2019 року. Так, відповідно до опитування Центру Разумкова, в липні Зеленському повністю або скоріше не довіряв 61% українців, проте на виборах у першому турі він би набрав 28,8% (в 2019 році у першому турі він набрав 30,2%).\n«Українці насправді занадто критично оцінюють дії влади і критичніше, ніж вона того заслуговує. Після 2015 року економіка почала поліпшуватися. Що казали українці? «Ставало все гірше та гірше». Українці вважали, що після 2014 року корупція зростає, а об'єктивно вона зменшувалася. Це пов'язано з тим, що про це говорять на всіх екранах. Так, власне, вбили рейтинг Порошенка, і зараз це повторюється з Зеленським», — говорить Гарань.\nЦю критичність політолог також пояснює сформованою за останні 200 років політичною культурою, а також відсутністю міцних державних інституцій, які б могли викликати довіру.\nТака недовіра до влади призводить до того, що українці стабільно вважають: справи в країні розвиваються в неправильному напрямі. Лише в серпні 2019 року вперше за роки замірів (з 2004 року) половина громадян вирішила, що події розвивалися у правильному напрямі. Проте згодом повернувся старий тренд і в червні 2021 року 64% опитаних дотримувалися протилежної думки.\nПри цьому наші співвітчизники вірять: Україна здатна подолати наявні проблеми, щоправда, у віддаленій перспективі. У квітні таку думку поділяли 46,3%, у швидкому прогресі впевнені були лише 23%.\n«Колись Євген Головаха сказав, що українці — тактичні песимісти і стратегічні оптимісти. І наші дані це підтверджують. Коли ми питаємо про короткий проміжок часу — вони кажуть, що все буде погано, а про довгий період часу — що все буде добре», — розповідає Паніотто.\nУкраїнці — тактичні песимісти і стратегічні оптимісти. І наші дані це підтверджують. Коли ми питаємо про короткий проміжок часу — вони кажуть, що все буде погано, а про довгий період часу — що все буде добре\nЯк і Гарань, він зазначає, що українці не схильні помічати позитивні зміни у житті країни і як приклад наводить дані оцінки власного економічного становища. «На початку незалежності Україна мала дуже великий рівень бідності внаслідок розриву економічних зв'язків та дуже невдалої приватизації. Наприкінці 1990-х років він досяг 50%. Потім ситуація покращилася і рівень бідності до 2008 року впав на 40 відсоткових пунктів і становив 11%. Проте цього ніхто не помітив, а політики і населення продовжували вважати, що рівень бідності зростає. Те саме відбулося після війни 2014 року — рівень бідності зріс вдвічі, після чого почав падати і останнім часом знову зріс, проте не до 50%, як колись», — каже директор КМІС.\nПроте все ж таки українці продовжують вірити, що позитивні зміни колись настануть. Так що за останні 30 років, попри усі проблеми, ми оптимізм ще не втратили.\nУкраїна30 років Незалежності


Гострокінцеві кондиломи у чоловіків, лікування кондиломатоза головки\nМініатюрні нарости, які нерідко називають статевими бородавками, на практиці є доброякісними утвореннями, що виникають переважно на шкірних покривах або слизових оболонках статевих органів. Такі розростання мають вірусну природу і в запущеній стадії розвитку можуть малігнізуватися, викликаючи рак.\nНайчастіше інфікування відбувається при тісному побутовому контакті або в ході інтимних відносин з носієм, тому найбільш схильні до зараження категорії осіб, практикуючі активне сексуальне життя з частою зміною партнерів. Розібратися, від чого формуються подібні кондиломи у чоловіків, при лікуванні яких необхідний регулярний контроль у лікуючого лікаря, допоможе даний матеріал.\n1 Чому виникають нарости\n2 Різновид новоутворень\n4 Етапи діагностики\n5 Схеми терапії\nЧому виникають нарости\nКондиломатоз – найпоширеніший тип інфекції, при перебігу якої на тілі хворого з’являються новоутворення, спровоковані реплікацією вірусу папіломи людини (ВПЛ) на тлі ослабленого здоров’я. Серед супутніх факторів, що обтяжують самопочуття і впливають на роботу імунної системи, зазначають:\nперевтома, пов’язане з надмірним навантаженням на організм і недосипом;\nобстановка постійного стресу і незадоволення власним життям;\nчасті переохолодження, стимулюючі розвиток запальних процесів;\nрегулярне зловживання тютюнової та спиртовмісної продукцією;\nнедолік в організмі вітамінів, мінералів та інших корисних елементів.\nПерераховані причини значно погіршують стан людини, роблячи його організм більш вразливим перед різними захворюваннями і зокрема папіломавірусом, при ураженні якими незабаром нерідко виявляють скупчення кондилом у чоловіків. Передача інфекції можлива не тільки в процесі злягання в традиційному розумінні, але як при оральному, так і анальному контактах.\nЗастосування бар’єрної контрацепції (кондомів) знижує, але не виключає ймовірність зараження.\nПерейняти настільки поширену інфекцію можна в глибокому дитинстві або навіть при народженні, якщо майбутня мати на момент вагітності перебувала в статусі вірусоносія. Відвідування басейнів, саун та бань, а також інших заходів, до яких належить користуватися загальними предметами, тільки сприяє і збільшує ризик придбання ВПЛ. Варто відзначити, що при цих схемах інфікування зазвичай виникають прості бородавки на руках, ногах або особі, ніж генітальні нарости на інтимних частинах тіла.\nСеред доброякісних наростів, що поширюються в інтимних зонах з-за активності папіломавірусу, виділяють 2 основні групи:\nЕкзофітні (або гострі), що ростуть догори у формі грибів на тонкій ніжці і утворюють скупчення сосочкообразной і пухкої поверхні, не відрізняється за кольором від близрасположенной шкіри. Зустрічаються найбільш часто у чоловічої частини населення на голівці статевого члена або в мочевыводящем каналі.\nЕндофітні (або плоскі), поглиблення всередину шарів епітеліальної тканини і викликають зміни, які без своєчасного лікування стрімко перероджуються в злоякісну пухлину. Плоскі кондиломи у чоловіків характеризуються повільним зростанням і з’являються при наявності в організмі високоонкогенних штамів вірусу.\nВ окрему категорію виносять тип широких кондилом, що формуються в області статевих органів у місцях присутності вологого середовища (пахвові западини, мошонка, статеві губи, промежину, область головки) на тлі прогресування сифілісу, що вимагає невідкладної медикаментозної терапії. При некоректному лікуванні можуть постраждати внутрішні органи і навіть центральна нервова система. У медичній практиці нерідко відзначають попарне розвиток сифілісу і ВПЛ.\nСпецифічні симптоми папіломавірусу просто відсутні – про наявність інфекції в організмі носій може не знати аж до першої появи наростів. Однак виявити 1-2 кондиломи в уретрі – важке завдання для чоловіків, оскільки одиничні і невеликі освіти не супроводжуються ні хворобливими відчуттями, ні сверблячкою.\nРозмір кожного ущільнення зазвичай не перевищує 2 мм, але при множині розростанні папілом загальний вогнище ураження може досягати 15-20 см, що є типовим для зон біля ануса і промежини. У випадку пізнього звертання в медичний центр можуть спостерігатися ознаки переродження клітин, яке в рази прискориться при травмуванні наростів в ході статевого контакту.\nКондиломатоз у чоловіків і жінок не супроводжується яскравою виразністю і погіршенням фізичного стану людини, проте може приносити істотний дискомфорт при терті об одяг і впливати на лібідо із-за виникаючого стресу від виду «чужорідних об’єктів» на геніталіях.\nНедостатній догляд за ураженими ділянками тіла і невиконання усіх приписів уролога веде до закономірного збільшення чисельності новоутворень.\nВажливо не допустити розвитку захворювання, почавши протистояння з вірусом з відвідин лікаря. Кваліфікований фахівець здатний визначити тип кондилом на тілі за візуальними ознаками. Але для точного встановлення причини збоїв у роботі імунної системи та для подальшої розробки індивідуальної системи лікування пацієнтові належить пройти комплексне обстеження, що складається з наступних етапів:\nУ чоловіків, що страждають новоутвореннями, локалізованими біля заднього проходу, перевіряють стан прямої кишки за допомогою аноскопии – інформативного методу, що дозволяє точно оцінити поточні зміни в анальному каналі.\nВивчаються зіскрібки епітеліальних клітин з уражених ділянок шкіри, на яких зосереджені нарости, завдяки чому можна виявити тип збудника і вірусне навантаження.\nПроводиться забір зразків тканин новоутворення для цитологічного дослідження, а також біопсія у разі необхідності гістології.\nДля визначення штамів ВПЛ і діагностики інших венерологічних хвороб, що вражають організм пацієнта, слід здати спеціалізований ПЛР-дослідження або Digene-тест.\nПісля встановлення точної причини кондиломатоза лікуючий лікар призначає консервативне лікування лікарськими препаратами, а також може рекомендувати хірургічне видалення кондилом у разі їх швидкого поширення та збільшення в розмірах.\nТаке захворювання з-за високих показників контагиозности не вдасться повністю вилікувати, однак купірувати його активність і постаратися запобігти ризик рецидивування досить просто за допомогою аптечних препаратів. Нерідко протягом курсу прийому иммунокоррегирующих лікарських засобів новоутворення поступово самоусуваються із-за посиленого вироблення інтерферону – особливого типу білка, що забезпечує високу ступінь захисту організму від зовнішніх збудників інфекції.\nЯкщо очікуваного результату від консервативної терапії не настає, то лікування кондилом у чоловіків доповнюють процедурою хірургічного втручання, альтернативою якому виступають апаратні методики сучасної косметології. З найбільш популярних і ефективних зазначають:\nКріотерапію, при якій доброякісні нарости піддають заморожування рідким азотом (або сухим льодом), після чого ущільнення відпадають через невеликий період часу, попередньо змінившись в забарвленні.\nРадіохірургічний спосіб, який дозволяє позбавитися від наростів без відсутності слідів рубців і шрамів. Інноваційна технологія, скорочуючи терміни реабілітації пацієнта до 1-3 днів;\nНовоутворення ліквідують за допомогою точно направленого лазерного променя, з-за якого тканини кондилом руйнуються без травмування поруч розташованої шкіри. Метод визнається фахівцями як максимально безпечний через неінвазивного методу впливу.\nТермокоагуляцию – бюджетний, але болючий спосіб усунення шкірних дефектів через припікання тканин спеціалізованим ножем, подає імпульси електричного струму. На місці видалених наростів з часом формується струп (суха скоринка з сукровиці), який відпадає через 10-14 днів.\nХімічну деструкцію, в процесі якої застосовуються сильнодіючі речовини з агресивним складом (кислоти) – розчин точково розподіляють на поверхні наростів за допомогою аплікатора.\nПри виборі будь-якого із зазначених схем терапію поєднують з прийомом противірусних, а також імуностимулюючих аптечних препаратів.\nУ харчування при лікуванні кондиломи додають вітамінізовані продукти і заспокійливі засоби в разі нервового виснаження пацієнта.\nПеред тим, як лікувати гострокінцеві кондиломи у чоловіків самостійно, вдаючись до трав’яних зборів і народними рецептами, важливо проконсультуватися на предмет протипоказань з доктором.\nПримочки з часнику, як і компреси з чистотілу можуть пошкодити ніжну шкіру геніталій, що тільки посилить отже тривалий процес відновлення. Настої на основі череди, ромашки і меліси можна вживати всередину, як напої, що благотворно впливають на імунітет і здоров’я.\nЕкзофітним або загостреними кондиломами називають невеликі шкірні дефекти, ...