Новини Вінниччини від 09 жовтня 2019 року | ТРК Вінничина\n09 жовтня 2019, 20:00\nНовини Вінниччини від 09 жовтня 2019 року\nПообіцяли - зробили: енергетики відключили водоканал. Хто з вінничан вже без води? Діти переселенці показали документальну виставу, козацький куліш, козацькі забави для дітей з інтернату, а також багато іншого у випуску новин від 09 жовтня 2019 року.\nНаші вітання. Ключові теми середи 9 жовтня, вже зібрали для Вас кореспонденти телеканалу Вінниччина.\nПообіцяли - зробили: енергетики відключили водоканал. Хто з вінничан вже без води?\nЧерез відключення від енергоживлення об’єктів КП «Вінницяоблводоканал» без води уже залишились будинки на деяких вулицях обласного центру. За окремими адресами тиск води суттєво знижено. Електропостачання відключено через борги попередніх періодів, - зауважують у КП «Вінницяоблводоканал». На підприємстві зазначають, що на даний час без послуг водопостачання залишаються: мікрорайони Вишенька (частково), Старе місто, вулиці: Блюхера, Чехова, М.Шимка. Отримують послугу зі зниженим тиском (можлива відсутність водопостачання на верхніх поверхах житлових будинків): у мікрорайонах Вишенька, Поділля, Сабарів, с. Пирогово, Агрономічне, вулиці Баженова, Толстого, Кона, Стахурського,\n«КП “Вінницяоблводоканал” переконують, спільно із Вінницькою міською радою та Вінницькою облдержадміністрацією вживають належних заходів щодо відновлення електропостачання та забезпечення роботи водопровідних насосних станцій для сталого водопостачання у житлових будинках.\n"Адміністрація КП “Вінницяоблводоканал” просить вибачення за тимчасові незручності та сподівається на розуміння та підтримку вінничан", - йдеться у повідомленні комунального підприємства.\nПідлітки зі сходу показали у Вінниці свою виставу\nУ Вінниці 14 підлітків з Луганська та Донецька презентували виставу «Майбутнє Європи». Вони не професійні актори, вони звичайні діти, які зі сцени розповідають про своє життя, життя дітей-переселенців. В кожного своя історія пов’язана з війною. Свої думки та враження вони доносять до своїх однолітків через проект. Організатори проекту кажуть що вистава це спроба щирої розмови про бажання нового покоління українців та дискусій з глядачем в кожному місці.\nТриватиме навчання два з половиною місяці. За цей час ветерани опанують основи планування, маркетингу, фінансів, управління персоналом та продажів. На завершення – кожен має розробити бізнес-план власної справи. Найкращі проекти отримують стартове фінансування від ВМР та за підтримки Фонду сприяння демократії Посольства США в Україні. Таким чином Вінниця стане третім учасником проекту «Програма з підприємницької діяльності для ветеранів АТО та ООС».\nВінницькі центри первинної медико-санітарної допомоги відкрили сезон щеплень проти грипу\nУ міській раді повідомили, що вже закуплена перша партія вакцини, яку вінничани зможуть придбати за пів ціни завдяки програмі «Стоп грип». На сьогодні міська комунальна аптека закупила 2,5 тисячі доз вакцини «ДжіСі Флю». В кінці жовтня – на початку листопада має надійти «Ваксігрип». У Вінниці передбачено кошти на 10 тисяч щеплень. Минулого року було більше 5500 щеплень. Та кількість вакцин може збільшуватись в залежності від пацієнтів.\nНагадаємо, за 4 роки відколи діє програма стоп грип у вінниці не зареєстровано жодного летального випадку.\nРозпочато онлайн-марафон по збору коштів, аби врятувати життя вінницького рятувальника\nСергію Довганю терміново потрібна пересадка печінки, йому діагностували рідкісну хворобу - тромбоз печінкових вен, У випадку Сергія, при настільки високому рівні тромбозу, – можлива пересадка органу лише від трупного донора. Такі операції наразі в Україні не проводять, а хвороба не залишає шансу чекати. Сергія зможуть прооперувати в Мінському адже там максимально швидкий пошук донорського органу, а також найдешевша вартість операції у порівнянні з європейськими клініками. Операція коштує 2 мільйони 600 тисяч гривень. Такої суми у нього немає, а потрібна вона вже за 29 днів. Умови цього марафону прості: потрібно, щоб за 30 днів 10 тисяч 400 учасників перерахували по 250 грн благодійного внеску. А в подарунок, кожен отримає магнітик із подякою від Сергія Довганя, як нагадування, що нас можуть об’єднувати прості речі і можемо бути корисними один одному.\nУ Вінниці 10 жовтня похмура погода у другій половині дня відступить, але вже ввечері небо знову затягнеться хмарами. Без опадів. Вночі +9, протягом дня 8 до 17 градусів, вечір +10


Вітання з Днем Незалежності України у прозі: побажання своїми словами - Радіо Максимум\n24 серпня українці святкують День Незалежності 2020! З нагоди цієї важливої дати ми підготували для вас найкращі вітання та побажання своїми словами – обирайте поздоровлення для рідних та друзів з Днем Незалежності України.\nДень Незалежності України у 2020 році припадає на понеділок. Українці вітають один одного з 29-ю річницею офіційного народження держави! Ми підготували для вас красиві привітання у прозі українською мовою.\nІ ще: Вітальні вірші з Днем Незалежності України\nМіцній Україна, процвітай! Нехай щасливим буде твій народ, незалежна – ти! Не забувай гордою ходою завжди йди вперед! Нехай розвіє вітер над тобою хмари грозові, чорні, як ніч. Нехай мир буде, радість і спокій, а біди і печалі нехай йдуть геть!\nПриймайте вітання в День Незалежності! Українській армії бажаємо наснаги, пораненим і постраждалим – духовного оновлення та відновлення, усім українцям – щастя, радості, миру і свободи!\nНарод України святкує уже 29 річницю, відколи здійснилася споконвічна мрія наших предків – бути господарями на своїй багатій та чарівній українській землі. Шануймо нашу неньку – Україну!\nУкраїна – країна неймовірної краси, але з важкою долею. Вона мужньо переносить випробування, коли гинуть мільйони її синів і дочок. І кожен раз встає з колін, виховуючи нові покоління закоханих у рідний край лицарів правди та свободи. Мабуть, найкращим пам'ятником для всіх, хто загинув за Україну, буде наше бажання будувати суверенну, вільну, незалежну державу. Тож усіх нас з Днем Незалежності!\nОригінальні поздоровлення з Днем Незалежності України\nДень незалежності кожен визначає для себе сам. Бажаю не залежати від фінансів, від поганих звичок і від усіх навколишніх негараздів!\nВітаю! Сьогодні 24 серпня – День Незалежності України! Будь-який привід гарний, щоб згадати один про одного і побажати один одному щастя. Так нехай же таким приводом стане День Незалежності України!\nОфіційні вітання на 24 серпня з Днем Незалежності України\nВітаю вас із загальнонаціональним святом Днем Незалежності України! З тієї пори, як була проголошена незалежність, наша країна пройшла декілька етапів духовного оновлення, відтворюючи патріотизм, традиції й духовність нашого народу. Хотілося б, щоб з кожним роком це свято додавало всім нам наснаги та впевненості в нашому майбутньому. Бажаю миру і злагоди у ваших родинах, міцного здоров'я, щастя і добробуту.\nЩиро вітаю вас з нашим національним святом – Днем незалежності України. 28 років тому на карті світу з'явилася нова держава – незалежна Україна. 24 серпня 1991 року Україна вибрала незалежність – ми почали власний шлях, який отримав схвалення і визнання світової спільноти. Ми спільно будуємо нашу країну, ми вистраждали її незалежність. Тож продовжуймо працювати задля розквіту України! З Днем Незалежності!\nПроцвітання, здоров'я, міцного духу нашої багатої та щедрій Україні! Нехай сім'ї українців завжди будуть згуртованими, столи – повними, свята – веселими, сусіди – хорошими, а друзі – щирими!\nІ в найкращі, і в найскладніші моменти громадяни України залишаються оптимістами. Ми віримо у свою країну, в її гідне майбутнє – ми обов'язково станемо заможною, демократичною державою. З Днем Незалежності! Нехай це свято додає нам сили та впевненість у досягненні цілей на благо нашої країни. Бажаємо всім міцного здоров'я, злагоди, добробуту кожного будинку, миру – нашій рідній землі.\nСьогодні, в день 29-ї річниці незалежності України, бажаємо вам взаєморозуміння, злагоди та успіхів у справах на благо нашої Батьківщини. Нехай кожен день вашого життя буде сповнений радістю, дружнім теплом і новими здобутками. Нехай ці досягнення стануть міцними цеглинками в будівництві міцної держави, якою зможуть пишатися наші діти.


Як Brexit вплине на Україну - думки експертів | Сьогодні\n12 квітня 2019, 08:54\nВ контексті чергового перенесення Brexit виникають занепокоєння про те, яким буде тон взаємин між Україною і Британією, розповіли "Сьогодні" фахівці.\nОднак як зазначила директор Інституту економічних досліджень Вероніка Мовчан, поки вплив Brexit на українську економіку залишається незначним. В майбутньому британські інвестори в Україні можуть стати менш активними, але давати чіткі прогнози важко, оскільки все ще існує занадто багато сценаріїв, вважає експерт.\nУ будь-якому випадку Києву варто сконцентрувати увагу на збереженні партнерських відносин з Лондоном, підкреслив директор економічних програм Центру Разумкова Василь Юрчишин.\n"Британія – одна з найбільших економік. Крім того, геополітично Британія завжди підтримувала Україну. В тому числі, коли йшли розмови про вступ України до СОТ ... Крім того, британська економіка пов'язана з іншими англосаксонскими країнами – США, Канадою, тому, безумовно, Британія може стати тим мостом, тією основою підтримки України як економічно, так і політично", – переконаний він.\nМовчан додала: вже є підстави вважати, що торгові відносини між Києвом і Лондоном збережуться. Під питанням залишаються терміни.\n"У найгіршому випадку ми повертаємося в режим в рамках СОТ. Але в принципі Велика Британія планувала підписати угоди про вільну торгівлю з усіма країнами, з якими вона їх зараз має в рамках ЄС, тому в принципі це буде, просто питання як швидко", – зазначила вона.\nРаніше президент Франції Еммануель Макрон заявив, що продовження відстрочки для завершення процедур Brexit є оптимальним рішенням.\nНагадаємо, 10 квітня лідери країн ЄС провели саміт, на якому розглянули питання про перенесення крайнього терміну виходу Великої Британії з ЄС. Британська сторона попросила перенести Brexit на 30 червня 2019 року. Однак країни ЄС виступили за те, щоб перенести Brexit на ще більший термін – до 31 жовтня.\nВтім, глава британського уряду Тереза Мей пообіцяла зробити все від неї залежне, щоб Сполучене Королівство вийшло зі складу Європейського Союзу до 30 червня, про що вона раніше просила у Брюсселя.\nВеликобританія ЄС вихід Украина відстрочка зовнішня торгівля Угода про асоціацію з ЄС Brexit


У Харкові затримали церковного злодія\nУ ніч на 7 липня 2021 року поліція затримала злочинця, який намагався обікрасти Успенський храм УПЦ в Харкові. О 00:46 до поліції охорони надійшов сигнал про спрацювання сигналізації в приміщенні церкви, повідомили у відділі комунікації ГУ НП України в Харківській області, передає Depo.Харків.\nПоліцейські, які прибули на місце, побачили пошкоджений замок вхідних дверей. У цей час з вікна вистрибнув чоловік і почав тікати в бік лісосмуги. На вимогу зупинитися підозрюваний не відреагував. У зв’язку з цим, поліцейський використав вогнепальну зброю, вистріливши вгору у повітря. Зловмисник зупинився, його затримали.\nPrev«Підтримка віруючими УПЦ» приїзду патріарха Варфоломія в Україну – абсурд\nУ Рачині громада УПЦ просить допомогти утеплити стіни нового храмуNext


Крістіна Річчі вийшла заміж за таємного коханого Марка Хемптона\nАмериканська актриса, 41-річна Крістіна Річчі, відома за роллю у фільмі «Сімейка Адамс», вийшла заміж 9 жовтня. Її чоловіком став 37-річний британський стиліст і перукар Марк Хемптон, роман з яким зірка не афішувала.\nПро те, що одруження було заплановано на минулу суботу, нічого не було відомо. Також молодята не діляться фотографіями з урочистості, вони опублікували лише пару знімків на тлі гарної весільної арки.\n«Містер і місіс», – так підписала Крістіна Річчі спільне зі своїм коханим фото.\nНагадаємо, два місяці тому актриса повідомила радісну новину – вона вагітна. В цей же період вона розсекретила свій таємний роман з Марком Гемптоном. До цього про їхні стосунки нічого не було відомо.\nРаніше Крістіна Річчі була одружена з актором Джеймсом Хеердегеном. Від нього у актриси є семирічний син Фредді. Розлучення подружжя було дуже скандальним, а сама актриса зробила офіційну заяву про те, що чоловік фізично і психологічно знущався над нею і дитиною.\nУ 2020 році Річчі подала на розлучення після того, як Хеердеген напав на неї в спільному домі. Актриса зізналася, що поведінка чоловіка змінилася в розпал пандемії, коли люди повинні були знаходитися на самоізоляції і проводити основний час вдома. Її чоловік ображав і принижував її. Це і стало причиною розлучення.\nКрістіна Річчі навіть звернулася в поліцію, отримавши судовий наказ, за яким Джеймс не мав права наближатися до неї. Потім вона подала на розлучення, причиною вказавши «непримиренні розбіжності». Зірка отримала повну опіку над спільним сином, але Джеймс Хеердеген отримав право бачитися з сином.\nПро відносини Крістіни Річчі з перукарем Марком Гемптоном нічого не відомо. Пара не розкриває подробиць, коли почала зустрічатися. Відомо тільки, що розлучення актриса отримала в липні минулого року. Також стиліст не розкриває подробиць свого особистого життя до актриси. З нею він почав з’являтися на публіці лише недавно.


1. Наука України у ХVІІ-ХІХ ст.\n2. Формування системи наукових установ і розвиток науки у першій половині ХХ ст.\n3. Особливості української науки в умовах науково-технічної революції.\nНаукові знання прийшли на Русь з прийняттям християнства через переклад грецьких та інших книг. На Русі знали твори античних авторів – Арістотеля, Платона, Сократа тощо. Науково-природничі знання знаходились під впливом середньовічних трактатів Козьми Індикоплова, “Шестоднева” Іоанна, екзарха болгарського.\nПоряд з цим, на Русі існували й практичні знання, що з’явилися внаслідок виробничої діяльності. Металургія, ковальське й ювелірне виробництво вимагали знань у галузі металознавства, а будівельна справа – елементарних знань з математики. Виробництво скла, мозаїк, різнокольорових емалей, глазурі для керамічного виробництва було неможливе без знання хімічних властивостей матеріалів.\nГоловним центром розвитку наукових знань в Україні на початку ХVІІ ст. був Київський колегіум, навколо якого зосереджувались кращі наукові сили. Викладачі колегіуму в трактуванні деяких питань вийшли далеко за межі теологічного тлумачення світу. Вони сприймали ідеалістичні погляди Арістотеля, які становили основу їхніх філософських концепцій, але в своїх спробах творчо переосмислити його спадщину звертались не до інтерпретованих церквою творів філософа, а безпосередньо до першоджерел. Разом з тим, у поглядах деяких викладачів колегіуму простежувались елементи матеріалістичного світосприйняття. Так, Йосип Кононович-Горбацький викладав у колегіумі філософію. Його курс включав логіку, фізику й метафізику. Він вважав, що матерія перебуває у постійному русі й що саме рух є формою її існування, та стверджував, що світ існує незалежно від людської свідомості.\nВикладачі колегіуму були знайомі не лише з філософською системою Аристотеля. Їм були відомі матеріалістичні погляди старогрецьких філософів. Так, М.Стрийковський у своїй “Хроніці” виклав ці погляди на походження світу.\nУ другій половині ХVІІ ст. центром освіти і науки в Україні стала Києво-Могилянська колегія. Тут гуртувалися наукові сили того часу: Інокентій Гізель, Іоаникій Галятовський, Лазар Баранович, Антоній Радивиловський та інші. Київські вчені зосереджували увагу на складних питаннях астрономії, математики, географії та інших наук. Зокрема, І.Галятовський намагався розкрити причини таких явищ природи, як сонячне і місячне затемнення, хмарність, блискавка. Передові погляди у галузі астрономії, що пов’язувалися з системою Коперника, проявили перекладачі “Космографії” Є.Славинецький та А.Сатановський. У науковому середовищі Києва були знавці математики, зокрема планіметрії та стереометрії.\nУ ХVІІІ ст. на розвиток і поширення наукових знань у Гетьманщині, Слобожанщині та інших українських землях вплинуло створення Петербурзької Академії наук та діяльність М.Ломоносова. Своїм вченням про поверхню землі він поклав початок розвитку геології, надавав великого значення використанню кам’яного вугілля, яким багаті надра України. Наукові експедиції Академії наук мали велике значення для вивчення природи України. Їх маршрути пролягали через Київ, Глухів, Бахмут та інші міста. На початку ХVІІІ ст. було відкрито поклади кам’яного вугілля в Донбасі. Академічні комплексні експедиції на чолі з П.Палласом, В.Зуєвим та іншими вченими започаткували систематичні геологічні дослідження в Україні.\nЩодо точних наук, то певних успіхів було досягнуто в галузі математики. Складений Феофаном Прокоповичем у 1707-1708 рр. курс лекцій з арифметики і геометрії для студентів Київської академії мав переваги над тогочасними зарубіжними підручниками з математики. Підручник викладача математики Київської академії І.Фальковського “Скорочення змішаної математики” та книга “Теоретична астрономія” були значним досягненням тогочасної науки.\nМатематика й фізика займали значне місце в учбовій програмі Studium Ruthenum при Львівському університеті. Викладали ці предмети у ХVІІІ ст. вихідці із Закарпаття Петро Лодій та Іван Земанчик. У цілому поширення наукових знань в українських землях досягло помітних успіхів, хоч і гальмувалась феодальними відносинами і відсутністю власної державності.\nВпродовж ХVІІ-ХІХ ст. математика, механіка, фізика, хімія та ін. сформувалися як самостійні науки. Особливого розвитку вони набули наприкінці ХVІІІ – ХІХ ст. у зв’язку з індустріальною революцією.\nУ ХІХ ст. науково-дослідна робота зосереджувалася в університетах та ліцеях. Професори вищих навчальних закладів поряд з викладанням займалися дослідженнями в лабораторіях, наукових кабінетах, обсерваторіях. У науці все більше наростала боротьба між матеріалістичним та ідеалістичним світоглядами.\nПрофесор Харківського університету Т.Осиповський у праці “Зміна Сонця” висловив ряд думок про природу світла. В астрономії він був послідовником Лапласа. Виданий у Петербурзі тритомний “Курс математики” за його авторством протягом кількох десятиліть служив основним вітчизняним підручником з цієї галузі науки. У Київському університеті працював професор В.Федоров, діяльність якого сприяла відкриттю в університеті обсерваторії. Помітне наукове значення мали праці з астрономії професора Рішельєвского ліцею В.Петровського, який вивчав космічні тіла та будову всесвіту. Професор Харківського університету гідрогеолог Н.Борисяк досліджував геологічну будову басейну річок Сіверського Дінця, Дніпра і Дону, геологію Донбасу.\nВелику роль у розвитку природничих, фізико-математичних та технічних знань відігравали наукові товариства, які зміцнювали контакти між ученими та займалися пропагандою знань. Особливо виділялися Харківське (1863), Київське (1899), Одеське (1870) товариства дослідників природи. Перше математичне товариство в Україні виникло при Харківському університеті у 1879 р. Київське фізико-математичне товариство (1890) друкувало наукові праці у своїх “Звітах” і “Протоколах”. Наприкінці 1860-х рр. розпочало роботу Київське відділення Російського технічного товариства. Згодом воно взяло активну участь у заснуванні Київського політехнічного інституту.\nНа західноукраїнських землях у 1892 р. на базі Літературного товариства ім. Т.Шевченка було створено Накове товариство ім. Т.Шевченка, яке складалося з трьох секцій: історико-філософської, філологічної, математично-природничо-медичної та ряду комісій з окремих галузей науки. Товариство видавало наукові журнали, серійні видання.\nПомітних успіхів у другій половині ХІХ ст. досягла математика. З 1885 р. у Харківському університеті працював видатний математик О.Ляпунов, якому належить провідне місце в розробці проблем стійкості й рівноваги руху механічних систем. Його праця “Загальна задача про сталість руху” не втратила свого наукового значення до наших днів. Математики Київського університету заклали фундамент нової алгебраїчної теоретичної школи. Праця М.Ващенка-Захарченка “Символічне числення і застосування його до інтегрування лінійних диференційних рівнянь” стала відома у всій Європі. Засновником математичної школи в Одесі став професор Є.Сабінін. Його учень С.Ярошенко в 1873 р. видав першу в математичній літературі працю, присвячену проекційній геометрії, – “Початки нової геометрії”.\nХІХ століття в усьому світі було періодом бурхливого розвитку фізики. Нові відкриття – закон збереження і перетворення енергії, явище електролізу, електромагнітні явища – вимагали нових філософських узагальнень.\nПрофесор Новоросійського університету М.Умов своїми працями, присвяченими хвильовим процесам і земному магнетизму, зробив помітний внесок у розвиток світової науки. У Київському університеті проблемами молекулярної фізики займався М.Авенаріус. У Києві 1884 р. виникла перша в Україні кафедра теоретичної фізики, яку очолював М.Шіллер. У Харкові з 1880 р. фізик М.Пильчиков розвивав теорію магнітних аномалій і магнітних вимірів, працював у галузі електротехніки та електролізу, став одним з піонерів рентгенографії та рентгенології в Росії. Пильчиков був дійсним челеном багатьох вітчизняних та закордонних наукових товариств.\n1864 р. М.Бекетов організував у Харківському університеті при фізико-математичному факультеті перше фізико-хімічне відділення і лабораторію фізичної хімії. У галузі загальної хімії працював Я.Михайленко, який у 1899 р. увів парціальні величини у термодинаміку розчинів, випередивши цим відкриття Люїса.\nАктивна розробка корисних копалин зумовила піднесення геологічної науки. К.Феофілактов заснував у Києві школу геологів, що поклала початок вивченню Українського кристалічного щита та геології Придніпров’я.\nЗначного розвитку досягла біологія. У 1867 р. І.Мечников був обраний доцентом Новоросійського університету. Він створив вчення про фагоцитоз та імунітет, яке знайшло визнання у світовій науці. У 1886 р. спільно з мікробіологом М.Гамалією він організував в Одесі першу в країні бактеріологічну станцію.\nЦентром наукової діяльності на західноукраїнських землях у другій половині ХІХ ст. залишався Львівський університет та математично-природничо-медична секція Наукового товариства ім. Т.Шевченка. Активними членами секції стали математики В.Левицький і М.Зарицький. У галузі загальної хімії у Львові з 1872 р. плідно працював Б.Радзішевський. Проблемами органічної хімії у 60-70-х рр. ХІХ ст. займався керівник кафедри хімії Е.Ліннеманн. Львівські вчені-геологи провели ряд ґрунтовних досліджень з метою вивчення геології краю. Ю.Токарський розробляв літографію і петрографію відкладів південно-східної частини Карпат; виверження порід вивчав основоположник мікроскопічної петрографії Ф.Ціркель.\nУ 1881 р. уродженець України, інженер М.Бенардос першим у світі винайшов і застосував у промисловій практиці дугове електрозварювання металів. Найбільш економічний для свого часу паровоз сконструював наприкінці ХІХ ст. київський інженер О.Бородін.\nПочаток ХХ ст. ознаменувався помітною демократизацією науки, що знаходило свій вияв насамперед у популяризації наукових знань, чому була присвячена діяльність О.Ляпунова, В.Стеклова, Д.Синцова, С.Реформатського та ін.\nЗначно зросли міжнародні зв’язки вчених України. Активну участь у роботі майже всіх міжнародних математичних конгресів початку ХХ ст. брав професор Харківського університету, почесний член Амстердамського математичного товариства Д.Синцов. Професора Київського університету, геолога М.Андрусова обрали членом Ради Міжнародного геологічного конгресу.\nПомітних успіхів на початку ХХ ст. досягли математики України. Зокрема, викладачі київських вузів В.Єрмаков, Б.Букрєєв, їх учні Г.Пфейффер, П.Воронець з успіхом досліджували різні питання теорії диференційних рівнянь, варіаційного числення, а також звернулись до нових проблем математики – теорії поверхонь, алгебраїчних функцій двох змінних і теорії груп. Викладач комерційного інституту Є.Слуцький проводив дослідження в галузі математичної статистики, розробив основи теорії випадкових функцій.\nПрофесор Київського університету Д.Граве створив алгебраїчну школу, з якої вийшли відомі вчені М.Чеботарьов, О.Шмідт, Б.Делоне, М.Кравчук. Основним напрямом їхніх досліджень був один з найголовніших відділів алгебри – теорія груп. Математики Харківського університету працювали в галузях математичної фізики (В.Стеклов), геометрії і геометричної теорії диференційних рівнянь (Д.Синцов), математичного аналізу теорії функцій і теорії ймовірностей (С.Бернштейн).\nЗначних успіхів досягли вчені в галузі фізики. Представник київської фізичної школи М.Авенаріуса Й.Косоногов провів ряд досліджень, присвячених вивченню електролізу за допомогою ультрамікроскопу, питанням оптичного резонансу, електричних коливань. Проблемами оптики займались професор Київського університету і політехнічного інституту Г.Де-Метц та професор Харківського університету Т.Кравець. Дослідження останнього з питань поглинання світла в розчинах забарвлених речовин становили на той час одне з найвидатніших досягнень у галузі оптики, а в сучасній науці вони мають велике значення у зв’язку з висновками квантової теорії.\nЗасновником харківської школи радіофізиків був Д.Рожанський, який своїми дослідженнями коливного розряду в 1908 р. набагато випередив у цій галузі зарубіжних вчених. Цінні дослідження з різних питань геофізики, оптики, радіотехніки та рентгенографії провів професор Харківського технологічного інституту М.Пильчиков.\nУ Львівському університеті М.Смолуховський займався розробкою проблем молекулярної фізики і термодинаміки. Своїми працями він створив основу для молекулярно-кінетичного обґрунтування другого начала термодинаміки.\nОсобливого значення в Україні на початку ХХ ст. у зв’язку з подальшим розвитком промисловості набули технічні науки. Цей час пов’язаний з якісно новим етапом у розвитку науки: віднині наукові дослідження стали випереджати і визначати розвиток техніки, а не навпаки, як було до цього часу. Практичне застосування наукових ідей привело до кардинальних змін у техніці та технологічних процесах.\nВажливі наукові проблеми аналітичної механіки, динаміки твердого тіла розробляли професори Київського університету Г.Суслов, П.Воронець, праці яких поклали початок новому розділу механіки і математики – динаміки неголономних систем.\nВидатним вченим-механіком був ректор Київського політехнічного інституту В.Кирпичов. Його дослідження з різних питань фізики, механіки, опору матеріалів, варіаційного числення не втратили свого значення і в наш час. Викладач цього ж інституту з 1904 р. Є.Патон став відомим фахівцем у галузі мостобудування. Йому належав ряд посібників і монографій з питань розрахунку і проектування мостів, численні проекти мостів оригінальних конструкцій.\nПрофесор Катеринославського вищого гірничого училища О.Динник – засновник наукової школи з теорії пружності – працював у галузі проблем стійкості та дав визначення коефіцієнтів стійкості, вивчав питання гірського тиску і міцності підйомних шахтних канатів. Оригінальністю і новизною відзначалися роботи професора того ж училища Я.Грдини в галузі динаміки живих організмів з широким застосуванням методів аналітичної механіки, в яких уже в той час проступали риси сучасної біокібернетики.\nКомплексним процесам розробки й експлуатації вугільних родовищ Донбасу були присвячені наукові праці професора О.Терпигорєва. Розробкою аналітичних методів проектування рудників і шахт займалися Л.Шевяков та Б.Бокій. Цінний внесок у розвиток гірничої науки зробили праці професора М.Протодяконова з проблем гірського тиску і кріплення гірничих виробок. Визначеним ним коефіцієнтом міцності і класифікацією гірських порід за міцністю користуються і зараз при відповідних розрахунках.\nСеред технічних наук широкого розвитку набуло вивчення металургії, тісно пов’язане з розвитком металургійної промисловості в Україні. Велике значення для розв’язання ряду проблем у галузі металознавства і термічної обробки металів мали праці відомого вченого-металурга, професора Київського політехнічного інституту В.Іжевського – автора проекту електроплавильної печі оригінальної конструкції.\nЧималий внесок у розвиток металургійної справи зробили вчені Катеринославського вищого гірничого училища, які досліджували процеси доменного виробництва, виробництва коксу, підготовки металургійної сировини (П.Рубін), вивчали природу і властивості булату, смугасту структуру сталі, розробляли теорію прокатки металів (А.Виноградов), теорію доменного процесу (М.Павлов). На початку ХХ ст. на металургійних заводах України (Брянському, Маріупольському, Краматорському) працював визначний український металург-практик, конструктор доменних печей, один з засновників школи вітчизняних доменщиків М.Курако.\nРізні галузі електротехніки збагатили своїми дослідженнями професор Харківського технологічного інституту, автор перших вітчизняних підручників з електротехніки П.Копняєв, наукові праці якого присвячені теорії машин і електричної тяги; М.Артем’єв, який вивчав дії струму високої напруги і розробив проекти електростанції та електромережі Харкова, електричного трамваю в Полтаві та ін.\nВажливі дослідження проводили вчені в різних галузях хімічної науки. Над проблемами органічної хімії працював С.Реформатський, роботи якого стосувалися синтезів за допомогою металоорганічних сполук. Наукові пошуки І.Осипова – представника харківської хімічної школи М.Бекетова – та професора Новоросійського університету П.Павлова з питань термохімічних процесів сприяли розвитку фізичної хімії. Основоположником колоїдної хімії в Україні вважається А.Думанський, який з 1912 р. викладав у Київському університеті курс колоїдної хімії і того ж року видав монографію “Про колоїдні речовини”.\nУ Львівському університеті питання загальної і фармацевтичної хімії вивчав засновник наукової школи хіміків у Львові Б.Радзішевський. Дослідження в галузі фізичної хімії тут проводили С.Толочко, В.Кемула.\nПомітний внесок у розвиток і демократизацію науки, в справу популяризації наукових знань робили наукові товариства, багато з яких діяли при університетах. Так, при Київському університеті налічувалося десять наукових товариств, при Харківському – працювало вісім, у Новоросійському – чотири.\nВелике значення для розвитку технічних знань в Україні мала діяльність філіалів Російського технічного товариства у Києві, Одесі, Харкові та інших містах. Найактивнішим серед них було Київське відділення Російського технічного товариства, яке очолював професор університету і політехнічного інституту Г.Де-Метц. До його складу в 1915 р. входило сім відділів: архітектурний, механіко-будівельний, цукровий, фотографічний, електротехнічний, теплотехнічний, борошномельний.\nПомітну роль у розвитку авіаційної справи, теоретичну основу якої заклали М.Жуковський і К.Ціолковський, відіграли добровільні повітроплавальні товариства, гуртки і аероклуби. 1908 р. в Одесі було засновано аероклуб, у якому вже через два роки налічувалося близько 140 членів. Його вихованцями були піонери повітроплавання С.Уточкін та М.Єфимов, який 8 березня 1910 р. здійснив над Одесою перший у Росії політ на літаку.\n1908 р. повітроплавальний гурток організувався при Київському політехнічному інституті, а через рік виникло Київське товариство повітроплавання. Невдовзі вони об’єдналися в єдине товариство. Його керівником став професор політехнічного інституту М.Делоне. У товаристві успішно працювали такі видатні конструктори і льотчики, як Д.Григорович, І.Сікорський, П.Нестеров, Ф.Андерс, професор політехнічного інституту О.Кудашев. І.Сікорський уславився як конструктор перших у світі надпотужних багатомоторних літаків “Російський витязь” та “Ілля Муромець”. Заслуга створення перших гідролітаків типу “летючий човен” належить колишньому студенту КПІ Д.Григоровичу. Сконструйовані ним моделі гідролітаків широко використовувались у бойових діях під час Першої світової війни. Лише в Києві протягом 1909-1912 рр. було створено близько 40 дослідних літаків різних типів. 27 серпня 1913 р. над Сирецьким аеродромом у Києві П.Нестеров вперше в історії авіації здійснив одну з найскладніших фігур вищого пілотажу – “мертву петлю”, яка пізніше дістала назву “петлі Нестерова”.\nНовий етап у розвитку української науки розпочався з розпадом Російської імперії. Установчі збори Української Академії наук (УАН) відбулися у листопаді 1918 р. Першим президентом академії став відомий вчений, мінералог, кристалограф, геохімик В.Вернадський. УАН складалася з трьох відділів і нараховувала 12 членів. 12 лютого 1919 р. в Києві відбулись загальні збори учених – засновників академії. У постанові від 4 липня 1919 р. Раднарком УСРР зазначав, що утворення Академії наук має першочергове значення для розвитку науки в Україні. Наприкінці 1920 р. у складі її трьох відділів працювали вже три інститути, 26 кафедр, 15 наукових комісій та комітетів. Уряд взяв на себе фінансування УАН.\nУ зв’язку з відмовою у квітні 1921 р. В.Вернадського від своїх обов’язків президентом УАН було обрано колишнього міністра науки і культури в уряді гетьмана П.Скоропадського М.Василенка. Після ліквідації у 1920 р. університетів наукова діяльність в УСРР зосереджувалась переважно в установах УАН. У червні 1921 р. РНК УСРР схвалив постанову, згідно з якою академія визначалася найвищою науковою державною установою республіки. Після укладення Ризького мирного договору у березні 1921 р. УАН перейменували на перейменовано на Всеукраїнську Академію наук (ВУАН). Такою назвою декларувався намір об’єднати в рамках однієї організації наукову інтелігенцію всієї України. Відносини ВУАН з керівництвом радянської України були напруженими. Зв’язки із західними вченими швидко зійшли нанівець. Влада не визнала повноважень М.Василенка, і в березні 1922 р. президентом обрали академіка О.Левицького, але у травні 1922 р. після його смерті президентом став В.Липський, який обіймав цю посаду до 1928 р.\nУ 20-ті рр. ХХ ст. розвиток науки спрямовувався в загальнодержавному масштабі. Для керівництва діяльністю наукових установ республіки при Народному комісаріаті освіти було створено Головне управління наукових установ – Головнаука, а на ВУАН покладалося завдання координувати й організовувати діяльність наукових установ республіки та окремих учених, вивчати досягнення науки за кордоном, спрямовувати розвиток науки і техніки відповідно до потреб народного господарства.\nОсновним науковим осередком стали науково-дослідні кафедри при учбових закладах та ВУАН. При кафедрах налагоджувалося навчання аспірантів. Майже щорічно проводились вибори в дійсні члени, а з 1924 р. – у члени-кореспонденти ВУАН. Наприкінці 1920-х рр. у систему ВУАН входило близько 40 дослідних наукових установ – інститути, комісії, кабінети, кафедри. Наукову роботу вели 37 дійсних членів ВУАН, 111 штатних і 275 позаштатних наукових працівників.\nЧимало науково-дослідних установ, зокрема кафедри Харківського технологічного, Катеринославського гірничого та Київського політехнічного інститутів, виконували завдання по відбудові підприємств. Розпочалося планомірне дослідження Донецького вугільного, Криворізького залізорудного та Нікопольського марганцевого басейнів. На базі радіологічної лабораторії 1925 р. в Одесі було створено хіміко-радіологічний інститут. Помітні досягнення у 1920-ті рр. в Україні відбулися у розвитку радіофізики. Під керівництвом Д.Рожанського вперше в світі було створено магнетронний генератор, який пізніше став одним з основних елементів радіолокаційної апаратури.\nЗначних успіхів було досягнуто в галузі математики й механіки. Дослідження М.Крилова з теорії нелінійних диференційних рівнянь стали основою для формування київської школи нелінійної механіки. У галузі теорії диференційних рівнянь з частинними похідними успішно працював Г.Пфейффер.\nКерівництво України на межі 20-30-х рр. ХХ ст. приділяло значну увагу розвиткові науки. Бюджет ВУАН у 1932 р. становив майже 1,5 млн. крб. У травні 1928 р. президентом ВУАН було обрано академіка Д.Заболотного. Серед новообраних академіків були засновник електрозварювальної школи в Україні Є.Патон, хімік-технолог Є.Орлов. У 1930 р. президентом ВУАН став О.Богомолець.\nЗ 1930 р. в системі Академії наук основною науково-організаційною ланкою став інститут. В академії було створено два відділи: природничо-технічний (до нього, зокрема, входили математичні, індустріально-технічні, фізико-хімічні науки) та соціально-економічний. З метою підготовки наукових кадрів у 1930 р. в академії було створено аспірантуру.\nДля зосередження зусиль вчених на розв’язанні першочергових проблем при Академії наук було створено Комісію по вивченню природних багатств республіки. Для вирішення проблем реконструкції металургійної промисловості було створено науково-дослідні інститути металів у Харкові (1928) та Дніпропетровську (1929). Розгорнулися дослідні роботи у галузі машинобудування, енергетики, будівельної техніки. 1929 р. Є.Патон заснував у Києві електрозварювальну лабораторію, на базі якої згодом був створений науково-дослідний інститут.\nУспішно розгорталися дослідження в галузі фізико-математичних наук. 1928 р. у Харкові було відкрито Український фізико-технічний інститут (УФТІ). В інституті функціонував прискорювач ядерних реакцій. Використовуючи його, вчені розпочали дослідження в галузі ядерної фізики і вже у 1932 р. розщепили атом літію. У той час в УФТІ працював І.Курчатов.\nУ математичній науці в Україні, як і в попередні роки, видатну роль відігравали дослідження М.Крилова та його учня М.Боголюбова. Вони заклали основи нової галузі математики – нелінійної механіки. 1927 р. з ініціативи Л.Писаржевського в Дніпропетровську на базі науково-дослідної кафедри електронної хімії було засновано Інститут фізичної хімії. Вчені інституту розгорнули дослідження зв’язку механізму хімічних процесів з хімічною будовою речовини.\n1 квітня 1934 р. ВУАН була підпорядкована Раднаркому УСРР. У складі академії було створено або значно розширено науково-дослідні інститути хімії, хімічної технології, фізичної хімії, геології, математики та ін. Внаслідок цих організаційних заходів в Академії наук замість 164 невеликих інститутів, кафедр, комісій, лабораторій було створено 36 структурних одиниць (науково-дослідні інститути та установи при Президії). На травневій сесії ВУАН 1934 р. було обрано 9 дійсних членів та 18 членів-кореспондентів, у їх числі – О.Шмидт (математика), В.Яворський (органічна хімія), О.Лейпенський (фізика).\nУ лютому 1936 р. РНК УСРР затвердила новий статут академії. ВУАН було перейменовано на Академію наук УСРР. Інститути технічних наук академії працювали над створенням нових машин, у галузі хімічних наук розроблялися нові технологічні процеси. Було розроблено загальну теорію втомлюваності, стійкості металу, теорії динамічної пружності конструкцій. 1934 р. було створено Інститут електрозварювання АН УСРР під керівництвом академіка Є.Патона. Працюючи в тісному контакті з підприємствами, інститут розробив ефективний спосіб автоматичного зварювання під флюсом.\nУспішно досліджувалися проблеми фізико-математичних, хімічних і геологічних наук. В Інституті фізичної хімії О.Бродський вперше в країні на лабораторних установках здобув важку воду. Вчені України зробили значний внесок у розробку теоретичних основ фізики плазми. В галузі кінетичної теорії плазми основоположною стала праця Л.Ландау “Кінетичне рівняння для випадку кулонівської взаємодії”, написана вченим у 1936 р. під час роботи в УФТІ. Висновки Л.Ландау випереджали наукову думку в цій галузі на два десятиліття і пізніше знайшли застосування і розвиток у зв’язку з розгортанням досліджень з термоядерного синтезу.\nУ нерозривному зв’язку з діяльністю академічних науково-дослідних установ розгортали наукові дослідження вчені на кафедрах і в лабораторіях університетів та інститутів республіки. Багато відомих учених України очолювали кафедри та вузівські лабораторії. Вони зробили значний внесок у розвиток гірничої справи, металургії, зварювальної техніки, будівельної механіки та ін. У Дніпропетровському гірничому інституті під керівництвом академіка О.Терпигорєва, а також Л.Шевякова склалася відома школа з гірничої справи. У галузі металургії багато зробив академік М.Доброхотов, який з 1934 р. завідував кафедрою металургії сталі Дніпропетровського металургійного інституту.\n1939 р. в АН УРСР відбулися чергові організаційні зміни. У березні загальні збори академії ухвалили створити 4 відділи: суспільних, фізико-математичних, біологічних і технічних наук. У складі Академії наук УРСР почали працювати нові інститути – чорної металургії, енергетики, технології силікатів. У відання академії перейшов УФТІ. Після включення західноукраїнських земель до складу України в організації науки в республіці відбулися певні зміни. За постановою РНК УРСР від 2 січня 1940 р. у Львові було організовано філіали установ АН УРСР. На 1 січня 1941 р. в Академії наук УРСР нараховувалося 60 академіків, 66 членів-кореспонденів та 164 доктора наук.\nНа межі 30-40-х рр. ХХ ст. центральне місце в планах науково-дослідної роботи відводилося використанню енергії атомного ядра, виробництву високоякісних сталей, електрозварюванню тощо. У передвоєнні роки Інститут електрозварювання розробив новий ефективний спосіб швидкісного автоматичного зварювання. Праці Інституту будівельної механіки у галузі теорії механічної міцності конструкцій знайшли практичне застосування в авіаційній, танковій і машинобудівній промисловості. В Україні було розроблено технологію одержання індію з напівпродуктів і відходів та впроваджено у виробництво на Костянтинівському цинковому заводі. У 1941 р. В.Ізбеков, Я.Фіалков та О.Нижник здобули перший кілограм металевого індію.\nСерйозної перебудови зазнала робота науково-дослідних установ України з початком Великої Вітчизняної війни. В плани їх роботи включалась переважно оборонна тематика. При Президії Академії наук УРСР було створено Науково-технічний комітет сприяння обороні. До його складу входили провідні вчені: П.Будніков, А.Кіпріанов, М.Луговцов та ін. Праця вчених сприяла виробництву високоякісних металів, вибухових речовин, появі нової військової техніки та озброєння, підвищенню продуктивності праці працівників тилу. Так, працівники Інституту електрозварювання АН УРСР під керівництвом Є.Патона розробили та впровадили у виробництво методи електрозварювання для відновлення відпрацьованих деталей, створили установки для підводного зварювання і різання металів, що в багато разів прискорило ремонт кораблів. Важливе значення мало автоматичне електрозварювання металів, що стало широко застосовуватись у танковій промисловості та виробництві іншої військової техніки. Співробітники Фізико-технічного інституту виготовили перший зразок радіолокатора для визначення координат і швидкості літаків. Був створений також зразок локатора для кораблів ВМФ. Вчені інституту дали свої пропозиції з виробництва хімічних запалювальних сумішей, які використовувалися для боротьби з танками противника, рівнів для мінометних прицілів, приладів для контролю стволів гармат тощо.\nУ зв’язку з просуванням німецьких військ в глиб України відбувалась евакуація науково-дослідних установ та вузів республіки у тилові регіони. Наприкінці 1941 р. працівники евакуйованих наукових установ та вузів налогодили роботу на нових місцях. Більшість інститутів і Президія АН УРСР знаходились в Уфі. Деякі інститути, а також науково-дослідні установи, підпорядковані різним наркоматам і відомствам, працювали безпосередньо на базі підприємств у Казахстані, на Північному Уралі, в Сибіру.\nХоча кількість наукових співробітників Академії наук скоротилася у порівнянні з довоєнним часом у 6 разів, однак збереглось ядро найбільш кваліфікованих спеціалістів, які забезпечували виконання основної наукової тематики.\nУ воєнний час кількість досліджуваних проблем і тем в АН УРСР зменшилась майже вдвічі, але їх актуальність, темпи та якість розробки були на значно вищому рівні, ніж до війни. Дослідні роботи провадились переважно комплексно, тобто одну тему розробляли вчені кількох інститутів. У 1942 р. АН УРСР мала тісні науково-виробничі зв’язки більш ніж з 300 підприємствами.\nВажливе значення мали праці учених для подальшого розвитку металургійної промисловості. Метод виплавки ферромарганцю на магнезіальних шлаках, розроблений Українським науково-дослідним інститутом металів, був впроваджений на Кузнецькому металургійному комбінаті. Перебуваючи на Уралі, академік М.Доброхотов розробив і впровадив у виробництво технологію виплавки броневих сталей у мартенівських печах, запропонував нову технологію їх окислення та легірування. Це дало змогу знизити брак з 42% до 2%.\nНауковий колектив Інституту енергетики взяв участь у реконструкції енергогосподарства великих підприємств, у монтажі повітряохолоджувального устаткування заводів та шахт. Вугільні родовища Кузнецького басейну досліджувались Українським вуглехімічним інститутом. Внаслідок цих робіт сировинна база коксування на Сході була збільшена на 2400-2500 тис. т. на рік.\nОсобливу цінність мали роботи вчених, спрямовані на підвищення боєздатності армії. Першочергове значення у забезпеченні армії танком Т-34 мали роботи колективу Інституту електрозварювання, евакуйованого до Нижнього Тагілу. Інститут став першою організацією в країні, яка проектувала автоматичні зварювальні установки, виготовляла у своїх майстернях апаратуру до них, монтувала ці установки на заводах, пускала їх в експлуатацію, вдосконалювала технологію автоматичного зварювання, готувала кадри зварювальників безпосередньо на підприємствах. За короткий термін співробітники інституту створили необхідну кількість апаратів швидкісного зварювання, пультів управління апаратурою та ін. На березень 1943 р. внаслідок річної праці колективу інституту на двох танкових заводах Уралу швидкісне зварювання зайняло провідне місце у технологічному процесі бронекорпусного виробництва. 28 автоматів, які працювали на цих заводах, вивільнили декілька сотень зварювальників для інших робіт, підвищилась надійність зварних швів.\nОдночасно зі звільненням України були розроблені заходи щодо відновлення діяльності вищих навчальних закладів та науково-дослідних установ республіки. Відновленню їх діяльності сприяла допомога, що надходила в Україну з тих регіонів СРСР, які не зазнали окупації. У березні 1944 р. в Україну повернулась з евакуації Академія наук у складі 29 науково-дослідних установ. У липні 1944 р. у Львові відновила роботу філія АН УРСР з відділами, 13 інститутів академії. У 1945 р. в УРСР працювали вже 267 науково-дослідних установ, тобто 83% довоєнної кількості.\nЗначну допомогу промисловим підприємствам у відбудові енергетичної бази республіки надавали вчені Інституту енергетики АН УРСР, співробітники кафедр вузів Києва, Харкова, Одеси, Сталіно (Донецька), Дніпропетровська та інших міст. Науковці Донецького індустріального інституту без необхідної лабораторної бази взялися за відповідальне завдання по відкачуванню води з шахт, затоплених окупантами. Під час виконання цієї роботи на кафедрі гірничо-заводської механіки було розроблено й впроваджено у виробництво новий спосіб відкачки води за допомогою стиснутого повітря. Вагомим був внесок вчених у відбудову металургійних підприємств. Інститут чорної металургії АН республіки розв’язав питання про типове обладнання, можливості і характер використання старих машин і механізмів, про переобладнання підприємств металургійної промисловості на високому технічному рівні.\nУ повоєнні роки було внесено ряд змін в організацію наукових досліджень в УРСР. Зокрема, у 1952 р. з відділу фізико-хімічних і математичних наук АН УРСР виділився відділ фізико-математичних наук. У 1954 р. був утворений Кримський філіал академії. Розширилася мережа науково-дослідних установ в УРСР. Якщо у 1945 р. їх налічувалося 267, то у 1950 р. – 462, у т.ч. більше 30 академічних інститутів. Серед новостворених – харківські інститути радіофізики та електроніки, фізико-технічний низьких температур, львівські інститути – машинознавства та автоматики, геології, корисних копалин, київські інститути – металофізики, металокераміки і спецсплавів та ін. Зміцнювалася, хоча і повільно, матеріально-технічна база науково-дослідних установ, зростав кадровий потенціал.\nУ середині 1950-х рр. у складі академії налічувався 81 дійсний член та 100 членів-кореспондентів. У 1946 р. після смерті О.Богомольця президентом АН УРСР був обраний О.Палладін, відомий учений-біохімик.\nЗусилля учених України спрямовувалися передусім на розв’язання актуальних проблем індустріального розвитку, створення нових видів озброєнь і техніки, на реалізацію “плану перетворення природи”. Попри всі труднощі морально-психологічного порядку, некваліфіковане втручання у наукове життя партійних і державних чиновників, репресії, українські учені збагатили науку багатьма фундаментальними розробками, винаходами й відкриттями. Зокрема, чимало зробили вони для розвитку ракетної техніки, космонавтики, використання атомної енергії у військових та мирних цілях. Учені України взяли активну участь у підготовці до запуску першого штучного супутника Землі у жовтні 1957 р., польоту в космос першої в світі людини. У 1956 р. генеральним конструктором будівництва космічних кораблів в СРСР став виходець з Житомирщини, колишній студент КПІ С.Корольов. Широке визнання як конструктор турбореактивних двигунів здобув академік А.Люлька. Одним з творців атомної зброї був генерал-лейтенант М.Духов.\nЗначними були досягнення математичних наук. Під керівництвом М.Лаврентьєва було створено новий напрям у теорії функцій – теорію квазіконформних відображень, що мало велике значення для подальшого розвитку газо- та гідродинаміки. Провадились дослідження у галузі квантової теорії поля, теорії ймовірностей, обчислювальної машинної техніки. 1947 р. в очолюваній С.Лебедєвим лабораторії моделювання та обчислювальної техніки Інституту електротехніки АН УРСР розпочато дослідження в галузі кібернетики. У 1948-1951 рр. тут під його керівництвом було створено першу в СРСР малу електронну обчислювальну машину “МЭВМ”. З 1949 р. в Інституті фізики під керівництвом М.Пасічника розгорнулися дослідження в галузі фізики атомного ядра. Проблеми атомної енергетики, ядерної фізики надвисоких енергій, ядерної фізики середніх енергій, фізики наднизьких температур, радіофізики успішно досліджували науковці Харківського фізико-технічного інституту АН УРСР. З 1948 р. розгорнулися дослідження в галузі порошкової металургії.\nВ Інституті електрозварювання АН УРСР, якому в 1945 р. було присвоєно ім’я його організатора академіка Є.Патона, досліджувався і впроваджувався у виробництво новий метод електрошлакового зварювання кожухів доменних печей, суцільнозварних мостів, суден, нафтових та газових резервуарів. Завдяки цьому методу стало можливим замінити нераціональні великі суцільнолиті і суцільноковані конструкції зварними з окремих, більш економічних відливок, поковок та товстолистового прокату. Цей спосіб вніс докорінну зміну у технологію важкого машинобудування – відпала потреба в будівництві нових цехів і заводів із складним устаткуванням. Син і учень Є.Патона Борис Патон створив теорію автоматів дугового зварювання, що допомогло розробити технології напівавтоматичного зварювання під флюсом.\nРозроблені Інститутом електрозварювання принципи будівництва залізничних і шляхових мостів методом зварювання замість клепання знайшли застосування при спорудженні у 1953 р. (разом з Дніпропетровським заводом металоконструкцій та 1-м Мостозагоном) найбільшого на той час у світі суцільнозварного мосту через Дніпро у Києві довжиною понад 1,5 км та сприяли значному поширенню електрозварювання в мостобудуванні. З 1953 р. після смерті батька і донині Інститут електрозварювання очолює академік Б.Патон, який з 1962 р. є також і Президентом Академії наук України.\nУкраїнські вчені продовжували дослідження у різних галузях металургії, зокрема сталеплавильного процесу. Група науковців під керівництвом академіків АН УРСР М.Луговцева та М.Доброхотова розробила технологію застосування кисню в мартенівських печах. Цей метод сприяв підвищенню продуктивності виробництва сталі. У промислових масштабах кисень було застосовано в мартенах у 1952 р. на “Запоріжсталі” та “Азовсталі”. У 1956 р. на Дніпропетровському металургійному заводі ім. Г.Петровського вперше в промислових масштабах було впроваджено киснево-конверторний процес, який у наступні роки став основним напрямом розвитку сталеплавильного виробництва.\nЗначні результати були досягнуті в галузі хімічних наук. В Інституті фізичної хімії ім. Л.Писаржевського 1949 р. було вперше одержано важкий азот. Під керівництвом директора інституту О.Бродського було розроблено теорію розділення ізотопів, створено методи концентрування важкої води. Книга О.Бродського “Хімія ізотопів” (1952) стала першим у світовій науці підсумковим дослідженням у цій галузі хімії.\nЗ другої половини 50-х рр. ХХ ст. у світі розпочалася науково-технічна революція, головні напрями якої – комплексна автоматизація виробництва, вдосконалення контролю і управління виробництвом, відкриття і використання нових видів енергії, застосування нових конструкційних матеріалів. Розширилася спеціалізація наук, що зумовило їх подальшу диференціацію та появу нових галузей наукових знань. Водночас характерною особливістю розвитку науки став процес взаємопроникнення окремих її галузей. У фундаментальних і прикладних науках часто виникали проблеми і завдання, що вимагали комплексного вирішення, використання даних не тільки суміжних, а й досить віддалених наук. Так, математичні методи досліджень все ширше знаходили застосування в економіці, нові фізичні й хімічні методи досліджень застосовувались у сільськогосподарській науці та медицині.\nУ зв’язку з цим виникла потреба привести рівень організації науково-дослідної роботи у відповідність з тими завданнями, які стояли перед технічними та природничими науками, з рівнем розвитку наукових знань, враховуючи появу нових галузей науки. Для розв’язання цих проблем було створено значну кількість науково-дослідних інститутів, а також відділів і лабораторій у вже існуючих. АН УРСР поповнилася рядом нових установ – інститутами радіофізики і електроніки, хімії полімерів та мономерів, металофізики та ін.\nНТР, що бурхливо розвивалася в усьому світі, поставила перед вченими України складні завдання. У республіці велися дослідження з ряду ключових, визначальних напрямків науково-технічного прогресу. У 1964 р. у Фізико-технічному інституті АН УРСР був створений найбільший на той час у світі прискорювач електронів у 2 млрд електронвольт. Розширилася пошукова діяльність у галузі фізики твердого тіла, матеріалознавства, астрофізики і т.п.\nУкраїна була одним з центрів розвитку кібернетики. За цикл праць із теорії цифрових автоматів академік В.Глушков у 1964 р. був удостоєний Ленінської премії. Українські вчені й інженери спроектували і створили цифрову машину “Київ” (1960), першу в СРСР машину управління широкого профілю “Дніпро” (1961), машини “Промінь” (1962), “Мир” (1964) та ін. Колектив українського Науково-дослідного конструкторсько-технологічного інституту синтетичних надтвердих матеріалів АН УРСР у 1961 р. одержав перші штучні алмази.\nСвітове визнання одержали дослідження українських вчених у сфері точних наук. Серед них – розроблені наприкінці 50-х рр. ХХ ст. академіком М.Боголюбовим нові методи квантової теорії поля і статичної фізики. Це дало можливість обґрунтувати теорію надтекучості і надпровідності.\nНауково-дослідні установи АН УРСР, галузеві інститути хімічного профілю, а також кафедри вузів республіки зробили значний внесок у розвиток фізичної хімії, зокрема хімії ізотопів, кінетики, електрохімії, каталізу. В Україні почала розвиватися порівняно молода на той час галузь хімічної науки – хімія високомолекулярних сполук. Такі високомолекулярні сполуки як пластичні маси, синтетичний каучук, штучне волокно, різні лаки, почали широко використовуватися у виробництві. Зокрема, пластичні маси, що відзначаються малою питомою вагою, високою механічною міцністю, високими ізоляційними властивостями, почали широко використовуватись як замінники кольорових металів в авіапромисловості, автомобілебудуванні, електропромисловості та приладобудуванні.\nУ 60-80-х рр. ХХ ст. щорічно на науку асигнувалися десятки мільярдів карбованців. Основним науковим центром залишалася республіканська Академія наук. Згідно із статутом 1963 р. вона підпорядковувалася Раді міністрів УРСР та Президії АН СРСР. Наукові дослідження здійснювалися в академічних установах, установах відомчого підпорядкування і вищих навчальних закладах.\nУ 1965 р. управління всією наукою було централізовано під керівництвом Державного комітету науки й техніки. В Україні виникли і регіональні центри управління наукою. Того ж 1965 р. був створений Донецький науковий центр у складі 4 установ АН УРСР і Донецького університету, у 1971 р. – ціла мережа центрів: Південно-Східний (Харків), Придніпровський (Дніпропетровськ), Південний (Одеса) і Західний (Львів). Створення наукових центрів сприяло зростанню потенціалу вузівської науки і її орієнтації на вирішення регіональних проблем.\nУ розвитку наукової діяльності діяли ті ж самі закони і принципи, що панували в радянському суспільстві. Екстенсивний розвиток економіки визначив такий же шлях розвитку науки. В складі АН УРСР утворювалися нові спеціалізовані наукові установи, відділи та лабораторії, виникали численні підрозділи. Більшість з них займалися новими перспективними напрямами наукових досліджень (інститути напівпровідників, радіотехнічних проблем, проблем міцності, металофізики, геофізики, хімії, високомолекулярних сполук, кібернетики, ядерних досліджень), але були й такі, що виникали на хвилі реорганізації, кон’юнктури, без достатніх на те об’єктивних підстав. Подібні рішення призводили до розпорошення наукових сил, диспропорції наукового потенціалу, нераціонального його використання, не відповідали вимогам підвищення ефективності академічної науки, що й обумовило їх перегляд, визнання як помилкових.\nУ 1970-ті рр. республіканська академія складалася з трьох секцій, що об’єднували 9 відділів. У наступні роки були створені ще три відділення. Основні напрями дослідження визначалися секцією фізико-технічних і математичних наук та секцією хіміко-технологічних наук. В установах Академії наук неухильно зростала кількість науковців. Якщо у 1960 р. їх нараховувалося 3,6 тис., то у 1985 р. – 15,3 тис. осіб. Кількість працівників з науковими ступенями зросла за той же час у 5,5 рази. Значно зріс науковий потенціал вузів – більш ніж половина всіх наукових працівників республіки було зосереджено у вузах.\nОстаннє не могло не позначитися на ефективності наукових розробок. Відкриття, які не мали аналогів у світі, були здійснені вченими-математиками. Головною організацією в СРСР із створення автоматизованих систем проектування електронно-обчислювальних машин став Інститут кібернетики, очолюваний академіком В.Глушковим, а потім академіком В.Михалевичем. З 1966 р. у розпорядженні українських вчених-фізиків для проведення досліджень був найбільший у Європі лінійний прискорювач електронів.\nУ 70-ті рр. ХХ ст. однією з головних проблем, яку вирішували вчені Академії наук України, було скорочення термінів розв’язання проблеми у лабораторії і застосування її на практиці. Академічний інститут перетворювався на науково-технічний комплекс із замкнутим циклом: науковий заклад – конструкторське бюро – експериментальне виробництво – дослідний завод, що давало можливість науковій продукції одразу перетворюватися на серії готових приладів і конструкцій.\nУ серпні 1971 р. в Україні вперше було створено науково-виробничий комплекс у складі Інституту проблем матеріалознавства, окремого конструкторсько-технологічного бюро цього інституту і Броварського заводу порошкової металургії. У середині 1970-х рр. в академії існувало вже 23 таких організації.\nОднією з головних проблем, що розв’язувалася вченими республіки у цей період, було створення якісно нових матеріалів із заданими властивостями. Принципово нову технологію виготовлення залізного та сталевого порошків і металокерамічних виробів з них розробив Інститут проблем матеріалознавства. На початок 1970-х рр. науковцями інституту у промислове виробництво було впроваджено понад 100 винаходів.\nІнститутом кібернетики велося багато спільних розробок разом з галузевими науково-дослідними інститутами та великими підприємствами. Створення і впровадження у виробництво автоматизованих систем управління (АСУ) було одним з головних завдань, над яким працював цей інститут у той час. Основою для створення типового проекту АСУ підприємством масового і великосерійного виробництва стала система “Львів”, розроблена інститутом спільно з Львівським телевізорним заводом.\nЗначні наукові сили були зосереджені у вищих учбових закладах України. Вчені вузів, проводячи фундаментальні дослідження, багато уваги приділяли поєднанню наукової творчості з потребами виробництва. Вони розв’язували завдання, пов’язані зі створенням й удосконаленням нових машин, апаратів, приладів, технологічних процесів. Лише у 1970 р. вчені вузів України одержали 1059 авторських свідоцтв. Зокрема, Харківський політехнічний інститут виконував науково-дослідні роботи більш ніж для 300 підприємств країни. Важливі технічні вироби були розроблені й впроваджені у виробництво науковцями Київського, Одеського, Львівського політехнічних інститутів. На 1970 р. сума, одержана від впровадження результатів наукових досліджень вчених вузів України у виробництво, в 3,3 рази перевищувала затрати на них.\nПротягом 70-80-х рр. ХХ ст. понад десяти тисяч наукових розробок українських учених було впроваджено у виробництво. Однак гальмівним чинником було те, що командно-адміністративна економіка не була зорієнтована на швидке впровадження наукових новацій і прогресивних ідей у виробництво. Жорстке планування з постійно зростаючими показниками зумовлювало низьку спроможність економіки та суспільства використовувати досягнення НТР, штовхало на пошук екстенсивних, а не інтенсивних шляхів розвитку. Наукові розробки впроваджувалися здебільшого тим же методом адміністративного тиску, наказу чи розпорядження. Велика кількість наукових досягнень, технологій, винаходів і розробок циркулювали лише у науковому середовищі, не знаходячи попиту в сфері виробництва, а якщо і знаходили, то швидше за кордонами СРСР. Винятки становили тільки розробки в інтересах військово-промислового комплексу і великі наукові проекти загальновійськового значення.\nЛекція ІІІ. Пріоритетні напрямки освітньої, наукової і техніко-промислової політики України після проголошення її незалежності\n1. Стан і перспективи освітньої галузі в Україні на рубежі ХХ-ХХІ ст.\n2. Становище у науковій галузі та перспективи міжнародного наукового співробітництва.\n3. Техніко-промислова політика України на шляху її суверенного розвитку.\nОсвіта, наука, техніка і виробництво – важливі складові суспільного буття. Взаємовплив та взаємозалежність цих складових настільки вагомі, що практично неможливо їх розмежувати, виокремити в окремі галузі. Ось чому важливо прослідкувати й проаналізувати основні (пріоритетні) шляхи розвитку освітньої, науково-технічної й виробничої сфер на сучасному етапі. Це дозволить виділити перспективні напрямки розвитку зазначених галузей, а відтак спроектувати в основних рисах головні завдання щодо прискорення науково-технічного й економічного прогресу держави Україна.\nЗ огляду на це доречно згадати і про ті зобов’язання, які на себе взяла українська влада. Серед інших підписання 19 травня 2005 р. у норвезькому місті Берген Болонської хартії, що засвідчило природне бажання України приєднатися до загальноєвропейської освітньої системи високих стандартів.\nУкраїнський народ на різних етапах свого розвитку завжди прагнув єдності і правди. Навіть його тривале перебування у складі інших держав не могло звести нанівець ідею Єдиної України. На наше переконання, українців зближувало (і продовжує тепер зближувати) передусім духовне буття – культура, традиції та мова, натомість економіка є стратегічним матеріальним фундаментом єдності нації. Провідна роль у єднанні громадян належить вітчизняній інтелігенції, котра сьогодні має використати увесь арсенал свого впливу заради однієї мети – єднання нації. Яскравим же прикладом невтомної роботи у цьому напрямку є, зокрема, творча робота освітян.\nЯк відомо, державна влада незалежної України чітко визначила пріоритетність розбудови вітчизняної системи підготовки висококваліфікованих кадрів європейського рівня. Ось чому навчальні програми і плани усіх ланок освіти «пристосовуються» до визначених стандартів. На наш погляд, цінний досвід, а також прорахунки минулого доцільно врахувати і в сучасних умовах розвитку освіти, адже болонський (інтеграційний) процес передбачає поширення кращих національно-культурних й науково-технічних надбань усіх європейських країн, в тому числі і України.\nЗ розпадом СРСР кожній з новопосталих держав лишилася тільки частка колишньої потужної освітньої системи. Звичайно ж, із своїми плюсами і мінусами. Саме тому кожна з новоутворених країн намагалася звільнитись від „минулих гріхів”, відродити базові елементи освіти, створити власну національну систему освіти. Цими ж шляхами рухалась і Україна. В результаті послідовних реформаційних кроків, основу яких склали відродження національних освітніх традицій та залучення освітньо-наукових надбань передових країн світу, частка освітньої системи, що дісталась у спадок від СРСР, перетворилась у досить збалансовану освітню систему, яка загалом забезпечує пізнавальні та виховні інтереси суспільства, держави і громадянина, загальноосвітню і професійну підготовку людини до життя, її виховання в дусі національних інтересів та загальнолюдських цінностей.\nОсвіта України розвивається згідно з програмою «Освіта» – «Україна ХХІ століття» (1993 р.) та Національною доктриною розвитку освіти (схвалена ІІ Всеукраїнським з’їздом освітян і затверджена Указом Президента України у 2002 р.): кардинальна реконструкція системи освіти на основі демократизації і гуманізації, направленості на людину і її потреби. Одним з пріоритетних напрямків державної політики стала гуманізація й гуманітаризація інженерної освіти, її безперервність, варіативність навчального процесу. Дійсно, сучасний фахівець будь-якого напрямку є уособленням всебічно освіченої людини. Ось чому у навчальній програмі вищої технічної школи має бути передбачений певний відсоток гуманітарних предметів.\nПісля проголошення незалежності освіта в Україні переходить на українську мову, розвивається в тісному зв’язку з нашою історією і культурою, представлена різними закладами (як державними, так і недержавними), тут створено умови не тільки для демократичного навчання, але і для демократичної роботи. В Україні відкрито й поновлено сотні шкіл з українською мовою навчання. Нині в Україні діє 20,5 тисяч шкіл. У 2006 р. за парти сіли понад п’ять мільйонів школярів, з яких 380 тисяч – першокласники. Майже чотири тисячі дітей разом зі своїми педагогами відсвяткували новосілля у 19 новеньких школах. До кінця 2006 р. відкриють двері ще 27 новобудов загальноосвітніх навчальних закладів. За словами міністра освіти С. Ніколаєнка, сьогодні, на відміну від попередніх років, у нас немає вчительських вакансій, а також вперше школи повністю забезпечені новими підручниками вітчизняних авторів, які розроблені згідно з вимогами державних стандартів для шостого класу 12-річної школи.\nЗа роки незалежності освітня система стала більш гнучкою та різноманітною. З’явилася велика кількість ліцеїв, гімназій, коледжів. Ці заклади урізноманітнили навчальний процес, сприяють поглибленому розвитку здібностей учнів і студентів. З метою тіснішого зв’язку між різними ланками освіти Міністерство народної освіти та Міністерство вищої і середньої спеціальної освіти були злиті в єдине Міністерство освіти України (з 2000 р. – Міністерство освіти і науки України). Скоротилися масштаби підготовки спеціалістів через заочну та вечірню форми навчання.\nЗа визнанням більшості вчених, рівень освіченості сучасної української молоді постійно зростає. Адже вона швидко оволодіває новими професіями (спеціальностями), творчо переосмислює цінності і, щонайголовніше, поступово утверджується як суб’єкт нового способу життя і соціального динамізму.\nІнноваційний характер сучасної цивілізації та сучасної економіки потребує людини інноваційного типу, яку може сформувати лише інноваційна за своєю сутністю освіта. Саме на вирішення цих проблем скеровані практичні зміни в освіті: це і прийнятий українським урядом на початку 2004 р. Державний стандарт базової і вищої школи, і розроблені на його основі навчальні плани, що забезпечать профільне навчання старшокласників відповідно до їхніх природних здібностей і життєвих планів тощо. Позитивним також є те, що поступово, але неухильно здійснюється перехід від авторитарної педагогіки до педагогіки толерантності, бо без формування самодостатньої особистості неможливе ні стабільне демократичне суспільство, ні ефективна ринкова економіка.\nРівень освіти населення України є одним з найвищих серед країн Центральної та Східної Європи. Валовий показник охоплення навчанням в ній становить 79, 6 % (для порівняння зазначимо, що середній світовий показник дорівнює 65 %; у високорозвинених країнах – 94 %; в країнах Східної Європи та СНД – 77 %). Відбулися відчутні зміни у ступені „насиченості” населення студентами та учнями. За останні 10 років в Україні кількість бажаючих отримати вищу освіту збільшилася удвічі. Згідно із статистичними даними, у 2004 р. на 10 000 населення припадало 512 студентів (1995 р. – лише 297 осіб). У 2006 р. на перший курс вищих навчальних закладів 1 – 2 рівнів акредитації зараховано 86 тис. осіб, 3 – 4 рівні – 132 тис., в профтехучилища – 225 тис. Отже, спостерігається перспективне зростання кількості студентів. Освітні послуги у 2006 р. їм надавали 1009 вищих навчальних закладів всіх рівнів акредитації: 819 з них – державні, 188 – приватні (339 – університетського типу, 670 – професійно-технічного типу). З цього приводу наведемо цікаві думки деяких вчених, політиків. Так, голова Ради Європи з питань науки, освіти, культури, молоді та спорту А. Раханський вважає, що кількість бажаючих здобути вищу освіту зростає передусім тому, що підвищується життєвий рівень, поглиблюються контакти України зі світом, особливо з Європою. А відомий політолог К. Бондаренко стверджує: освіта стала більш доступною, демократичною. Якщо раніше в школах агітували всіх йти в робітники, тепер це не актуально. Підростаюче покоління розуміє: вища освіта – це шлях до нової, вищої якості життя.\nСлід зазначити, що, не зважаючи на численні труднощі, в останні роки завдяки послідовній позиції Президента України, законодавчій ініціативі Верховної Ради України, діям Уряду позитивні зрушення в сфері освіти все-таки відбулися. Це проявилося і в зростанні заробітної плати освітянам і науковцям (лише у 2003 р. – на початку 2004 р. на 44 %), і в збільшенні вдвічі з 1 липня 2004 р. стипендії студентам та учням профтехосвіти тощо. Однією із складовою модернізації освіти є і широка комп’ютеризація навчальних закладів. Сьогодні у країні комп’ютеризовано 54 % середніх шкіл, з них сільських – 45 %. Міністерство освіти і науки України завершує розробку програми «Навчальне обладнання» задля налагодження виробництва і постачання в навчальні заклади сучасних приладів для вивчення природничо-математичних наук.\nВ той же час мають місце і численні труднощі. Так, недостатня матеріально-фінансова база освіти (успадкований від СРСР залишковий принцип її фінансування), непослідовність і нерішучість дій верховної влади, економічні негаразди призвели до падіння престижу професії вчителя і до загострення кадрової проблеми навчальних закладів. Гостро стоїть житлова проблема. За словами проректора з наукової роботи НТУУ «КПІ» М. Ільченка: «Треба створити умови, щоб фахівці не виїжджали назавжди за кордон. Причин багато, і це не тільки нікчемна заробітна плата... Щоб у країні залишалися молоді фахівці, завтрашні доценти, професори університетів, їм треба надати можливість отримати житло».\nНе можна оминути і такої проблеми, як корупція. Один із членів правління Фулбрайтівського товариства констатував: «Можна з прикрістю констатувати, що нині державна система вищої освіти і науки, за незначними винятками, є єдиною централізованою системою корупції, у рамках якої професіоналізм, висока якість та справжня наука перестали мати будь-яке значення». Окрім того, щоб максимально наблизитися до європейських параметрів, кількість випускників ВНЗ слід подвоїти.\nОфіційно Україна приєдналася до Болонського процесу 19 травня 2005 р., зобов’язавшись внести відповідні зміни у національну систему освіти та приєднатися до роботи над визначенням пріоритетів у процесі створення єдиного європейського простору освіти до 2010 р. Як відомо, стратегічною метою Болонського процесу є підвищення якості освіти, надійності й конкурентноздатності фахівців, насамперед у європейському економічному, політичному й соціокультурному просторі. Важливою нормою Болонської співдружності освітян є підвищення мобільності викладачів і студентів, самостійності студентів, рівня їх самоорганізації. Для нашої педагогічної освіти це поняття є новим як за змістом, так і за можливостями організації. Важливим завданням модернізації освіти в Україні є: 1) проведення шкільної реформи; 2) розробка навчальних програм у ВНЗ відповідно до модульно-рейтингової технології; 3) упровадження двоступеневої системи навчання (бакалавр та магістр). Ця модель для нас є також новою. Вона потребує розробки сучасних механізмів здійснення навчального процесу, визначення результатів якості освіти, управління навчальним закладом.\nПриймаючи ці та інші інновації, вступаючи в Болонський процес, українська освіта, без сумніву, буде все більш помітною і конкурентноздатною у європейському просторі. У майбутньому очікується: 1) поглиблення міжвузівських зв’язків всередині Європи (Україна розглядається як складова цих зв’язків); 2) відродження популярності українського вченого і педагога; 3) українська освіта стане привабливою й все більш цікавою для іноземного споживача та інвестора.\nНині вище керівництво держави особливо зацікавлене у прискоренні інтеграційного або болонського процесу в межах вищої освіти. Така увага влади до цих процесів була викликана насамперед необхідністю демократизувати усі сфери суспільного життя, зокрема через реорганізацію освітньої системи. За задумом українських прибічників болонської ідеї, усталена європейська структура має бути доповнена цінним національно-культурним й науково-технічним надбанням України, оскільки остання не може перебувати поза “глобалізації й універсалізації”. Слід звернути увагу, що Національний технічний університет України "КПІ", один із провідних вітчизняних ВНЗ, займає принципову позицію у цьому питанні. Ми переконані, досвід ґрунтовної підготовки інженерних кадрів “КПІ” може бути використаний і в поширенні ідей Болонської декларації. З огляду на це, привертає увагу навчально-виховний процес в НТУУ «КПІ». Адже тут вдало використано і поєднано з національними традиціями європейський досвід підготовки висококваліфікованих інженерів.\nОтже, нові концептуальні засади розвитку національної системи освіти викликають до життя і нові форми навчально-виховного процесу – модульне навчання, інтеграційні курси, поліваріантність навчальних програм та багато інших новацій. Інновації в педагогіці пов’язані із загальними процесами у суспільстві, глобальними проблемами, інтеграцією знань і форм соціального буття. Ознакою педагогіки нового часу є її інноваційність. Особливостями інноваційного навчання є його відкритість, прогностичність на основі постійної переоцінки цінностей, налаштованість на конструктивні дії в оновлюваних ситуаціях. Інноваційні процеси в системі освіти засвідчують якісно новий етап взаємодії й розвитку науково-педагогічної та педагогічної творчості і процесів застосування її результатів. Нова система освіти надасть нові перспективи для студентів і школярів, а визнання українських випускників за кордоном сприятиме формуванню позитивного іміджу України на світовій арені.\nНаука – невід’ємна частина буття людини. Вона розвивається нерівномірно – це досить складний процес, який характеризується наявністю протиріч, спадів, підйомів, повернень на новому рівні до старих, давно залишених чи забутих поглядів, боротьби різних думок, гіпотез, теорій, що рідко виходять з цієї боротьби у своєму первісному вигляді, але майже завжди є непомітно мінливими і такими, що перетворюються, вбираючи у себе нові елементи.\nРеалізація пріоритетних напрямі


Життя студентське — неповторне » «НАШЕ ЖИТТЯ»\nГазета «НЖ» ▹ Освіта ▹ Освіта глухих ▹ Життя студентське — неповторне\n05/02/2014 1 280 Paul\nУ Вінницькому соціально-економічному інституті Університету «Україна» впродовж багатьох років здобувають освіту чимало юнаків і дівчат з порушеннями слуху. Більшість навчаються за напрямками «Документознавство та інформаційна діяльність» і «Здоров’я людини». Студентське життя — то не лише лекції, сесії, заліки, екзамени, а й чудові роки молодості, веселощів, романтики, польоту фантазії. Вони неповторні і чарівні.\nМайбутні фахівці з різних спеціальностей візьмуть у самостійне життя не лише здобуті знання, але й уміння співпереживати, допомагати слабшому. Кожне свято в інституті — то неповторне дійство, і беруть у ньому участь також і нечуючі студенти.\nНапевно, всіх, хто був присутній в «Україні» у День святого Миколая, запав у душу і незвичайний концерт, і колоритна виставка творчих робіт, і святковий ярмарок.\nНевже можна було спокійно слухати пісню «Допоки ми молоді» у жестовому виконанні Марини Ольшанської та Наталії Яременко? Дівчата — не лише активні учасниці художньої самодіяльності, але й наполегливо «гризуть граніт науки». Вони були нагороджені грамотами і отримали іменну стипендію за участь у науковій роботі на третьому конкурсі студентських творчих робіт із соціальної комунікації. Грамотою за активну участь у студентському житті інституту був нагороджений слабочуючий студент 3-го курсу Роман Харчук, а гості мали насолоду побачити у його виконанні жестовою мовою пісню «Родина».\nА в бібліотеці інституту була розгорнута виставка творчих робіт студентів і організована акція «Фонду благодійності».\nРозмаїття фарб, кольорів, використання різних технік і жанрів у живопису й вишивці — зачаровувало, створювало атмосферу справжнього вернісажу. Талановите графічне полотно першокурсника Олександра Гончарука «Око» змушувало багатьох зупинитись, задуматись і вкотре переконатись, що людське око — то дзеркало душі. Лише завдяки використанню різнокольорових ручок, створив свою дивовижну картину «Біо-мега-поліс» Дмитро Медведь. Ліричні і м’які роботи Сергія Туржанського — «Латаття», «Ніч», «Прибережне селище» (акварель) — навівали спогади про літо, про рідну домівку.\nЯк зазвичай, дівчата демонстрували полотна, вишиті хрестиком, стрічками, технікою набивання. Тут відзначились Олена Ленчук, Інна Пешехонова і Оксана Морозова.\nЗібрані завдяки «Фонду благодійності» кошти витратили на придбання солодощів та канцелярського приладдя для дітей, позбавлених батьківського піклування.\nОсвіта / Освіта глухих https://ourlife.in.ua/uploads/posts/2014-02/1391333698_zhittya_students_ke-11_.jpg


Поліція розшукує винуватця наїзду на Львівщині | Новини Львова\nПоліція розшукує винуватця наїзду на Львівщині\n12:30 11 квітня 2018 р.\nВ обласному управлінні поліції просять зголоситися очевидців ДТП у селі Подорожнє в Жидачівському районі.\nУ прес-службі Головного управління поліції у Львівській області повідомили в середу, що невідомий водій автомобіля «Ауді» скоїв 10 квітня о 22.55 в селі Подорожнє в Жидачівському районі наїзд на пішохода – 69-річного місцевого жителя, після чого втік з місця події. Натомість пішохода медики шпиталізували в травматологічне відділення з діагнозом «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійні рвані рани обличчя, забій грудної клітки зліва».\nВідтак, обласному управлінні поліції закликають: «Якщо ви стали очевидцем цієї автопригоди, або вам відома будь-яка інформація, зателефонуйте на оперативну лінію 102 чи зверніться у найближчий відділ поліції».


Замовити Шампунь для об'єму волосся (Balmain, Франція)\nГоловна / Догляд / Шампуні / Шампунь «Об’єм» – Balmain Volume Shampoo 300 мл\nЦей шампунь надає додатковий об'єм без обтяження всім типам волосся. Розкішний і м'який шампунь простий у використанні і підходить для щоденного застосування. Створений для отримання блискучого волосся та ідеального об'єму.\nШампунь для об'єму волосся без обважнення.\nРобить локони яскравими, блискучими і об'ємними.\nНе містить парабенів і сульфатів


Бучацька Єпархія УГКЦ - 19.09.08 р.Б.\n19 вересня в приміщені Єпархіального управління відбулося свято приурочене дітям сиротам Чортківського району. Організаторами цієї святкової події були: Чортківська Райдерж. Адміністрація, Чортківська Районна Рада, Чортківський Райвідділ Освіти, Чортківська служба захисту дітей, Палац культури дітей та юнацтва та Єпархіальне Управління Бучацької Єпархії.\nПрисутніми від Чортківської Райдержадміністрації були Хруставка Любомир Михайлович – перший заступник голови та Стечишин Ігор Степанович заступник голови районної державної адміністрації з гуманітарних питань та інші.\nДля дітей сиріт був проведений святковий концерт від районного Палацу культури дітей та юнацтва, також для кожної дитини Адміністрація з презентувала подаруночки. Діти були надзвичайно задоволені що держава про них пам’ятає і вони є комусь потрібні, і їх люблять. Пан Любомир Михайлович заохотив та запевнив дітей що на свято Миколая прийде св. Миколай і його подарки будуть на багато щедрішими, так що діти вже від тепер готуються до святого Миколая, стараються бути чемними і вчать віршики для Святого.


Як отримати відхилення або звільнення від будівельного коду 2020\nЩо таке відхилення і як отримати одне?\nДисперсія є затвердженим винятком закону про зонування.Закони про зонування є правилами, які застосовуються містами, містами або муніципалітетами, які контролюють проекти будівництва та використання землі на житлову та комерційну нерухомість. Ці закони регулюють практично будь-які зовнішні зміни, які ви можете зробити для вашого будинку або майна, наприклад, будівництво або розширення палуби, встановлення огорожі, встановлення сараю, встановлення басейну або додавання до вашого будинку. Затвердження зонування також вимагається для будь-якого нового будівництва на незабудованій землі.\nКредит: Pattanaphong Khuankaew / EyeEm / EyeEm / GettyImagesФаза планування, коли ви повинні ознайомитися з законами районування районів і вимогами кодексу.\nДля багатьох проектів необхідно затвердити зонування, перш ніж ви зможете отримати дозвіл на будівництво. Якщо ваші плани не відповідають місцевим нормативним вимогам щодо зонування, можливо, можна подати заявку на _variance_ - конкретне виключення з одного або декількох аспектів вашого плану, що дозволяє отримати дозвіл на будівництво. Отримання відхилення здійснюється через місцеву раду зонування або комісію з планування і передбачає подання заявки і, в більшості випадків, отримання дозволу на слуханнях. Кожен муніципалітет має свої правила та процеси.\nЗакони про зонування та коди будівель\nЗагалом, закони зонування мати справу з будь-яким доданим до вашого майна або будь-якими змінами до розміру або висоти вашого будинку. Будівельні коди це правила, які визначають, як виконується проект, незалежно від того, чи знаходиться він у будинку або на задньому дворі. Якщо ви хочете потрапити у верхню частину вашого гаража, щоб додати квартиру тещі, наприклад, проект в цілому потраплятиме під зональні правила, а всі виконані роботи (і конкретні матеріали та методи) відповідно до правил будівельного кодексу. Якщо ви просто реконструюєте свою кухню - без жодних зовнішніх змін в будинку - вам, мабуть, не потрібно буде затверджувати зонування, але весь проект повинен відповідати будівельним нормам.\nКредит: fstop123 / E + / GettyImagesБагато великих вдосконалень підлягають перевірці міським будівельним інспектором.\nДивлячись на це іншим способом, правила зонування стосуються питань громади та землекористування: місцеве середовище, реагування на надзвичайні ситуації, водний стік, ваші сусіди тощо.\nНайпоширеніші приклади регулювання житлового районування:\nСкільки можна побудувати на своїй власності. Багато районів мають закони про зонування, які обмежують відсоток землі на окремій партії, яка може бути розроблена, незалежно від того, чи є вона будинком, флігелем або дорогою або патіо.\nПравила зниження. Недоліки - це зони забудови, які зазвичай проходять по периметру житлових ділянок. Наприклад, вам може знадобитися тримати садовий сарай на відстані не менше 3 футів від лінії власності.\nСервітути або права проїзду. Сервітути або права проїзду також не є зонами будівництва, але це коридори, які повинні залишатися відкритими для громадського або надзвичайного доступу, подібно до уявної алеї між властивостями.\nОхорона води. Якщо у вашій власності є природні води (річка, крик, озеро, ставок тощо) або значні райони зливи, то швидше за все ви не зможете побудувати на певній відстані від краю води.\nСептичні системи. Септичні системи та їхні дренажні поля можуть регулюватися законами зонування, особливо в напів-приміських районах.\nРозмір і розміщення споруд. Будинки, огорожі, гаражі та інші споруди зазвичай обмежені за розміром і висотою, а також там, де вони можуть з'являтися на майно. Ці закони, як правило, призначені для захисту сусідніх властивостей від конструкцій, які накладають або неприйнятно великі для даної області.\nКредит: Daniel Reprieto / 500Px Plus / GettyImagesБільшість громад мають правила, що регулюють, наскільки близько ви можете побудувати берегову лінію озер і річок.\nЧому отримання відхилення краще, ніж порушення закону\nЄ безліч застережливих розповідей домовласників про ігнорування законів зонування і проходження будівництва на своїй землі, лише для того, щоб зіткнутися із замовленнями на зупинку і можливим видаленням згаданої будівлі. Якщо ви не думаєте, що місто має владу змусити вас перемістити свою огорожу (або навіть ваш будинок), що порушує закони зонування, подумайте ще раз. З тієї ж причини дуже ризиковано обійти отримання дозволу на будівництво для будь-якої структури, яка потребує такої. Ви можете легко зіткнутися з місцевими законами зонування та / або будівельними кодами, і ви можете змусити зруйнувати те, що ви вже побудували. Якщо ви працюєте з підрядником або будівельником, який отримує дозвіл для вас, переконайтеся, що у вас є дозвіл до початку будівництва.\nПоради щодо отримання відхилення\nОскільки кожен муніципалітет має свій власний процес і вимоги до відхилень від зонування, першим кроком до отримання відхилень є зв'язок з відповідним місцевим органом будівництва. Ви можете просто підняти телефон і зателефонувати до свого міського офісу. Налагодження контактів з потрібними людьми на ранніх стадіях також є одним з ключових порад щодо отримання відхилень: Це показує, що ви зацікавлені у дотриманні правил та відповідних каналів як члена вашої спільноти. Інші поради включають:\nПерегляньте форму застосування для відхилення. Ви можете дізнатися багато про вимоги щодо відхилень, переглянувши програму відхилення від зонування, яку ви зазвичай можете завантажити з веб-сайту міста. Один і той самий веб-сайт також може запропонувати завантажуваний документ, який детально описує постанову про зонування (набір правил) для вашої області.\nЗверніться до досвідченого місцевого підрядника або архітектора, хто може допомогти з багатьма аспектами отримання відхилень, від планування вашого проекту так, щоб запит на відхилення не був нерозумним (і, отже, ймовірно, буде затверджений) для використання найбільш ефективної мови та аргументів у вашому застосуванні відхилень. Місцеві професіонали з будівництва та дизайну, які знайомі з законами вашого міста, дають велику перевагу перед тим, як летіти сліпі в цьому процесі.\nОбговоріть свої плани зі своїми сусідами. Комітети з перевірки відхилень часто спілкуються з найближчими сусідами, щоб оцінити свої почуття щодо запропонованого проекту. Якщо сусідам не подобається план, це може вбити ваші шанси. Обговорення проекту перед тим, як подати заявку на відхилення, є найкращим способом отримати сусіди на борту раніше вони чують від зональної дошки. Це також дає можливість сусідам поділитися побоюваннями щодо вашого проекту і дає вам можливість розвіяти їхні побоювання або, можливо, пристосувати їх до компромісу.\nУчасть у засіданнях Ради зонування. Якщо ви можете взяти участь у засіданні колегії або слухати розбіжності, це може дати цінний вплив на процес та мову правил зонування. Це також прекрасна можливість зустрітися з членами ради директорів, які могли б прийняти рішення у вашому випадку.\nЗверніться до юриста для дійсно складних або складних справ. Це дорогий варіант і, як правило, не є необхідним для звичайних житлових проектів, але адвокат з досвідом роботи в подібних випадках може коштувати, якщо ви проти суперечливих ваших планів. У більшості інших складних випадків архітектор, знайомий з місцевими правилами, є більш економічним варіантом.\nкредит: Hispanolistic / E + / GettyImagesConsulting досвідчених фахівців може спростити процес подання заявки на відмінності зонування.\nФіліп Шмідт (Philip Schmidt) є автором Інсталяції власних сонячних панелей, повного посібника з Treehouses і 18 інших домашніх книг. Колишній тесляр, він був повний робочий день письменник і редактор протягом двох десятиліть, навчання DIYers про будинки і все, що ми робимо з ними.


Купити відвід сталевий. Ціна доступна на сайті / Antares\nВідвід стальний приварний ГОСТ 117375-83\nДля чого використовується відвід сталевий?\nБез грамотно підібраної трубопровідної арматури не обходиться жодне будівництво, рішення ряду промислових завдань, монтаж інженерних мереж. Сучасний асортимент допоміжних комплектуючих значно розширює можливості при спорудженні господарських конструкцій та інших об'єктів інфраструктури.\nСеред основних деталей трубопровідної арматури – відводи сталеві, що представляють собою основу для майбутньої мережі. Без них неможливий монтаж технологічних конструкцій, адже саме вони використовуються для скріплення системи, для поліпшення її міцності, надійності та експлуатаційних характеристик.\nВідводи використовуються для плавного перенаправлення руху потоку. Це актуально при прокладці зігнутої системи і при роботі на нерівній місцевості. За допомогою відводів можна обійти перешкоди, підлаштувати всю конструкцію під вимоги навколишнього середовища.\nВідвід сталевий: різновиди та особливості\nВідводи сталеві, ціна яких залежить від конструкції і характеристик, поділяються на дві основні категорії. Це гнуті елементи з прямими ділянками і відводи крутовигнуті з невеликим радіусом згину. Більш детальна класифікація охоплює наступні варіанти:\nСталеві секційні. Виготовляються із зварених секторів, а кут вигину варіюється шляхом зміни кількості секцій. Поступово може змінюватися діаметр конструкції.\nКовані. Підходять для роботи з великим тиском і представлені в різних діаметрах.\nШтампованозварні. Зварюються з двох штампованих половинок, так що не схильні до утворення мікротріщин.\nГорячегнуті. Виготовляються за технологією індукційного нагріву.\nХолодногнуті. Такі нержавіючі відводи зберігають спеціальне антикорозійне покриття в процесі згинання.\nДля виготовлення сталевих відводів використовуються різні покриття. Вони можуть бути чорними, оцинкованими, нержавіючими та іншими. Матеріал підбирається під умови експлуатації і тип середовища, що транспортується. Для особливо агресивних умов необхідні спеціальні сплави.\nЯк правильно обрати та придбати відвід сталевий для трубопроводу?\nМісця з'єднань трубопроводів особливо уразливі, тому перш ніж купити відводи, необхідно обдумано підібрати підходящий варіант. Несправність всієї системи не тільки позначається на її функціональності, але і може являти собою загрозу безпеці оточуючих.\nУ стандартних інженерних мережах, включаючи системи опалення, зазвичай застосовуються відводи з вуглецевої низьколегованої сталі. Високолегована сталь використовується в умовах підвищених експлуатаційних вимог, так що підходить для транспортування агресивних речовин.\nПри виборі відводів необхідно врахувати діаметр, умовний прохід, робочий температурний діапазон та тиск, який може витримувати конструкція. Для трубопроводів з парою і гарячою водою використовуються комплектуючі з поздовжніми швами. Гнуті безшовні деталі підходять для роботи з пульсуючим потоком, знижуючи гідравлічний опір.\nМи, компанія "Антарес" пропонуємо придбати сталеві відводи різних марок, з огляду на актуальні потреби, специфіку запланованої конструкції, умови навколишнього та робочого середовища, інші індивідуальні нюанси.


Володимир Кепич: Поклик - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Володимир Кепич: Поклик - ВІРШ\nКожен відчував неземну любов, Думки млосні не давали спокою, Повсякчас чувся замріяний зов. Кожен відчував неземну любов, Не втриману після брехні обмов. Здаля до нині каблуки цокають. Кожен відчував неземну любов, Думки млосні не давали спокою. (Тріолет) 29 квітня 2019 р.\nдата надходження: 28.10.2019 18:42:15\n© дата внесення змiн: 28.10.2019 18:42:15\nНАСИПАНИЙ ВІКТОР, Маг Грінчук, Андрій Ключ, Master-capt, Валентина Ярошенко, Tshway, геометрія\nTshway, 28.10.2019 - 22:24\nВалентина Ярошенко, 28.10.2019 - 21:56


Шукайте індекс Укрпошти за адресою Росіянівка - Фрунзівський район - Одеська область - Україна. Ми регулярно оновлюємо дані з надійних джерел і працюємо над поліпшенням якості наданої інформації.\nДодавайте індекс Росіянівка у вибрані. Просто клікніть по знайденому індексу Росіянівка і він буде показаний на головній сторінці сайту!\nРосіянівка індекс Укрпошти 66706\nДізнатися свій поштовий індекс, або знайти свій будинок на карті. Росіянівка і поштові індекси до ваших послуг.\nВи переглядаєте: Поштові індекси України. Поштові індекси міст і індекс за адресою Росіянівка.\nДаний сайт містить не тільки поштовий індекс Росіянівка - він заповнений іншими речами, втому числі і складніших.\nПотрібно уточнити свій вибір, щоб отримати індекс Росіянівка, Фрунзівський район, Одеська область, адреси поштових відділень, вулиці на карті.


Тег: "Емі Уайнхаус"Тег: "Емі Уайнхаус" (1-10)\nБронзова Емі Уайнхаус з'явилася в Лондоні 14 вересня в лондонському районі Камден відкрили пам'ятник Емі Уайнхаус. В цей день співачці виповнився б 31 рік. Автором монумента в натуральну величину став Скотт Ітон. Скульптура встановлена на вході на ринок Stables Market, який знаходиться недалеко від будинку співачки, в якому вона померла в липні 2011-го року у віці 27 років.\n15 Вересня 2014, 21:49\nЕмі Уайнхаус померла не від наркотиків! На момент смерті знаменитої британської співачки Емі Уайнхаус в її організмі не було жодних заборонених препаратів.\n25 Серпня 2011, 13:09\n4 Серпня 2011, 23:47\nЕмі Уайнхаус засваталася і готувалася до весілля Стало відомо ще декілька подробиць останніх днів життя популярної співачки Емі Уайнхаус. Як запевняють джерела, співачка збиралася вийти заміж.\n2 Серпня 2011, 13:20\n28 Липня 2011, 20:20\nБатьки Емі Уайнхаус організують в її честь концерт Сім'я британської співачки Емі Уайнхаус, яка померла 22 липня, вирішила вшанувати її пам'ять концертом.\n28 Липня 2011, 13:04\n27 Липня 2011, 20:24