Продукти, які допоможуть подолати втому і наповнитися енергією - Today.ua\nГоловна Здоров'я Які три продукти допоможуть подолати втому і наповнитися енергією\nЯкі три продукти допоможуть подолати втому і наповнитися енергією\n12:46, 26 жов, 2020\nПричин для втоми може бути багато, і способів відновити свою енергію існує також чимало. Виснаження організму може бути викликано психологічними, фізичними та іншими причинами. Джерел стресу в наш час достатньо, тому обов'язково потрібно мати свій власний метод відновлення сил і енергії. Для когось це спорт, сон, а хтось відновляє сили заняттям улюбленим хобі, медитацією і смачною їжею.\nДоктор Джон Нолан-Нейлан розповів, як ефективно боротися з втомою, і які продукти в цьому зможуть допомогти.\nЯкщо кава діє на організм більш агресивно і може порушити сон, то в зеленому чаї не містить стільки кофеїну, як у каві, але міститься достатньо цієї речовини для того, щоб підвищити вашу увагу і знизити стомлюваність. А все за рахунок присутності в зеленому чаї амінокислоти L-теаніна. Ця амінокислота не тільки заспокоює, але і покращує якість сну. Чашечка зеленого чаю вранці добре вас підбадьорить, а після обіду - налаштує на сон.\nЦя рослина має потужну енергетичну дію на організм. За словами Джона Нолана-Нейлана, женьшень покращує ваше самопочуття, допомагає боротися з втомою і підвищує рівень енергії. Як адаптоген, він підтримує і врівноважує гормони стресу, нейротрансмітери й інші хімічні речовини, що виробляються вашим організмом. Тому якщо ви відчуваєте себе виснаженими, тоді настоянка женьшеню, або чай з женьшенем допоможуть вам відновити сили.\nУ ківі міститься велика кількість магнію, який підвищує рівень енергії. За даними Університету Отаго, вживання двох ківі на день може поліпшити настрій і підвищити рівень енергії. Можете змішати ківі з іншими фруктами і зробити смузі. Ефект в будь-якому випадку буде!\nРаніше повідомлялося, які осінні овочі і фрукти зміцнять імунітет і захистять від вірусів.


На Кіровоградщині зменшили зарплати вчителям, бо уряд зменшив освітню субвенцію | Без Купюр - Новини Кропивницького і Кіровоградщини\nУ Кіровоградській області, через переведення з початком повномасштабної війни школярів на дистанційне навчання, зменшили заробітну плату вчителям. Про це Суспільному розповіла керівниця обласного департаменту освіти та науки Ельза Лещенко.\nЗа її словами, згідно з Постановою Кабміну від 1 квітня 2022 року, освітню субвенцію з державного бюджету скоротили на 10%. Ці гроші спрямували на потреби Збройних сил України.\nЧитайте також: Які зарплати офіційно пропонують бухгалтерам на Кіровоградщині\n“До війни по Кіровоградській області сума освітньої субвенції на оплату праці вчителів була 2 мільярди 800 мільйонів гривень. Після її зменшення, ми недоотримали майже 300 мільйонів гривень”.\nУ зв’язку з цим нині не всі педагоги отримують надбавку за престижність праці, доплату за перевірку зошитів, класне керівництво та завідування кабінетами.\n“Структура заробітної плати вчителів складається з посадового окладу, надбавок та доплат. Надбавка за престижність нараховувалась від 5 до 30%. За додаткову перевірку зошитів, класне керівництво та завідування кабінетами було передбачено від 10 до 20%. Оскільки з 24 лютого діти навчаються дистанційно, то зрозуміло, що ці доплати зняли. Така ситуація по всій Україні”.\nЕльза Лещенко сказала, що в області 20% надбавки за престижність виплачують у семи громадах – Бобринецькій, Дмитрівській, Новопразькій, Мар’янівській, Глодоській, Злинській і Рівненській.\nУ Кущівській гімназії в Кропивницькому працює 22 вчителі. Директорка Наталія Вельгун розповіла Суспільному, що зменшення освітньої субвенції на 10% на своїй зарплаті відчули.\n“Нині наші педагоги не отримують доплату за завідування кабінетами, за роботу в інклюзивному класі з особливими школярами. За місяць до закінчення контракту ми звільнили одну асистентку вчителя, яка була закріплена за дитиною з освітніми потребами. Також не доплачуємо вихователю групи продовженого дня, бо її немає, вчителю інформатики за наповнення вебсайту та 5% бібліотекарю. Нині у нас залишилась лише надбавка за престижність 10%”.\nСередня заробітна плата вчителів у Кіровоградській області складає майже 12 тисяч гривень. Після зменшення субвенції, виплата зменшилась в середньому на 800 гривень. Постанова Кабінету Міністрів діятиме поки в Україні буде воєнний час.\nНині в регіоні працює майже 18 тисяч педагогів. Ельза Лещенко сказала, що наразі питання скорочення вчителів в області не розглядають.


Сьогодні «Леви» зіграють з «Харківськими Акулами» (ТРАНСЛЯЦІЯ!!!) ||| Хокейний клуб Леви (Львів) - офіційний сайт\nДва дні тому «Леви» у драматичному поєдинку з чинним володарем титулу донецьким «Донбасом», незважаючи на повну перевагу у заключному періоді, так і не зуміли закинути третю шайбу і в такий спосіб перевести гру в овертайм: фінальна сирена зафіксувала поразку львів’ян з мінімальним рахунком 2:3. Тим самим підопічні Дениса Булгакова не лише збільшили своє відставання від київського «Компаньон-Нафтогазу», який йде четвертим, до дев’яти очок, а й дозволили «Харківським Акулам», що займають шостий рядок турнірної таблиці, наблизитися до себе на відстань одного пункту.\nТаким чином у сьогоднішній зустрічі, яка пройде за лічені години до Святої Вечері, «Леви» просто таки зобов’язані перемагати. По-перше, це необхідно зробити, аби не поступитися «Акулам» п’ятим місцем в турнірці. По-друге, вище згаданий «Компаньон-Нафтогаз» сьогодні в столичному дербі приймає «Беркут» і є велика ймовірність, що втратить очки. А значить, наші хлопці, в разі перемоги, можуть сподіватися на скорочення відставання від головного конкурента в боротьбі за місце в плей-оф. Нарешті по-третє, надто вже затягнулася безвиграшна серія «Левів». Востаннє вони скуштували смак перемоги ще 22-го листопада минулого року, коли у гостях взяли гору над «Вінницькими Гайдамаками». Після цього в наступних семи іграх було набрано лише одне очко. Тож зрозуміло, що прийшов час перервати чорну смугу…\nЗазначимо, що в трьох попередніх іграх «Леви» та «Акули» спочатку обмінялися гостьовими перемогами: харків’яни у Новояворівську виграли 5:4, а львів’яни у столиці Слобожанщини – 8:4. А в матчі третього кола, який також відбувся у Харкові, в основний ігровий час рахунок був нічийним – 2:2. Тож команди грали овертайм, в якому переможну шайбу закинули «Акули» – 3:2.\nДодамо, що як завжди, для мешканців Львова ХК «Леви» спільно з Львівським автобусним заводом, який опікується командою, організовує виїзд на гру до Новояворівська. Автобус від прохідної ЛАЗу (вул. Стрийська, 45) відправляється о 13:15 (збір о 13:00). Автобус доставить вболівальників прямо до Льодової Арени у Новояворівську, а по завершенні гри привезе назад у Львів. З питаннями стосовно поїздки можна звертатися за телефоном 067-35-88-534. Додамо, що проїзд автобусом – безкоштовно, а вартість квитка на гру – 20 гривень.


“МЕДІА-ПРО” в День Землі | director.com.ua\n“МЕДІА-ПРО” в День Землі\nПредставники комунальних підприємств столиці зустріли День Землі як справжні господарі — почали з озеленення дворів та парків.\nКолектив Видавничого дому «МЕДІА-ПРО» не зміг залишитися осторонь і приєднався до озеленення. Щиру подяку висловлюємо Галині Василівні Дев’ятак, агрономові Комунального підприємства з утримання зелених насаджень Дніпровського району, яка обіймає цю посаду вже понад 15 років. Вона охоче допомогла вибрати посадковий матеріал (а це були клени гостролисті) в Декоративному розсаднику «Теремки», розташованому в селі Малютинці Київської області.\nМолоді дерева, а серед них і наші клени, милуватимуть око відвідувачів парку «Перемога», що біля ст. м. «Дарниця». Працівники ТОВ «МЕДІА-ПРО» взяли активну участь у заході, зокрема допомагали висаджувати дерева. Слід зазначити, що всі отримали від цього не лише моральне задоволення, а й заряд життєдайної енергії.\nГарні результати спільної роботи, вдячність мешканців району, що гуляли в парку, стали приводом зробити таку акцію доброю традицією. Отож, видавництво щорічно проводитиме озеленення території. Це буде не просто озеленення, а й висока соціальна місія — турбота про планету. Адже від її стану залежить наше здоров’я та здоров’я наших дітей!


Опубліковано список гостей на весілля принца Гаррі та Меган Маркл\nДізнайтесь, хто з відомих людей буде присутнім на королівському весіллі.\nНа весіллі принца Гаррі та Меган МарклarticleContent будуть присутні близько 800 гостей. Зі сторони нареченого був запрошений екс-президент США Барак Обама та його дружина Мішель, з якими принц підтримує дружні стосунки. Гаррі також запросив канадського прем’єр-міністра Джастіна Трюдо, кронпринцесу Швеції Вікторію і королівську родину Іспанії.\nОкрім політиків принц Гаррі запросив на своє весілля Девіда і Вікторію Бекхем, Марго Роббі, Сьюкі Уотерхаус і своїх колишніх коханих Челсі Деві і Крессиду Бонасье. Відомо, що Гаррі залишився з дівчатами в дружніх стосунках. Запрошення також отримали Елтон Джон, Ед Ширан, Еллі Голдінг і Кріс Мартін. Швидше за все, гості танцюватимуть під хіти цих музикантів.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Принц Гаррі запросив на своє весілля двох колишніх\nТим часом Меган вже запросила на церемонію свою найкращу подругу, індійську акторку Пріянку Чопру, яка може виступити в ролі подружки нареченої. Наречена також відправила запрошення Олівії Палермо, Серені Вільямс, стилісту Джесіці Малруні і своїм колегам у серіалі «Форс-мажори» Патріку Джей Адамсу і Ебігейл Спенсер.


Як змінились побутові умови особового складу на військовому полігоні Широкий Лан (фоторепортаж) – Online Нова Каховка\nЯк змінились побутові умови особового складу на військовому полігоні Широкий Лан (фоторепортаж)\nВійськовослужбовці 57-ї ОМПБР імені кошового отамана Костя Гордієнка, що дислокуються на Херсонщині, сьогодні в польових умовах полігону Широкий Лан відпрацьовують бойове злагодження екіпажів, підрозділів, частин і бригади в цілому.\nАле разом з умовами для проведення бойової підготовки велике значення мають також і умови побуту та відпочинку особового складу. Оnline Нова Каховка пропонує порівняти стан справ на полігоні «до» і «зараз».\nДовгий час побутові умови для особового складу всіх частин і з’єднань, що проходили через полігон, залишались, м’яко кажучи, жахливими. Тому те, що побачили у новому житловому містечку воїни 57-ї бригади, їх приємно вразило.\nМи пропонуємо читачам подивитись зсередини на побутові умови, які побачили бійці зараз.\nТож позитивні зрушення у Збройних Силах є. На полігоні Широкий Лан – точно.\nPrevious У Новій Каховці додатково виділили 2,5 млн грн на розвиток медичної галузі громади\nNext У Кремлі розповіли про можливість зустрічі Зеленського і Путіна


Податок на нерухомість: що змінять, як будемо платити - K.A.C. Group\nНещодавно парламентський комітет з питань фінансів, податкової та митної політики анонсував зміни розрахунку податку на нерухомість. Про те, навіщо хочуть змінити податок і в чому суть новацій, «Мінфіну» розповів керуючий партнер KAC Group Володимир Гаркуша.\nУкраїнський бюджет тріщить по швах. За повідомленням Казначейської служби, в жовтні дефіцит держбюджету склав 30,44 млрд грн, а за десять місяців — досяг 112 млрд грн. В таких умовах влада змушена шукати додаткові джерела наповнення скарбниці.\nУ фокусі — внутрішні резерви. Великий і середній бізнес (через їх власників) планується додатково і величезно дооподаткувати через прийняття закону про податкову амністію (Проект №1232). А широкі верстви платників податків чекають новацій у Податковому кодексі, що стосуються податку на нерухомість.\nБудуть концептуально змінюватися як ставки податку, так і його об’єкт. Ідея — дістатися до кишень заможних платників податків, які володіють нерухомістю великої площі або розташованої у престижних районах. Класичний підхід — «мир хатам, війна палацам!». Але чи так це насправді?\nЯк платимо зараз\nЗараз податок на нерухомість щорічно повинні платити ті, хто володіє «наднормативними квадратами». Норми такі: 60 кв м — для квартири або квартир (незалежно від їх кількості), 120 кв м для — житлового будинку або будинків (незалежно від кількості).\nНаприклад, власник квартири площею 72 кв м оплатить тільки за 12 кв м.\nЗгідно із законодавством, податок розраховується як відсоток від мінімальної зарплати, але не більше 1,5% за кожен «наднормативний» квадратний метр. Може бути і менше — кінцеву ставку визначає місцева влада. А суми від сплаченого податку йдуть до місцевих бюджетів.\nОтже, гіпотетичний власник квартири площею 72 кв м оплатить максимум по 62,59 грн за кожен з додаткових 12 кв м (4173 грн х 1,5%). Мінімальна ж ставка в Україні у 2020 році становить 0,01% або 42 коп.\nНайголовніший акцент — це, по суті, зміна об’єкта оподаткування: з кількості наднормативних квадратних метрів, незалежно від місця їх знаходження і якості об’єкта, на оцінну вартість цієї нерухомості. Є пропозиції стягувати податок з усієї площі об’єкта нерухомості, тобто не враховувати «безподаткові» 60 і 120 метрів. Ставка при цьому знижується до 0,2% -0,3%. Тоді не буде сенсу прописувати в квартирах/будинках купу «співвласників».\nДо речі, у «локомотива» податкових новацій в українському законодавстві — голови Комітету Верховної Ради з питань фінансів, податкової та митної політики Данила Гетьманцева у власності квартира в 59,95 м (дані з відкритих джерел) не дотягує 0,5 м до порогу «заможного домоволодіння».\nУ цьому контексті найважливіший посил — застосування оціночної вартості об’єкта нерухомості при обчисленні податку. Пропонується проводити раз на 5 -10 років експертну оцінку оподатковуваного об’єкта з урахуванням його місця розташування, віку, рівня і якості будівництва.\nТаким чином, наприклад, з 300 «квадратів» на київському Хрещатику доведеться заплатити набагато більше, ніж з 300 кв.м на черкаській центральній вулиці. Тоді як зараз податок (за інших рівних умов) сплачується однаковий. Знову ж таки, це хороший грунт для подальших судових суперечок на предмет об’єктивності експертної оцінки.\nПодаток на нерухомість належить до місцевих податків, його ставка та збір регулюються місцевими органами. Слід очікувати, що з масштабним збільшенням обсягів надходжень до місцевого бюджету таких коштів, у місцевих органів виникне бажання активніше адмініструвати цей процес. Перш за все — контролювати обов’язкову реєстрацію договорів оренди через ЖЕКи і сільради.\nВарто звернути увагу, що нововведеннями пропонується оподатковувати формально нежитлові приміщення — паркінги, тераси, прибудови. А вони часто використовуються як дохідна нерухомість при здачі в оренду. Туди ж і МАФи.\nТакож планується оподатковувати об’єкти (приміщення), що не введені в експлуатацію, але фактично використовуються. У деяких країнах, типу Єгипту, такі «недобудовані» будинки експлуатуються десятиліттями.\nТакож дохідна нерухомість не передбачає пільг зі сплати податку. У цьому випадку перед ним рівні і інваліди, і пенсіонери, і багатодітні сім’ї. Законодавці цілком резонно визначили церкви, синагоги, дацани та інші культові споруди як об’єкти нерухомості комерційного призначення.\nВажливо розуміти, що реально дуже велика кількість громадян України використовують нерухомість (і часто таку, що не приносить активний рентний прибуток), як можливість збереження зароблених/накопичених грошей, не довіряючи банкам, інвестиційним інститутам тощо.\nЗ урахуванням звуження ринку оренди нерухомості, такі «рантьє» отримують цілком собі активний податок на пасивний актив. Крім того, якщо таких об’єктів у власності більше п’яти, то з кожного наступного застосовується податковий коефіцієнт 3. Втім, слід взяти до уваги, що умовно «зайва» квартира часто є єдиним джерелом доходів для літніх людей з пенсією у дві-три тисячі гривень.


У Києві цуценя добермана врятували від жорстокого господаря - фото, відео\n28 сiчня 2022 | 15:25\nНебайдужі мешканці столиці знайшли цуценя добермана, яке потрапило під колеса автомобілів і було поранене. Тварину доставили до однієї з ветлікарень Києва та знайшли його господаря, який, як з'ясувалося, погано поводився з собакою.\nВідео, на якому показують "горе-господаря", поділився Telegram-канал "Киев Сейчас". У ньому робітниця клініки розповідає, що у цуценя травматичний шок, внутрішня кровотеча, п'ять переломів лап, гематоми печінки та селезінки, бо її збило два автомобілі, а її господар прийшов і почав "виривати" собаку. Чоловік зняв цуценя з апаратів і не схотів, щоб його продовжили готувати до операції.\nЧитай також: У Києві жінка прив'язала собаку до паркану та вирушила до Польщі на заробітки (фото)\nЖінка зазначила, що це жорстоке поводження з тваринами.\nВ результаті, знайшовся куратор, який продав цуценя добермана "горе-хазяїну", він повернув чоловікові заставу та розірвався з ним угоду. Собаку перевели до іншого ветеринарного центру, де його стан піклуються фахівці.\nРаніше на Realist.online повідомлялося, що з Північного мосту в Києві жителі скинули собаку. Замерзлого пса рятували небайдужі городяни.\nз пасенное Київ щеня


10 найкращих книг 2015 за версією The Washington Post | Читомо\nЧитомо > Дайджест > 10 найкращих книг 2015 за версією The Washington Post\n10 найкращих книг 2015 за версією The Washington Post\n18.12.2015 0 Автор: Богдана Романцова\nНайавторитетніші видання світу завершують підбивати підсумки року, що минає. Так The Washington Post обрав 10 найкращих книг, завдяки яким запам’ятається цей рік: від расизму до злочинів майбутнього з України.\nМіж світом і Мною\n«Між світом і Мною» – це захопливі роздуми автора про постійні американські перегони, що розгортаються на тлі бурхливої расової ворожнечі. Ця книжка найкраще з усіх на подібну тему підводить нас до безжальної думки про те, що «расизм є інтуїтивним досвідом… Він витісняє розум, блокує дихальні шляхи, рве м’язи, витягує з тебе органи, трощить кістки, розбиває зуби». Бути чорним у гетто часів молодості Коутса означало «бути незахищеним перед всіма елементами світу, перед усіма рушницями, кулаками, ножами, ударами, насиллям і хворобами».\nВпродовж книги Коутс постійно повертається до описів паралізуючого страху за своє тіло. Над цим текстом, що здобув Національну книжкову премію серед публіцистичних творів, варто замислитися: зрілий письменник повністю занурюється у важливу тему і працює на максимумі своєї потужності, добираючи ті приклади з національної історії, що найкраще ілюструють його точку зору.\nЧорні прапори. Постання ІДІЛу\nІсламська Держава, чиї радикальні воїни-ісламісти своєю жорстокістю завдають страждань людям по всьому світу? – від Близького Сходу до Парижа – була заснована в Іраку у 2004 як угрупування Аль-Каїди. Засновник – йорданський бандит, відомий під псевдонімом Абу Мусаб аз-Заркаві.\nУ «Чорних прапорах» Джобі Воррік, лауреат Пулітцерівської премії, репортер The Washington Post, пояснює, чому роль цього гангстера була такою важливою, а також аналізує, як навіть після своєї смерті у 2006 році він продовжує впливати на Ісламську Державу. Останнім часом з’явилися кілька біографій аз-Заркаві, але дослідження Ворріка значно глибше за звичайний життєпис.\nВажливо, що автор докладно доводить за допомогою болючих, але обов’язкових для прочитання деталей, що серія невдач і помилок з боку урядів США і Йорданії дали цьому неосвіченому злочинцю можливість стати суперзіркою тероризму, а також штовхнули Близький Схід на шлях релігійно-фанатичного насильства, яке тепер так складно подолати.\nЧитайте: Літературні онлайн-лекції і де їх шукати\nВлітку 1942 року німецькі солдати вигнали майже 200 голодних дітей з дитячого будинку у Варшавському гетто. Їх «запакували» у залізничні вагони, що прямували до Треблінки.\nСпираючись на власну уяву і десятки історичних джерел, Шепард повертає Варшавський притулок до життя у цьому чудовому романі про дружбу нещасного польського хлопчика і доглядача сиріт, педіатра Януша Корчака.\nРоман виграє за рахунок тендітної напруженості оповіді: голос підлітка-оповідача не можна назвати ані милим, ані надокучливим. Арон описує світ так, як відчуває його. «Наступного ранку батько сказав мені вставати, – розповідає хлопець, – тому що це була війна, і німці вторглися у місто». Після цієї новини Варшава поступово перетворилася на пекло. Хоча у «Книзі Арона» описано без жодних пом’якшень систематичне зло, це все ж насамперед відверта історія про складність героїзму, що має надихнути нас на сміливі вчинки.\nЧитайте: 10 найкращих книжок 2015 року за версією The New York Times\nДоля і влада. Американська Одіссея Джорджа Герберта Уокера Буша\nНову біографію Джоржа Буша від Джона Мічема можна назвати напрочуд витонченим трюком. У ній завершено історичну і популярну реабілітацію 41-го президента США, але зроблено це за допомогою підтвердження, а не спростування загальних уявлень про нього.\nРозповідаючи про Буша, Мічем підтверджує, що президентові справді бракувало ідеологічного бачення, що він був сильний у внутрішній політиці, проте його дії на світовій арені відрізнялися деспотизмом, що він мав бонуси завдяки впливовості своєї сім’ї, що він залишається у тіні «свого міфічного попередника і політичних драм власних синів». Проте завдяки доступу до щоденників Буша Мічем майстерно додає до цих уявлень внутрішній монолог, проговорення ключових моментів президентства. Головна ідея – чітке усвідомлення, що жоден з цих загальновідомих недоліків не заважав головному героєві працювати задля задоволення потреб нації, і, врешті-решт, недоліки навіть допомогли Бушеві. Буш потребував влади не стільки заради досягнення власної практичної мети, скільки заради того, аби втілити «ідеал служіння, і амбіцію – за будь-яких умов – перемогти». Така історія варта кожної сторінки цього важкого видання.\nДолі і Фурії\nРоман «Долі і Фурії», фіналіст Національної книжкової премії, охоплює десятиліття, океани і всю економічну шкалу – від бідності до розкоші. У «Долях і Фуріях» Лорен Грофф оповідає історію одного неординарного шлюбу.\nПерша половина книги – опис блаженного життя Ланселотта «Лотто» Саттервайта, улюбленого сина багатої флоридської родини. Лотто має великі амбіції стати актором. Його дружина Матильда, що пройшла крізь період бідності і самотності, добровільно бере на себе всю рутинну роботу із заохочення цього егоцентричного, схильного до розпачу молодого чоловіка.\nГнучкий стиль Грофф може бути достатньо імпресіоністичним, аби витончено описати плин років і достатньо пишним, аби втілити мелодраматичну сутність Лотто. На півшляху Грофф перетворюється з «Долі» на «Фурію», і ми бачимо життя Матильди безпосередньо, а не очима Лотто, що ідеалізує дружину. Ось жінка, яку називають Антігоною, а насправді вона люта, наче Медея.\nУсе пов’язано, всі вразливі, і що ми можемо з цим зробити\nЛаскаво просимо у прекрасний новий світ кримінальних технологій, де на зміну грабіжникам прийшли хакери, а жертвою може стати будь-хто з нас, користувачів інтернету. Гудман, колишній поліцейський, що заснував Інститут дослідження злочинів майбутнього, написав книгу, аби пролити світло на останні тенденції, популярні серед злочинних і терористичних угрупувань, а також ініціювати обговорення цієї проблеми.\nАвтор наводить міріади прикладів кіберзлочинності: в Україні, наприклад, існує стартап, що продає, як офіційно заявлено, антивірусне програмне забезпечення «абсолютно нового класу». Проте насправді це фальшивка, що допомагає чинити кіберзлочини. Навіть людське тіло можна зламати. Дослідникам вдавалося пошкодити кардіостимулятор, прочитати конфіденційну інформацію про пацієнта і навіть пустити електричний заряд у серці людини. В останніх двох розділах Гудман пояснює, як зменшити шкоду від злочинів нового типу, і закликає нас дотримуватися кібербезпеки так само пильно, як ми ставимося до епідемій і суспільного здоров’я.\nРоман Ханьї Янагіхари, що став фіналістом Національної книжкової премії, надзвичайно виразно висвітлює людські страждання у їхньому крайньому вияві. На початку твору четверо молодих людей переїжджають у Нью-Йорку. Вони любили один одного, і перед кожним розгортався яскравий мерехтливий шлях. Незважаючи на модус «браття-по-зброї», оповідь швидко фокусується на одному з чоловіків, Джуді, сироті з таємничим минулим, який стає помічником прокурора в офісі американської юридичної компанії.\nБажання Джуда втримати видимість контролю, незважаючи на нав’язливі спогади про сексуальне та психологічне насильства, є головною драматичною колізією книги. Як змальовано у «Маленькому житті», лише любов його друзів може врятувати Джуда, якщо він дозволить цьому статися. Янагіхіра, детально зображаючи життя головних героїв «десятиліття-за-десятиліттям», створила глибокий роман характерів, що надихає такою ж мірою, як і спустошує.\nЧитайте: Топ-книжки від Забужко\nМарго Джефферсон була афроамериканською дівчиною з хорошої сім’ї. Її сім’я мала гроші, зв’язки та очікування того, що Марго буде успішною. Вона вчилася у чиказькій приватній прогресивній афілейованій з університетом школі, закінчила Брандейський та Колумбійський університети, згодом працювала у New York Times, де виграла Пулітцерівську премію за найкраще критичне есе. Вона (в основному) була захищена від «укусів» расизму та його згубного впливу на самооцінку, можливості і надії.\nЇї батько був лікарем-педіатром, а матір, за словами Марго, світською левицею. Але броня героїні була тонкою, і впродовж багатьох років письменниця плекала у собі дискомфорт бути привілейованою дитиною. «Негроленд – це моя назва для невеликої області негритянської Америки, мешканці якої захищені», – пише авторка. У Негроленді всі пам’ятали: якщо їх вважатимуть надто успішними, це може спровокувати гнів білих. Так вони йшли по життю – гордо, але насторожено, ступаючи обережно, аби нікого не образити. «Негроленд» – це роман не про очевидний расизм чи карикатурних лиходіїв.\nЙдеться про тонкощі і нюанси, припущення і образи, що зменшують людяність і збирають своє психічне мито.\nЧитайте: Найкращі лекції від TEDx про літературу, книжки й читання\nТак само, як у «Поправках» (2001) і «Свободі» (2010), Франзен знову починає з сім’ї, і його хижий інтелект мандрує світом, ведучи нас крізь низку розумно пов’язаних сюжетів, де переплітаються головні проблеми нашої епохи.\nЦя діккенсівська амбіція зухвало проявляється у «Пьюріті», де змальовано неочікуваний зліт бідної сироти на ім’я Піп. Щоб хоча б частково уникнути злиднів, у яких жила її матір, Піп пристає на пропозицію співробітництва від одного шахрайського веб-сайту, що базується у джунглях Болівії. Представники сайту заробляють тим, що «зливають» брудні секрети корпорацій і держав, а їхнім лідером є інтернет-активіст, чия передісторія життя у Східній Німеччині читається як головний трилер твору. Витримати все це протягом майже 600 сторінок допомагає надзвичайно привабливий стиль: у «Пьюріті» Франзен віднаходить ідеально збалансовану плавність письма.\nВід миттєвих спостережень до вдумливих роздумів про ядерну зброю і моральні компроміси у журналістиці – роман постійно пропонує читачеві провокативну низку ідей.\nЧитайте: Найкращі дитячі книжки світу від Bologna Award-2015\nЛаскаво просимо в Браггсвіль\nТ. Джеронімо Джонсон\nЦя приголомшливо смішна історія коле кожен нерв американського політичного тіла. Дарон Літл Мей Давенпорт – ввічливий білий підліток з Браггсвіля, що у штаті Джорджія. Він, засмаглий південний Кандид, приїжджає у надзвичайно толерантний Університет Каліфорнії у Берклі. Все змінюється в одну мить, коли на одному з уроків історії Дарон згадує, що у його рідному місто під час Свята Патріотів щороку організовують реконструкцію громадянської війни. Так народжується надто розумний, неймовірно образливий, потенційно катастрофічний план: Дарон і його троє друзі їдуть назад у Браггсвіль, аби відтворити сцену лінчування – «перфоменс інтервенції».\nДжонсон майстерно позбавляє нас звичних міфів, викриває відмовки і відкидає подальшу потребу робити вигляд, ніби культуру є апофеозом аристократизму і честі, тоді як вона побудована на викраденнях, зґвалтуваннях і тортурах.\nАле «Ласкаво просимо в Браггсвіль» – це не просто шпилька у бік Півдня, адже автора не менше дратує «самодоброчесність» лібералізму.\nВсі фото з сайту www.washingtonpost.com\nзакордонний досвід, переклад, рейтинг


Тема 17. Євген Маланюк. Життєвий і творчий шлях. Збірка «Стилет і стилос» — Гипермаркет знаний\nТема 17. Євген Маланюк. Життєвий і творчий шлях. Збірка «Стилет і стилос»\nГіпермаркет Знань>>Українська література>>Українська література 11 клас>>Українська література: Євген Маланюк. Життєвий і творчий шлях. Збірка «Стилет і стилос»\nПарадоксально: Є. Маланюк—один із найпомітніших українських поетів XX ст, навіть не уявляв собі, що йому судилася терниста письменницька доля, а втім, вона виявилася типовою для молодих емігрантів, передовсім учасників нещасливих для нації визвольних змагань 1917—1921 рр. Поразка Української Народної Республіки викликала у них, на відміну від старшого покоління, не розпач, а пошуки нових шляхів боротьби за незалежність рідного краю. Тому вони в нових для себе умовах змінили багнет на перо. Для Є. Маланюка такий вибір мав принципове значення.\nУ його жилах завжди нуртувала кров запорожців, котрі в середині XVIII ст. заснували серед херсонських степів Архангел-город (нині— Новоархангельськ). Тут і народився Є. Маланюк 2 лютого 1897 р. у родині українських інтелігентів де зберігалася пам'ять про козацьку славу та чумацьку минувшину (дід Василь). Батько його брав активну участь у культурному житті краю. Мати (походила з чорно-горців-переселенців) мала тонку, вразливу душу, захоплювалася поезією Т. Шевченка та М. Лєрмонтова. Є. Маланюк зізнавався: «Матері я завдячую дві речі: серце й мистецтво. Батькові —життєву мою невдачу». Поет мав на увазі байдужість до службової кар'єри свого батька Филимона, його життєву невлаштованість.\nОсобливе місце у формуванні інтелекту Є. Маланюка відіграло Єлисаветградське реальне училище. Тут працювали висококваліфіковані викладачі, навчалися брати Тобіле-вичі —корифеї українського театру, В. Винниченко, Є, Чикаленко, Ю. Яновський та ін. Найповніше здібності Є. Маланюка розкрились у точних науках, зокрема в математиці.\nВодночас він виявив неабиякий інтерес і до літератури. Його учнівські твори про «Повчання» Володимира Мономаха, «Ходіння» ігумена Даниїла, «Слово о полку Ігоревім» та ін. привертали увагу самостійністю аналітичного мислення. Водночас тематика києво-руської доби, розкрита Є. Мала-нюком в училищі, правила за основу його пізніше сформованої історіософії. Підтриманий викладачами-словесниками його нахил до літературознавчих студій (наприклад, роботи про вплив літератури на життя чи про творчість російського поета Жуковського) згодом розвинувся у серйозних дослідженнях з проблем мистецтва, історії українського письменства, відображених, зокрема, у двох «Книгах спостережень» (1962, 1966).\nПісля закінчення Єлисаветградського реального училища Є. Маланнж, зваблений точними науками, вступив до Петербурзького політехнічного інституту. Та навчатися йому не довелося. З вибухом першої світової війни він добровільно подав документи до Київської військової школи. Закінчивши її, спізнав жорстоку дійсність фронтового життя. Дослужився від прапорщика до підпоручника.\nПізньої осені 1917 р. Є. Маланюка—командира кулеметної сотні 2-го Туркестанського полку відкликали до штабу 1-ї Туркестанської стрілецької дивізії, керованої полковником І. Мішковським—у майбутньому видатним військовим організатором збройних сил гетьмана П. Скоропадського та Армії УНР. Цей досвідчений вояк («живе втілення запорожця, що зберігся до XX ст.») справив вирішальний вплив на подальшу долю Є. Маланюка, котрий, не вагаючись, пішов служити відроджуваній нації. До цього кликала козацька кров, що живила його серце. Відтоді життя Є. Маланюка стало невіддільним від визвольних змагань, від Армії УНР. Ґї злети й поразки пізніше осмисляться у його поемі «П'ята симфонія» (1953), присвяченій загиблому в 1919 р. начальникові штабу Дієвої армії Василеві Тютюннику, близькому другові Є. Маланюка. У суворі роки виборення свободи та незалежності, закладання основ національної держави остаточно окреслився характер поета, викристалізувалась його наці о центрична концепція. Щоправда, він тоді іншої ролі для себе, крім військової, не уявляв.\nТак склалося, що Україна не змогла зберегти своїх, віками вистражданих, завоювань. Під брутальним тиском московсько-більшовицьких сил Армія УНР, а разом з нею старшина Є. Маланюк, змушена була покинути стероризовану і незахищену Батьківщину. Попереду прослалися безрадісні простори інтернованих таборів на території Польщі, гірка доля вигнанця у «пісках емігрантських Сахар».\nЄ. Маланюк одним із перших оговтався у безвідрадній ситуації, яку очевидець П. Шох іронічно назвав «голодним обірваним Запоріжжям за колючими дротами». Поет належав до тих, котрі, за його ж словами, не відчували «об'єктивного жаху», тому вчасно переорієнтувалися, перейнялися тими проблемами, що їх поставила історія, їхньою відповіддю на її виклик стала художня література — традиційний вибір українства на його тяжкому шляху до свободи. За умов національної трагедії то виявився чи не найрозумніший вихід зі скрути у боротьбі за Україну «вже не військовою зброєю, лише зброєю мистецтва й культури». Так обгрунтував Є. Маланюк свій вибір. У таборі інтернованих вояків Армії УНР поблизу Каліша він та його ровесники усвідомили, що швидке повернення додому неможливе, що слід самоутверджуватися на новій основі. Вони об'єднались у літературне угруповання «Веселка», видавали однойменний часопис, жили інтенсивним культурним життям, налагоджували зв'язки з довколишнім мистецьким оточенням, зокрема з польськими «скамандритами» (Я. Івашкевич, Л. Стафф та ін.). Тут закладалися підвалини естетики української літератури в еміграції, передовсім «празької школи». Формувалися вони переважно завдяки Є. Маланюку, який, до речі, дебютував разом із М. Селегієм та М. Осикою в альманасі «Озимина» (1923). На його переконання, література покликана виконувати свій обов'язок у розбудові понівеченої національної культури, пробуджувати національну свідомість та державницьку волю. Такої мети можна досягти за однієї, досить вагомої, умови: література не повинна втрачати своєї визначальної властивості, тобто ознак мистецтва, узалежнюватися від політики та ідеології. Що більше за письменством зберігається творчої автономії, то суттєвішим буде його внесок у духовний розвиток рідного народу. Лише недалекоглядна критика, яка вимагала від митця передовсім виконання службової ролі, вбачала суперечність там, де йшлося про природний розвиток таланту. Уже на початку свого творчого шляху Є. Маланюк мав принципові розходження з Д. Донцовим у поглядах на дану проблему, хоча з ідеологом українського націоналізму його єднали інтереси формування нового типу українця, сповненого волею до життя, потреба перегляду особливостей національного характеру тощо. Але поета не влаштовувала надто вузька партійна розмежованість та протистояння української еміграції, що призводило до розпорошення нечисленних національно свідомих сил.\nАктивний діяч Ліга українських націоналістів, співробітник її часопису «Державна нація», він уже у 30-х рр. відійшов від безпосередньої політичної діяльності, усвідомивши, що найповніше свій духовний потенціал зможе реалізувати на поетичній ниві і цим принести користь українському народові. То була надійна його пристань, адже в особистому житті йому не завжди таланило.\nПісля похмурого піщаного Каліша Є. Маланюк переїздить до Чехо-Словаччини, навчається у відомій під час міжвоєнного двадцятиліття (1921—1939) Українській господарській академії, що в Подебрадах, налагоджує дружні стосунки з українською творчою молоддю, стає провідною постаттю у колі «празької школи». Він намагається торувати незалежний шлях у літературі. З такою метою очолює у Варшаві літературне угруповання «Танк» (1929), що розпалося не без втручання Д. Донцова. Подібна ситуація склалася і з квартальником «Ми» (1933), перше число якого редагував Є. Маланюк, а потім «зненацька» (власне, під впливом Д. Донцова) відмовився від своїх обов'язків. Зате входив до авторського складу «Вісника». Навіть за таких несподіваних поворотів Є. Маланюк завжди вмів зберегти творчу автономію.\nНе вельми щастило йому і в особистому житті. З першою дружиною Зоєю Равич, яку він дуже любив, змушений був розлучитися, з другою— Богумилою Савицькою його роз'єднала друга світова війна. По війні він опинився на території Західної Німеччини, активно включився у діяльність МУРу, Але невблаганна доля вигнанця вимагала від Є. Маланюка скуштувати гіркого хліба «другої еміграції», податися за океан, до Сполучених Штатів Америки, де на нього ніхто не чекав. Тут, на чужині, де диплом інженера виявився непотрібним, доводилося боротися за виживання, працюючи на різних роботах. Перед поетом відкрилася перспектива самітника у скромній квартирі в передмісті Нью-Йорка, Квінсі, на вулиці Форест Гілс, 75. У цьому помешканні він і помер 16 лютого 1968 р. Сталося так, як Є. Маланюк завбачив у вірші «Лютий», написаному ще 1939 р.\nОднак  і  в Америці поет не втратив свого творчого вогню, став почесним головою об'єднання українських письменників «Слово».\nЛірика Є. Маланюка мала спільні риси з лірикою української еміграції, передовсім «празької школи». Йдеться про історіософічні мотиви, вольові імперативи, обстоювання будівничих і принципове заперечення руйнівних чинників як у суспільстві, так і в мистецтві. Звідси —несприйнят-тя авангардизму, хоча «пражани» користувалися певними елементами його поетики, критичне ставлення до стильових тенденцій модернізму і традиції вітчизняного письменства, вилучення з неї сентиментальних, надміру чуттєвих, розслаблюючих мотивів. Центральною темою лірики «празької школи», а відтак і Є. Маланюка, стала вольова особистість. Вона випробовувалась у поетичних текстах, переносилася звідти у життя.\nЛіричний герой Є. Маланюка начебто витесаний з грубого каменю: вражає своїм суворим виглядом, відображає світогляд безкомпромісного максималіста, перейнятого загостреним чуттям часу. Історіософічні видіння, охоплені бойовими кличами Київської Русі, обвіяні гарячими вітрами Дикого поля, насичені вольовою енергією І. Мазепи й П. Орлика, мали колір «державної бронзи». Якихось емоційних, просвітлених нюансів, притаманних Наталі Лівицькій-Холодній, О. Стефановичу чи О. Ольжичу, тут не спостерігалося. Поет не дозволяв собі щонайменшого душевного розслаблення. Тому такими суворо монолітними видаються збірки його першого періоду творчості: «Стилет і стилос» (1925), «Гербарій» (1926), «Земля й залізо» (1930), «Земна мадонна» (1934), «Перстень Полікрата» (1939), «Вибрані поезії» (1943). У міжвоєнне двадцятиліття склалася думка, що в доробку Є. Маланюка інтимні мотиви відсутні, крім хіба книжки «Гербарій», упорядкованої ним під час перебування у Каліші. Яким же щирим було здивування літературної громадськості, коли поезія витончених сердечних переживань ринула на сторінки повоєнних видань автора, який називав себе «імператором залізних строф». Датовані переважно 20—30-ми рр., вони вражали рідкісним лицарським ставленням до світу, до жінки, засвідчували високі чесноти Є. Маланюка, ревно ним приховувані від стороннього ока. Однак і в другий період (збірки: «Влада», 1951; «Поезії в одному томі», 1954; «Остання весна», 1959; «Серпень», 1964; «Перстень і посох», 1972) він лишився вірним своєму центральному образові —Україні. Слова «Де ж знайти нам від тебе кращу Серцем, повним тобою вщерть?» стали смисловою основою його життя та творчості.\nМіцно куті, максимально спресовані строфи Маланюко-во) лірики розгортали образ України у різних значеннях, у перехрещенні контрастних понять, насичених одночасно почуттям любові та ненависті, надії та розпуки. З одного боку, Україна поставала символом класичної довершеності, уподібненої до Давньої Греції («О моя степова Елладо, Ти й тепер класично ясна»): з іншого—«Чорною Елладою», «Антимарією» («Тавро каліченого народа, Втіха ката й мати яничар»). Є, Маланюк не міг пробачити своїй, найдорожчій у світі, Батьківщині малодушності, небажання стати державною нацією, зрадництва власним інтересам, рабської покори завойовникам. Велика синівська любов спонукала його дивитися правді у вічі, хоч би якою гіркою вона була:\nПодібні гнівні інтонації звучать і в інших творах поета («Псалми степу», «Варязька балада», «Убійникам» тощо), зокрема у «Посланії», де осмислюються пророчі слова Т. Шевченка з вірша «О не однаково мені». Тут Є. Маланюк висловив відому формулу, в якій відбито сумну долю українства: «Як в нації вождів нема, Тоді вожді її поети». Справді, в Україні століттями не було іншої сили, яка могла б стати провідником свого народу. Є. Маланюк причини національного лиха вбачав не тільки у зовнішніх чинниках, а й у внутрішніх: «Нас можна як народ знищити лише шляхом самознищення». Тому не випадково він звертається до своєї музи: «Вчини мене бичем своїм...». «Кривавих шляхів апостол», як називає себе Є. Маланюк, мислив опозиційними символами, як-от «стилет» і «стилос», тобто зброя і перо. Перекладаючи роль «стилета» на «стилос», він намагався замінній життєспраглою енергією чуттєво-розслаблену душу України, збагатити прекрасний образ «степової Еллади» образом «залізного Риму». Звертання до них мало історичні підстави. Адже Україна здавна належала до чорноморсько-середземноморського ареалу, тому в ній досі вчуваються віяння античності. Про це Є. Маланюк (як і Ю. Липа) писав у своїх культурологічних дослідженнях. «Внук кремезного чумака, Січовика блідий праправнук» не тільки переглядав вітчизняну історію, а й творив новий героїчний епос у текстах лірики, виповненої металевого тембру. Хоч він, цей тембр, дещо послабиться у поезіях 50—60-х рр., одначе збережеться строга віршована форма, за оболонкою якої нуртуватиме сильний темперамент, схильний до шляхетних переживань, до роздумів над людською долею, зокрема долею вигнанця. Небезпідставно О. Тарнавський назве Є. Маланюка «українським Одіссеєм в Америці». Туга за Батьківщиною ятритиметься невигойною раною в душі поета. Спогади набудуть яскравого вигляду. Він з ними ділитиметься у колі найближчих друзів (М. Бутович, М. Аркас, Б. Рубчак, Б. Олександрів та ін.). На повернення у свій край, понівечений комуністичною Москвою, сподіватися було марно. І все-таки йому пощастило побувати бодай коло України. У 1962 р. Є. Маланюк приїхав до Варшави, де зміг побачитися з дружиною Богумилою Савицькою та сином.\nСправжнє повернення Є. Маланюка сталося пізніше, як тільки-но Україна стала незалежною державою. Сьогочасний читач маг змогу безпосередньо ознайомитися з лірикою поета, що назавжди увійшла до -золотого фонду нашої літератури.\n«Стилет чи стилос? Не збагнув...».\nУ 1925 р. з'явилася збірка Є. Маланюка «Стилет і стилос» з виразними рисами дисципліни поетичного мовлення, вольовими настійними вимогами (тобто імперативами), потужними історіософічни-ми візіямн. В ній окреслилися стійкі стильові ознаки не лише поета, а й інших представників «празької школи» (Ю. Дарагана, О. Ольжича, Олени Телігн, Л. Мосендза, Наталі Лівицької-Холодної та ін.). Назву їй дав провідний мотив, найвиразніше проявлений у вірші «Стилет чи стилос? Не збагнув...». Власне, тут загострювалася давня проблематика світової літератури: що має бути визначальним у художній творчості—краса чи служіння суспільним інтересам. Ця полеміка в інтерпретації Є. Маланюка відобразилася в символах стилоса (паличка для писання на вощаній дощечці) та стилета (невеликий кинджал з тонким тригранним клинком). Вони не протиставлялися, як зазвичай велося серед письменства, схильного до пориву високого мистецтва, або до «зображення життя у формах життя».\nЧастка «чи» у формулі Є. Маланюка виконувала неабияку смислову роль, вказуючи на певну нерішучість ліричного героя перед неминучим вибором. Тому символ терезів як втілення долі поета за такої невизначеності завбачає трагічні наслідки вагання, зумовлює потребу подолання подвійної ситуації («Двояко Вагаються трагічні терези»).\nЗ одного боку, в перебігові ліричного сюжету розкриваються привабливі «береги краси», таємничі цнотливі краєвиди, виповнені гіпнотичного чару, а з іншого—жорстока дійсність з неминучими бурями, «галасом бою», «божевіллям хвиль». Пристати тільки до одного з цих світів — значить стати зовсім іншим, ніж знайтися у протилежному світі: збутися або витонченим естетом, або революціонером, котрий займається позалітературною діяльністю.\nДля Є. Маланюка було неприйнятним однобічне розв'язання такої непростої ситуації, досить задавненої на теренах українського письменства. Адже часто тут критерій краси відсувався на другий план задля ідеї служіння мистецтва народним інтересам, потреби пробудження та формування національної свідомості. На цьому, зокрема, наголошував історик літератури С. Єфремов. Таку позицію поділяли народники (П. Грабовський, Б. Грінченко та ін.), а в XX ст.—чимало емігрантів, насамперед Д. Донцов, який вимагав від письменників бути головно «виховниками» нації, власне, виконувати не основну роль за рахунок визначальної —естетичної.\nЄ. Маланюк мав дещо відмінну думку стосовно діяльності митця, вважаючи його (генія) «внутрішнім змістом мистецтва», незалежним від напрямів І шкіл, а процес творчості —таємничою «містерією», що відбувається за притаманними тільки їй законами. Відтак поезія трактувалася як рівновелика, непідлегла будь-якій сфері природи чи суспільства. І чим повніше вона розкривалася як мистецтво, тим відповідніше задовольняла громадські інтереси.\nМогутній вплив художнього слова на людську свідомість— неспростовна Істина. її поділяв Є. Маланюк. Але ніколи не вдавався до ототожнення поезії з політикою, ідео- » логією чи військовою справою. Будь-яка підміна естетичних понять поняттями позахудожньої сфери була для нього неприйнятною. Недарма у вірші «Епілог», що завершував збірку, між промовистими образами «стилет» —«стилет» вживався єднальний сполучник «і» задля врівноваження протилежних значень.\nСлово «безмежжя» у поезії «Стилет чи стилос? Не збагнув...» однаково стосується як «берегів краси», так і «набряклого вітром обрію». Ліричний герой органічно поєднує у своїй душі два, на перший погляд несумісні, світи, які, не втрачаючи своїх конкретних характеристик, взаємозбагачуються у новій якості. Є. Маланюк виходив із відповідного розуміння своєрідності українського письменства, змушеного реалізувати свій талант у несприятливому для творчості національному середовищі. Він мусив торувати шлях до незалежності та державності України, виконувати чимало позалітературних функцій, тому що завжди бракувало національно свідомих фахівців, але при цьому лишатися митцем, писати свої твори за законами краси. Така проблема ніколи не поставала перед письменниками історично визначених у власних державах націй (англійської, французької, шведської, російської тощо).\nПідручники скачати безкоштовно, онлайн уроки, реферати української літератури, домашнє завдання запитання та відповіді\nИсточник — «http://edufuture.biz/index.php?title=%D0%A2%D0%B5%D0%BC%D0%B0_17._%D0%84%D0%B2%D0%B3%D0%B5%D0%BD_%D0%9C%D0%B0%D0%BB%D0%B0%D0%BD%D1%8E%D0%BA._%D0%96%D0%B8%D1%82%D1%82%D1%94%D0%B2%D0%B8%D0%B9_%D1%96_%D1%82%D0%B2%D0%BE%D1%80%D1%87%D0%B8%D0%B9_%D1%88%D0%BB%D1%8F%D1%85._%D0%97%D0%B1%D1%96%D1%80%D0%BA%D0%B0_%C2%AB%D0%A1%D1%82%D0%B8%D0%BB%D0%B5%D1%82_%D1%96_%D1%81%D1%82%D0%B8%D0%BB%D0%BE%D1%81%C2%BB»


СБУ не буде переслідувати українських артистів, які виступають в РФ\nГоловна > #Соціалка > СБУ не буде переслідувати українських артистів, які виступають в РФ\n#Соціалка 13.03.2016 13:18\nСлужба безпеки України не буде переслідувати українських артистів, які виступають в Росії. Про це розповіла речник СБУ Олена Гітлянська, пише "Сегодня".\n— Службою безпеки постійно проводяться заходи, спрямовані на захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного потенціалу України. У разі виявлення ознак вчинення злочинів, робляться заходи для ліквідації наслідків у відповідності до чинного законодавства, - пояснила Олена Гітлянська в коментарі кореспонденту видання.\nЩе в минулому році музичний продюсер Потап заявив, в Росію він буде їздити до тих пір, поки їх запрошують на концерти і це не забороняється українським законодавством. Виступає в Росії також співак Іван Дорн, правда, при цьому співак не приховує свою проукраїнську позицію. Більш того, як написав на своїй сторінці в соцмережі телеведучий Сергій Притула, зароблені гроші Дорн в тому числі жертвують на потреби українських бійців.\n— За гроші, які мені давав Іван Дорн, я восени купував джип для хлопців в АТО, оптику, шоломи ... Гроші були великі і, що важливо, в валюті. Робилося все "тихо-ша", тому що розклад, коли людина заробляє "там", а допомагає "тут" всіх задовольняло. всіх, крім "ура-патріотів", - написав на своїй сторінці в соцмережі Притула.\nЧитайте також: В Україну не пустили російський рок-гурт


Польські радикали обіцяють відродити велику національну Польщу (ВІДЕО)\n12 листопада 2012, 22:40\n«Марш незалежності» в Варшаві\nВаршава – Польські радикали крайньо правих поглядів створять нову політичну силу, яка намагатиметься змінити державний устрій країни. Такі заяви пролунали після багатотисячної демонстрації «Марш незалежності», що відбулася в неділю у Варшаві. Радикали обіцяють відродити велику національну Польщу й оголосили про набір до загонів власної служби охорони. Недільний марш спричинив у Польщі гарячі дискусії. Політики лівих поглядів кажуть, що зміцнення радикального табора – це небезпечне явище, тож вони вимагатимуть заборони діяльності крайньо-правих організацій.\nТак званий «Марш незалежності», організований крайньо-правими в День незалежності Польщі (11 листопада), відбувся не вперше. Та вперше він зібрав аж таку кількість учасників. У ньому взяли участь 25 тисяч осіб, здебільшого молодих, а також чимало варшав’ян, зокрема сім’ї з дітьми. Цього року марш відбувався під гаслом «Повернімо Польщу». На заклик націоналістичних організацій «Всепольська молодь» та «Національно-радикальний табір» до Варшави приїхали прихильники цих організацій з різних регіонів Польщі. Серед маніфестантів були представники й більш поміркованих правих і консервативних середовищ.\nПлакат цьогорічного «Маршу незалежності» у Варшаві, організованого крайньо-правими силами\nКрокуючи Варшавою, учасники маршу вигукували гасла, на кшталт: «Вчора – Москва, сьогодні – Брюссель», «Геть Європейський Союз!», «Єдина національна Польща» та інші. Оскільки до маршу приєдналися футбольні хулігани, не обійшлося без жорстоких сутичок із поліцією, яка затримала майже 200 молодиків.\nПотрібно ліквідувати республіку «круглого» столу – заяви крайньо-правих\nВиступаючи на мітингу перед багатотисячним натовпом, лідер «Всепольської молоді» Роберт Вінніцький заявив, що в Польщі виникне широкий суспільний рух, який ліквідує так звану республіку «круглого столу», тобто устрій, що виник внаслідок перемовин антикомуністичної опозиції з комуністами в 1989 році. «Ми хочемо збудувати силу, якої боятимуться ліві, ліберали й гомосексуалісти. Хочемо збудувати польську національну силу», – говорив Вінніцький.\nАртур Завіша, один із організаторів варшавського маршу, вважає, що Європейський Союз обмежує суверенність польського народу, він закликає відродити «велику Польщу».\n«Хочу вас привітати від імені 80-90-річних солдатів національних збройних сил, які радіють, що ви приїхали сюди з усієї Польщі – зі Щеціна й Вроцлава, з Вільнюса й зі Львова. Як писав поет Ян Лехонь, «ще заграє сурма на Мар’яцькій вежі, ще почують Львів і Вільнюс крок наших солдатів» – з такими словами звернувся Завіша до багатотисячного віче.\nЗаборонити, чи ігнорувати радикалів? – польські політики\nВостаннє на вулицях Варшави фашистські середовища влаштовували демонстрації в 1943-1944 роках\nЗаявами і діями крайньо-правих обурені польські ліві. Про це говорить Кшиштоф Ґавковський, генеральний секретар Союзу лівих демократів. Він зазначив «Востаннє на вулицях Варшави фашистські середовища влаштовували демонстрації в 1943-1944 роках. Союз лівих демократів проти такої діяльності і тому вимагатиме делегалізації «Всепольської молоді» та «Національно-радикального табора».\nБільш помірковані польські політики і державні діячі говорять, що демонстрації крайньо-правих – це вияв демократії, тож забороняти такі організації не потрібно. Анджей Жеплінський, голова Польського Конституційного суду у коментарі для телеканалу TVN24 ствердив, що делегалізація радикальних організацій не вирішує проблеми радикалізму, адже радикали все одно залишаються зі своїми поглядами. У Чехії, говорив він, делегалізоване угрупування крайньо-правих негайно зареєструвалося під іншою назвою.\nАнджей Галіцький, політик із правлячої у Польщі партії «Громадянська платформа», вважає, що польське суспільство повинно ігнорувати заяви радикалів, а праві сили мусять виключити зі своїх лав пропагандистів крайніх поглядів. На його думку, причина посилення ксенофобських настроїв, причому не лише у Польщі, – це економічна криза, що розповзається Європою.\nСхожі думки звучать у коментарях польських експертів, які звертають увагу на те, що в демонстрації націоналістів взяло участь багато молоді з провінції, де бракує роботи й перспектив розвитку.\nПольські радикали обіцяють відродити велику національну Польщу


Клієнт - король: торговельні центри вчора й сьогодні | Усі медіаформати | DW | 21.07.2016\nКлієнт - король: торговельні центри вчора й сьогодні\nЯк торгові центри формують та відображають нашу споживчу культуру? Виставка в Мюнхенському музеї архітектури досліджує світовий спадок архітектури споживання.\nНародження торгових центрів\nЦентр Southdale в штаті Міннесота відкрили в 1956 році. Він вважається матір'ю всіх торгових центрів. Центр розробив архітектор австрійського походження Віктором Ґрюн. Він хотів створити центри, де люди могли б спілкуватися за межами своїх заміських будинків. Термін "Ефект Ґрюна", що змальовує сліпучі вітрини магазинів, які викликають імпульс щось купити, назвали на його честь.\nЗаперечуючи власний концепт\nПроте, винахідник торгового центру був розчарований через те, що його ідеї "перекрутили". Наприклад, коли такі центри побудували в європейських містах, зокрема, у його рідному місті Відні, де на думку Ґрюна вони були просто зайвими. У Німеччині перший торговий центр в американському стилі побудували на околицях Франкфурта-на-Майні - це центр Майн-Таунус.\nЗамок перетворений на торговий центр\nОсь приклад суперечливого проекту в центрі німецького міста Брауншвейга. Міський замок сильно постраждав під час Другої світової війни, у 1960-му році його довелось знести. У 2005 по 2007 архітектори Ґраціолі та Мутезіус реконструювали історичний фасад будівлі. За дверима, "історичної" будівлі розмістили глянцевий торговий центр.\nНайбільший торговий центр у Німеччині\nНайбільший торговий центр ФРН розмістився в колишньому промисловому районі міста Оберхаузен. CentrO спорудили в 1994-1996 роках. Завдяки елементам традиційної промислової архітектури будівля вважається винятковим прикладом архітектури постмодерну. Британський торговий центр Meadowhall, з фудкортом у центральному оазисі, надихнув архітекторів компанії Рід Келлерман та Вавровскі.\nСимвол нового Стамбула\nСтамбул, як одне з найбільш густонаселених міст світу, більш відомий своїми базарами, ніж торговими центрами. Центр Zorlu спорудили в 2007-2013 роках. Його авторами стали архітектори Емре Аролат і Мурат Табанліоглу. Особливості цьому масштабному проекту додав озеленений дах будівлі, де можна відпочити між закупами. У цьому суперунівермазі розташувався й найбільший мистецький центр міста.\nАрхітектурні прийоми в Сан-Дієго\nТорговельний центр Westfield Horton Plaza побудували в 1982-85 роках з метою якось оживити історичний центр Сан-Дієго. Автор - архітектор Джон Джерде. Викривлені фасади, розмаїття кольорів - тоді, як торгові центри задумують, аби звернути увагу покупців на товари, ця будівля звертає увагу передусім на саму себе.\n"Мертві торгові центри"\nЧерез економічний спад і зміну купівельних звичок, кількість "мертвих торгових центрів" за останнє десятиліття зросла. Коли центр Akron's Rolling Acres Mall відкрили у 1975 році - він став найбільшим у штаті Огайо. Центр закрили в 2008 році. Фотожурналіст Сеп Лоулесс зазирнув до торгового центру після того, як вандали пострілами зруйнували скляну стелю.\nНевдалі експерименти у Венесуелі\nЦю амбітну будівлю "El Helicoide de la Roca Tarpeya" в Каракасі споруджували, як торговий центр, в який можна було б заїхати на авто. Будівництво зупинили за рік до його завершення в 1960-у році. Будівля стояти порожньою понад 20 років. Згодом вона стала сквотом і у ній поселилися близько десяти тисяч людей. Тепер її переобладнали у в'язницю - посеред нетрів Каракасу.\nАрхітектура, що змушує людей купувати\nВиставка "Світ торгових центрів - архітектура споживання" в Новій Пінакотеці в Мюнхені працюватиме до 16 жовтня 2016 року.\nАвтор Елізабет Ґреньєр, Анастасія Мельник\nТеми Культура, Стиль життя, Баварія, Мюнхен, Німеччина (ФРН), Архітектура\nКлючові слова стиль життя, культура, Мюнхен, Баварія, Німеччина, Нова Пінакотека, архітектура, виставка, торговельні центри\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/1JRY6


ОЛЬГА КРАСКО | Як вивести з тіні трудових мігрантів і здійснити мрію президента - ua-times.com\nВлада наголошує на необхідності виведення з тіні трудової міграції, але в який спосіб? Яким чином гарантувати умови безпеки українцям з користю для держави?\nБільше року назад під час інавгураційної промови президент Володимир Зеленський розповів про одну із своїх мрій – “повернення додому українців, які були вимушені виїхати з країни у пошуках кращої долі”.\nНіхто тоді не міг уявити, що ці мрію голови держави через кілька місяців здійснить COVID-19.\nПроте пандемія і карантинні заходи, очевидно, не могли б надовго утримати українських трудових мігрантів вдома. Трохи пізніше розгорівся скандал щодо можливої заборони на виїзд українських сезонних робітників з країни, і однієї з перших тоді почала бити на сполох Фінляндія.\nТоді, уже після перших відправлених спецрейсів трудових мігрантів за кордон, Володимир Зеленський в розмові із своїм фінським колегою наголосив, що позиція України базується на:\n“гарантуванні умов безпеки українців у зв’язку з пандемією COVID-19, а також на виведенні з тіні процесу трудової міграції, встановленні чітких і прозорих рамок для легального працевлаштування українців за кордоном“.\nБезумовно, це питання сьогодні турбує мільйони українців, і тому необхідно чітко визначити, що мається на увазі під “виведенням з тіні” та як це можна втілити у життя.\nЯкщо “виведення з тіні” буде відбуватись шляхом “встановленням чітких та прозорих рамок для легального працевлаштування українців за кордоном“, як про це заявив президент, то це прямий шлях до знекровлення промисловості та економіки в цілому.\nЧотири “тіні” трудових мігрантів\nБізнес з працевлаштування за кордоном, який сьогодні існує й законодавчо затверджений в Україні, за своєю суттю є тіньовим. Неможливо контролювати те, що, начебто, є, але, в той же час, його немає.\nРекрутингові компанії, які організовують трудову міграцію, в своїй більшості, попри вимогу українського законодавства, не вступають в жодні договірні відносини ані з українським працівником, ані з іноземним роботодавцем.\nОплату їх послуг практично неможливо контролювати і, відповідно, оподатковувати.\nДля українського робітника виїзд на роботу за кордон – завжди лотерея. Не володіючи іноземною мовою, він не може оцінити умови трудової угоди зі своїм закордонним роботодавцем, зрозуміти прийняту у цій державі систему оподаткування, розібратися у своїх посадових обов’язках на виробництві.\nОстаннє стосується, в першу чергу, робочих спеціальностей, які вимагають підвищеної кваліфікації: слюсарі-монтажники, верстатники або, наприклад, зварювальники. Як наслідок, більшість українських “заробітчан” зайняті низькокваліфікованою працею.\nТож, одна з перших “тіней” – це деградація нації. Ніхто не буде навчати іноземного працівника високотехнологічним виробничим операціям.\nДруга “тінь” – перерва трудового стажу, який є головною умовою отримання пенсійного забезпечення в Україні, і який неможливо отримати за кордоном.\nТретя “тінь” – легальність перебування в конкретній країні з правом роботи.\nПрацевлаштування на три місяці допускається для певної категорії працівників і роботодавців, але ні в якому разі не для кваліфікованих робітників і серйозного бізнесу.\nЖоден керівник великого підприємства не погодиться надавати роботу українському спеціалісту на короткий термін, навіть на пів року. Ротація кадрів завжди згубно впливає на виробничий процес.\nЧетверта “тінь” – це неотримані державою доходи від праці її громадян. При працевлаштуванні за кордоном всі податки залишаються в країні іноземного роботодавця.\nТак, детінізація трудової міграції, безумовно, важлива, але реалізувати її через міжурядові угоди щодо сезонних робітників недостатньо. Необхідно принципово змінити підхід до працевлаштування за кордоном.\nПрибрати практично всі перераховані вище “тіні” може “АУТСТАФІНГ”, який легалізовано в Україні ухваленим ще у 2012 році Законом “Про зайнятість населення”.\nУ світовій практиці існує два бізнеси з надання послуг: АУТСОРСИНГ та АУТСТАФІНГ. Чим вони принципово відрізняються?\nПерше – це виконання конкретної роботи та відповідальності виконавця за кінцевий результат. Суть другого – це оренда замовником персоналу виконавця та відповідальність виконавця перед замовником за необхідну кваліфікацію своїх працівників, але не за організацію їх праці і результат.\nТехнологічно, аутстафінг можна представити так: компанія-виконавець, яка має в своєму штаті робочий персонал конкретної спеціальності і кваліфікації, вступає в договірні відносини з компанією-замовником, у якої є потреба саме в цих працівниках.\nКомпанії між собою узгоджують кваліфікаційні вимоги до персоналу. Якщо можливості працівників компанії-виконавця нижче висунутих підприємством-замовником вимог, то проводяться тренінги із залученням своїх або сторонніх фахівців.\nКомпанія-виконавець не може ризикувати, адже на виробничому майданчику замовника українські робітники проходитимуть вхідний контроль на профпридатність. Так ми виходимо з першої “тіні” (її суть в тому, що українських фахівців не навчають).\nЯк бути з втратою трудового стажу? Тут також все просто: український робітник є штатним співробітником української компанії-резидента і відбуває до іноземного підприємства у відрядження.\nРоботодавець в Україні проводить оплату його праці відповідно до трудового законодавства: виплати двічі на місяць, надання оплачуваної відпустки, щомісячне перерахування єдиного соціального внеску.\nКрім того, український роботодавець є податковим агентом працівника і здійснює за нього відповідні відрахування за податком на доходи фізичних осіб. Таким чином, трудовий стаж не переривається на період закордонного відрядження. Так ми виходимо з другої “тіні” (суть: втрата робітниками трудового стажу).\nПрактично у всіх країнах Європейського Союзу існують закони про відрядження працівників, що базуються на положеннях Директиви 96/71 ЄС від 1996 року “Про відрядження працівників у зв’язку з наданням послуг”. Нажаль, не всі країни поширили це законодавство на працівників з третіх країн, до яких належить й Україна.\nСьогодні надають право українському роботодавцю направляти робітників на підприємства своєї країни дванадцять країн – членів Євросоюзу.\nНаприклад, в Польщі українському аутстаферу для його штатного працівника відповідне воєводство надає право на роботу на конкретному підприємстві терміном на два роки, а при оформленні робочої візи типу D термін перебування становить 365 днів на рік. І це – вихід з третьої “тіні” (суть: легальність перебування працівника в країні).\nВихід з четвертої “тіні” (суть: втрата державою доходів від праці її громадян за кордоном) полягає у тому, що співпраця тут здійснюється за конкретним зовнішньоекономічним контрактом, згідно умов якого в Україну надходить валюта в повному обсязі.\nТобто, йдеться тут не лише про суму оплати праці робітника, а й кошти для оплати накладних витрат українського резидента-роботодавця, включаючи всі податки, передбачені українським законодавством.\nНаведені вище міркування не є риторичними. Вони спираються на реальні напрацювання.\nЗ 2015 року українські підприємства укладають зовнішньоекономічні контракти з польськими підприємствами щодо відрядження свого штатного персоналу на їхні виробничі майданчики. Причому йдеться тільки про високотехнологічні виробництва.\nОтже, аутстафінг відкриває безліч можливостей для громадян України.\nВін дозволяє робітнику не тільки заробити кошти для побутових потреб, але й скорегувати своє ставлення до праці, ознайомившись з системою її організації на підприємствах інших країн.\nРазом з тим він залишається в українському соціумі, адже є співробітником української компанії, яка прийняла на себе відповідальність за його майбутнє.\nОльга Краско, експерт з аутстафінгу, радник з соціально-економічних питань Ради підприємців при КМУ\nPrevious articleІванна КОСТЮХІНА-ЧЕРНОВА | Сила бренду: навіщо і як розробити\nNext articleIn the UNESCO protection zone near the Church of St. Cyril, developers are cutting down trees again\nUkraine reinforces information security\nNews UA-Times - 11.05.2021 0\nThe government has adopted amendments to The Rules on information security policy in informational, telecommunication and information-telecommunication systems, introduced by the group of specialists...


В окупованому Сімферополі призупинили роботу підприємств і рух транспорту / Новое Время\nВ окупованому Сімферополі призупинили роботу підприємств і рух транспорту\n29 лютого 2016, 14:57 0 коментувати\nВідключення електроенергії триватимуть два дні\nУ Сімферополі призупинили роботу будівельних підприємств і рух тролейбусів\nПро це повідомляє так звана адміністрація Сімферополя.\n"На території муніципального утворення міський округ Сімферополь можливе застосування графіка періодичного відключення електроенергії", - йдеться в повідомленні адміністрації.\nЛіміт споживання електроенергії скорочено по всій території Криму і Севастополя з 00:00 29 лютого до 24:00 1 березня. Відключення пов'язані з підключенням третьої лінії енергомосту.\nКрім того, Євпаторія на три дні зупинила рух трамваїв і ліфти в багатоповерхівках. Світло жителям регіону будуть подавати в режимі "два через два".\nЧитайте також: Блекаут в Севастополі триває, на вулицях не буде світла\nНагадаємо, 28 лютого в окупованому Росією Криму сталися відключення світла в Керчі, Судаку, Джанкої та Джанкойському районі. Всі відключення пов'язані з аваріями на лініях електропередач.\nРаніше повідомлялося, що в Криму триває режим обмеженої подачі електроенергії в умовах її дефіциту. Зокрема, у Севастополі другу ніч поспіль планують не освітлювати вулиці міста.


Незалежно від вашого віку, день народження вашої матері завжди є визначним днем. Матері - це янголи, подарунки від Бога, ті, хто захищає своїх дітей та керує ними. Ось чому вони заслуговують на найбільш сердечні побажання та привітання, найсвітліші повідомлення та цитати, найщиріші обійми.Пам'ятайте, крізь скільки жорстких ситуацій мати пройшла заради вашого щастя і скільки вона принесла вам у жертву. Отже, вітайте її через сердечні повідомлення - це найменше, що ви можете зробити.\nЗ Днем народження мамо! Без тебе я нічого не можу зробити, але коли ти на моєму боці, я здатний перевернути гори! Ти - моє натхнення, я люблю тебе.\nЗ днем народження моя найдорожча на світі людина! Ти, моя мама, мій найкращий друг, мій учитель, мій наставник і радник. Я дуже люблю тебе.\nМама, щороку ти виграєш приз: "Найкраща мати в світі". Ніхто не може замінити тебе в моєму серці. Ти найважливіша жінка в моєму житті. З Днем народження!\nМамо, дякую за вашу безумовну любов, безмежне терпіння, дивовижну теплоту та нескінченну підтримку. Ти мій янгол, з днем народження!\nВи справжня жінка, ви приклад для мене. Ваша жіночність, розуміння, турбота не мають меж. Будь-хто може довіряти вам, і ви завжди будете виправдовувати цю довіру. З днем народження, дорога моя мамо! Бажаю вам багато років щастя!\nМамо, я пам'ятаю, як ти розчісувала моє волосся, цілувала щочки та читала казки щоночі. Ти зробила все, щоб моє життя стало красивою, щасливою історією, і я вдячна тобі за це. Ти для мене все. З Днем народження!\nМама, у вас велике і любляче серце. Ви заслуговуєте на все найкраще, що є в цьому світі. Я бажаю вам багато кохання, щастя, здоров'я, сміху, радості та див. З Днем народження!\nМатуся, ти зуміла перетворити цей чорно-білий світ на казку для мене. Дякую, що заповнили моє життя яскравими фарбами. З Днем народження!\nДорога моя матуся, ти подарувала мені своє життя, сотні моментів теплоти та радості. Ви навчили мене бути мудрою жінкою та доброю людиною. Ваша роль у моєму житті не може бути переоцінена. З Днем народження!\nЩасливого Дня Народження найвеселішій мамі! Кожного разу, коли я роблю в житті правильні речі, я пам'ятаю, що саме ти навчила мене їм. Я вам так вдячна!\nПривітання з Днем Народження мамі від сина прозою\nЯ щасливий та успішний, я кохаю, і мене кохають, я так багато розумію в житті, тому що ти моя мама! З Днем Народження найважливіша жінка у моєму житті!\nМамо, в цей важливий день я хочу сказати тобі, що ти завжди змушуєш мене посміхатися, наповнювати свої дні радістю, і тільки з тобою я плачу від щастя. З Днем народження!\nДякую за те, що надали мені підтримку, коли мені це було потрібно, і вірили в мене, коли я, здається, був безнадійним. Ваша віра в мене допомогла мені міцно стояти на ногах у житті. Ви безцінна для мене, мамо! З Днем народження!\nЗ Днем народження, мамо! Ніколи не переставай сміятися і бути веселою! Твоя енергія і любов до життя завжди заряджає собою, я люблю тебе!\nДетальніше: Привітання з Днем народження мамі прозою


Подарунок батькам на річницю весілля своїми руками, оригінальний | Поради\nПодарунок батькам на річницю весілля своїми руками, оригінальний\nЧим річниця весілля ваших батьків і почесніше «старше», тим зворушливішим такий день для всієї родини. Хочеться зробити відповідний оригінальний подарунок на річницю весілля батькам — щоб він був душевний і романтичний.\nПодарунок на річницю з 10 безпрограшних варіантів\nЗгадайте дитинство: ви, напевно, майстрували листівки на День Народження.\nІ ви однозначно чули фразу про те, що привітання з річницею зроблені своїми руками – найцінніші.\nСаме тому список варіантів привітань, виготовлених своїми руками, відкриває проста листівка.\n10 унікальних варіантів:\nЛистівка ручної роботи в інтернеті ви зможете знайти масу прикладів і майстер-класів з покроковими інструкціями, як виготовити не просто листівку, а справжній шедевр. У хід можуть піти фото з сімейного альбому, мереживо і тканина, намистини, нитки, стрічки, гудзики і багато іншого.\nДля тих, хто в’яже: зв’яжіть однакові шкарпетки або светри, шарфи. Вони завжди будуть зігрівати батьків і передавати ваше тепло і турботу.\nЩе один варіант для рукодільниць і рукодільників: вишивка. Це може бути вишивка гладдю або хрестиком, бісером. Виберете романтичну композицію, а також вишийте кілька теплих слів ваших побажань батьків, слова подяки. Такий подарунок впевнено займе почесне місце в батьківському домі, і кожен день буде нагадувати про вашу любов.\nВаріант для тих, хто не зовсім близький до рукоділля, але і не позбавлений творчої думки: виріб із фетру. Інструкції по створенню різних виробів з цього матеріалу також легко сьогодні знайти. Для декору також підійдуть гудзики, намистини, стрічки та інше, що знайдеться вдома практично у кожного.\nНаступний варіант шиття: м’які букви і цифри. Сьогодні часто оформляють такими літерами дитячі дні народження. Чому б не використовувати їх для оформлення вашого сімейного свята? Зшити букви досить просто. Тканина наповнювач доступні в широкому асортименті.\nВироби з глини або скла. Якщо у вашому місті є майстерні, де бажаючі можуть пройти майстер-клас з гончарної майстерності або мистецтва видування скла, ви можете створити самостійно справжню сімейну реліквію. Виріб буде передаватися по спадку у вашій родині, і нести любов і міцність сімейних уз кожному поколінню.\nПрекрасним подарунком стане також кулінарний шедевр. Спечіть улюблений торт ваших батьків і оригінально прикрасити його. Звичайно, смакоти не вдасться зберегти більш ніж на вечір урочистості, але ви можете відобразити всі на фотографії.\nСтінгазета. Її можна вважати розширеним варіантом побажань своїм батькам. Наклейте фото ваших батьків і ваші дитячі знімки різних періодів. Домалюйте до осіб смішні тіла. Використовуйте зображення для фону: море, машини, гори і т. д., придумайте забавні віршики.\nФотокнига ручної роботи. Використовуючи прийоми скрапбукінгу, ви з легкістю зможете перетворити звичайний блокнот або фотокнигу в ексклюзивний подарунок ручної роботи. Розміщуйте фото нестандартно, прикрашайте сторінки сміливими поєднаннями різних матеріалів.\nХороший подарунок батькам на річницю весілля своїми руками це об’ємні вироби з бісеру, фетру, вовни. Якщо вам вистачить посидючості, виготовте деревця в стилі «бонсай»: з бісеру і тонкого мідного дроту, або в техніці валяння.\nЯкщо з рукоділлям ніяк: 5 варіантів гарних недорогих подарунків\nЯкщо ви не розглядаєте подарунок ручної роботи як основний, або не можете виготовити його з будь-яких причин, нижче наведено 5 варіантів прекрасних покупних подарунків:\nФотопродукция. Наприклад, можна замовити фотокнигу, надавши ваші сімейні знімки. Внесіть частинку себе: придумайте цікаві написи, які в майстерні по виготовленню розмістять під відповідними фотографіями.\nХалати або футболки з цікавою вишивкою або принтами. Сьогодні такі футболки в тренді у молоді. Чому б і вашим батькам не подарувати принти.\nБагато дарують батькам путівки куди-небудь, але, не маючи таких коштів, також можна влаштувати чудову поїздку: влаштуйте пікнік всій родині або звозите батьків в цікаві місця в окрузі.\nЯкщо ваші батьки колекціонують що небудь, то нескладно буде знайти парочку хороших екземплярів в колекцію.\nПоцікавтеся заздалегідь, яку музику любили слухати ваші батьки в молодості, у пору їхнього знайомства, і подаруйте збори дисків з якісними записами старих хітів.\nЗберіть відео-привітання для батьків від всіх близьких родичів, як на цьому відео:\nЩо не доречно дарувати на річницю весілля\nВ першу чергу, завжди варто орієнтуватися на переваги ювілярів.\nНе даруйте те, що ви вважаєте за потрібне, але абсолютно не потрібно вашим батькам.\nТурбота про здоров’я та комфорт батьків – це, безсумнівно, чудово.\nАле масажери або нові меблі або посуд краще купити з іншого приводу, а не в романтичну річницю весілля.\nЯк не потрапити в халепу і не забути привітати\nЩоб не забувати дату річниці батьків, внеси її в календар телефону і встановіть нагадування.\nДізнатися дату, якщо забули, можна, підглянувши в паспортах батьків, або подослав «шпигунів» —\nонуків. Так само зверніть увагу, що якщо подарунок на річницю весілля батькам від дітей зроблений своїми руками — то це в кілька разів приємніше.\n← Де провести день народження дитини: 10, 11 років, у Москві весело й цікаво Вечірка в стилі стиляги: як одягнутися, музика для вечірки, частування →


Power-UP. Online Marketing Agency Shutterstock назвав 4 головні кольори 2022 року | Power Up\nБезтурботність це головний тренд 2022 року – Shutterstock\nShutterstock — американська компанія, яка надає стокові фото, відео та музику, а також інструменти для редагування фото і відео. Щороку аналітики та дизайнери Shutterstock вивчають дані фотостоку, щоб визначити які кольори стануть трендовими у наступному році.\nЦього року у свій звіт компанія також включила додаткову інформацію від Shutterstock.AI. Інтерфейс може розшифрувати, як певний колір “працює” на цифрових носіях. Фахівці Shutterstock враховують кожен окремий відтінок пікселя та останні показники CTR. Ці дані базуються на мільйонах фотографій, завантажених з усього світу.\nДавайте дізнаємося, які кольори стануть найпопулярнішими у 2022 році.\nЗаспокійливий кораловий (Calming Coral – #E9967A)\nПредставляємо вашій увазі Calming Coral – модний колір, який будуть активно використовувати веб дизайнери у 2022. Цей персиковий відтінок чудово поєднується з пастельними тонами. Він також добре поєднується з іншими кольорами, додаючи певної глибини дизайнерській роботі. Calming Coral чудово працює в поєднанні з небесно-блакитним кольором, який доповнює цю заспокійливу палітру, створюючи немов повітряно легку композицію.\nЗаспокійливий корал приємний і теплий. Він передає відчуття комфорту, спокою та безтурботності.\nОксамитовий фіолетовий (Velvet Violet – #800080)\nНа відміну від інших відтінків фіолетового, які часто бувають занадто яскравими та агресивними, оксамитовий фіолетовий глибокий і магнетичний. Він привертає увагу своїм царським тоном, впевненим у своїй гідній витонченості та привабливості.\nОксамитовий фіолетовий – це витончений та елегантний колір, який протягом століть носили королівські особи. Він ідеально поєднується з зеленим a також чудово виглядає з рядом інших відтінків – особливо з неоновим спектром!\nТихоокеанський рожевий (Pacific Pink – #DB7093)\nОдин із наймодніших кольорів 2022 за версією Shutterstock нагадує стару, зів’ялу квітку, затиснуту між сторінками. Цей ніжний жіночний відтінок є ідеальним відображенням краси у речах які, на перший погляд, вже втратили свою красу.\nТихоокеанський рожевий – привабливий відтінок для веб дизайну. Він виглядає чудово в поєднанні з іншими рожевими та персиковими тонами, додаючи дизайну ідеальне романтичне відчуття літа. Щоб підкреслити природний шарм цього рожевого кольору, Shutterstock рекомендує поєднувати його зі світло-бірюзовим відтінком. Таке поєднання нагадуватиме незабутній захід сонця десь на узбережжі Тихого океану…\nЗелений – король кольорів\nКраса та популярність зеленого кольору яскраво виражена в даних проаналізованих Shutterstock. Від глибоких лісових відтінків аж до м’яти, лайма та нефриту – кожен знайде свій улюблений тон зеленого! Дані цього року показують, що відтінки зеленого переважали в рейтингу кліків і конверсій. Тому якщо ви хочете, щоб ваші проекти виглядали привабливо та ефектно, спробуйте додати відтінки зеленого у ваш дизайн.\nShutterstock також визначив, що різні країни віддають перевагу різним кольорам і відтінкам. Давайте подивимося, які кольори є найтрендовішими в Німеччині, Індії, Австралії та інших регіонах!


Підтримайте молитвами! - Новини відділення - Події - Допоможіть! - ВРЯТУВАТИ ЖИТТЯ ДИТИНИ! БФ"Скарбниця Надії"\nДодавання від 10.11. Оксанка Марущак в реанімації.\nМинулий тиждень був дуже важким. Кілька наших дітей затемпературили і на даний момент ситуація залишається тривожною. У середу в обід у відділенні був справжній кошмар - четверо дітей з температурою 40 - Максимко Басистий, Вітя Титарчук, Назарчик Манайло та новенький хлопчик. Найтяжче було Назарчику. Хлопчикові міняли підключичний катетер, малюк ще не вийшов з наркозу, коли у нього почала підніматися температура. За лічені хвилини 40 градусів. Лікарям з величезним трудом вдається збити температуру до 39, але у малюка з однією ниркою ацетон і проблеми з сечовипусканням. Слава Богу, впоралися! Сьогодні малюк вже веселий і активний, але лейкоцити всього 0,3.\nВажке падіння аналізів у Діми Сича. У хлопця носові кровотечі. Залишилося зовсім трохи-трохи, всього трошки до завершення основного лікування. Але як же важко даються ці останні кроки!\nВажко переносить хімію Анечка Коваль. У малятка падіння аналізів, капають кров і плазму. Мама виснажена, Анечка примхлива, погано спить, постійно проситься на руки і плаче.\nЗамість запланованого вівторка тільки в п'ятницю почали капати Мабтеру Оксані Марущак.\nУ дівчинки виявили гепатит, їй проводили додаткові обстеження. Мама Оксанки настільки виснажена поганими новинами, що вона вже погано розуміє, де вона і що з нею, в розмові по телефону часто починає плакати.\nТрошки легше зараз ситуація у Софії Гапонюк і у Яни Костюкевич. Дівчатка проходять опромінення і зараз їх відпустили на деякий час додому.\nО 10 годині вечора ще одна новина по телефону. Погано Саші Ткач, біля неї лікуючий лікар. Що саме трапилося, ми не знаємо. Знаємо тільки, що потрібні молитви. Ми просимо вас молитися за наших дітей, подати в неділю записочку за здоров'я в своїх церквах, замовити молебні. Дуже важко їм зараз. Важко їх мамам. Важко лікарям і медсестрам.\nПросимо приєднатися до нашої молитви про дітей.\nДіти, хрещені в УПЦ МП\nДіти, за яких можна молитися в келійних молитвах\nКатегорія: Новини відділення | Додав: Volonter (2012-11-09) | Автор: Мар'яна Рева


Частину боргу перед шахтарями погашена – Шмигаль - СБУ.ua\nЧастину боргу перед шахтарями погашена – Шмигаль\nГлава Кабміну також пообіцяв, що стихійного закриття шахт не буде, і розповів, що працює над довгостроковою програмою трансформації вугільних регіонів\n07 бер. 2020, 11:43\nУряд України погасив перед українськими шахтарями понад півмільярда гривень боргів. Про це заявив прем'єр-міністр України Денис Шмигаль в ефірі одного з телеканалів, передає 7 березня прес-служба Кабміну.\nТак, за словами глави уряду, на рахунки вугільних підприємств вже надійшли понад 600 млн гривень для виплати заробітної плати шахтарям.\n«Ми домовилися і президент пообіцяв на Всеукраїнській нараді шахтарів погасити в березні половину боргів. Дійсно, вчора-позавчора борги в сумі 654 млн гривень надійшли на рахунки, у тому числі Первомайського шахтоуправління. Це перший крок», - заявив він.\nКрім того, вже кілька тижнів Кабмін спільно зі Світовим банком працює над розробкою довгострокової програми трансформації вугільних регіонів, яка передбачає, що навіть природне закриття шахти буде передбачати планування майбутнього цієї території.\n#Уряд #Україна #прем'єр-міністр #Денис Шмигаль #шахтарі #шахта #зарплата #Гроші


Чому краще бути ворогом Росії аніж її союзником | Обозреватель 31 августа\nЧому краще бути ворогом Росії аніж її союзником\n31 августа 2018, 13:38 8.3т\nУ цьому невеликому місті до початку війни проживали близько 18 тисяч жителів. Іловайськ мав величезне значення для постачання донецького гарнізону. Через місто проходить дорога, яка веде в Харцизьк, а з нього - в Макіївку і Донецьк. Відбиття Іловайська дозволило б Києву розвинути наступ на Донецьк зі сходу і відновити контроль над частиною кордону з Росією.\nЗгодом, за рахунок катувань, жорстокого поводження, нелюдських умов тримання під вартою, постійних допитів українських військовополонених, лідери терористичних угруповань дізналися про те, що командування ЗСУ майже всі ресурси озброєння, військової техніки та особового складу направило на зайняття позицій поблизу Іловайську.\nУ День незалежності України угрупування бойовиків централізовано завдали два удари по українській армії: зі сходу (з боку Успенки, 50 кілометрів від Іловайська) і з півночі (з боку Донецька і Моспиного). 5-й батальйон територіальної оборони «Прикарпаття» та інші бригади ЗСУ почали відступ.\nДо кінця дня з сектора «Д» в сектор «Б» вивели батальйонно-тактичну групу 28-ї окремої механізованої бригади - чисельність українських сил під Іловайськом скоротилася ще більше. До вечора ситуація стає неконтрольованою - відхід українських підрозділів стає через район Старобешеве - Кутейникове (пройшло близько 1500 військових з артилерією і бронетехнікою) стає трагедією. Ніхто з командирів підрозділів, що здійснювали відступ, не намагався побудувати оборону через попередні домовленості вищого командування з ватажками бойовиків. Підрозділам ЗСУ та інших силових відомств бойовики пообіцяли «зелений коридор», проте під час відходу вони були розстріляні. За неофіційними даними, в «Іловайському котлі» загинули понад тисяча військовослужбовців.\nЗа офіційними даними – 366 загиблих, 158 зниклих безвісти, 429 поранених, 128 полонених. Бойовики та командування ЗС РФ показали свою підлість та підступність, неодноразово продемонстрували порушення норм міжнародного гуманітарного права та права війни. Випадки мародерства з боку військовослужбовців ЗС РФ та бойовиків набули нечуваного розмаху.\nЗагалом, можемо сміливо зробити висновок про традиції ведення бойових дій Російською Федерацією, що базуються на недотриманні домовленостей та порушенні законів війни. Для будь-якої армії світу мати такого союзника як Росія, небезпечніше аніж бути її ворогом.


SlotClub - Tech news\nОнлайн казино SlotClub-популярні ігрові автомати для України та Росії!\nЛаскаво просимо в SlotClub. Ігровий заклад створено спеціально для всіх любителів азартних ігор: надійність, якість, лояльні умови, безпека – синоніми казино SlotClub. Кращі ігрові автомати 777, грошові бонуси, функціональний інтерфейс сайту підкуповує гостя. Онлайн казино має відмінну репутацію і співпрацює з величезною кількістю геймерів з різних країн колишнього СНД. Клієнти вибирають SlotClub через його плюси. Переваги Слот Клуб: зручний сайт, швидка реєстрація, можливість грати безкоштовно, розмір мінімальної ставки, різні способи поповнення рахунку і виведення коштів, значне ігрове портфоліо, кваліфікована служба підтримки, мобільна версія сайту, лояльна бонусна політика, гра на гривні, рублі, долари, можливість перевірити чесність гри, цілодобовий доступ до ігор навіть у разі неякісного інтернет-зв’язку. Детальніше на casinoslot.com.ua.\nТворці онлайн-казино перш за все думали про зручність для будь-якого користувача. Тому сайт простий, але практичний і функціональний. Достатньо 5-хвилинного знайомства з головною сторінкою — і гість повністю буде обізнаний про роботу та пропозиції закладу. Перед очима гостя відразу ж з’являються ігрові автомати онлайн, заманюють у світ азарту. Зверху на сторінці є посилання на всі необхідні розділи. Гість ознайомиться з сумами джек-потів і останніми виграшами. Зверху праворуч на сайті знаходиться кнопка реєстрації. Щоб бути зареєстрованим користувачем, потрібно ввести: електронну пошту; Логін; Пароль. Зайти на сайт можна через популярну соцмережу. Їх повний перелік вказано біля посилання для реєстрації.\nГостю доступні ігрові автомати від кращих світових виробників, рулетка і покер. Найпопулярнішими слотами серед геймерів є: Book of Ra (Книжки), Book of Ra Deluxe (Книжки Делюкс), Bananas go Bahamas (банани), Fruit Cocktail (полунички), Crazy Monkey (Мавпочка), Sizzling Hot (сімки) та інші ігрові автомати безкоштовно або на гроші. Особливістю слотів, представлених на сайті, є унікальна графіка, функціонал, бонусні ігри, розмір мінімальної ставки, розмір можливого виграшу. Відсоток віддачі ігрових автоматів становить 95%. Для рулетки і покеру на сайті прописані правила гри. Будь-яка гра доступна для гостя в безкоштовному режимі. Онлайн казино має мобільну версію сайту. Ігри завантажуються навіть при найслабшому зв’язку. Азартні ігри в Слот Клуб доступні цілодобово з будь-якого пристрою і будь-яким інтернет-покриттям.


На наш погляд, розпочати це питання слід почати розглядати з взаємин між матір'ю і дітьми. Ці відносини глибоко різні в залежності від того, чи мати у шлюбі cum manu або в шлюбі sinemanu. Мати, яка складається в шлюбі cum manu, для дітей є loco sororis іразом з ними підпорядкована влади свого чоловіка або його paterfamilias, якщо чоловік сам знаходиться in patria potestate. Зв'язок матері з дітьми в шлюбі-найбільш тісний після зв'язку paterfamilias зі своїми підвладними. Навпаки, у шлюбі sine manu мати в найдавнішому праві не пов'язана з дітьми. Вона не член сім'ї батька своїх дітей, вона - агнатка своєї старої сім'ї, в якій вона успадковує і члени якої успадковують після неї і здійснюють над нею опіку. Тепер перейдемо до розгляду взаємин батька і дітей. Ці відносини були побудовані інакше, ніж відносини матері і дітей: Для цих відносин було байдуже, складався чи батько в шлюбі cum manu абоsine manu. Діти завжди знаходяться під владою батька, in patria potestas. За визначенням Гая "під владою батька звичайно бувають і чоловіки і жінки, сімейної ж владі чоловіка підкоряються тільки жінки." Ця влада, спочатку безмежна, поступово, проте, пом'якшувала. Основною причиною для цього є розпад колишньої селянської сім'ї та розвиток ремесел: сини все більше ведуть самостійне господарство. Поряд з цим, сини набувають самостійно положення у вже постійної армії і державному апараті. Вже в найдавніше час влада paterfamilias над особистістю дітей стримувати впливом сімейної ради. Наприкінці республіки і на початку періоду імперії був введений ряд обмежень прав paterfamilias на особистість дітей. Підвладний син має і libertas, і civitas; в області публічного права він стоїть поруч з батьком, може займати державні посади. Але в сім'ї він цілком підпорядкований батьківської влади, притому вік значення не має, і навіть коли він вже перебуває у шлюбі і має дітей. Важливо підкреслити, що влада над дітьми належить саме батькові, а не обом батькам. Винятковість становища дітей визначалася двома обставинами: вони не тільки були в чисто сімейної з підстав влади батька, а й були "під владою" особливого роду, якої передбачалися додаткові правові можливості батьків по відношенню до дітей. Під батьківську владу діти потрапляли трьома шляхами: Через народження в законному шлюбі Через усиновлення Через узаконення.\nУ Римі діяло правило, згідно з яким кожен дитина, народжена заміжньою жінкою, вважався сином або дочкою її чоловіка, поки не буде доведене протилежне. Слід підкреслити, що батьком дитини, народженої в шлюбі, вважається чоловік. Ця формула буде потім засвоєна кодексом Наполеона, як і багато чого іншого. Батьківська влада могла бути встановлена шляхом узаконення дітей тільки від конкубіни. Узаконення можна визначити як визнання законними дітей даних батьків, народжених ними поза законного шлюбу. Існувало кілька шляхів (способів) узаконення: Шляхом подання позашлюбного сина в ordo місцевих декуріонов з наділенням його відомим майновим цензом; Шляхом подальшого шлюбу батьків; Шляхом видання спеціального імператорського указу. На відміну від узаконення, який давав положення законних дітей особи, народжених від даних батьків, але поза шлюбом, усиновлення встановлювало батьківську владу над сторонньою особою. Узаконення розрізнялося двох видів: Arrogatio, якщо усиновляти persona sui iuris. У найдавніші часи arrogatio проводилася на народних зборах за участю верховного жерця і в присутності як усиновителя, так і всиновлюється. Проте, в пізніші часи, з остаточним припиненням скликання народних зборів, arrogatio проводилася шляхом отримання на те імператорського рескрипту. Adoptio, якщо усиновляти persona alieni iuris. Adoptio проводилася спочатку складним обрядом манципації, тільки Юстиніан замінив цю складну процедуру простим заявою перед судом. Тепер цей вид усиновлення здійснювалося шляхом занесення в судовий протокол угоди колишнього господаря всиновлюється з усиновлювачем у присутності всиновлюється. До Юстиніана adoptio, як і arrogatio, вводила усиновленої вагнатичну сім'ю усиновителя, але Юстиніан ослабив її значення: вона не знищувала patria potestas кровного батька, лише встановлюючи право успадкування усиновленої після усиновлювача. Можна виділити загальні необхідні умови усиновлення: Усиновляти міг, як правило, чоловік; Усиновлювач має бути persona sui iuris\nУсиновлюваних повинен бути молодше усиновителя на 18 років і більше. Особисті права і обов'язки батьків і дітей корінним чином були різні на різних етапах римської історії. Влада батька сімейства передбачала наступні права відносно дітей: право розпоряджатися життям дитини в будь-якому віці до досягнення нею повноліття, але це право регулювалося звичаями, а також вимагало участі сімейного ради; право залишити новонародженого бездоглядними; право-обов'язок відповідати за правопорушення, скоєних дітьми. Відповідальність могла бути особистої або ж батькові надавалося право видати дитини позивачеві головою; продати сина чи дочку в рабство; право на віндікаційний позов відносно утримують його дітей. З плином часу настільки сувора влада пом'якшилася. Врешті-решт влада батька звелася до його праву застосовувати домашні міри покарання дітей, до обов'язки дітей надавати повагу батькам. У сфері майнових відносин діти були, мабуть, рано допущені до скоєння угод від свого імені, тобто володіли ius commercium. Алевсі права з таких угод виникали для paterfamilias. Обов'язки ж з цих угод для нього не виникали. Одночасно з послідовним обмеженням влади чоловіка над дружиною і розширенням кола юридичних наслідків з угод рабів здійснюється процес поступового визнання право-і дієздатності підвладних дітей. У Римі увійшло у звичай виділяти підвладному синові, а так само і для раба майно в самостійне управління. Таке майно називалося peculium. Слід підкреслити, що пекулій-майно, надане підвладно тільки в управління та користування; власником пекулія залишається господаря. Пекуліарні відносини батька і сина багато в чому схожі на відносини з приводу рабської пекулія. Так само треті особи, вступили в угоди з підвладними, мали до господаря такі ж додаткові позови, які давалися з угод рабів. У разі смерті підвладного пекулій не переходить у спадок, а просто повертається в безпосереднє володіння батька. У разі смерті господаря пекулій переходить до його спадкоємців поряд з усім іншим майном. Якщо підвладний син звільняється від батьківської влади, і батько при цьому не зажадав пекулій, то останній вважається подарованим синові. У зв'язку з виділенням пекулія підвладному відбулися і деякі інші зміни. У зв'язку з цією практикою було визнано можливимвстановлення "натуральних" зобов'язальних відносин між членами однієї сім'ї. З плином часу поряд з цим видом пекулія з'явилися інші, значно розширили майнову самостійність підвладних і зробили їх повноцінними учасниками громадянського обороту. Наприклад, військовий пекулій складався не тільки у фактичному управлінні підвладного, але і належав йому на праві власності за деякими обмеженнями і виключеннями. З початку 4 століття н. е. юридичне положення військового пекулія було поширено на всякого роду придбання сина, зроблені на державній, придворної, духовної службі, а також на службі в якості адвоката. Нарешті, звизнанням права спадкування дітей після матері, що складалася у шлюб іsine manu, неможливо було не захистити від домагань з бокуpa terfamilias майно, успадковане дітьми від матері. У 4 в. н. е. це майно було оголошено належить дітям з правом paterfamiliasна довічне користування і керування їм. Розвиток завершилося постановою, що paterfamilias зберігає право власності лише нато складається у володінні дітей майно, яке або придбано на кошти батька, або отримано від третьої особи, яка бажає створитивідому вигоду для paterfamilias, а також на майно, яке батько передав підвладним, бажаючи подарувати його, Але яке залишилося власністю батька в силу недійсності угод між ним і підвладними дітьми. Всі інші майна належать підвладно. Батьківська влада над дітьми припинялася тільки із смертю господаря або за допомогою особливого вивільнення з-під влади. Вивільнення було або добровільним актом господаря (manumissio), який прирівнювався до вивільнення раба на свободу; або примусово-правовим (за порушення обов'язки батьків стосовно дітей); або по силі приватного права. Після emantipatio батько зберігав право на користування половиною майна сина. Нарешті, варто коротко розповісти про опіку і піклування. Особа sui iuris у зв'язку з віком, станом здоров'я або деяких особливим становищем може потребувати допомоги та охороні при здійсненні своєї цивільної правоздатності. Цим цілям служили в римському праві Опіка (tutela) над неповнолітніми, над гультяями, а також рано втратила практичне значення опіка над жінками (, і піклування (Cura) над божевільними, над мінору, над гультяями. Різниця між опікою і піклуванням виражалося в порядок діяльності опікуна і попечителя. Опікун формальним актом згоди надає юридичну силу операціях, до вчинення яких підопічний нездатний; попечитель ж висловлює свою згоду неформально, можливо навіть неодночасно з угодою. Наприклад, жінка, яка залишалася в залежності від опікуна, не може складати заповіту без його згоди; в іншому випадку, заповіт її з цивільного права, буде недійсна.


Луцьких фізруків навчать чирлідингу, петанку і реґбі\n18 лютого відомий телеведучий Олександр Педан приїде до Луцька, де з командою свого спортивного руху JuniorZ проведе тренінг з нових видів спорту для вчителів фізкультури. Окрім того, Олександр Педан підпише Меморандум з владою міста про підтримку розвитку спорту в обласному центрі, а також зустрінеться з лідерами учнівського самоврядування.\n«У Луцьку ми зустрінемося з вчителями фізичної культури і «прокачаємо» їх у нових видах спорту, аби далі вони впроваджували це на своїх уроках, і школярам ставало цікавіше займатися, а не сидіти на лавочці чи кидати м’яч у кільце. Щоб вони дійсно оздоровлювались, отримували задоволення від занять.\nТакож проведемо зустріч і зіграємо у якийсь з наших видів спорту з лідерами учнівського самоврядування. А ще привеземо чимало подарунків і для дітей, і для вчителів!», – розповів лідер спортивного руху JuniorZ Олександр Педан.\nВиди спорту, яких навчатимуть вчителів: чирлідинг, петанк, бадмінтон, флорбол, ігри з фризбі, корфбол та реґбі. Зустрічі та тренінги відбудуться у луцькій школі №23, за адресою: вулиця Софії Ковалевської, 56. Початок об 11:00.\nТеги: #Луцьк, #Олександр Педан, #Спорт, #вчитель, #Фізкультура, #Чирлідінг