Щоб зрозуміти, чому малинський осередок партії ЄС перетворився в маргінальний проєкт, достатньо зрозуміти, що на рівні області партією керують люди, які зробили ставку на іншу політсилу — на «ПроПозицію».\nЖитомирський міський голова Сергій Сухомлин став головним «пропозиціонером», а головний порошенківець області зображає «опозиціонера». Вони є друзями зі школи та давно ведуть спільний бізнес й не особливо заглядають «на райони».\nПО ТЕМІ Політична «ПроПозиція» від міського голови Олексія Шостака, а за сумісництвом керівника місцевої «Батьківщини»\nДетально про це пише видання RegioNews.\nЗначну вигоду від мерства Сергія Сухомлина має не тільки він сам, а й ті хто привів його в крісло міського голови Житомира та допоміг зміцнитися на цій посаді.\nЄ така відома в народі характеристика, як "нерозлийвода". І під цю категорію у випадку із чинним житомирським градоначальником ідеально підпадає місцевий бізнесмен і політик Олександр Рабінович. З ним Сергій Сухомлин та його дружина Світлана товаришують зі школи, бо всі троє вчилися в одному класі. Саме із Рабіновичем Сухомлин заробив у 1990-х на двох свій перший мільйон, спочатку торгуючи на базарі турецькими килимами, а потім, відкривши фірму "Технотронік", продаючи комп'ютери, розраховуючись через якісь бартерні схеми. Про що, між іншим, досить докладно та відверто згадував Сухомлин в одному із своїх інтерв’ю перед своїм обранням мером у 2015-му.\nЗгодом вони вдвох почали також займатися поліграфією – друкували візитки, робили таблички, вивіски тощо. І, нарешті, створили свій перший стабільний спільний бізнес – компанію "Візаж" із виробництва новомодних металопластикових вікон, маючи на 2006 рік вже сотні дилерів по всій Україні. Тоді ж Сухомлин із Рабіновичем разом рушили у Житомирську міськраду, ставши її депутатами від провладної на той час партії президента Віктора Ющенка "Наша Україна".\nУ 2008-му вони, долучивши третім незайвим свого колегу по депутатському корпусу Геннадія Зубка, створили громадську організацію "Наш дім Житомир", та вже втрьох стали мігрувати по партіях. Спочатку увійшли і швидко вийшли з "Єдиного центру" Віктора Балоги, потім всі разом зачепились за прапори "Фронту змін" Арсенія Яценюка та перебралися транзитом до "Батьківщини" Юлії Тимошенко, а завершило свої політичні мандри це житомирське тріо у лавах Блоку Петра Порошенка. До речі, коли у 2016-му Сухомлин склав із себе повноваження очільника обласного партосередку БПП "Солідарність", пославшись на зайнятість мерськими справами, його наступником на цій посаді став ні хто інший, як Олександр Рабінович, котрий й досі очолює всіх житомирських "порошенківців".\nАле, не зважаючи на те, що зараз Рабінович балотується до Житомирської облради від "Європейської солідарності", а Сухомлин хоче переобратися в крісло мера Житомира під прапорами нової партії "Пропозиція", спільний бізнес шкільних друзів не просто триває, а й приносить гарні прибутки завдяки постійним перемогам в тендерах Житомирської міськради. При цьому сам Рабінович сьогодні з головою занурений у формування образу своєї опозиційності та зайнятий політичною мобілізацією регіональної бізнес-спільноти навколо нелояльного ставлення до влади. Так, наприклад, він був одним з організаторів публічного звернення до президента Володимира Зеленського, в якому представники бізнесу вимагали чіткого протоколу протидії епідемії та зміни роботи оперативних штабів. І в цьому йому активно допомагає житомирський телеканал "СК1", співвласницею якого два роки тому стала дружина Рабіновича Олена Веретельник.\nДо чого тут Розенблат\nОскандалений своєю "бурштиновою епопеєю" нардеп минулого скликання від БПП Борислав Розенблат дещо випав із інформаційного простору, але справа його живе. І не лише на прикладі рідної сестри Олени Розенблат, котру висунула в міські голови Житомира "Батьківщина". Бо бізнес цього сімейства не припиняє процвітати передусім через активне "засвоєння коштів" міського бюджету.\nПриміром, у переліку щасливчиків, яких мерія відбирала для ремонту та утепленням комунальних закладів за гроші житомирян, зовсім "неочікувано" опинилася компанія "Фаворит ОПТ", що повністю належить родині Розенблат, а керує нею старший син любителя бурштину Олег Розенблат. У підсумку на рахунки "Фаворит ОПТ" тільки за утеплення будівель міської лікарні перерахувати 15,1 млн грн. Але найбільший "джек-пот" чекав цю фірму у 2018-му, коли вона виграла тендер щодо реконструкції набережної Тетерева з вартістю лише першої черги у сумі 20,28 млн грн.\nТакож Сухомлин сприяв, причому публічно, відвертому заниженню ціни комунального готелю "Житомир", який міськрада виставила на приватизацію в 2019 році. "Мені кілька шанованих депутатів сказали, що максимальна ціна, за яку цю будівлю реально продати під готель, це 35 мільйонів гривень, тому що там реально треба робити дуже великі вкладення", – говорив мер напередодні приватизаційного конкурсу. В результаті стартова ціна готелю за результатами оцінки склала 60,083 млн грн, а покупцем стала фірма, яка запропонувала всього на тисячу гривень більше – "Фаворит Компані", котра належить саме дружині та сестрі Розенблата. Тобто багатолітня спонсорська допомога Сергію Івановичу від Борислава Соломоновича давно окупилася сторицею.\nМерський імпресаріо Зубко\nОднак найбільше Сухомлин завдячує у своїй мерській кар’єрі та зміцненні на посаді вже згаданому вище Геннадію Зубку, який за президентства Порошенка досяг нечуваних чиновницьких висот. Спочатку в червні 2014-го цей житомирський політик став першим заступником голови адміністрації президента, а з грудня того ж року і аж до відставки уряду Володимира Гройсмана в серпні 2019-го просидів у кріслі віцепрем’єра – міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства.\nСам Сухомлин неодноразово називав свого старого знайомого Зубка лобістом Житомира, хоча, по суті, під час свого володіння віцепрем’єрським портфелем він виконував роль такого собі міжнародного імпресаріо житомирського градоначальника, постійно привозячи в рідне місто високопоставлених іноземців. У підсумку в місто на всілякі місцеві програми та проєкти у сфері ЖКГ полився як з відра дощ із різноманітних грантів та міжнародних кредитів, і до цих багатомільйонних коштів в іноземній валюті часом прилипали чиїсь "сторонні руки".\nТакож саме Зубко відкрив для Сухомлина "острів скарбів" – фінансування будівництва й реконструкції знакових для громади об'єктів із Державного фонду регіонального розвитку (ДФРР). Зокрема, за п'ять останніх років з ДФРР на 25 проєктів у Житомирі виділено понад 362 млн грн, а субвенція на соціально-економічний розвиток становила 89,2 млн грн. При цьому мер дуже любить ставити такі здобутки виключно собі в заслугу, "забуваючи" нагадати, що ресурси надходять зовсім не з міста. Наприклад, кошти на улюблений приклад Сухомлина, яким він усюди хвалиться і видає як свої здобутки – сучасне вуличне освітлення в Житомирі – на 90% надійшли з ДФРР.\nОднак навіть в таких надкомфортних фінансових умовах градоначальнику не вдалося вирішити дві ключові для житомирян мегапроблеми – транспортну та із нормальним водопостачанням. А тут ще красивий ззовні асфальт часто-густо банально провалюється під землю через зношений на 100% місцевий колектор. Але весь цей букет житомирських негараздів, з якими не може або не хоче впоратися Сухомлин, є темою окремої статті.\nТеги: Вибори 2020, Житомир, Політика


Відкриття унікальної виставки: у Ковелі презентують фото, які були зняті під водою - Район Ковель\nВиставка світлин Тетяни Тарасенко «Занурення»\nВідкриття унікальної виставки: у Ковелі презентують фото, які були зняті під водою\n14 вересня о 18.00 в культурно-просвітницькому центрі відкриється унікальна виставка світлин Тетяни Тарасенко «Занурення».\nПоєднання екстремального виду спорту — дайвінгу, з витонченим мистецтвом фотографії, на перший погляд – справа не жіноча, проте їй це вдалося. Фотохудожниця створює патріотичні та романтичні композиції під водою (у басейнах), через об'єктив свого фотоапарата показує безмежний і чарівний підводний світ морів та океанів.\nТетяна Тарасенко народилася і виросла у Ковелі. Зараз мешкає в Києві. Її виставка відбудеться в рідному місті вперше.\nЗаймається дайвінгом уже 13 років. За цей час побачила підводний світ Чорного, Червоного, Середземного морів, Індійського і Тихого океанів. І, звичайно, волинського озера Світязь.\nАби поділитися власними враженнями від розмаїття побаченого — вирішила фільмувати. Купила відповідне спорядження, пройшла навчання, отримала сертифікати. Тож, уже понад 11 років займається творчістю під водою: у природних водоймах та басейнах.\nЇї роботи зачаровують та інтригують.\nТеги: #Тетяна Тарасенко, #Занурення, #Виставка


ДИДАКТИЧНА ГРА ЯК МЕТОД НАВЧАННЯ\nРозділ II Методика використання дидактичних ігор при вивченні математики у початкових класах 2.1 Методичні вимоги до застосування дидактичних ігор на уроках математики\nТому надзвичайно важливо створити такі умови, які сприяли б навчанню відповідно до рівня розвитку, забезпечували б у процесі навчання розвиток здібностей та інтересів молодших школярів. Початкова школа, зберігаючи наступність із дошкільним періодом дитинства, забезпечує подальше становлення особистості дитини, її інтелектуальний, фізичний і соціальний розвиток.\nПотреба в підвищенні рівня підготовки учнів на всіх етапах навчання робить актуальним дослідження у галузі початкової освіти. Об’єктом дослідження є процес навчання математики у початковій школі.\nдослідження – методика використання дидактичних ігор під час вивчення математики в 1 – 4-х класах.\nдослідження полягає в теоретичному обгрунтуванні та експериментальній перевірці впливу дидактичних ігор на ефективність та швидкість засвоєння учнями початкових класів навчального матеріалу з математики.\nдослідження: якість знань з математики в молодших школярів значно підвищиться, якщо використовувати дидактичні ігри у поєднанні з іншими видами навчально-пізнавальної діяльності учнів; добирати раціональні та ефективні методи і форми проведення дидактичних ігор; визначати місце для їх проведення; дотримуватись відповідних психолого-педагогічних умов та методичних вимог.\n1) вивчити стан досліджуваної проблеми шляхом аналізу психолого-педагогічної та методичної літератури; 2) провести аналіз можливостей використання дидактичних ігор під час вивчення математики в початкових класах та виділити доцільні дидактичні умови і форми ігрової діяльності учнів;\nПотрапляючи до школи після дитячого садка, дитина зустрічається з іншим видом діяльності – навчанням. Але гра залишається важливим засобом не лише відпочинку, а й творчого пізнання життя, адже у дитячі роки гра є основним видом діяльності людини. Гра – одна з найважливіших сфер у життєдіяльності дитини, вона забезпечує необхідні умови для всебічного розвитку особистості. Для педагога вона стає інструментом у навчально-виховному процесі, тому що дає змогу повніше враховувати вікові особливості дітей, розвивати ініціативу, створювати атмосферу розкутості, самостійності, творчості та умови для саморозвитку. Дослідник ігор школярів О.С.Газман писав: «Природа створила дитячі ігри для всебічної підготовки до життя. Тому гра має генетичний зв’язок з усіма видами діяльності людини і виступає як специфічна дитяча форма пізнання, праці, спілкування, мистецтва, спорту тощо» [49; 4]. Ще один практик і теоретик гри С.А.Шмаков виокремив ряд загальних положень, які віддзеркалюють сутність гри:\n«1. Гра – багатобічне поняття. Вона означає заняття, відпочинок, розвагу, забаву. 2. Гра – найприродніша форма вияву дитячої діяльності, у якій усвідомлюється, вивчається навколишній світ, відкривається широкий простір для виявлення свого «Я», особистої творчості, активності, самопізнання, самовираження. 3. Гра володіє синтетичною властивістю: вона вбирає в себе багато складових інших видів діяльності і виступає в житті дитини багатогранним явищем. 4. Гра – це потреба підростаючої дитини: її психіки, інтелекту, - це суто дитячий світ, вона є практикою розвитку. 5. Продукт гри – насолода її процесом, кінцевий результат, - розвиток здібностей, які реалізуються» [49; 4]. Чому саме у грі створюються сприятливі умови для засвоєння нових знань і умінь? Чому гра так подобається дітям? Гра – школа професійного життя. Але від звичайної школи вона відрізняється тим, що дитина навчаючись у ході гри, і не підозрює про те, що чомусь навчається. У процесі такого навчання вчаться і вчать всі учасники гри в результаті активних контактів один з одним. Ігрове навчання ненав’язливе. Гра здебільшого добровільна й бажана.\nОтже, найважливіший секрет гри в тому, що вона обов’язково побудована на інтересі і задоволенні. Вона дарує радість і захоплення, адже сам процес гри сповнений несподіванок, а результат – завжди таємниця. Примусити гратися неможливо, захопити грою можна. З давніх часів гра використовувалась як засіб навчання дітей. Також вона розглядається як потреба молодого організму, висувається у ряд педагогічних засобів, які викликають зусилля думки та стимулюють пізнавати світ. Діти пізнають світ у своїх іграх легко, вільно, без «натиску», тому існує кілька груп ігор, які розвивають інтелект дитини – це предметні, творчі та дидактичні.\nДидактичні ігри –\nнайефективніші засоби розвитку пізнавальної активності дітей; це практичні вправи з вироблення оптимальних рішень, застосування методів і прийомів у штучно створених умовах.\nДидактичні ігри, які використовуються в сучасній початковій школі, виконують різні функції: активізують інтерес та увагу дітей, розвивають пізнавальні здібності, кмітливість, уяву, закріплюють знання, вміння і навички, тренують сенсорні вміння. Місце і роль ігрової технології в навчальному процесі, сполучення елементів гри та навчання багато в чому залежить від розуміння вчителем функцій педагогічних ігор, адже функція гри – це її різноманітна корисність. У кожного виду гри своя корисність. Виділимо найбільш важливі функції гри як педагогічного феномена культури. Соціокультурне призначення гри.\nГра – найсильніший засіб соціалізації дитини, що включає в себе як соціально контрольовані процеси їх цілеспрямованого впливу на становлення особистості, засвоєння знань, так і спонтанні процеси, що впливають на формування людини. Соціокультурне призначення гри може означати синтез засвоєння людиною багатства культури.\nФункція міжнаціональної комунікації.\nІ.Кант вважав людство самою комунікабельністю. Ігри національні й у той же час інтернаціональні, міжнаціональні, загальнолюдські. Вони дають можливість моделювати різні ситуації життя, шукати вихід з конфліктів, не вдаючись до агресивності, участь у розмаїтості емоцій у сприйнятті всього існуючого в житті.\nДіагностична функція гри.\nДіагностика – здатність розпізнавати, процес постановки діагнозу. Гра володіє завбачливістю; вона діагностичніша, ніж будь-яка інша діяльність людини, по-перше, тому, що індивід поводиться у грі на максимумі проявів (інтелект, творчість); по-друге, гра сама по собі – це особливе «поле самовираження».\nІгротерапевтична функція гри.\nГра може й повинна бути використана для подолання різних труднощів, що виникають у людини в поведінці, у спілкуванні з оточуючими, у навчанні. Оцінюючи терапевтичне значення ігрових прийомів, Д.Ельконін писав, що ефект ігрової терапії визначається практикою нових соціальних відносин, які отримує дитина в рольовій грі [30; 7].\nФункція корекції у грі.\nПсихологічна корекція у грі відбувається природно, якщо всі учні засвоїли правила й сюжет гри, якщо кожен учасник добре знає не тільки свою роль, а й ролі своїх партнерів, якщо процес і мета гри їх поєднують. Корекційні ігри здатні надати допомогу учням з такою поведінкою, яка відхиляється від прийнятої норми, допомогти їм впоратися з переживаннями.\nРозважальна функція гри.\nРозвага – це потяг до різноманітного. Ця функція пов’язана зі створенням певного комфорту, сприятливої атмосфери, щиросердечної радості. Розвага в іграх – пошук. Гра має магію, здатну давати поживу фантазії, що виводить на розважальність.\nДидактична гра дає змогу яскраво реалізувати всі провідні функції навчання: освітню, виховну та розвивальну, які діють в органічній єдності. Якщо вчитель використовує цікаві дидактичні ігри, то молодші школярі раптом роблять відкриття: «Мені подобається думати», тобто зароджується інтерес до розумової праці. «Майстерність учителя полягає в умінні вчити дітей мислити, кожний педагог має виховувати розум учнів», - так вважав В.О.Сухомлинський [20; 6]. Використовувати елементи цікавості та ігрові моменти у нелегкій праці учнів необхідно для того, щоб процес пізнання був продуктивнішим, оскільки гра займає значне місце в перші роки навчання дітей у школі. На початку учнів цікавить тільки сама форма гри, а потім вже і матеріал, без якого не можна брати участь у грі. В іграх, особливо колективних, формуються і етичні якості: діти вчаться надавати допомогу товаришам, зважати на думку та інтереси інших, стримувати свої бажання. У дітей розвивається почуття відповідальності, колективізму, виховується дисципліна, воля, характер. Дидактичні ігри та ігрові моменти роблять процес навчання цікавим, створюють у дітей бадьорий робочий настрій, полегшують подолати труднощі в засвоєнні навчального матеріалу. Різноманітні ігрові дії, за допомогою яких розв’язується те або інше розумове завдання, посилюють інтерес до предмету, до пізнання навколишнього світу. Прийоми слухової, зорової, рухової наочності, цікаві питання, завдання-жарти, моменти несподіванки сприяють активізації розумової діяльності. Дуже багато дидактичних ігор містять у собі питання, завдання та заклик до дії, наприклад: «Хто швидше?», «Не позіхати!», «Відповідай відразу!» Значна частина ігор дає можливість зробити узагальнення, усвідомити правила, які тільки що вивчили, закріпити, повторити одержані знання. Захопившись грою, діти не помічають, що навчаються і до активної діяльності залучаються навіть найпасивніші учні. В.Ф. Шаталов зазначає: «Придивіться, чи не дуже рано згасає наш педагогічний інтерес до ігор, які вірою і правдою завжди служили й покликані служити розвиткові кмітливості та пізнавальної цікавості дітей на всіх, без винятку, вікових рівнях. Відомо, що діти, з яких на уроці й слова не витягти, в іграх – активні. Вони можуть повернути хід гри так, що деякі відмінники тільки руками розведуть…» [52; 19]. Кращі дидактичні ігри складені за принципом самонавчання: вони самі спрямовують учня до оволодіння знаннями та уміннями. Велика кількість ігор побудована на необхідності виявити ту чи іншу закономірність, на здатності висувати гіпотези, де діти використовують методи дослідника – методи спроб і помилок. А.С.Макаренко говорив: «Яка дитина в грі, такою багато в чому вона буде і вроботі коли виросте» [9; 2]. Тому ті навички й уміння, які одержує учень у процесі гри, будуть доцільними і необхідними у подальшому житті.\nДидактичні ігри поділяють на:\nсюжетно-рольові, ігри-вправи, ігри-драматизації, ігри-конструювання.\nРозглянемо перший вид дидактичних ігор – сюжетно-рольові. У них сюжет – форма інтелектуальної діяльності. Найбільш показова в цьому плані- активність уяви, яка надає велику своєрідність цій формі діяльності. Такі ігри – важлива складова частина навчального процесу. Залежно від конкретної педагогічної мети уроку, його змісту, індивідуальних психологічних особливостей дітей та рівня їхнього розвитку, сюжетно-рольову гру можна проводити з групою або всіма учнями класу. Ці ігри організовують тоді, коли необхідно на практиці показати школярам, як правильно застосовувати знання. Дитина може виконувати роль числа, знака, арифметичної дії, тощо. Усі ці операції сприяють кращому оволодінню прийомами усних обчислень. У процесі проведення сюжетно-рольових ігор у багатьох учнів підвищується інтерес до навчання. Такі ігри повніше реалізують підготовку учнів до практичної діяльності, виробляють у них життєву позицію, привчають до колективних форм роботи. Другий вид дидактичних ігор – ігри-вправи. Це своєрідні вправи творчого характеру. Вони допомагають молодшим школярам краще сприйняти і зап’ятати зміст навчального матеріалу. Їх часто використовують автори підручників. Такими можуть бути вправи на складання прикладів за даною умовою; на складання задач; відгадування загадок, метою яких є розв’язання даного прикладу, а також фізкультхвилинки.\nДеякі дидактичні ігри базуються на змаганні у знаннях. Найчастіше виграє той, хто володіє більшим обсягом інформації. Пізнавальна активність стимулюється суперництвом, пізнавальним характером гри. В іншому виді ігор на передній план виступає мотив самооцінки, інтерес до інтелектуального зусилля. Задоволення від них школярі отримують у процесі розгадування, досягаючи ігрового результату. Сюди потрібно віднести розвиваючі ігри психологічного характеру: кросворди, головоломки, ребуси. Вони також базуються на дослідницькому рефлексі «що таке», але не мають уявних умов, ролей, сюжету, точних правил. Дидактичні ігри – різновид ігор за правилами. У навчальному процесі ігрова діяльність має форму дидактичної гри, ігрової ситуації, ігрового прийому, ігрової вправи. Структура розгорнутої ігрової діяльності включає такі компоненти: - спонукальний – потреби, мотиви, інтереси, прагнення, які визначають бажання дитини брати участь у грі; - орієнтувальний – вибір засобів і способів ігрової діяльності; - виконавський – дії, операції, які дають можливість реалізувати ігрову мету; - контрольно-оцінний – корекція і стимулювання активності ігрової діяльності.\nЦінність дидактичної гри визначають не за тим, яку реакцію вона викличе з боку дітей, а за ефективністю у вирішенні того чи іншого завдання кожним учнем. Результативність дидактичних ігор залежить від систематичного їх використання та цілеспрямованості програми ігор у сполученні із звичайними дидактичними вправами. Наприклад, у вирішенні проблеми розвитку пізнавальної активності необхідно вважати головним завданням розвиток самостійності мислення учня. Це означає, що необхідні такі групи ігор та вправ: які формують уміння виділяти основні характерні ознаки предметів, порівнювати та зіставляти їх; по узагальненню предметів за певними ознаками; у процесі яких у молодших школярів розвиваються кмітливість, швидкість реакції та всі необхідні якості для успішного оволодіння навчальним матеріалом. Складання програми таких ігор – турбота кожного вчителя початкової школи. Отже, дидактична гра в усіх своїх видах виконує різні функції, але домінує – мотиваційна; саме з цих позицій слід оцінювати її переваги порівняно з іншими методами навчання.\n1.2 Психолого-педагогічні передумови використання дидактичних\nігор на уроках математики\nЕфективне викладання математики в початкових класах неможливе без пошуків нових шляхів активізації пізнавальної діяльності учнів. Школярі мають не лише засвоїти визначену програмою систему знань з математики, а й навчитися спостерігати об’єкти, явища, процеси, порівнювати їх, виявляти взаємозв’язок між математичними поняттями, діями, величинами та їх відношеннями, навчитися міркувати, обґрунтовувати свої висновки, користуватися математичною мовою. Вивчення математики створює широкі можливості для розвитку розумових здібностей молодших школярів: пам’яті, логічного і критичного мислення, інтуїції, уяви, уваги, інформаційної культури. У процесі навчання математики здійснюється також виховання дітей: формуються позитивні якості особистості, риси характеру, емоційно-вольова сфера, їх самостійність, саморегуляція, чесність, наполегливість, працелюбство, акуратність. Засвоєння основ математики в початкових класах вимагає великого розумового напруження, високого ступеня абстрагування й узагальнення, активності думки. Багатьом учням математика здається нелегкою і малозрозумілою, тому нерідко діти намагаються запам’ятати правила, не розуміючи їх, а це призводить до формалізму в знаннях, гальмує дальше розуміння нового матеріалу. К.Д.Ушинський застерігав від формального заучування готових правил, вимагав, щоб учні пояснювали всі свої дії з дидактичним матеріалом. Він писав: «Само собою зрозуміло, що діти не повинні виучувати ніяких арифметичних правил, а самі відкривати їх…» [35;5]. Ще стародавні римляни говорили, що корінь учіння гіркий. Але навіщо вчити з гіркими і даремними сльозами те, що можна вивчити з усмішкою? Якщо цікаво побудувати урок, корінь учіння може змінити свій смак і навіть викликати у дітей здоровий апетит. Чи можливі щасливі особи на уроках і, звичайно, не тільки шум, байдужість і постійні «обсмикування» вчителя? Здивування, окриленість, азарт, цікавість в очах дітей, коли руки так і тягнуться вгору і неможливо не підстрибнути від радості, від свідомості, що ти такий розумний, кмітливий, - ось що хотілося б побачити на своїх уроках. Здобуті учнями міцні знання перетворюються в переконання тільки тоді, коли вони є результатом свідомої самостійної роботи думки. Отже, вчителю важливо застосовувати такі методичні прийоми, які б збуджували думку школярів, підводили їх до самостійних пошуків, висновків та узагальнень.\nЦілком природно, що саме в грі слід шукати приховані можливості для успішного засвоєння учнями математичних ідей, понять, формування необхідних вмінь і навичок. Дидактичні ігри дають змогу індивідуалізувати роботу на уроці, давати завдання посильні кожному учневі, максимально розвивати дитячі здібності. Якщо спочатку учень зацікавиться лише грою, то дуже швидко його вже цікавитиме пов'язаний з нею матеріал, в нього виникне потреба вивчити, зрозуміти, запам’ятати цей матеріал, тобто він почне готуватися до участі у грі. Гра дає змогу легко привернути увагу й тривалий час підтримувати в учнів інтерес до тих важливих і складних предметів, властивостей і явищ, на яких у звичайних умовах зосередити увагу не завжди вдається. Наприклад, одноманітне розв’язування прикладів стомлює дітей, виникає байдужість до навчання. Проте розв’язування цих самих прикладів у процесі гри «Хто швидше?» стає для дітей вже захоплюючою, цікавою діяльністю через конкретність поставленої мети – в кожного виникає бажання перемогти, не відстати від товаришів, не підвести їх, показати всьому класу, що він вміє, знає. Правильно побудована цікава дидактична гра збагачує процес мислення індивідуальними почуттями, розвиває саморегуляцію, тренує вольові якості дитини. ЇЇ цінність передусім в тому, що вона виконує роль емоційної розрядки, запобігає втомі дітей, знижує гіподинамію.\nДитина – це індивідуальність – особистість. Особистість – це певна сукупність стійких психічних властивостей людини: темпераменту, характеру, здібностей, особливостей відчуття, сприймання, пам’яті, мислення, уяви, уваги, потреб, мотивів, інтересів, переконань, що складають її індивідуальність. Процес всебічного формування школяра має свої принципи і закономірності: принцип неповторності кожної дитини; визнання відсутності нездібних дітей; урахування нерівності розумових здібностей учнів; індивідуалізації навчально-виховного процесу; урахування індивідуальних особливостей дітей; визнання кожного учня особистістю; навчання через подолання труднощів. Успіх у навчанні дає моральне задоволення й позитивні почуття. Тому вчитель повинен акцентувати увагу не на невдачах, а на успіхах учня, які школяр отримує у процесі гри. Видатний педагог В.Сухомлинський зазначав: «Виряджаючи дитину до школи, кожна мати вірить у те, що справжній учитель побачить у її дитині щось таке, чого не помічає вона, і розвиватиме помічені здібності. Досвід свідчить, що маленький учень добре вчиться лише тоді, коли він переживає успіх, хоча б невеликий. Тому слід з перших днів зустрічі з дітьми виявити їхні можливості й дати відчути радість успіху» [47; 3]. Але кожна дитина має свій індивідуальний розвиток – це розвиток діяльності, тому для того, щоб виявити його характерні особливості, вчителям дуже часто доводиться шукати до кожного учня свій індивідуальний підхід. Найкраще це робити за допомогою дидактичної гри, бо як відомо, у молодшого школяра добре розвинена ігрова діяльність, яка характеризується схильністю дитини до певного виду ігор, тривалістю перебування у грі, наданням переваги короткочасним або довготривалим іграм, залученістю до ігрового об’єднання, виявами творчості під час гри, враженнями, відчуттями.\nРобота з молодшими школярами примушує кожного педагога глибше вивчати психофізіологічні особливості учнів, оскільки увага, запам’ятовування, мислення, воля і свідомість у них ще слабкі. В учнів молодшого шккільного віку переважають ігрові інтереси, довільна поведінка, наочно-образний характер мислення, практичне ставлення до розв’язування завдань (спрямованість уваги на результат, а не спосіб дії). Зважаючи на ці риси, доцільно в роботі на уроках математики систематично застосовувати дидактичні ігри чи елементи гри. Таким чином, будучи за змістом наочно-дійовим та наочно-образним, мислення дітей спирається на практичні дії і реалізується в них. Мислення учнів на початку навчання у школі характеризується такими особливостями: - спрямованістю на розв’язання конкретних завдань, які виникають під час діяльності дитини, включенням її у конкретну роботу; - наочним і конкретним характером словесних понять, уявлень, властивостей, відношень, величин; - наявністю в мисленні причинових зв’язків, значною мірою ще обмежених предметами індивідуального досвіду дитини;\nДуже часто діти не можуть зосередитись, відволікаються, проявляють неорганізованість, невитриманість. Чи варто звинувачувати їх в цьому? Навіть, якщо всі навколо – і вчителі, і батьки будуть говорити дитині: «Ти повинен!», то рано чи пізно настане так зване гальмувнння (учень дріматиме на уроці з розплющеними очима) або збудження (буде крутитися, не слухати, відволікати себе та інших). Зайва вимогливість дорослих може ще більше загальмувати процес формування саморегуляції, бо пов’яже вольові зусилля дитини з переживанням негативних емоцій. Тому замість докорів ефективніше тренувати нові вміння у процесі ігор, де виграє той, хто був уважнішим, витривалішим, зібранішим, не промовив забороненого слова, не зробив забороненого руху, не розсміявся, коли дуже хотілося, помітив або запам’ятав більше предметів чи фігур. Щоб зосередити увагу дітей на тому, що необхідно запам’ятати, можна виготовити щось цікаве і в міру яскраве та виставити його на 1-2 хв під час уроку чи проведенні дидактичної гри. Проте якщо часто це робити, то діти звикають і тоді процесу запам’ятовування не буде. Але завжди потрібно пам’ятати про те, що маленький школяр не може спокійно висидіти на уроці і 10 хв – це означає, що треба здійснювати вихід дитячої енергії у фізкультхвилинках. Недостатній розвиток зорового аналізу дитини часто спричинює проблеми в розпізнаванні й написанні цифр. Учень не вміє подумки аналізувати зразок, він сприймає зображення в цілому. Адже цифру можна не тільки розглядати, а й пощупати, понюхати, послухати, вирізати з паперу. Така діяльність сприяє обробці дитиною подібної різномодальної інформації, забезпечує розвиток наявних і формування нових міжаналізаторних зв’язків головного мозку, що в цілому удосконалює мисленнєву діяльність учня. Часто достатньо перевести завдання на цікаві для дитини проблеми-ігри, як його розв’язання стає незрівнянно швидшим, адже наявність реальної мотивації забезпечує утримання уваги на розумових діях. З тих самих причин учневі набагато легше запам’ятовується конкретний образний матеріал, пов’язаний з відчуттями й емоціями.\n«Дитина…- пише К.Д.Ушинський, - мислить формами, фарбами, звуками, відчуваннями взагалі… Дитяча природа ясно вимагає наочності… Що таке наочне навчання? Та це таке навчання, що надає на початковому його етапі форм, фарб, звуків…, роблячи його доступним якнайбільшому числу відчувань дитини» [2; 376]. Проте треба пам’ятати, що молодші школярі вельми вразливі. Дуже яскраві наочні враження іноді можуть створити таке сильне вогнище збудження в корі головного мозку, що в результаті цього може загальмуватися будь-яка можливість розуміти пояснення, аналізувати і узагальнювати матеріал. Але на цьому спинятися не можна. Оскільки мимовільна увага підтримується інтересом, то кожен вчитель повинен намагатися зробити свій урок цікавим, адже діти здатні досить довго утримувати увагу на тих об’єктах, які їм цікаві. Це означає, що потрібно вводити у навчальний процес ігри та ігрові ситуації, тому що вони ще допомагають привчати учнів бути уважними навіть до того, що не викликає безпосереднього інтересу. Проте не слід забувати, що при повній відсутності дидактичних ігор на уроках Левову частку часу учень, у кращому разі, слухає вчителя, а частіше – просто очікує перерви. Пасивність неминуче призводить до втрати інтересу до предмета і до навчання загалом. Психологами доведено, що знання, засвоєні без інтересу, не забарвлені власними позитивними відношеннями, емоціями, не стають корисними для дитини в подальшому житті. Учень пише, читає, відповідає на питання, але ця робота не зачіпає його думок, не викликає інтересу, - він пасивний. Звичайно, щось він засвоює, але пасивне сприйняття і засвоєння не можуть бути опорою міцних знань. Діти запам’ятовують слабо, оскільки навчання не захоплює їх. Цікавість може бути задана несподіваною для дітей постановкою або формулюванням питання, створенням проблемної ситуації, надзвичайною формою ведення уроку. Завжди можна відшукати щось цікаве-«золоту середину» навіть там, де його важко знайти, але ще потрібно вміти його потім правильно подати дітям: не ускладнювати, бо учні не зрозуміють і не спрощувати, полегшуючи навчання, - діти повинні самостійно шукати шляхи вирішення поставленої проблеми. Одержуючи їжу для свого розуму, дитина охоче бере участь у навчальному процесі, чекає на уроки, радіє їм. На заняттях вона уважно слухає вчителя, опановує певні знання. Також у початковій школі треба давати дітям завдання, що вимагають певного вольового напруження. Перш за все, навчання повинно бути цікавим для дитини, але в той же час привчити робити й те, що не цікавить, за обов’язком, бо в житті не всі обов’язки цікаві. Слід прагнути до того, щоб виконуючи нецікаві завдання, учні працювали не з примусу, а свідомо напружували свою увагу. Для цього потрібно поєднувати нецікаві завдання з цікавими і виконувати їх у вигляді гри, тому що в учнів повинно завжди діяти уявлення, створюватися образи та їх нові комбінації. Маленький школяр прагне все пояснити, прокоментувати, показати, любить запитувати і дізнаватись про нове. Завжди потрібно враховувати сили дітей. Завдання, що їм пропонуються, можуть бути складними, але посильними для їх розуміння й виконання. При цьому велике значення має поступовість у переході від легкого до складного, від складного до складнішого. В таких випадках діти відчувають своє зростання, у них виникає потреба випробувати свої сили, виконуючи все складніші і складніші завдання. Проте ігрова діяльність трохи зменшується, її замінюють різні завдання дидактичного характеру. Учні, захопившись грою, не помічають, як вони переходять від гри до складних завдань, але кожне завдання – це є своєрідна гра, тому що школярі виділяють головне, шукають щось невідоме, порівнюють, аналізують…\n«Школа правильно керованої гри відкриває дитині вікно в світ ширше і надійніше, ніж читання…» - слова ці належать Ж.Фабру [21; 63], далекому від проблем дитинства, але що добре розумів, як багато означає гра в житті дитини і як важливо наставнику, учителю, дорослому, такому, що узявся за дуже відповідальну місію – ростити Людину, бути поряд з дитиною і в грі також, керувати нею, але так, щоб дитина бачила в дорослому друга, партнера, а не наглядача. Проста і всім, здавалося б, зрозуміла думка, - але як це часто буває: легко сказати, проте важко зробити. Використання ігор допомагає сформувати пізнавальну самостійність – якість особистості, що проявляється у готовності власними силами здійснити цілеспрямовану пізнавальну діяльність. Вона і мета навчання, і умова, що дає змогу повніше використовувати можливості учнів. Пізнавальна самостійність формується у різних навчальних ситуаціях: сприйнятті готового матеріалу, спрямованій пізнавальній активності, дослідницькій пізнавальній діяльності.\nІгрові форми навчання сприяють використанню різних способів мотивації. 1. Мотиви спілкування: - учні, спільно вирішуючи завдання, беручи участь у грі, вчаться спілкуватися, враховувати думку товаришів; - при вирішенні колективних завдань використовуються різні можливості учнів; - спільні емоційні переживання під час гри сприяють зміцненню міжособистісних відносин. 2. Моральні мотиви: - у грі кожен учень має виявити себе, свої знання, уміння, характер, вольові якості, своє ставлення до діяльності.\nРозділ ІІ Методика використання дидактичних ігор при\nвивченні математики у початкових класах\nПлануючи урок, вчителеві необхідно зважати на вік учнів, добирати ігри, які були б їм цікаві й зрозумілі. Вибір гри залежить від того, яка дитина, що їй необхідно, які навчальні та виховні завдання вимагають свого розв’язання. Якщо гра колективна, вчитель мусить добре знати особливості цього колективу: інтелектуальний розвиток, вік, інтереси. Вибір гри залежить також і від часу її проведення. Проте, педагогам слід пам’ятати, що найважче завдання – пропозиція гри учням. У пропозицію гри входить пояснення її правил і техніки дій. Пояснення гри є моментом дуже відповідальним. Гру варто пояснювати коротко й точно, безпосередньо перед її початком. У пояснення входять назва гри, розповідь про її зміст, пояснення основних і другорядних правил, значення ігрових аксесуарів, розподіл ролей. І чим молодші учні, тим доцільніше не тільки пояснювати, як грати, а й показувати, як це робити. Конфуцій сказав: «Учитель та учень ростуть разом» [30; 9].\nРолі можуть бути активними та пасивними, головними та другорядними. Розподіл не повинен залежати від статі дитини, віку, фізичних особливостей. При розподілі ролей необхідно робити так, щоби роль допомагала неавторитетним зміцнити авторитет, неактивним – виявити активність, недисциплінованим – стати організованими, новачкам і дітям, які цураються колективу, - виявити себе, здружитися з усіма – тобто, під час гри потрібно здійснювати не лише навчання, але й виховання. Необхідно стежити за тим, щоб у ролі була дія: роль без дії не дає ефективності, дитина вийде з гри, якщо їй нема що робити. Також необхідно звернути увагу на місце гри. Воно має відповідати сюжету гри, змісту, підходити за розміром для кількості гравців, бути безпечним, гігієнічно-нормативним, зручним для дітей; не мати відволікаючих факторів.\nЗастосовуючи гру як формулу (засіб, методичний прийом) навчання, учитель повинен бути впевненим у доцільності її використання, визначити мету гри у відповідності до завдань навчального процесу. Дидактичні ігри повинні утворювати систему, яка передбачає їх певну послідовність і поступове ускладнення. Будь-яка дидактична гра має вирішувати конкретне завдання, яке під силу її учасникам. Вчитель зобов’язаний визначити мету і завдання гри, її зміст і хід, а також забезпечити учасників гри методичними матеріалами: ігровими завданнями, інструкціями та навчальними матеріалами. Під час планування, підготовки і проведення гри на уроці математики в початкових класах необхідно дотримуватись наступних принципів і правил:\n1. Учитель має чітко усвідомлювати дидактичні завдання використання ігрових елементів у навчальному процесі й організовувати всю діяльність на уроці з орієнтацією на виконання цих завдань. 2. Всі учасники повинні знати і виконувати правила гри, про які їх докладно інформують до її початку. 3. На ігровому уроці не повинно бути сторонніх спостерігачів, тому важливо залучити всіх учнів до активної діяльності. Разом із тим участь у грі – справа добровільна, тому не варто змушувати грати дітей пасивних, або тих, які соромляться. Спочатку їм можна запропонувати ролі експертів чи асистентів учителя. Через деякий час вони самі попросяться у гру.\nПід час гри вчитель має постійно контролювати діяльність учнів, виконання ними правил, спрямовувати гру запитаннями, репліками та непомітно підтримувати дітей, підбадьорювати їх, запобігати виникненню можливих конфліктів між дітьми. В жодному разі вчитель не повинен захоплюватись лише дидактичною метою гри, недооцінюючи її виховне значення. Жодне порушення правил не повинно залишатись поза увагою вчителя. Залежно від обставин він має знайти час і досить вимогливо та справедливо вказати учню на його недоліки в грі, пояснити, до чого призводять подібні вчинки (нечесність, несумлінне ставлення до обов’язків). Проте під час гри не треба робити довгих зауважень, повчань, оскільки це погіршує настрій учнів, послаблює їх інтерес, гальмує увагу. Загальні правила для учнів в процесі ігор можна сформулювати так:\nЗаняття у першому класі починаються з підготовки до вивчення нумерації, де закладається основа для формування поняття про число, виробляються вміння лічити, зіставляти число з об’єктами лічби, формуються уявлення про послідовність натуральних чисел, розвиваються кількісні й просторові уявлення. Ігри з практичними діями допоможуть дітям з самого початку усвідомити, що результат лічби не залежить від порядку, в якому лічать предмети, головне тут не пропустити жодного предмета і не лічити його двічі.\nДля уроку у першому класі добираються такі ігри, що дають змогу маленьким учням погратись, порухатись, перевтілюватись у ролі різних чисел. У молодшому шкільному віці діти, насамперед, запам’ятовують матеріал, який їм дають наочно, у формі реальних предметів або їх зображень. У процесі навчання дітей наочність має бути нерозривно пов’язана з практичною діяльністю самих учнів. На уроках математики у першому класі доцільно використовувати дидактичні ігри такого типу: «Скільки?», «Який по порядку?», «Яке число пропущено?», «У кого картка такого самого кольору?», «Знайди зайвий предмет», «Розмісти правильно числа», «Знайди і полічи» та багато інших дидактичних ігор, які сприяють засвоєнню: - властивостей і відношень предметів (довгий – короткий, довший – коротший – однакової довжини; високий – низький, вищий – нижчий; широкий – вузький; товстий – тонкий; великий – малий, більший – менший); - взаємного розміщення предметів у просторі (спереду, позаду, поруч; зверху, знизу, посередині); - розміщення предметів за кольором, матеріалом, розміщенням.\nМета: закріпити вміння порівнювати предмети за різними ознаками. Обладнання: набірне полотно, предметні картинки, моделі геометричних фігур.\nУчитель роздає учням картки із числами 2, 4, 6, 8, 10. Завдаання: необхідно розмістити на місці трьох крапок відповідні числа так, щоб сума трьох чисел, розміщених по прямих, становила 18.\nНеобхідно використовувати також ігри, які допомагають тренувати зорову пам’ять. Наприклад: дітям показують сюжетний малюнок і пропонують запам’ятати, хто або що на ньому зображено (сюжет «Пригода в лісі») і ставлять декілька запитань: «Скільки дітей на малюнку? Скільки дітей збирали квіти? Скільки тварин було на малюнку?» За допомогою такої гри діти повторяють ще й лічбу.\nНаприклад: « У саду\nросли 3 кущі смородини. Посадили ще 2 кущі смородини і 5 кущів агрусу. Скільки кущів стало в саду?»\nПід час вивчення кожного числа використовують матеріали усної народної творчості, зокрема загадки і скоромовки, в яких зустрічається те чи інше число. Вірші - ігри на складання прикладів:\nДіти, часу не марнуйте, Скільки білок, порахуйте!"\n«Дехто навіть і на носі «Цифра ця усім говорить Цифру … ( 8 ) часто носить. Скільки днів до тижня входить»\nДидактичні ігри використовують також при розв’язуванні задач, для того, щоб допомогти учням усвідомити назви структурних компонентів задачі. Кожну задачу можна розв’язувати у вигляді гри. Наприклад: Задача - гра «Хто швидше порахує яблучка».\nДоцільніше використовувати задачі з малюнками, тому, що користуючись ними учням легше довести спосіб вибору дії, вони усвідомлюють зміст арифметичних дій додавання, віднімання. Діти зачитують, якщо предмети додали, то їх стало більше. Тому задача розв’язується дією додавання. Задача - гра «Учень - учитель»\nПодібні вправи необхідно використовувати ще у другому класі. На уроці передбачається виконання вправ, які б, з одного боку, сприяли вправлянню учнів в обчисленнях, а з другого - забезпечували різні умови застосування одержаних знань та вмінь. Наприклад ігри-вправи\nна повторення і закріплення табличних випадків множення:\nОдне яйце варять 4 хвилини. Скільки потрібно часу, щоб зварити 5 яєць? (4 хвилини)\nДвоє домовились сісти в 5-й вагон потягу. Але один сів у 5-й вагон з кінця, а другий - у 5-й вагон з початку. Скільки має бути вагонів у потязі, щоб вони зустрілись? (9 вагонів)\n. Що таке 33 січня? (2 лютого)\nЯк можна переправити на протилежний берег одного дорослого і двох дітей, якщо човен вміщує лише одного дорослого або двоє дітей? Дидактичні ігри можна ще вважати тренінгом мислення, тому що це сприяє розвитку творчих математичних здібностей молодших школярів. Тренінг мислення на уроках математики в початкових класах можна здійснювати за допомогою таких вправ: Визначте закономірність у розміщенні чисел у кожному рядку і допишіть відповідно до цієї закономірності ще по два числа: 1) 3; 4; 5; 6; 7; 8; …\nДидактичні ігри створені із врахуванням вікових особливостей молодших школярів. У 3-4 класах ігрові ситуації ускладнюються, вводяться незвичні лабіринти. Подорож лабіринтами викликає у дітей більше зацікавлення, ніж просте механічне виконання арифметичних дій, сприяє кращому засвоєнню обчислювальних навичок. Такий матеріал доступний і цікавий учням, вони працюють із задоволенням. В початкових класах діти ще дуже непосидючі. Тому великого значення слід надавати фізкультхвилинкам. Проводити їх можна також у вигляді гри, дуже часто вони бувають віршованої форми. Фізкультхвилинка - корисна не лише для здоров’я учнів, а й для навчання. Якщо вчитель вдало підбере її зміст, тобто, відповідно до навчального матеріалу, то таким чином можна повторити з учнями те, що вони вивчають на уроці.\nВикористання дидактичних ігор на уроках математики має велике значення у процесі розвитку розумових здібностей молодших школярів. Учитель повинен достатньою мірою використовувати на уроці ігри та ігрові ситуації, малі фольклорні форми (лічилки, приказки, скоромовки, загадки), які приваблюють дитину, ведуть у світ живих образів, де вона знаходить вже відомі та ще невідомі їй властивості предметів, інші математичні поняття. Зараз ми розглянемо приклади використання ігрових елементів на різних стадіях уроку, причому це будуть різні типи уроків, залежно від дидактичних завдань і способів організації навчальної діяльності.\nПроводять на старті уроку, коли право голосу дають кожному учневі. Це має такий вигляд: учитель ставить запитання, на які учні відповідають по черзі, не встаючи зі своїх місць. Підніматися доводиться тільки тим учням, які не змогли відповісти на запитання. На цей етап учитель добирає прості запитання, що вимагають, як правило, односкладових відповідей – на чисте знання раніше вивченого у класі матеріалу. Отже, після першого кола допуску в класі стоять лише кілька учнів, причому ні в якому разі не слід робити акцент на їхній невдатності. Навпаки, вчитель пропонує класу не залишати товаришів у біді, пропонує учням кинути «рятувальні кола», - поставити їм запитання, які вже звучали сьогодні. Рятувальна операція триває доти, доки кожен учень не дасть правильної відповіді. Як дана форма фронтального опитування працює на основну ідею підвищення психологічної привабливості уроку? По-перше, протягом перших 5 – 7 хвилин уроку вже кожен учень виступив, причому дав правильну відповідь, і це вже йому приємно й додає впевненості. По-друге, не пропала дарма домашня праця, і можна спробувати розвинути успіх. По-третє, коли всі кидаються на допомогу тим, хто замешкався на старті, в класі з’являється атмосфера єдності й доброзичливості. Нарешті, протягом цих 5 хвилин у класі звучить корисна навчальна інформація, необхідна для подальшого просування, причому звучить з вуст учнів, і її потрібно слухати (раптом це саме питання трапиться й мені?). Важливо, щоб усе відбувалося по доброму, без тиску, і зміцнювало в дітей переконаність, що їм це під силу.\nЦе ігрова форма перевірки домашнього завдання, що дозволяє залучити в процес не двох – трьох учнів, а практично весь клас. Військова назва дуже умовна. Всім учням флоту, який переміг, оцінку підвищують на бал, а ті, хто програв, відповідно, цей бал втрачають. Отже, на арені бою три флоту (три ряди парт), що відправляють у бойову розвідку екіпажі з двох учнів до дошки. Поки розвідники готуються до активних дій, основні сили добирають озброєння для атаки і планують оборону під керівництвом адміралів. У мирній термінології це має вигляд повторення навчального матеріалу, підготовки і розподілу питань за темами «супротивників». Усю цю діяльність координує учень, призначений учителем, який володіє всією повнотою адміральської влади. За три – чотири хвилини починається бій (перевірка домашнього завдання). Після відповіді першого екіпажа, другий і третій флоти «обстрілюють» його запитаннями з теми, потім самі відповідають на не менш підступні запитання, що надходять від першого флоту, далі настає черга другого формування і т.д.\nДесь у горах зазнав аварії авіалайнер з коштовним вантажем на борту, і ми споряджаємо рятувальну експедицію. Клас розбивається на групи, кожна з яких отримує маршрутний лист із вказівкою орієнтовного напрямку пошуку (з формулюванням головних питань з досліджуваної теми) і стартового завдання (наприклад, нескладного завдання за пройденим матеріалом). Завдання для поетапного вирішення проблемної ситуації необхідно складати заздалегідь і вони повинні мати різний ступінь складності. Отже, до мети можна просуватися різними шляхами: або вибираючи багато простих завдань, або найкоротшим, але більш складним маршрутом. Розташування груп, а також темп їхнього просування до мети фіксують на карті-схемі на дошці. Періодично з’являються привали, під час яких групи здійснюють допомогу відстаючим. Група, яка першою досягла мети, отримує «коштовний вантаж» у вигляді високих оцінок. Гра на цьому може не закінчуватися. Переможці розходяться по групах, що залишилися, й допомагають їм у боротьбі за друге місце. Зрозуміло, що ця гра потребує значної підготовки, але вся робота дає певні результати, якщо врахувати, що знання, здобуті своєю працею, учні засвоюють набагато краще, та й радість «відкриття», відчута при цьому, не забувається.\nЗакріплення отриманих знань, вироблення практичних умінь і навичок. Звичайно ж, такі уроки створюють дуже сприятливі умови для навчальних ігор. З іншого боку, проведення цих уроків в ігровій формі підвищує їхню ефективність, дає змогу обробити великий обсяг матеріалу, не перевтомлюючи учнів. При цьому, як і на традиційних уроках математики, необхідно застосовувати різноманітні види діяльності, комбінувати індивідуальні, групові й колективні форми роботи тієї чи іншої гри. Хрестики-нулики.\nНа дошці – традиційне для цієї гри поле 3 * 3 см. Перемагає, як завжди, команда, яка першою закреслить рядок із трьох секторів. Ходи роблять по черзі. Команда вибирає сектор, у якому заховане певне завдання, яке потрібно розв’язати. Завдання записані на картках, які знаходяться у вчителя на столі. Якщо команда, яка вибрала сектор, із завданням справляється, то в цьому секторі виставляють команді знак (хрестик), а якщо завдання не виконано, - сектор програний і в ньому з’являється знак суперників (нулик) без будь-яких зусиль з їхнього боку. Сектори можуть бути такими: «задача» - розв’язати задачу; «шпаргалка» - назвати чи дописати формулу; «?» - відповісти на запитання вчителя або суперника; «вірю – не вірю» - вибрати з декількох тверджень правильне; «поле чудес» - закінчити визначення поняття; «кімната сміху» - несерйозне завдання, але зі змістом; «практикум» - виконати практичне завдання; «бліц» - три нескладних завдання виконати за хвилину; «супербліц» - завдання виконує один учень. Підбиваючи підсумки, хотілося б навести ще один вагомий аргумент на користь необхідності найактивнішого використання елементів гри у навчальному процесі. Подивіться в очі учнів, які виходять з ігрового уроку, і учителя. Перед вами – люди, котрі отримали радість від праці. Що ж тоді – щастя, якщо не це?!\nНа етапі засвоєння нового матеріалу учням пропонувались складніші ігри частково-пошукового характеру. Учасникам гри надавалась можливість відчути яким чином від якісного виконання завдання кожним учасником залежить результат гри. Для цього етапу характерно формування педагогом у школярів уявлень про значення якісного виконання свого ігрового завдання. На даному етапі учням можна запропонувати гру «Цікаві дії»\nЗміст гри: скласти приклад, в якому один з компонентів є 2. На дошці заздалегідь вчитель записує ряд прикладів, в яких один з компонентів є число 2: 2 + … = 12; 2 * … = 18; … - 2 = 31; … : 2 = 36. Учні повинні доповнити приклади, добираючи числа замість крапок. На етапі контролю знань застосовувались дидактичні ігри творчого характеру. Учням давалась можливість творчо виконувати ігрове завдання. Опора на творчість передбачає зацікавленість учасників в кінцевому результаті, прагнення виконувати ігрове завдання швидко і правильно. Для того, щоб учні могли проявити свою творчість, необхідно запропонувати їм розв’язати задачу, але робити це потрібно в ігровій формі, наприклад вчитель записує на дошці три задачі (по одній задачі для кожного ряду) і який ряд швидше і правильно розв’яже задачу без жодної помилки і зауваження, той переміг.\nЇЇ проводили для пожвавлення діяльності учнів, зняття втоми. Вона виховує в дітей почуття обов’язку перед товаришами, увагу, вміння зосередитись, працювати напружено, в темпі і разом з тим сприяє самоконтролю, дає змогу перевірити кожний свій крок, щоб не підвести свій ряд. Зміст гри: учитель роздає кожному учню на першій парті (по варіантах) аркуші паперу із записаним прикладом. Завдання учня: розв’язати приклад, записати результат і передати аркуш наступному учню. Другий учень придумує приклад (використавши результат попереднього прикладу як початок свого), розв’язує його і передає аркуш далі, так до останньої парти, а потім знов до першої. Таким чином, кожний учень розв’язує по два приклади, а останній, тобто той з якого починали, повинен, використавши результат попереднього учня, скласти приклад так, щоб результатом його розв’язування було число, з якого починався перший приклад.\nНаприклад: 12 + 5 = 17; 17 + 3 = 20; 20 : 5 = 4; 4 + 12 = 16; 16 – 3 = 13; 13 + 13 = 26; 26 : 2 = 13; 13 + 5 = 18; … 25 – 14 = 11; 11 + 1 = 12. Перемагає той ряд, який швидше справився із завданням і не допущено жодної помилки.\nЗа допомогою гри «Визнач довжину»\nучні вправлялись у порівнянні чисел. Кожен учень отримував по три смужки паперу (дві однакові, а третя – більша або менша). Завдання полягало в тому, щоб за допомогою лінійки виміряти довжини відрізків, знайти два однакові і один більший або менший та порівняти їх; результати записати в зошит.\nЗміст гри: кожний учень має на парті картку і набір монет (заздалегідь приготовлених, які зберігаються у спеціальних коробочках, як роздатковий дидактичний матеріал). Завдання: продати предмети, зображені на картці сусіду по парті, і купити в нього предмети, зображені на його картці. У зошиті треба записати номер карток, монети, якими було заплачено за покупку і які учень одержав під час продажу. Ускладнити гру можна таким чином, щоб монет не вистачило для розрахунку (дати здачу або купити все). Це змусить учня перелічити гроші, перевірити свою покупку і прийти до висновку не вистачає! Доцільно проводити різні варіанти цієї гри. Також щоб урок був цікавим і ефективним розв’язувались кросворди за темами уроку чи розділу, ребуси, лабіринти, магічні квадрати та інші цікаві завдання (див.додатки). Ось, наприклад, розв’язати таке цікаве завдання:\n33 + 47 2 * 7 16 : 2 + 17 61 – 25 55 – 38 12 : 2 3 * (16 – 8 ) 13 + 58 Завдання 2. Розв’язати задачу:\nІгри та ігрові ситуації допомагають учням у навчанні, організовують їх, розвивають, розширюють їхні пізнавальні можливості, виховують. Цілком природно, що саме у грі слід шукати приховані можливості для успішного засвоєння учнями математичних понять, вироблення необхідних умінь і навичок. Висновки\nМета сучасної освіти полягає не стільки в передачі конкретної інформації знань, скільки в сприянні саморозвитку дітей, підготовці їх до майбутнього самостійного життя, активної участі в праці, реалізації своїх можливостей. Для цього кожна дитина повинна отримати якісну освіту. Здобуття знань, умінь і навичок починається ще із дошкільного періоду, проте у молодшому шкільному віці закладається та основа, від якої залежить подальше успішне навчання. Вивчення математики у початковій школі розвиває уяву, спостережливість, образне й логічне мислення, формуються також особисті якості дитини: зібраність, організованість, здатність швидко і правильно приймати рішення, відстоювати свою думку.\nФормування учня самостійною, ініціативною, вдумливою особистістю може бути успішним, якщо потурбуватися про це з першого проведеного уроку. Ефективне засвоєння знань передбачає таку організацію пізнавальної діяльності учнів, за якої навчальний матеріал стає предметом активних розумових і практичний дій кожної дитини. Тому для цього необхідно на уроках використовувати відповідні методи навчання.. Проблема дипломної роботи полягала у дослідженні ефективного впливу методу дидактичної гри на процес навчання математики молодших школярів.\nЗ цього ми зробили висновок, що навчальний матеріал з математики, викладений із використанням ігрових ситуацій, з наступним проведенням практичної роботи чи бесіди (у формі дидактичної гри, або з використанням окремих її елементів) дають набагато кращі результати, ніж традиційна форма викладення матеріалу. Використовувати дидактичні ігри у навчальному процесі радимо усім педагогам, тому що метою такої гри є ніщо інше, як допомогти малим школярам навчитись планувати свою роботу; організовано працювати; учитись запитувати і відповідати; пізнавати не лише себе, але й інших; аналізуючи, знаходити головне; правильно доводити свою думку; доповнювати, продовжувати, завершувати; учитись порівнювати; іти від причини до наслідку; навчитись контролювати й оцінювати.\n7. Гузь І. Щоб хотілося грати // Шкільний світ. – 2004. – № 46 (270) .-С.13. 8. Державний стандарт початкової загальної освіти // Початкова школа. – 2001. – № 1. – С. 42.\n18. Ільяницька Л.С. Ігрові проблемні ситуації // Початкова школа. – 1996.– № 9. – С. 27. 19. Кабалевский Д.Б. Воспитание ума і сердца / У зб.: Учение и розвитие младшых школьников. – М.: Просвещение, 1987. – С. 24 – 31.\n21. Каташинська І. Концепція гри у педагогічній системі Ф. Фребеля // Рідна школа. – 2006. – № 8. – С. 62 – 64. 22. Качеровська Т. Методи та форми ігрового проектування як технології навчання // Наука і освіта. – 2004. – № 4-5. – С. 137 – 142.\n25. Кияниця О.М. Урок математики в 1 класі // Початкова школа. – 1996.- № 11 – С. 26. 26. Кобанова Л.В. Учебные игры как средство повышения эффективности уроков // Начальная школа. – 1992. – №1. 27. Кочина Л., Листопад Н., Шпакова В. Математика // Початкова школа.- 2001. – № 7. – С. 49 – 60.\nЗакріпити вміння додавати і вінімати двоцифрові числа з переходом через десяток у процесі розв’язування прикладів і задач; вправляти у знаходженні числових значень буквених виразів; розвивати кмітливість, уважність, логічне мислення; виховувати бережливе ставлення до природи.\nМалюнок корабля, квитки, рибки, пальми, круги.\n- Діти, сьогодні у нас буде незвичайний урок. Ми вирушаємо в подорож водними просторами Математичного океану. ІІ. Повідомлення теми і мети уроку. - Якщо ви правильно і швидко виконаєте запропоновані завдання, ми побуваємо у різних портах і повернемось додому.\n- А зараз, рибки пропонують нам виконати математичний диктант для того, щоб дізнатись, де буде наша перша зупинка. - Знайдіть суму чисел 25 і 9; 41 зменшіть на 8; перший доданок 55, другий – 0, третій - 6; зменшуване 23, від’ємник 10, знайдіть різницю; знайдіть суму чисел 18 і 7; 33 зменшити на 4; до 47 додати 8; знайдіть різницю 26 і 9. (Після виконання математичного диктанту, один учень виходить до дошки і по-порядку зачитує отримані відповіді, другий учень знаходить їх на рибці і в такому ж порядку з’єднує прямими лініями)\n- Чи сподобався вам сьогодні урок? Чим саме? А що найбільше сподобалось? - Поділіться своїми враженнями.\n20. Розгадайте кросворд: 1. Як називається другий компонент дії множення? 2. Учні пишуть його і на уроках української мови, і на уроках математики. Це… ? 3. Як називається фігура, у якої є чотири кути і чотири рівні сторони? 4. 25 + 7 – це додавання з переходом через …? 5. Назвіть компоненти дії додавання: доданок, доданок, … 6. Яку назву має таке завдання: Одна книжка коштує 5 грн, а друна – на 3 грн дорожча. Скільки коштують дві книижки разом?\n7. Якщо в одному ящику 38 кг картоплі, а в другому – 25 кг, т\nо яку потрібно виконати дію, щоб дізнатись, на скільки більше кілограм картоплі в першому ящику? 8. Виберіть правильну відповідь: 7 – це … (число, цифра). 9. Як називається відсутній компонент дії віднімання: 34 - … = 29 ? 10. Вона цікава, розважальна і навчальна. Це…?


Як відучити дитину від телефону? - Лента новостей Полтавы\nЯкими можуть бути наслідки цієї залежність?\n«відірваність» від реального світу;\nнадмірне нервове збудження;\nпорушення гармонійного розвитку особистості.\nДекілька дієвих способів, які допоможуть відучити дитину від телефону.\nПроводити час разом з дитиною. Знайти спільні заняття, які будуть цікаві як дитині, так і батькам. Часто дитина хоче погратися в певну гру, або створити «окремий світ» разом сі своїми іграшками. В цей час батькам потрібно підхопити цю ідею, та розвинути її разом з дитиною. (Часто в батьків немає часу або бажання гратися і легше дати телефон, щоб дитина заспокоїлася. Потрібно розірвати це коло).\nБути прикладом. Діти дуже люблять наслідувати дорослих і часто копіюють їх поведінку. В такому випадку батьки мають показувати приклад і самі не сидіти годинами в телефоні. Знайдіть для себе інше цікаве заняття і скоріш за все дитина також захоче до цього залучитися.\nЗнайти альтернативу смартфону. Скоріш за все дитина має свої вподобання і полюбляє малювати, ліпити з пластиліну, грати в м’яча або хованки. Придивіться до дитини і зрозумієте, чим можна її зайняти замість мобільного телефону.\nСпілкуватися тет-а-тет. Знайдіть час для цікавих розмов. Зробіть вечірній час в вашому домі часом для казок, смішних історій або розмов за чашкою смачного какао. Такі моменти згадуються в дорослому житті з особливим теплом.\nПривчайте дитину до відповідальності. Встановіть ліміт по часу на користування гаджетом. Це може бути десять/п’ятнадцять хвилин або пів години. Нехай дитина сама контролює час на спеціальному таймері або годиннику. Таким чином Ви виховуєте відповідальність і дитина готова до того, що через певний проміжок часу телефон потрібно буде вимкнути. В цьому випадку не виникає негативу через те, що користування пристроєм потрібно припинити.\nІнколи захоплення мобільним телефоном може бути корисним. Батьки мають змогу корелювати контент, який дивиться дитина. Можна показати дитині відео-уроки або майстер-класи з різних галузей. Таким чином можна виявити, що дійсно цікавить дитину і згодом віддати її в гурток або на курси. Це можуть бути освітні програми чи цікаві уроки. Якщо дитина дивиться мультики англійською, то можна розвинути ці знання і віддати її на курси з англійської мови. А можна знайти викладача, наприклад в онлайн школі Easy School, і дитина може навчатися більш поглиблено з викладачем. Цікаво, що під час навчання використовуються інтерактивні методики, які подобаються дітям, а тому навчання стає ефективнішим. Отже, мобільний телефон може приносити користь і долучати дитину до занять.


Квітучі рослини Сансевієрії - Дізнайтеся про Кенійський завод гіацинтних змій - Різне\nКенійський гіацинт, або Сансевієрія парва, є досить маленьким соковитим, що робить чудове кімнатну рослину. Це дає нерегулярні квіти, і їх можна вирощувати на відкритому повітрі в жарких сухих регіонах. Догляд за кенійським гіацинтом не складе труднощів, якщо ви забезпечите правильний ґрунт, а не надто багато води. Давайте дізнаємось більше про вирощування цієї цікавої зміїної рослини.\nЩо таке кенійський гіацинтний зміїний завод?\nЦя купка імені стосується Сансевієрія парва, найбільш відома як кенійська гіацинтна зміїна рослина. Це сукулент, який є твердим у США в зонах 10 і 11, але для всіх інших це чудове кімнатне рослина.\nРодом із Східної Африки, квітучі рослини сансевієрії мають вузькі, колосоподібні листя, які виростають від восьми до шістнадцяти дюймів (20-40 см) завдовжки. На кожній рослині виростає скупчення від шести до дванадцяти листків.\nКвітки кенійського гіацинта дрібні і білі або блідо-рожеві. Однак ці рослини не постійно цвітуть. Однак коли вони це роблять, ви насолоджуєтеся чудовим ароматом, але здебільшого розраховуєте насолодитися листям.\nВирощування квітучих сансевієрій\nЯкщо ви живете в жаркому сухому кліматі, ви можете використовувати кеніагіант на відкритому повітрі для ксерингу, він добре переносить посуху і потребує лише плямистого або часткового сонячного світла. У приміщенні це гарне кімнатна рослина, яке буде добре рости в сухому добре дренованому грунті.\nЗнайдіть місце поза прямими сонячними променями. Якщо краї листя пожовкнуть, рослина, ймовірно, отримує занадто багато сонця. Переконайтесь, що ґрунт дуже добре стікає. Дайте йому висохнути між поливами, а потім повністю замочіть грунт. Загальне добриво кожні кілька тижнів допоможе вашій рослині процвітати.\nНайкращий спосіб розмноження сансевієрії - це живцями. Візьміть живці влітку і дайте їм чотири-шість тижнів, щоб вони вкоренилися. Якщо ваша рослина цвіте, воно перестане виробляти листя. Але нові коренеплоди проростуть із кореневищ або столонів, тому шукайте їх.\nДокладніше про зміїні рослини\nТипи зміїних рослин (сорти Сансевієрія) З обережністю та вирощуванням\nУсі сорти рослини змії (рід сансевієрія) - сукуленти, які добре ростуть у приміщенні як кімнатні рослини. Також відомі як тятива конопель гадюки, або язик свекрухи, сорти сансевієрія - відмінні кімнатні рослини, які підходять для вашого домашнього декору.\nДеякі сорти зміїних рослин мають довге мечоподібне плоске зелене листя. Інші тропічні сорти сансевієрії, такі як сансевієрія циліндрична (африканська рослина спис) та морська зірка сансевієрія мають циліндричні круглі листя із загостреними кінцями. Існують навіть такі сорти рослин змій, як Sansevieria Trifasciata «Чорне золото», які можна використовувати як кімнатні рослини, що фільтрують повітря.\nВін процвітає практично при будь-якому освітленні, будь то яскраве світло і повне сонце або слабке світло в тінистих місцях. Він добре переносить низький рівень освітлення, але для оптимального росту надайте йому яскраве відфільтроване світло. В умовах недостатнього освітлення листя набуває темно-зеленого кольору, етіольованих, довших і тонших, ніж зазвичай.\nХорошим внутрішнім місцем для рослини карликової змії було б перед вікном, що виходить на північ, або перед яскравим сонячним вікном з трохи захисту від найсвітліших частин дня. Надзвичайно яскраве світло змусить листя пожовтіти по краях.\nСансевієрія баллі теоретично витривала до -4 ° C, але для нормального росту вам потрібно захистити її від температури замерзання, а також переконатись, що вони не отримують зимових опадів. Найкращими є теплі температури в діапазоні від 60 до 75 ° F (16-24 ° C).\nКарликові сансевієрії дуже посухостійкі, і поливати їх потрібно лише раз на тиждень протягом вегетації. Дайте верхньому 1 дюйму ґрунту повністю висохнути між окремими поливами, оскільки надмірний полив призведе до загнивання коренів. Протягом зими поливайте рівно стільки, щоб не допустити повного висихання ґрунту.\nПереконайтесь, що вологість хороша і низька там, де ви вирішите розмістити свою рослину. Вони погано переносять вологе повітря.\nЯк і більшість інших ксерофітних рослин, Sansevieria ballyi найкраще росте в пористих, добре дренованих горшкових сумішах. Злегка кислий грунт близько рН 6,5 забезпечує ідеальний ріст. Ви можете використовувати гравій, перліт та розкладений граніт, щоб додати вагу та поліпшити дренаж.\nСансевієрії - це легкі годівниці. Ви можете використовувати збалансовану суміш добрив для удобрення один раз на місяць протягом літа. Розведіть його до половини сили, як зазначено на контейнері. Не потрібно удобрювати взимку.\nSansevieria ballyi - повільний виробник. Ви можете пересаджувати свою сансевієрію кожні 2-3 роки в ємність на один розмір більше, коли коріння переросте горщик. Наповніть новий контейнер комерційною легкою сумішшю для кактусів. Вийміть рослину з існуючої ємності, коли ґрунт висохне, щоб полегшити пересадку.\nВегетативне розмноження діленням або зрізанням листя - найкращі методи. Видаліть і вкорініть рослини, що утворюються в кінці кожного столона.\nВкорінюючи рослини, важливо, щоб ви не видаляли їх, поки у них не з’явилися коріння ходулей. Це пов’язано з тим, що у рослини виростає розетка листя до того, як вони починають ріст коренів, тому терпіння є ключовим.\nЯк тільки коріння ходулей виростуть досить довгими, ви зможете зрізати столон у будь-яку точку і посадити нову рослину в трохи вологий і пористий грунт. Переконайтесь, що живці мають довжину не менше 1 ″.\nВам не потрібно ніколи обрізати, якщо ви цього не хочете. Видаліть усі мертві або пошкоджені листя за необхідності. Обрізку можна проводити, якщо ви хочете, щоб зріла рослина виглядала більш важкою і кущистою.\nПерегляньте відео: Гиацинт В Горшке. Что С Ним Делать? Секреты Садового Гиацинта\nДогляд за кенійським гіацинтом: поради щодо вирощування квітучих сансевієрій...


Глава 3. ЕКОНОМІЧНІ ЗВ'ЯЗКИ РОСІЇ З КРАЇНАМИ СХІДНОЇ ЄВРОПИ,\nГЛАВА 3. ЕКОНОМІЧНІ ЗВ'ЯЗКИ РОСІЇ З КРАЇНАМИ СХІДНОЇ ЄВРОПИ, КНР, КНДР, МНР ТА КУБОЮ\nЦі країни займали донедавна перше місце в зовнішніх економічних зв'язках колишнього СРСР. Особливо тісна співпраця склалася з країнами, що входили до складу РЕВ. Розпад господарських зв'язків з східно-європейськими країнами, що почався в 1990 - 1991 рр.., Завдав помітний збиток багатьом підприємствам і споживчому ринку Росії. Негативно позначився на розвитку зовнішньоекономічних зв'язків Росії з цією групою країн перехід до взаєморозрахунків за світовими цінами і у вільно конвертованій валюті. Обсяг зовнішньоторговельного обороту з країнами, що входили в РЕВ, зменшився в 1992р. в порівнянні з 1991 р. на 41%, питома вага їх у російському товарообігу склав 18% у порівнянні з 24% в 1991 р. По суті, традиційний ринок у країнах Східної Європи був втрачений для Росії.\nРозпад зв'язків з країнами колишнього РЕВ зумовив на початку 90-х рр.. скорочення загального обсягу виробництва Росії на 30% і падіння на 70% експорту продукції обробної промисловості, особливо машинобудування. Ця група країн була головним імпортером російської нафти і газу, чорних і кольорових металів, хімічних і лісових товарів. Більш ніж за 40 років діяльності РЕВ на базі сформованого міжнародного поділу праці з Росії в ці країни поставлялося обладнання, особливо для енергетики, металургії, хімії, а також транспортні засоби, військова техніка.\nУ свою чергу, Росія закуповувала в країнах - членах РЕВ залізничний рухомий склад, автобуси, трамваї, тролейбуси, медичне обладнання, продукцію малотоннажної хімії, медикаменти, окремі види продовольчих товарів, одяг, взуття, меблі.\nВ даний час в цілому зберігається основа міжнародного поділу праці у формі обміну російських енергоносіїв і сировинних товарів на машинно-технічну продукцію та споживчі товари країн Східної Європи. Такому поділу сприяє те, що ці країни не змогли повністю переключитися на інші джерела постачання енергоносіями.\nОбмеження імпорту на об'єднаному ринку Європейського співтовариства, зокрема окремих видів продовольства та текстилю, орієнтують країни Східної Європи на підтримку стійких зв'язків з Росією.\nЗбереженню зв'язків сприяє також створена за попередні роки співпраці транспортна інфраструктура - трубопроводи, лінії електропередачі, залізні і шосейні дороги.\nДля Росії важлива існуюча спеціалізація країн Східної Європи в галузі залізничного рухомого складу, суднобудування, виробництва трамваїв, тролейбусів, автобусів, медичного обладнання, малотоннажної хімії, медикаментів, спеціальних видів паперу. Велике значення має збереження ситуації виробничої спеціалізації в автомобільній промисловості, виробництві сільськогосподарської техніки, електронно-обчислювальної техніки, обладнання для атомних електростанцій, а також в чорної і кольорової металургії, хімічної, лісової і деревообробної промисловості.\nТоргово-економічні зв'язки Росії з країнами Східної Європи будуються на двосторонній основі. Укладено торгово-економічні відносини Росії з Болгарією, Угорщиною, Польщею, Чехією, Словаччиною. Ряд регіонів Росії також підписав економічні угоди з країнами Східної Європи, деякі з них носять характер бартерних угод (див. табл. 3.1).\nВ даний час структура торгівлі Росії зі Східною Європою залишається в основному в рамках історично склалася схеми міжнародної спеціалізації. Разом з тим в останні роки різко скоротилися взаємні поставки машин і устаткування. Росія в змозі поставляти в значних обсягах лише природний газ, чорні і кольорові метали, ділову деревину, тоді як експорт нафти, коксу, електроенергії різко скоротився. Падає також російський експорт військової техніки.\nПроте країни Східної Європи зацікавлені в придбанні авіаційної та іншої складної техніки. У країнах регіону за умови сервісного обслуговування зберігається ринок для російського експорту товарів тривалого користування - телевізорів, радіоприймачів, холодильників, фотоапаратів.\nТаблиця 3.Внешнеторговий оборот Росії з країнами Східної Європи\nКраїни Частка в експорті Частка в імпорті\nАлбанія 0,04 0,01\nБолгарія 7,84 18,32\nБоснія 1,87 0,02\nУгорщина 18,64 23 , 34\nМакедонія 0,11 1,03\nПольща 16,19 34,03\nРумунія 9,19 1,65\nСловаччина 11,51 3,09\nСловенія 2,73 4,98\nХорватія 4,15 4,37\nЧехія 27,72 8,57\nЮгославія 0,02 0,58\nРосійський імпорт машинотехнічної продукції здійснюється на коопераційної основі (комплектуючі вузли, деталі), або за бартеру.\nОднією з пріоритетних областей виробничого співробітництва підприємств Росії та країн Східної Європи є конверсія оборонних галузей промисловості. З цією метою створена російсько-угорська компанія сільськогосподарського машинобудування «ХАК» («Хунгарія - Авіаконверсія»), яка спеціалізується на випуску тракторів, сівалок, переробних ліній.\nПотенційно сприятливою сферою економічних зв'язків з колишніми партнерами по РЕВ є фармацевтична промисловість, в якій Болгарія, Угорщина, Польща, Чехія розташовують непоганий виробничої і технологічної базами.\nОстаннім часом зросла активність східно-європейських фірм і підприємств по створенню спільних підприємств на території Росії. У свою чергу, підприємства Росії могли б стати з часом власниками великих пакетів акцій фірм Східної Європи, особливо в помітно просунулися по шляху ринкових перетворень і мають в своєму розпорядженні розвиненою інфраструктурою і досить кваліфікованими кадрами країнах регіону. Показовий приклад угорської фірми «Ікарус», 32% акцій якої придбав російський холдинг «АТЕКС».\nПри виборі підходів до подальшого розвитку відносин між Росією і цією групою країн слід враховувати:\nпринципи економічної вигоди як основи подальшого розвитку співробітництва з східно-європейськими регіонами;\nглибоку взаємозалежність економік східноєвропейських країн на базі сформованого в період діяльності РЕВ міжнародного поділу праці і інтерес до збереження цих зв'язків.\nПольща пропонує Росії обладнання для виробництва та переробки м'яса, цукру, рослинної олії, картоплі, випуску пакувальних матеріалів, а також міні-тракторів.\nУгорщина поставляє деякі сільськогосподарські машини, міні-пекарні та міні-заводи з випуску м'ясних і молочних продуктів.\nЧехія продовжує співпрацю з випуску електровозів (завод «Шкода»), пропонує спільні роботи з реконструкції заводу в Новочеркаську та будівництва ремонтного заводу в Ярославлі.\nБолгарія переобладнає підприємства тютюнової промисловості, так як всі фабрики в Росії оснащені болгарським обладнанням.\nПо-новому будуються зараз зовнішньоекономічні зв'язки Росії з Монголією, Китаєм, Північною Кореєю, Кубою.\nЗначний підйом в даний час переживають російсько-китайські економічні зв'язки.\nФорми економічного співробітництва двох країн досить різноманітні: централізована і прикордонна торгівля, спільні підприємства, поставки спецімущества (в першу чергу, оборонних видів озброєння), технічне сприяння Китаю в будівництві ряду великих енергетичних об'єктів, а також у проведенні технічної реконструкції і часткової модернізації оборонної промисловості.\nУ торгівлі з Китаєм зростає частка прямих зв'язків. З 1991 р. обмін між країнами набув характеру зустрічних бартерних операцій (в 1992 р. на бартер припадало 60% російсько-китайської торгівлі).\nСтруктура торгівлі сьогодні визначається не географічної, промислової або технологічної взаємодоповнюваністю, а економічною кризою в Росії і внутрішніми потребами Китаю в сировині і технологіях. Питома вага Китаю в експорті Росії в 1995 р. дорівнював 4,4% (у 1993 р. - 7,0%). Російський експорт у Китай складається з машин і обладнання, включаючи авіаційну техніку, автомобілі, сільськогосподарську техніку, нафтовидобувне обладнання, генератори для електростанцій, обладнання для текстильної промисловості, а також вугілля, сировини і продукції хімічної промисловості, чорних металів, деревини і т. д. Частка машин і устаткування, транспортних засобів становить близько 40% всього експорту Росії в Китай. Процес спеціалізації та співробітництво на основі поділу праці перебуває на початковому етапі розвитку. Китай, у свою чергу, експортує до Росії товари народного споживання (55%) і продукти харчування (28%). Питома вага китайського імпорту в Росію - 1,9% (1995 р.).\nЗараз затверджується співпраця в галузі високих технологій, космічних досліджень, будівництва гідро-і атомних електростанцій, а також у військово-технічних областях.\nУ відносинах Росії з Китаєм найважливішим завданням на найближче майбутнє є додання двостороннім економічним зв'язкам цивілізованого характеру (зниження «бартеризації» товарообігу).\nРівень, масштаби і структура торгово-економічних зв'язків колишнього СРСР з Монголією і Північною Кореєю визначалися військово-стратегічними міркуваннями і ступенем розвитку економіки цих країн. Для Радянського Союзу економічні зв'язки з Монголією ніколи не були суттєвими. Частка Монголії в сукупному обсязі торгівлі СРСР не перевищувала 1 - 2% (у 1995 р. експорт склав 0,3%, імпорт - 0,1%). У Монголії більше 600 промислових комплексів, включаючи 150 заводів, були побудовані, реконструйовані і розширені за допомогою СРСР. Монголія диверсифікує свої торгово-економічні орієнтири. Найбільш помітними її партнерами стають Японія і Китай.\nНа початку 90-х рр.. відносини між СРСР і Північною Кореєю (КНДР) істотно змінилися. Частка продукції КНДР в експорті СРСР становила 2,2% (1990 р.). Після розпаду СРСР торгівля з Росією фактично припинилася (1995 р. експорт - 0,1%, імпорт - 0,03%). Підписані контракти на будівництво спільних підприємств, угоди про розробку спільного проекту будівництва газопроводу, що зв'язує Сибір з Південною та Північною Кореєю, та інше, не знаходять своєї реалізації.\nНа основі нового принципу еквівалентності розвиваються зовнішньоекономічні зв'язки з Кубою. Значно знизився російсько-кубинський товарообіг, що стало прямим результатом відходу від раніше склалася пільгової для Куби системи співробітництва, в тому числі переходу з 1991 р. на торгівлю за світовими цінами і до розрахунків у ВКВ. В даний час торгівля з Кубою звелася практично до монобартер російської нафти на кубинський цукор-сирець. Росія бере участь у нарощуванні потужностей кубинської нікель-кобальтової промисловості, у завершенні будівництва АЕС «Хурагуа».\nІнформація, релевантна " Глава 3. ЕКОНОМІЧНІ ЗВ'ЯЗКИ РОСІЇ З КРАЇНАМИ СХІДНОЇ ЄВРОПИ, КНР, КНДР, МНР та Кубою "\nекономічних партнерів Росії. Цьому сприяла низка об'єктивних факторів, зокрема курс Росії на відкриту економіку, прагнення широко використовувати західний капітал, передовий технічний і організаційний досвід, заробити за допомогою експорту гостро необхідну валюту, а також відмова від недавніх ідеологічних установок з розвитку ВЕС. Разом з тим відродження масштабних господарських\nкраїн як допоміжний орган ООН для розробки заходів, що сприяють розширенню міжнародної торгівлі, а також для прискорення розвитку насамперед у сферах сировини, фінансових ресурсів країн, що розвиваються і ведення торгових переговорів. ЮНКТАД поділяє існуючі країни на чотири групи за регіональною ознакою: 1 група - країни з розвиненою ринковою економікою (26 країн) - це 15 малих\nекономічні зв'язки з країнами Центральної та Східної Європи. Частка останніх в експорті ЄС становить 13,5% (1990 р. - 6,2%). Найбільшим експортним ринком є Польща, імпортними - РФ. Стратегія ЄС щодо країн Центральної та Східної Європи спрямована на їх включення в міжнародну економічну систему західних країн, сприяння у проведенні ринкових капіталістичних перетворень.\nекономічних реформ в Росії? 2. Які основні напрямки реформ в Росії? 3. Розкажіть про досвід країн Центральної та Східної Європи, а також Китаю з реформування своєї економіки. 4. Які особливості кожного їх трьох етапів россий-ських реформ? 5. Опишіть соціально-економічну структуру ком-прадорско-корпоративної системи. 6. Які шляхи формування соціально\nкраїнах Центральної та Східної Європи. Проводиться особлива політика щодо етнічних німців з метою посилення їх ідентифікації, мовних і культурних зв'язків. Німеччина замінила Радянський Союз в якості провідного торговельного партнера країн Центральної Європи. На неї припадає 20-30% експорту цих країн, і вона є найбільшим імпортером їх товарів. Хоча експорт у країни Центральної Європи не\nекономічними наслідками Другої світової війни стали зміни в Східній Європі. Державний суверенітет звільнених збройними силами Радянського Союзу країн був насильно обмежений; в 40-50-х рр.. склалася світова соціалістична система, куди увійшли залежні від СРСР країни Східної Європи (НДР, Польща, Чехословаччина, Румунія, Угорщина, Болгарія). Комуністичні країни були\nкраїною, що не має навіть вогнищ капіталізму. Однак, після укладення в 1815р особистої унії з Російською імперією, в Царстві Польському стала розвиватися капіталістична мануфактура. У 1828 р був заснований Польський банк, який був одночасно емісійним, позичковим, депозитним, іпотечним і промисловим. У 1850-ті роки східні ринки забезпечили швидкий розвиток польської промисловості. У складі\nекономічних перетворень. Країнам пропонувалося використовувати досвід будівництва основ соціалізму в СРСР. План будівництва основ соціалізму передбачав проведення пролетарської революції і встановлення диктатури пролетаріату в тих чи інших формах; зосередження в руках влади ключових позицій в економіці (націоналізація промисловості, транспорту і зв'язку, надр землі, лісів і вод,\nЄвропейський банк реконструкції і розвитку (ЄБРР\nекономічних реформ, зокрема у фінансуванні «програм Приватизації» і заохочення «приватної ініціативи» та «духу підприємництва». Однак реальне функціонування банку почалося тільки в 1993 р. За 1994-1997 рр.. певна технічна допомога була надана ряду країн, але ясно, що можливості банку обмежені і скільки-небудь істотного фінансового впливу його на учасників СНД,\nкраїни Північної Америки (США і Канада), країни Західної Європи (насамперед - Великобританія, Німеччина, Італія і Франція), держави Східної Азії на чолі з Японією. За ними слід динамічно прогресуюча група нових індустріальних економік (НІЕ), у тому числі «азіатські тигри» (Республіка Корея, Тайвань, Сінгапур та інші). Все ще на етапі переходу до ринку залишається ряд держав


П'ять підприємств на Рівненщині організували довіз своїх працівників на роботу - Район Бізнес\nElapsed full time: 1.9216\nП'ять підприємств на Рівненщині організували довіз своїх працівників на роботу\nСільради та підприємства Рівненщини організовують підвіз людей до роботи, укладаючи договори із перевізниками.\nСпеціальні погодження на час карантину вже отримали 7 перевізників. Про це інормують на сторінці Рівненської ОДА у фейсбуці.\nЯк розповів начальник управління інфраструктури та промисловості РОДА Федір Місюра, одними з перших договори із приватними перевізниками для доставки медиків до роботи уклали Корнинська та Клеванська ОТГ.\nТакож дозволи отримали на перевезення своїх працівників п’ять підприємств – Рівненський міський трест зеленого господарства, ТзОВ «УкрелітАгро», «ТОВ «Дубенський край», кампанія «Novus», пекарня «Люкс».\nПідприємцям нагадують, що для підвезення людей до місця роботи на період карантину підприємство має заключити договір з перевізником. Останній має отримати у поліції погодження маршруту руху транспорту. Для цього перевізникам необхідно зареєструватися на офіційному вебсайті Патрульної поліції.\nПодати заявку онлайн можна за посиланням: https://bit.ly/3bCZwt2\nЧитайте також: У Смизькій ОТГ активісти збирають кошти для допомоги своїм лікарям\nТеги: #Дубно, #Перевезення, #ТОВ, #Дубенський край, #Карантин


Статті 31 номера "Київського політехніку" за 2006 рік\nКиївський політехнік, 2006, № 31 (у .pdf форматі)\nКонференцiя з управлiння\nНещодавно факультет менеджменту та маркетингу спільно з Вільнюським технічним університетом ім. Гедімінаса проводив XIV Міжнародну науково-практичну конференцію «Управління підприємством: діагностика, стратегія, ефективність». Конференція є черговою ланкою ланцюжка заходів, який започатковано у 1993 році.\nПопередні конференції проводилися в Києві, Дніпропетровську, Трускавці, Мінську, Москві, Санкт-Петербурзі.\nФізико-математичному факультету – 10 років. З нагоди ювілею\n5 жовтня фізико-математичний факультет святкував 10-річчя.\n12 професорів і доцентів ФМФ з нагоди свята за успіхи в науковій роботі та підготовці висококваліфікованих кадрів отримали подяку ректора університету. Деканат відмітив грамотами багатьох викладачів за успіхи в науковій педагогічній роботі та студентів-відмінників і тих, хто бере активну участь у житті факультету.\nУ Залі засідань Вченої ради пройшла наукова сесія факультету.\n11 жовтня на базі нашого університету пройшла міжнародна конференція “Досвід використання волоконно-оптичних мереж в освіті та науці”, у якій взяли участь майже 50 представників організацій-учасниць міжнародного проекту Porta Optica St\nБогдан Нагірняк – математик і футбольний бомбардир\nДля п’ятикурсника ФТІ Богдана Нагірняка літо видалося напруженим. Йому випала подвійна відповідальність: у складі команди ФТІ Богдан взяв участь у XIII Міжнародній олімпіаді з математики серед студентів – IMC (International Mathematical Competition) та у складі збірної України боровся за перемогу у відкритій студентській олімпіаді в Ірані.\nСтажування в Німеччині викладачів Видавничо-поліграфічного інституту\nІз 18 вересня по 1 жовтня 2006 року група викладачів Видавничо-поліграфічного інституту НТУУ “КПІ” та Української академії друкарства проходила стажування у м. Хемніц (Німеччина), що було організовано за сприяння корпорації “Прінтпромоушн”.\nОлександр Миколайович Туренко (до 80-річчя з дня народження)\nВидатний гірничий інженер, талановитий науковець та педагог Олександр Миколайович Туренко (1926-2003) працював у Київській політехніці близько 50 років.\nВиставка живопису “Мелодiя барв”\n11 жовтня у картинній галереї ЦКМ НТУУ “КПІ” відкрилася виставка живопису “Мелодія барв”. Свої роботи представили художники, члени правління Київського об’єднання художників-аматорів “Творчість” Ванда В’ячеславівна Царук та Юрій Георгійович Юшко.


6 наслідків Нової Реформації: самовдосконалення, раціоналізм, магія, мова, ієрархія, технології | Народний Оглядач\n3 Грудень 2021 р., П'ятниця, Київський час 15:21\n1. Нова формація\n2. Стартап Ґутенберґа\n3. Наслідки першого етапу Реформації\n4. Головна проблема протестантизму\n5. Повернення до внутрішнього бога\n6. Очікувані результати другого етапу Реформації\n500-річчя початку Реформації, яке відзначаємо 31 жовтня 2017 року, відбувається в атмосфері величезного прагнення соціальних змін – так, як це було в часи Мартіна Лютера. Проте перетворення відбудуться лише внаслідок духовно-світоглядного імпульсу – в цьому остаточно переконав досвід Майданів 2004 і 2014 років.\nМи вже говорили про те, що Реформація знаменувала перехід частини людства від аграрної до індустріальної формації. Для цього треба було скинути старий баласт, яким було зловживання церковного начальства, а також обряди, які давно втратили свою силу.\nКлючова ідея Реформації полягала в тому, що церковне Передання не повинно суперечити Писанню. Все, що суперечить Святому Письму, має бути відкинене. Цей принцип переваги Писання над Переданням дістав назву Sola Scriptura – Тільки Писання.\nМасовий інтерес до Писання отримав технологічне забезпечення у вигляді масового книгодрукування. 30 вересня 1452 року в друкарні Йоганна Ґутенберґа вийшла в світ перша в Європі справжня солідна книга – Біблія. Далі процес поширення інформації отримав вибуховий розвиток: до кінця століття в Європі існувало вже біля тисячі друкарень у 246 містах, які випустили близько 40 тис. видань тиражем 12 млн. примірників.\nНаслідки першого етапу Реформації\nМасове поширення літератури різко підвищило інтерес до освіти, кількість шкіл зросла на порядок. Критичне ставлення до церковного спадку заохочувало самостійні дослідження і раціональне мислення.\nВідкидання незрозумілих церковних обрядів і прямий доступ до Писання зробили непотрібною ієрархію посередників між людиною і Богом. Духовні громади самостійно висували релігійних лідерів, а самопроголошені лідери формували навколо себе спільноти однодумців. Відтак Реформація дала потужний імпульс громадській самоорганізації.\nПоширення книжок національними мовами різко прискорило розвиток літературних мов і формування національної самосвідомості.\nГоловна проблема протестантизму\nВідкинувши іудохристиянське Передання, Реформація залишила без змін іудохристиянське Писання, довірливо сприйнявши його за чисте Слово Боже. Проте у Біблії 91% обсягу припадає на іудейські тексти та іудохристиянські «діяння» і «послання». З решти 9%, які припадають на Євангеліє, понад половину становлять фальшиві фарисейські вставки. Відтак співвідношення євангельського та іудейського писання відповідає пропорції 5:95.\nЦього занадто мало для відновлення зв’язку між людським і божественним, тобто для повернення до релігії (від «ре-лига» – відновлення зв’язку). Як наслідок, майже всі протестантські конфесії залишилися на ґрунті іудохристиянства. Натомість аріянські громади змушені були розвиватися у «нецерковних» формах, зокрема, у вигляді спільнот прихильників всіляких систем самовдосконалення та бізнесових тренінгів.\nПовернення до внутрішнього бога\nУ результаті Реформації було скинуто тягар традиції, а звільнена від неї людина почала напряму спілкуватися з Богом. Проте це був зовнішній Бог.\nНова Реформація, яка розгортається на наших очах, відновлює зв’язок людини з внутрішнім богом – тим, який живе в душі кожної людини і є частинкою всезагального Бога-Творця. Очищена Добра Новина відкриває шлях для розуміння головної заповіді аріянства: Заповідь людині любити бога – це релігійна вимога ставати боголюдиною.\nПодібно до реформаційного процесу півтисячолітньої давності, Нова Реформація також охоплює освіту, мислення, літературу, національну свідомість, технології. Проте результати її впливу будуть на порядок глибшими, масштабнішими і яскравішими.\nОчікувані результати другого етапу Реформації\n1. Якщо «стара Реформація» заохотила людей читати, то нова заохочує їх до активного самовдосконалення: П’ять рівнів розвитку Гомо сапієнс і три складники його структури – уточнення понять (+аудіо).\n2. Усвідомлення тотальної фальсифікації історії і поточної реальності спонукає активно розвивати раціональне мислення, вміння ефективно розпізнавати істину і обман.\n3. Відновлення Доброї Новини відкриває шлях до творення нових дієвих обрядів: Конструктор ритуалів – релігійних технологій постіндустріальної ери.\n4. Потреба індивідуального і колективного перетворення веде до вдосконалення літературної мови і формування нового Сенсару – магічного носія Сенсу і Сили.\n5. Прагнення гармонійного життя з ближніми і необхідність захищатися від гібридної війни, яку веде стара індустріальна система, штовхають до формування нової соціальної ієрархії у вигляді багаторівневої динамічної мережі демосів.\n6. Якщо на першому етапі Реформації люди активно застосовували технології книгодрукування, то на другому її етапі ми опановуємо Інтернет, програмування, аналіз даних і штучний інтелект.\nСправжні перетворення відбудуться лише внаслідок духовно-світоглядного імпульсу.\n24 вересня – конференція прихильників Народного Оглядача і АНСДП (реєстрація)До формування АНСДП як прототипу постіндустріального суспільства: проповідь, писання, діяПеремога аріянства буде блискавичноюЩо означає тріада «Віра, Надія, Любов»: аріянський поглядДві найбільші заповіді аріянства: ставай боголюдиною і організовуй ближніх – своїх однодумцівНова Реформація: тільки Добра Новина!Аріянство і язичництвоДо 500-ліття Реформації: Петро Кралюк про українське аріянство\nЦікаво, в якій формі\nПосилання Опубліковано Ігор Каганець 19 Вересень, 2017 - 14:37\nЦікаво, в якій формі проявлятиметься інтерес до читання під час Нової Реформації?\nРаніше люди вивчали абетку і вчилися складати з букв слова та речення.\nПостіндустріальною супер-абеткою є цифрони, звукони та інші тексти Живого Слова.\nНова грамотність полягає в тому, щоб уміти складати з них ефективні магічні формули для матеріалізації думок і реалізації бажаних подій.\nте, з чим неможливо\nПосилання Опубліковано Сергій Білецький 16 Грудень, 2020 - 09:04\nте, з чим неможливо взаємодіяти, зламане


Amazon «забирає хліб» у книговидавців паперових книг – Література. Сучасна українська література. Всеохопний літературний портал\nAmazon «забирає хліб» у книговидавців паперових книг\nПротягом травня найбільший американський книжковий інтернет-магазин оголосив про створення двох нових підрозділів, що спеціалізуються на випуску книг, повідомляє pro-books.ru.\nПерший видавничий підрозділ – AmazonEncore – почав працювати рівно два роки тому, у травні минулого року з’явився ще один – AmazonCrossing. До них, за версією самого інтернет-магазину, примикає видавнича програма Powered by Amazon, у рамках якої наразі функціонує один проект – Domino, створений популярним автором Сетом Годином для розповсюдження невеликих за обсягом книг у цифровому форматі.\nВидавнича активність Amazon набирає обертів: оголошено про запуск двох нових підрозділів, кожне з яких орієнтовано на публікацію книг певних жанрів. – (Jeff Belle) – віце-президент групи Amazon Publishing, відзначає, що покупців стабільно цікавить жанрова література, тому вкладення у книговидання додаткових сил і засобів у даному випадку повністю виправдано.\nПідрозділ під назвою Montlake Romance буде випускати літературу романтичної спрямованості, включаючи історичні романи, сучасні «історії кохання», фентезі та містику. За словами Белля, цей сегмент книжкової продукції – один із найбільших і найпопулярніших в магазині Amazon, особливо – серед користувачів Kindle. Перша книга – потенційний бестселер відомої письменниці Конні Брокуей – вийде восени.\nДругий підрозділ – Thomas & Mercer – буде спеціалізуватися на виданні детективів і трилерів, інтерес до яких з боку читачів також на рідкість стійкий. Восени під новим брендом в продажу з’являться новинки відразу чотирьох письменників, двоє з яких вже мали досвід співпраці з AmazonEncore.\nКниги будуть доступні в друкованому, цифровому та аудіо-форматах. Передбачається, що продукцію, принаймні, паперову, будуть поширювати, крім самого Amazon, національні мережі і незалежні книжкові магазини США. Оглядачі журналу Publishers Weekly відзначають, що нові підрозділи більшою мірою, ніж створені до цього, схожі на традиційні видавництва і виводяться на ринок як повноцінні гравці. Офіс Amazon Publishing у Нью-Йорку в якості видавця очолить Ларрі Киршбаум (Larry Kirshbaum), який свого часу працював виконавчим директором компанії Time Warner Book Group, а потім заснував літературне агентство.


Азаров назвав 5 причин вступу в Митний Союз | Журнал "Україна"\nПрем’єр-міністр України Микола Азаров нарешті зовсім ясно озвучив причини, які не дозволяють Україні вступити до Митного Союзу.\nДля цього наша країна має переглянути свої зобов’язання перед СОТ. «Перед нами стоїть питання дуже простий: або ми виходимо з СОТ і приєднуємося до ТЗ, або ми повинні переглядати наші угоди по СОТ в рамках наших зобов’язань за ТЗ, все це надзвичайно важко і малопродуктивне», — сказав Азаров в інтерв’ю російському телеканалу «Світ».\nЗауважу, що все це не є ніякий новиною, більш того — те, що Україна не може вступити до МС з цієї причини, президент України Віктор Янукович і прем’єр Микола Азаров знали з першого дня свого перебування при владі. Чудово обізнані про цю обставину і російські керівники. Можуть сказати — а їм-то яка різниця? Точно також, як прем’єр-міністр Росії Дмитро Медведєв може вимагати відмови України від Енергетичної хартії в обмін на створення газотранспортного консорціуму, російські лідери можуть наполягати і на вихід України з СОТ — які проблеми?\nАле проблеми є. Вихід з СОТ і навіть перегляд взятих зобов’язань можуть призвести до штрафів і витратам, які Україна просто не в змозі виплатити, а Росія не буде платити за неї. Будемо вважати це своєрідним подарунком «помаранчевої влади» — якби вступ до СОТ не відбулося при Вікторі Ющенку, зараз повним ходом йшла б уніфікація українського законодавства під російські лекала, а Янукович з Азаровим щосили затягували б переговори з СОТ. Але зробленого не повернеш — навіть якщо вони хотіли б щось змінити, жодних шансів у них немає.\nТак чому ж російські та українські керівники постійно говорять про Митний союз? А тому, що блефують. Російській владі цей вічний блеф необхідний з чисто пропагандистської точки зору — ось, мовляв, скоро вся зникла імперія збереться в новому союзі, Митному або навіть Євразійським. А українським — виключно для того, щоб лякати Європу і допомагати створювати хорошу міну при поганій грі місцевим колабораціоністам і дилетантам. Пам’ятаєте, як зовсім недавно в ефірі звучали голоси про те, що якщо ми не підпишемо угоду про асоціацію з Європейським Союзом, то завтра ж опинимося в Митному — і тому європейці — і ми разом з ними — повинні закрити очі на український авторитаризм.\nНе опинимося. Прем’єр-міністр України ясно і точно пояснив чому. Нам не загрожує Митний союз з Росією. Нам загрожує тільки наш доморощений Радянський Союз, що вибудовується Віктором Януковичем і Партією Регіонів. І якщо ми справді хочемо, щоб цього союзу не було, ми не повинні робити владі ніяких подарунків і закликати до них європейців. Сама проукраїнська позиція — закликати Брюссель почекати з підписанням угоди про асоціацію без виконання Києвом відповідних умов, звільнення політв’язнів, проведення чесних виборів, гармонізації законодавства. Не хоче цього Віктор Янукович — давайте разом з європейцями відкладемо угоду в довгий ящик, до появи в нашій країні дійсно демократичної влади. Будь-яка інша позиція — це саме звичайне угодовство, елементарне зрада України.