Етапи морально-етичного виховання в американській школі – Науковий блоґ\nЕтапи морально-етичного виховання в американській школі\nВасиль Миколайович Жуковський 04.10.2009 22.02.2012 Гуманітарний No Comments\nДля вітчизняної теорії і практики морально-етичного виховання важливе значення має їх збагачення позитивним педагогічним досвідом, набутим за рубежем, зокрема, у США. Сьогодні в Україні все частіше стає помітною свого роду “американізація” різних сфер суспільного життя, яка проявляється в мові, побуті, масовій культурі, дозвіллі і поведінці молодих людей. Але при цьому, на жаль, має місце некритичне сприйняття американського способу життя та його виховних ідеалів. Причому запозичуються далеко не кращі зразки американської дійсності. Однією з причин цього є те, що виховна традиція Америки ще недостатньо відома в Україні. А за тривалу історію американської школи накопичено значний досвід морально-етичного виховання. Сюди слід віднести плюралізм моральних цінностей в умовах полікультуралізму, застосування ефективних форм і методів формування характеру дітей, використання потенціалу навчального плану та самої атмосфери школи для морального виховання, залучення школярів до волонтерської праці, участь батьків в житті школи тощо. Багатьом американським громадянам притаманні такі якості, як релігійність, працьовитість, патріотизм, законослухняність, відвертість, щирість тощо. Тому вивчення, аналіз і використання цього досвіду є актуальною справою для української педагогіки на етапі розбудови національної школи. Американський досвід морально-етичного виховання є важливим для української школи ще й тому, що вона, як і наше суспільство в цілому, опинившись в умовах глобалізації, має справу з проблемами, які були притаманні американській школі на різних етапах її розвитку й у розв’язанні яких вона набула чималого досвіду. Аналіз здобутків морально-етичного виховання у школах США дає можливість уникнути помилок у розробці методологічних і теоретичних засад виховного процесу й зробити відповідні висновки щодо вдосконалення морально-етичного виховання в школах України.\nМета статті – проаналізувати морально-етичне виховання американської молоді на різних етапах розвитку школи в контексті суспільно-політичних, економічних, теоретико-філософських умов і показати, з одного боку, вплив вищезгаданих чинників на зміст і характер морального виховання і його ядра – моральних цінностей, а з іншого – рівень моральності молодого покоління в залежності від виховних зусиль школи у цьому питанні.\nРетельне ознайомлення з морально-етичним вихованням в американській школі у 1830-1990-х роках дозволило виділити певні етапи його функціонування та характер й зміст морально-етичного виховання на кожному з них. Критеріями для їх виокремлення стали характерні для відповідного історичного періоду суспільно-політичні, економічні, демографічні, етнічні, ідеологічні та релігійні особливості американського суспільства, відмінності в діяльності таких основних суспільних виховних інституцій, як сім’я, школа, церква та громада, а також рівень розвитку філософської та психолого-педагогічної наук, що спричинили відмінності у змісті, формах і методах морально-етичного виховання підростаючого виховання.\nПерший етап морально-етичного виховання в американській школі можна означити 1830-ми – кінцем 1880-х років, тобто від заснування державної школи до початку ери прогресивізму, яка внесла великі зміни в усі сфери суспільного життя Америки, в тому числі в й освіту. Важливими чинниками, які вплинули на характер морально-етичного виховання в американській школі у цей період, стали великі демографічні процеси, в першу чергу такі з них, як масова міграція американців з прибережних східних районів на захід Америки, найчисленніша в історії людства імміграція до США, швидкий розвиток торгівлі й промисловості і пов’язаний з ними ріст міст. Великі маси дітей корінних американців, які рано залишали рідний дім і їхали у пошуках роботи, а також діти численних емігрантів, на думку реформаторів освіти, мали бути відповідним чином виховані, щоб вести гідне життя і в майбутньому стати частиною американської нації.\nЗміни в політичному житті Америки першої половини ХІХ ст. сприяли значному розширенню виборчого права громадян. З допомогою відповідного виховання американські політичні лідери планували зробити їх морально готовими до участі у виборах. Крім того, у процесі інтенсивного промислового розвитку США виникала необхідність контролювати кількість і якість виробництва на підприємствах. Невід’ємною частиною цього процесу ставала нова виробнича мораль, яка приходила на зміну моралі традиційного сімейного виробництва.\nЗрозуміло, що релігійність людини в цих умовах мала велике значення. У ХІХ ст. релігійне життя країни характеризувалося поступовою заміною пуританства більш гуманними релігійними доктринами та домінуванням протестантських моральних цінностей. Релігійні та освітянські реформатори Америки планували з допомогою школи і морального виховання формувати підростаюче покоління іммігрантів, особливо католиків, на спільних для християнських конфесій моральних цінностях ((Barlett I.H. The American Mind in Mid-Nineteen Century. – New York: Thomas Y. Crowell, 1967.)).\nНа початку ХІХ ст. ідеологію американського суспільства визначав класичний лібералізм, основними засадами якого були віра в людський розум, достовірність концепції Ньютона про природний закон і постійний прогрес, розуміння важливості освіти, відданість національній ідеї, віра в цінність республіканських чеснот і визнання центрального місця свободи для американців. Ці ідеї були в основному прийняті американцями до середини 1830-х років, хоча в їхньому трактуванні поступово відбулися певні зміни.\nНеобхідність інтенсивного морального виховання молоді, особливо впродовж перших дванадцяти років життя дитини, у зв’язку з великою міграцією населення на Захід посилила відповідальність основних виховних інституцій суспільства – сім’ї та школи. На відміну від колоніального періоду, зв’язки і відповідальність в американській сім’ї ХІХ ст. різко змінилися. У колоніальний період головну роль у моральному вихованні дитини займав батько. Тепер же глава сім’ї все більше працював за межами дому, тому основна відповідальність за дитину лягла на плечі матері. Вона мала служити дітям прикладом християнських доброчинностей у власному домі, закладати в їх характери риси вихованості через щоденні бесіди і читання відповідної літератури моралістичного змісту.\nПроте треба сказати, що американці ХІХ ст. не перекладали повністю тягар морального виховання на плечі матері. Вони сподівались, що недільні і щоденні школи підсилять і поглиблять виховання в сім’ї. У 1830-х роках на зміну недільним школам почали приходити громадські школи. В 1830-1860-х роках ці навчальні заклади стали важливими осередками морально-етичного виховання американської молоді ((McClellan B.E. Schools and the Shaping of Character: Moral Education in America, 1607-Present. – Bloomington: Indiana, 1992.)).\nКлючове місце в морально-етичному вихованні дітей у школі відводилось моральним цінностям. Секретар управління освіти штату Массачусетс, видатний фундатор і реформатор американської державної школи, Хорас Манн підібрав спільні моральні цінності з кількох релігійних віровчень, а також з числа нерелігійних моральних цінностей, які були відомі для декількох поколінь американців і містилися в американських підручниках. Основні зусилля виховної діяльності американського вчителя у цей період спрямовувалися на розвиток сумління, формування внутрішньо керованої людини, яка володіла б моральними цінностями, засвоєними в ранньому віці ((Tozer S. School and Society: Historical and Contemporary Perspectives // Steven E. Tozer, Paul C. Violas, Guy Senese. – Boston, Massachusetts: McGraw-Hill, 1998.)).\nСтає помітним зростання уваги до освітнього рівня жінки, як берегині дому і вихователя дітей. Морально-етичне виховання дівчат в американському суспільстві ХІХ ст. значною мірою відрізнялося за метою і змістом від виховання хлопців. Якщо хлопців готували до виконання функцій справжніх американських громадян, поінформованих учасників голосування під час виборів, ділових учасників виробництва, то функції жінок обмежувалася веденням домашніх справ, вихованням дітей та піклуванням про свого чоловіка. Але тепер матерям належало прищеплювати дітям моральні цінності, тому керівники освіти Америки прийшли до думки, що й жінки повинні мати певну освіту. У зв’язку з цим у першій половині ХІХ ст. дівчат почали приймати спочатку до початкової, а пізніше і до старшої школи ((McClellan B.E. Schools and the Shaping of Character: Moral Education in America, 1607-Present. – Bloomington: Indiana, 1992.)).\nДо 1863 року державні школи США були відкриті лише для білих американців. Тільки після звільнення з рабства афроамериканці дістали можливість їх відвідувати. Проте для обмеження прав чорношкірого населення США на освіту були застосовані відповідні закони (така звані закони Джіма Кроу). Проти освіти чорношкірих виступали потужні расистські організації, а підґрунтям для цього служила теорія еволюції, що переконувала суспільну думку у вищості білої раси ((Tyack D.B. Turning Points in American Educational History. – Waltham, Massachusetts: Blaisdell Publishing Company, 1967.)).\nПосилюються вимоги до людей, які займаються педагогічною справою. Статус шкільного вчителя на початку ХІХ ст. ще не був чітко окресленим, тому нерідко на роботу у школи попадали випадкові люди. Вважаючи підготовку вчителів одним з пріоритетних завдань освіти, Хорас Манн створив педагогічні навчальні заклади для підготовки вчительських кадрів, запрошуючи на навчання переважно жінок, оскільки вони були визнані в американському суспільстві фахівцями з морального виховання. Х.Манн вважав, що шкільний вчитель повинен бути зразком моральної поведінки для учнів і демонструвати свою доброчесність у класі та за його межами. Сертифікація й акредитація вчителів проводилася місцевими шкільними комітетами, до складу яких входили авторитетні члени громади ((Tozer S. School and Society: Historical and Contemporary Perspectives // Steven E. Tozer, Paul C. Violas, Guy Senese. – Boston, Massachusetts: McGraw-Hill, 1998.)).\nМетодика занять з морально-етичного виховання в класі ґрунтувалася на поширеній у ХІХ ст. психології здібностей, яка розглядала людський розум як сукупність здібностей, які можна було розвивати з допомогою вправ. Основним засобом морально-етичного виховання були підручники (букварі, хрестоматії), що вміщували тексти морального і релігійного змісту, над якими працювали учні. Моральність була присутня не лише в матеріалах букварів, але й книгах для навчання правопису і арифметики. Крім підручників, використовувалися дитяча художня література для сімейного читання як правило морального змісту ((Tyack D.B. Turning Points in American Educational History. – Waltham, Massachusetts: Blaisdell Publishing Company, 1967.)).\nЗначну роль у морально-етичному вихованні підростаючого покоління Америки у ХІХ ст. відігравала релігія. Треба зазначити, що американці на початковому етапі існування державної школи не створювали приватних релігійних шкіл, а здійснювали навчання й виховання дітей у державній школі на спільних для всіх християнських конфесій християнських цінностях у їх протестантському варіанті, віддаючи сім’ї і недільній школі можливість навчати конфесійній вірі. Такий підхід задовольняв протестантське населення Америки. Але з появою у США значного числа католиків виникла нова проблема, оскільки католицизм ХІХ ст. був глибоко традиційною релігією з фундаментальними особливостями, які радикально відрізнялися від протестантизму. Глибокі відмінності у релігії та ідеології були ускладнені націоналістичними настроями серед протестантів та намаганням католиків з допомогою освіти зберегти культуру своєї етнічної батьківщини. Врешті-решт відмінності між протестантами і католиками стали причиною поділу американської освіти між системою загальноосвітніх шкіл, які пропонували неконфесійне навчання для більшості дітей, і декількома приходськими системами, які продовжували поєднувати релігію і моральне виховання. Найбільшого розвитку серед цих приходських систем у ХІХ ст. набула католицька освіта.\nЗусилля протестантської більшості в США, спрямовані на вирішення проблеми релігії і морального виховання шляхом створення єдиної неконфесійної системи загальної школи, привели до невтішних результатів. Загальноосвітні школи, початкова мета яких полягала у створенні гармонії між окремими релігійними групами, насправді посіяли між ними ворожнечу. Прибічники ідеї неконфесійності державної загальної школи недостатньо оцінили силу релігійних відмінностей в американському суспільстві середини ХІХ ст. і не змогли знайти спільного ґрунту навіть для того, щоб об’єднати всіх протестантів. Намагаючись перетворити свій власний світогляд у щось подібне на цивільну релігію, реформатори американської освіти поглибили поділ у суспільстві, спонукаючи незадоволених батьків створювати власні конфесійні приватні школи ((McClellan B.E. Schools and the Shaping of Character: Moral Education in America, 1607-Present. – Bloomington: Indiana, 1992.)).\nДругий етап морально-етичного виховання в історії американської школи може бути окреслений початком 1890-1940-ми роками. Для цього періоду характерним було вкорінення і панування ідеології та практики прогресивізму в усіх сферах суспільного життя Америки. Неабияку роль у визначенні змісту морально-етичного виховання відігравали соціально-політичні, економічні, релігійні чинники, які мали свої особливості у цей період, а також розвиток філософської та психолого-педагогічної наук.\nНаприкінці ХІХ – в першій половині ХХ ст. населення США поповнилося новими іммігрантами, вихідцями з Південної та Східної Європи, які були зустрінуті осілим населенням з расистською упередженістю. Американські лідери вважали велику кількість нетрадиційних для США іммігрантів проблемою, оскільки вони не володіли англійською мовою, мали відмінні від євроамериканців культурні традиції, цінності і релігії. Крім того новоприбулі створювали конкуренцію на робочих місцях, порушували соціальний порядок. Тому в суспільстві все більше уваги приділялося освіті та моральному вихованню насамперед для вирішення проблем, пов’язаних з імміграцією ((Tozer S. School and Society: Historical and Contemporary Perspectives // Steven E. Tozer, Paul C. Violas, Guy Senese. – Boston, Massachusetts: McGraw-Hill, 1998.)).\nЗростанню інтересу до морально-етичного виховання сприяли й інші чинники. В результаті індустріалізації в країні кількість промислових і сільськогосподарських робітників зрівнялася, змінилися природа й організація праці, посилилися вимоги до виробничої моралі працюючих. Одним з наслідків імміграції до Америки та індустріалізації країни став процес швидкого зростання її міст. У 1920-х роках американська нація модифікувалася в міську. Урбанізація принесла з собою такі негативні явища, як ріст посадових зловживань та злочинів проти громадян, їх власності, та урядова корупція. Американські ідеологи вважали, що здійснення морально-етичного виховання молоді в школах допоможе вирішити проблеми, пов’язані із зростанням міст.\nВ умовах урбанізації, індустріалізації та міграції після відкриття теорії Дарвіна змінилося наукове знання і саме тлумачення класичним лібералізмом абсолютної істини, розуму людини, прогресу та свободи. Це дозволило тогочасним лібералам виправдати концентрацію влади в руках урядових установ та централізацію прийняття рішень професійно підготовленими фахівцями.\nЗростання ролі науки в епоху прогресивізму мало велике значення для розробки і формулювання концепції гуманістичної моралі в кінці ХІХ – на початку ХХ ст. Класичне ліберальне поняття “чесноти”, що мало основою абсолютну істину релігійних учень, змінилось поняттям світської (громадянської) моралі, яка більше узгоджувалась з відносними істинами наукового раціоналізму. В нових суспільних умовах поняття “доброчесна особа” замінилось поняттям “добрий громадянин”, де зміст значення слова “добрий” міг визначатись у дискусії експертів та з часом змінюватись.\nПсихологія здібностей, яка панувала у ХІХ ст. і сприймала людський розум як сукупність здібностей, була замінена новою психологією, послідовники якої стверджували, що людські цінності, сприйняття, ідентичність та поведінка формуються під впливом соціальної взаємодії, особливо в різних групах. Нові підходи до розуміння діяльності людського розуму розвіяли погляд на навчання як раціональний та інтелектуальний процес й забезпечили підтримку виховання дітей та молоді, в якому увага акцентувалась на психологічних, емоційних та соціальних характеристиках. Приділялась також увага фізіологічному процесу навчання, що передбачав “стимул – реакцію” і підтримував навчання в процесі діяльності. Таким чином, під впливом нових наукових досягнень традиційні для американського суспільства твердження про людину як істоту, наділену розумом та створену за образом Божим, в епоху прогресивізму замінилися поглядом на людину як фізіологічну, емоційну та соціальну істоту, котра не дуже відрізняється від тварини ((Tozer S. School and Society: Historical and Contemporary Perspectives // Steven E. Tozer, Paul C. Violas, Guy Senese. – Boston, Massachusetts: McGraw-Hill, 1998.)).\nУ ХІХ столітті католицьке та протестантське населення США було переконане, що моральне виховання учнів повинно бути в центрі уваги діяльності школи. Але вже наприкінці ХІХ ст. і особливо на початку ХХ ст. система виробництва американського суспільства основну увагу приділяла спеціалізації, технічній компетенції й умінню легко взаємодіяти в керованій чіткими правилами корпоративній структурі. Успіх у цій системі залежав менше від рис характеру особистості в традиційному розумінні, а більше від навичок, продуктивності праці й соціальної компетентності. У цих умовах моральне виховання змушене було відстоювати своє місце в завантажених шкільних навчальних планах.\nТехнічний прогрес і матеріальний достаток створили нові можливості для дозвілля американців, характер життя звільняв їх від різноманітних обмежень минулого. Якщо раніше місця для праці та відпочинку знаходились поряд, і єдиний комплекс цінностей слугував людям однаково добре в кожній сфері людського життя, то тепер вдома, на роботі, на ринку, у церкві, в місцях відпочинку американці послуговувались різними нормами поведінки й цінностями. В нових умовах школи змушені були готувати учнів до виконання різних ролей у багатьох сферах структурованого американського суспільства. Намагаючись адекватно реагувати на запити суспільства, педагоги у цей період більше уваги приділяли академічним досягненням учнів і їхній соціальній компетенції, ніж це було раніше. Школи стали багатогалузевими і багатоцільовими установами, де моральне виховання було лише одним з багатьох складників навчального плану.\nУ 1900 – 1940-х роках ХХ ст. американців хвилював новий комплекс питань про значення моралі в контексті суспільства, яке бурхливо розвивалось. У цей вони мали три відповіді на проблему морального виховання. Прибічники першої з них прагнули розвинути нові виховні механізми і зберегти традиційні для американців моральні цінності, зосереджуючись на одній з програм виховання характеру. Інший підхід до морального виховання став результатом руху за прогресивне виховання. Прогресивісти, скептично сприймаючи як традиційні, так і нові програми виховання характеру, вірили, що сучасне суспільство вимагає радикально нового підходу до самої моралі. Вони намагалися створити виховну систему, яка б відповідала динамічним потребам суспільства. Нарешті, за межами державної школи релігійні педагоги пропонували третій шлях, який передбачав необхідність здійснювати моральне виховання на засадах віри, відмовляючись іти на компроміс з тенденціями, спрямованими на секуляризацію виховання.\nРозходження педагогів у поглядах на морально-етичне виховання у загальноосвітніх школах Америки з’явилися в першій декаді ХХ ст., а в 1920-х роках прогресивісти уже набули широкої підтримки. До того часу домінуючими в освітній практиці були зусилля зберегти традиційні моральні цінності через програму виховання характеру. Вони ж і впливали на особливості морально-етичного виховання в класі ((McClellan B.E. Schools and the Shaping of Character: Moral Education in America, 1607-Present. – Bloomington: Indiana, 1992.)).\nНа освіту афроамериканців у цей період негативний відбиток наклав загальний расистський характер американського суспільства. Законодавство і суспільна практика не допускали спільного навчання афроамериканських та білих дітей. Недостатня матеріальна забезпеченість шкіл для чорношкірих і невідповідний рівень їхніх педагогічних кадрів разом з расистською суспільною практикою призводили до виховання афроамериканців як істот нижчого класу.\nРелігійні кола різних конфесій у цей період активно виступали проти вивчення теорії еволюції в державній школі та за використання релігійних цінностей як основи для виховання моралі. У різних штатах у відповідні дні учні звільнялися від занять у школах для релігійного навчання. Християнські настанови звичайно давалися дітям священиками в церквах, а їх відвідування учнями реєструвалося. У США існував тісний контакт між церквою і владою, і шкільні вчителі були повністю залежними від їхніх рішень. У США поряд з державними діяли й приватні школи, переважна більшість яких перебувала у підпорядкуванні римо-католицької церкви. У цих навчальних закладах учням прищеплювалися християнські морально-етичні цінності ((McClellan B.E. Schools and the Shaping of Character: Moral Education in America, 1607-Present. – Bloomington: Indiana, 1992.)).\nРамки третього етапу процесу розвитку морально-етичного виховання в американській школі охоплюють 1945-1970-ми роки. Панівною ідеологією в цей час в американському суспільстві залишався лібералізм, основні положення якого не змінилися з довоєнного періоду. На відміну від першої половини ХХ століття, після Другої світової війни в американському суспільстві склалися якісно нові вимоги до формування особистості. Тепер перед школою ставилося завдання виховувати не просто хороших громадян, а людей, відданих американському суспільству і здатних його активно захищати. З цією метою формування молодого покоління мало здійснюватися в дусі відповідної ідеології і моралі.\nНезважаючи на серйозні намагання Комісії з виховної політики США та відомих педагогів посилити роль морального виховання в школі, у 1940-1950-х роках воно почало втрачати свої позиції. Це спочатку непомітне зниження його рівня було спричинене поступовими змінами в освітніх пріоритетах американців. Не відкидаючи повністю значення морального виховання, вони вимагали, щоб школи давали дітям широкий обсяг академічних знань за рахунок різних форм соціалізації, щоб забезпечити молоді найкращі можливості для вступу до престижних коледжів і університетів. Іншим фактором, який вплинув на зміну пріоритетів у моральному вихованні молодого покоління, стала поява концепцій антикомунізму – об’єднуючої сили для тих, хто боявся за майбутнє американського капіталізму, моралі та демократії. Школи, зосередивши увагу на небезпеці комунізму, нерідко вводили абсолютно нові курси для підготовки учнів до боротьби із загрозою тоталітаризму, а формування характеру і прищеплення моральних цінностей молоді ставилися на друге місце ((Educational Policies Commission of the National Association and the American Association of School Administrators // Moral and Spiritual Values in the Public Schools – Washington, 1951.)).\nНа послаблення ролі морального виховання в державній школі у великій мірі вплинуло те, що в американському суспільстві післявоєнного періоду почала зростати тенденція до проведення чіткої лінії між сферою особистого та сферою державного і визначення різних норм поведінки для кожної з них. У цій ситуації багато американських шкіл почали уникати моральних проблем, які могли вважатись особистими. Релігія і мораль стали приватними поняттями, які стосувалися тільки сім’ї і церкви, а не школи.\nПедагоги одними з перших відчули появу нових підходів у суспільстві до морального виховання, тому у відповідь на суспільний релятивізм, почали використовуючи програми, які могли образити якомога менше людей. Працюючи в напруженому соціальному середовищі, вчителі змушені були мати справу зі зростаючою критикою школи з боку поборників громадянських прав людини. Негативний вплив суспільства на особистість, який зростав з 1940-х років, тепер проявився в широкому скептицизмі по відношенню до будь-якої існуючої влади. Частина американців втратила віру у власну здатність сприяти вдосконаленню сучасного суспільства і готова була дати можливість молоді самій формувати свої цінності. В цій атмосфері діапазон прийнятної поведінки дуже розширився, релятивістський підхід став проявлятися в багатьох видах людської діяльності. Навіть більшість американців, яка погодилась, щоб школи здійснювали моральне виховання, була готова протестувати проти будь-якої неповаги до своїх власних цінностей і підтримувала дітей у кожній дискусії зі шкільним керівництвом. Одним з показників зростання соціального напруження і тиску захисників громадянських прав у цей період було збільшення кількості судових процесів, до яких були залучені школи. Хоча судові рішення визнавали пріоритет школи в питаннях навчальної програми і дисципліни учнів, проте педагоги часто неправильно розуміли рішення суддів і відмовлялись навіть від тих справ, які суди вирішували на їхню користь.\nДві сфери правової діяльності мали особливо важливі наслідки для морального виховання американської молоді. Перша з них була серією процесів у 1960-х роках, які провели чітку лінію між церквою і державою в освіті, а зусилля повернути молитву та читання Біблії в державні школи з допомогою додатків до Конституції постійно провалювались. Юридичні зусилля, спрямовані на розширення прав дітей, мали ще гірші наслідки для морального виховання. Наголошуючи на залежності дітей від тиску з боку інших соціальних груп, частина американців у 1960-1970-х роках намагалася розширити права учнів і урізати традиційну свободу шкіл, якою вони користувались для запровадження кодексів моральної поведінки. Тому педагоги стали все частіше відмовлятись від розробки відповідних кодексів, які у свій час були могутнім інструментом для здійснення морального виховання, і замість них пропонували учням лише правила для підтримання порядку в школі ((English R. The Revival of Moral Education // American Education. –1982. – January-February.)).\nІ все ж у післявоєнний період моральне виховання повністю не зникло зі школи. Багато вчителів продовжували здійснювати його на своїх уроках, і навіть найновіші підручники подавали приклади традиційних цінностей. Прагнучи зберегти мирні стосунки між конфліктуючими установами, педагоги намагались уникати суперечливих моральних проблем і зробили толерантність первинною цінністю в школі. Проте, якщо говорити загалом, у ці десятиліття була втрачена не лише здатність учителя порушувати моральні проблеми, але й зникла сама атмосфера, яка підтримувала моральне виховання – первинне завдання школи.\nДо кінця 1970-х років рівень морального виховання впав до найнижчого показника в історії державної школи США. Багато американців у 1960-1970-х роках відносно спокійно сприйняли таке помітне послаблення її діяльності. Проте частина освітян докладала чимало зусиль для того, щоб відновити втрачені позиції або створити абсолютно нові можливості для здійснення морального виховання молоді країни. Найбільшого поширення в американській школі в 1960-1970-х роках набули концепції “розкриття власних цінностей”, “морального розвитку” та “виховання характеру” ((McClellan B.E. Schools and the Shaping of Character: Moral Education in America, 1607-Present. – Bloomington: Indiana, 1992.)).\nПослідовники концепції “розкриття власних цінностей”, використовуючи знання та досвід учнів, здійснювали їх моральне виховання шляхом дискусій на моральні теми. Прибічники концепції “морального розвитку” концентрували увагу на розв’язанні моральних дилем, які, на їх думку, допомагають вести школярів від нижчих рівнів морального розвитку до вищих. Прихильники концепції “виховання характеру” наголошували на необхідності прищеплення конкретних доброчесностей та виховання доброї поведінки учнів через засвоєння ними традиційних американських цінностей ((Raths L.E., Harmin M., and Simon S. Values and Teaching: Working in the Classroom. – Columbus, Ohio: Charles E. Merrill. –1966.)), ((Kohlberg L. Moral Education for a Society in Moral Transition // Educational Leadership. – 1975. – October. – №33. – P.46-54.)), ((Ryan K. Questions and Answers on Moral Education. – Fastback No. 53. –Bloomington, Ind.: Phi Delta Kappa Educational Foundation, 1981. –P.24.)).\nУ другій половині ХХ століття у США виникає багатокультурне виховання як прагматична реакція американського суспільства на вимоги учасників соціальних рухів ліквідувати в країні расизм, дискримінацію, нерівність в правах, сегрегацію, етнічне та інші форми насилля. Ці рухи сприяли усвідомленню індивідуумом своєї значимості не лише в особистому, але й у загальнонаціональному масштабі, зростанню його бажання стати визнаною іншими членами суспільства особистістю з усіма її індивідуальними рисами, проявами, інтересами й орієнтаціями. Початкові теоретичні і практичні багатокультурні елементи, внесені в американське педагогічне життя у 1960-1970-х роках, мали на меті створення, утвердження і розвиток гармонії між учнями і вчителями, а також між самими педагогами як членами різних етнічних груп, які були представлені в той час головним чином індіанцями, афроамериканцями і вихідцями з Європи.\nТривожними стали негативні явища, які поширилися серед учнівської молоді. У 1960-1970-х роках в американських школах спостерігалося падіння дисципліни, зростання злочинності. Частина педагогів вважала, що шкільна дисципліна була підірвана “прогресивним” вихованням, яке надавало дітям надто багато свободи. Тому в післявоєнний період в частині державних шкіл, незважаючи на формальне відокремлення школи від церкви, продовжували використовувати релігійні цінності як ефективний засіб впливу на формування характеру дітей.\nНеспроможність державних шкіл здійснювати належне формування характеру учнів, та падіння в них рівня моралі стали головними чинниками, які спонукали до створення незалежних релігійних шкіл. Відхід з державних світських шкіл протестантів-євангелістів і фундаменталістів пояснювався релігійними та моральними проблемами. Виключення у 1960-х роках молитви, читання Біблії та інших релігійних вправ з класно-урочної діяльності, а також вивчення теорії еволюції, поширення принципів морального релятивізму навернули їх на думку, що державна світська школа піднесла світський гуманізм до рівня власної релігії. На відміну від державних загальноосвітніх закладів, християнські школи пропонували учням авторитарну і Богоцентричну освіту.\nУ 1960-х роках католицька школа продовжувала залишатися найбільшою приватною шкільною системою США. Проте демографічні, соціальні і релігійні зміни в американському католицизмі послабили підтримку католицьких приходських шкіл. І все ж, незважаючи на поступову втрату позицій в американській освіті, католицькі школи традиційно служили важливою альтернативою моральному вихованню і посіли в освіті місце протестантського населення, яке вони у свій час гостро критикували.\nОфіціальні протестантські кола, на відміну від католицьких, у 1960-х роках не прагнули до створення власної шкільної системи, яка б конкурувала з державною, але старались надавати перевагу своєму впливові через різні канали в стінах державної школи. Разом з тим, у США в цей період працювали тисячі самостійних протестантських шкіл, сотні тисяч недільних шкіл, а також спеціальні літні біблійні школи і табори, що діяли переважно під егідою протестантських церков ((McClellan B.E. Schools and the Shaping of Character: Moral Education in America, 1607-Present. – Bloomington: Indiana, 1992.)).\nЧетвертий етап розвитку морально-етичного виховання в американській школі охоплює кінець 1970-х-1990-і роки і стосується фактично сучасної американської школи. У цей період значно змінилася демографічна і соціальна структура американського суспільства. Хоч США і надалі залишалися багатоетнічною державою, в якій домінували англо-європейське населення і протестантська культура, проте вже чітко намітилася тенденція до випереджаючого збільшення кількості кольорового та іспаномовного населення, порівняно з традиційним англо-європейським. У 1980-х роках продовжувало бути гострим протистояння між двома світовими політичними системами. У США загострилася критика ліберальних ідей, посилилися гуманістичні і консервативні тенденції та прояви авторитаризму в школі. В кризовому стані перебували основні виховні інституції Америки – сім’я, школа та церква. Виховна функція сім’ї послаблювалася, оскільки багато матерів працювало. Змінилася її структура – збільшилось число розлучень, неповних сімей. Особливо це стосувалося сімей афроамериканців. Нестабільність сім’ї стала чи не головною причиною падіння моралі серед молоді. А ще додаймо до цього негативний вплив засобів масової інформації, які не гребували нічим, щоб привернути увагу молодих людей.\nШкільні реформи 1980-1990-х років мали на меті модифікувати американську школу і серед іншого зробити її вільною від насилля і наркотиків та безпечним місцем для навчання. Характерною рисою цього етапу стало усвідомлення американцями ролі морально-етичного виховання і певних моральних цінностей, які лягли б в його основу. Нове розуміння значення морального виховання визріло після того, як в американській школі і суспільстві в цілому різко поширились такі негативні явища, як алкоголізм, наркоманія, статева розбещеність, підліткова вагітність, злочинність ((Himmelfarb G. A De-Moralized Society: The British / American Experience // Education 96/97. – Twenty-Third Edition. – 1996.)).\nУ 1990-х роках концепція “розкриття власних цінностей” повністю втратила свою популярність і підтримку з боку педагогів. Натомість теорія “морального розвитку” Л.Колберга продовжувала викликати значний інтерес в освітян Америки. Концепція “виховання характеру” мала підтримку з боку широкого загалу педагогів, 40% штатів Америки здійснювали виховання на моральних цінностях.\nНа початку 1980-х років у США розпочався суспільний рух консервативно налаштованих громадян країни за морально-релігійне оздоровлення американського суспільства Вони вимагали замінити знайомство учнів з теорією еволюції Дарвіна вивченням креаціонізму, запровадження в державних школах щоденної ранкової молитви, прагнули контролювати зміст навчання в школах та здійснювати цензуру шкільних підручників.\nУ 1970-1980-х роках практично всі штати Америки внесли зміни у свої законодавства з вимогою про читання Біблії в державних школах. Багато вчителів ставили питання про необхідність систематичного релігійного виховання дітей і підлітків в державних школах і про введення в навчальні плани спеціального предмета “Релігія”. В американській літературі 1980-1990-х років висловлювалося неоднозначне ставлення до принципу відокремлення школи від церкви і по-різному оцінювалися його порушення. Деякі американські автори рішуче виступали проти будь-яких спроб держави і церкви обійти цей конституційний принцип, вважаючи, що результатом таких намагань може стати дискримінація тих чи інших релігійних напрямів. Інша частина американських ідеологів, навпаки, повністю підтримувала ідею ліквідації конституційного принципу відокремлення церкви від держави і школи від церкви. І, нарешті, досить багато авторів займали “нейтральну” позицію. Вони заявляли, що виступають за відокремлення церкви від держави, але при цьому наполегливо підкреслювали, що релігія відіграє величезну роль у житті суспільства.\nХоча американська державна школа офіційно відокремлена від церкви, але це не означає повного відлучення від неї. Оскільки управління системою освіти Америки має децентралізований характер і здійснюється на рівні штатів, у деяких школах проводилися релігійні заходи, які підпадали під заборону федеральної влади. Хоча окремого предмета релігійного характеру в державній школі і не було, проте вивчення історії, суспільствознавства було насичено релігійним духом. В основоположному документі Національної асоціації освіти США говорилося, що вчителям слід схвалювати участь школярів у релігійних заходах, оскільки саме церква допомагає вирішувати питання, що хвилюють людей.\nТаким чином, моральне виховання упродовж тривалої історії американської школи розвивалося в контексті соціально-політичних, економічних, релігійно-ідеологічних чинників, що визначали його зміст. У ХІХ ст. морально-етичне виховання було основним завданням загальної школи ((Красовицький М.Ю. На власні очі. Проблеми морального виховання учнів у теорії і практиці вітчизняної та американської педагогіки. – К.: Пед. думка, 1998. – С.116-117.)). Але в кінці 1970-х років його практично витіснено з освіти і воно опинилося на найнижчому рівні в історії американської школи. Це стало однією з причин зростання хвилі аморальності, яка захлеснула американське суспільство ((Fitzpatrick J.G. Teaching Values // Annual Editions: Education. – 1996/97. – №23. – P.125-128)). У зв’язку з цим у 1980-1990-х роках зростає інтерес до морального виховання ((Lickona T. The Return of Charatcer Education // Annual Editions: Education. – 1996/97. – №23. – Guilford, Connectucut: The Dushkin Publishin Group, 1996. – P.117-120.)). Американці готові піти на компроміс щодо визначення спільного комплексу моральних цінностей. Мова навіть йде про повернення в школи християнських моральних цінностей, що в умовах багатоконфесійності та плюралізму є малоймовірним ((Elam S.M., Rose L.C.The 27th Annual Phi Kappa / Gallup Poll Of the Public’s Attitudes Toward the Public Schools // Annual Editions: Education. – 1996/97. – №23. – Guilford, Connectucut: The Dushkin Publishin Group, 1996.)).\nвиховання, американська молодь, школа\n← Чи потрібен Україні двопалатний Парламент?\nДержавно-церковні відносини на Житомирщині в роки незалежності →


Модернізацією залізничної інфраструктури в Польщі знов буде займатися австрійська компанія PORR - Залізничне постачання Журнал\nМодернізацією залізничної інфраструктури в Польщі знов буде займатися австрійська компанія PORR\nАвстрійська компанія PORR та польський оператор інфраструктури PKP PLK уклали контракт вартістю 116 млн євро (495 млн злотих) на комплексну модернізацію залізничної ділянки Освенцим — Чеховіце-Дзедзіце на півдні Польщі. Це найбільший контракт з п’яти, що реалізуються компанією PORR в Польщі. Їх загальна вартість становить близько 285 млн євро (1,21 млрд злотих).\nДілянка, яку буде модернізувати PORR, є частиною лінії Тшебиня — ҐмінаЗебжидовіце, по якій здійснюються як пасажирські, так і вантажні перевезення. Зокрема, по ній перевозять кам’яне вугілля з шахт Верхньої Сілезії, яке транспортується через Чехію на південь Європи.\nПопередній проект проведення робіт PORR планує підготувати протягом найближчих 6 місяців, а всі необхідні дозволи на будівництво отримати не пізніше, ніж через 16 місяців. Цей комплексний проект потребує глибокої експертної оцінки, залучення компетентних фахівців і всебічного вивчення місцевих особливостей.\nНа ділянці протяжністю 21 км замінять 63 км колії та встановлять 106 стрілочних переводів. Крім того, будуть модернізовані системи управління рухом та забезпечення безпеки, контактна мережа і системи огорожі на 13 переїздах. На всіх станціях необхідно побудувати нові платформи з доступом для людей з обмеженими можливостями. Додатково будуть відремонтовані і оновлені 45 штучних споруд, включаючи 20 залізничних мостів. Всі роботи по новому контракту планується завершити в кінці липня 2021 р\n02.09.2018 Тарас Рейка АРХIВ PORR, Залізничне постачання


У липні можуть почати будівництво сміттєпереробного заводу у Житомирі | Вголос.zt\nТОВ «МС Соціальний Проект», яке у липні 2018 року отримало в оренду 5 га під сміттєпереробний завод, може розпочати будівництво вже у липні цього року. Про це під час сесії Житомирської міської ради 20 червня розповів представник компанії.\n«На сьогодні ми вже отримали майже всі необхідні дозволи. Єдине що, то земельну ділянку, за яку ми платимо оренду, просимо розбити на дві», — сказав представник фірми. За його словами, виявилося, що на частині ділянки можуть бути історичні пам’ятки часів Римської Імперії. Так стверджують археологи. Фірма заявила про готовність зробити дослідження цієї ділянки власним коштом. «Будівельні роботи можемо робити паралельно. Археологи запевняють, що пам’ятки можуть бути лише на одній частині ділянки. Її ми планували використовувати під склади. Їх можна буде обладнати згодом», — заявили у ТОВ «МС Соціальний Проект».\nНагадаємо, житомирські комунальники придбають сміттєві контейнери майже на 900 тисяч. Бердичівська міськрада передасть сміттєзвалище комунальникам.\nTagged: ZhutomirZhytomyrВголос.ZtЖитомирЖитомирщинаНовини ЖитомираНовости Житомирасміттєперобний завод


Професійний тренажер Impulse Leg Press-Calf Raise PL9010 купити в Україні в Спортстарт\nВес тренажера, кг - 111\nПрофесійний тренажер IMPULSE Plamax Leg Press-Calf Raise - жим ногами-гомілка сидячи.\nОсобливості тренажера IMPULSE Plamax Leg Press-Calf Raise:\nРекомендуємо купити професійний тренажер IMPULSE Plamax Leg Press-Calf Raise за вигідною ціною в нашому інтернет-магазині Sportstart.com.ua і ми доставимо вам його в найкоротші терміни в будь-яке місто України.\nПрофесійний тренажер Impulse Leg Press-Calf Raise PL9010 купити в Спортстарт\nПрофесійний тренажер Impulse Leg Press-Calf Raise PL9010 дозволить вам тримати своє тіло струнким та красивим, а організм у тонусі. Інтернет-магазин спортивного інвентарю та тренажерів Спортстарт пропонує широкий вибір якісних товарів у категорії «Силові тренажери для спортзалу».\nВи можете придбати цей товар Професійний тренажер Impulse Leg Press-Calf Raise PL9010 за найвигіднішою ціною з доставкою по всій Україні. Якщо у вас є питання щодо товару, оплаті або доставці ви можете написати нам в онлайн-чат або зателефонувати за вказаними телефонами та менеджери докладно проконсультують.\nінтернет магазин спорт\nРолик (колесо) для преса Springos AB Wheel FA5020 Black / Red\nГумка для підтягувань (силова стрічка) 4FIZJO Power Band 13 мм 6-10 кг 4FJ1059\nОрбитрек (еліптичний тренажер) Hop-Sport HS-060C Blaze (Чорно-графіт)\nМасажний ролик (валик, роллер) гладкий заповнений EPP 33 см синій\nЗахист паху RDX Groin Guard M


Система для приготування їжі Jetboil Flash (JB FLMX), відгуки Система для приготування їжі Jetboil Flash (JB FLMX), купити, ціна, Київ, Дніпро, Харьків, Одеса, Україна, магазин, ПЕРЕВАЛ\nСистема для приготування їжі Jetboil Flash\nСистема приготування їжі і напоїв Jetboil дозволяє насолоджуватися чаєм, кавою або сублімованими продуктами з мінімальними втратами часу і максимальною економією палива, а компактність системи «джетбойл» дозволяє використовувати простір рюкзака раціональніше.\nJetboil Flash - це одна з найшвидших систем приготування в світі, яка складається з пальника, ємності (каструлі) на 1л, технологічної кришки і неопренового чохла для захисту рук і зменшення тепловтрати під час кип'ятіння. Компактні розміри, дозволяють зберігати всі комплектуючі всередині каструлі разом з газовим 100г балоном.\nЗа рахунок оригінальної конструкції і радіаторних грат на дні, пальник навіть в дуже вітряну погоду показує відмінні результати, дозволяючи закип'ятити воду або приготувати їжу без особливих зусиль.\nКип'ятить 0.5 літра води за 100 секунд\nЗі швидкістю закипання Jetboil Flash не можна зрівнятися ні один пальник, що дозволяє значно економити час навіть якщо ви топите сніг або кип'ятите дуже холодну воду.\nЛоготип, що змінює колір при закипанні\nПолум'яний логотип на неопреновому чохлі - це не тільки гарний дизайн. Коли вміст каструлі закипає - термохроматичний логотип стає помаранчевим, дозволяючи не відкривати кришку Jetboil Flash, що істотно заощаджує паливо.\nКожні 100 г газу, дозволяють закип'ятити 10 л води\nБезумовно, є впливові фактори, такі як температура води, довкілля та погодні умови, але в середньому ви можете закип'ятити повну ємність 10 разів, за допомогою одного 100 г балона газу Jetboil, що економить місце в вашому рюкзаку для інших важливих предметів.\nОновлена версія Jetboil Flash має поліпшену інтеграцією пальника і каструлі;\nКип'ятить 0.5 літра води за 100 секунд;\nФункціональний неопренновий чохол в комплекті, що дозволяє тримати ємність з окропом незахищеною рукою і перешкоджає додатковим тепловтратам;\nЄмність має функціональну кришку, через яку зручно наливати воду в посуд, а також яка не дозволяє переливатися воді під час кипіння, одночасно випускаючи пар;\nВбудований кнопковий п'єзопідпал;\nЛоготип з індикатором температури, що змінює колір при закипанні;\nВсередину ємності міститься пальник і 100г балон\nОбсяг: 1 літр;\nВага: 371 грам;\nРозміри: 18 см х 10.5 см;\nЧас закипання 0,5 літра води: 100 секунд;\nВитрата газу: 10 літрів води / 100 г балон газу;\nПотужність: 9000 Дж;\nП'єзопідпал: є, кнопковий\nСистеми приготовання їжі Jetboil\nСистема для приготування їжі Jetboil Flash (JB FLMX)


Ополє – місто побратим! - Офіційний сайт міста Івано-Франківська\n15:38 23 Тра 2017 | Прес-служба | 750 переглядів\nМісто Ополє (Польща) є побратимом Івано-Франківська з 2005 року. З часу підписання угоди про співпрацю місто Ополє бере активну участь у культурних та туристичних заходах, що відбуваються у нашому місті. Не залишилось осторонь місто-побратим і в час нелегких випробувань та підтримало нашу громаду в складних ситуаціях. Так було в 2008 році після повені та в 2010 - під час епідемії грипу. Міста-побратими відгукнулися на наше звернення про допомогу, в тому числі з міста Ополє надійшла допомога на загальну суму 30 тис. польських злотих.\nОполє було одним з міст-побратимів, що надали 12 тон гуманітарного вантажу на суму більше 1 млн. грн., для допомоги переселенцям та приймало на літнє оздоровлення маленьких іванофранківців.\nЦього року представники уряду міста Ополє взяли участь в урочистих заходах, присвячених 355-річчю міста Івано-Франківська та у І Міжнародному туристичному форумі, що проводився в рамках святкування. Вони представили туристичний потенціал свого міста та основні напрацювання його подальшого розвитку в різних сферах. В рамках розвитку міжнародної співпраці обговорювались питання партнерських відносин в галузях культури, освіти, туризм та бізнесу.


Зразок шкільного твору - ТРАГЕДІЯ ЗАКОХАНОГО СЕРЦЯ У ЗБІРЦІ І. ФРАНКА „ЗІВ'ЯЛЕ ЛИСТЯ”\nЗразок шкільного твору - ТРАГЕДІЯ ЗАКОХАНОГО СЕРЦЯ У ЗБІРЦІ І. ФРАНКА „ЗІВ'ЯЛЕ ЛИСТЯ”\nI. Історія створення збірки І. Франка „Зів’яле листя”.\nIII. „Зів’яле листя” в серці й у пам’яті поета.\nІ. „І серце най рветься, та вільно най ллється бурливая хвиля пісень!”\nII. „Зів’яле листя” —історія неподіленого кохання:\n1. Автобіографічні мотиви „ліричної драми” „Зів’яле листя”.\n3. Жанрове розмаїття збірки „Зів’яле листя”.\n4. Художній аналіз улюбленої поезії „Зів’яле листя”.\nОднією з причин появи „Зів’ялого листя” стала особиста трагедія І. Франка, ключем до розуміння якої є поезія „Тричі мені являлася любов”. Тричі він закохувався, і тричі це кохання було нещасливим.\nМедитація — жанр ліричної поезії, у якому автор розмірковує над проблемами буттєвого характеру, вдаючись до філософських узагальнень. У медитативній ліриці аналізується внутрішній світ у співвідносності із довкіллям. За визначенням В. Мовчанюка, медитація — це спонтанний інтелектуально-духовний процес, що „нерозривно пов’язаний з індивідуальністю і сприймається як переживання і роздуми особистості, яка художньо типізується, трансформується чи то в образ автора, чи ліричного героя, ліричного персонажа”.\nПередмова до видання збірки І. Франка 1896 р. : „Герой отсих віршів той, що в них виявляє своє „я”, небіжчик. Був се чоловік слабої волі, та буйної фантазії, з глибоким чуттям, та мало спосіб- ний до практичного життя... Герой отсих віршів скінчив трохи щасливіше: раз у своїм житті здобувся на рішучий крок і пустив собі кульку в лоб. ... Причина сеї несподіваної рішучості нікому не була звісна, бо наш бідний приятель не мав звичаю нікому говорити про свою особу, про свої плани, надії або терпіння. Тільки в кілька місяців по його смерті припадком дістався мені в руки його дневник... Вдумуючись в ситуацію, в духовний настрій автора дневника, я пробував передати ті місця віршованою мовою і пускаю в отсей світ”.\n„Це такі легкі, ніжні вірші, з такою широкою гамою почуттів і розуміння душі людської, що, читаючи їх, не знаєш, кому оддати перевагу: чи поетові боротьби, чи поетові — лірикові, співцеві кохання і настроїв ”.\n„... Лірична драма Франка „Зів’яле листя” — це шедевр поетичної майстерності. Глибокий ліризм проникає в саму композицію книги. Пісні її — де три „жмутки” зів’ялого листя. Розповідаючи про муки свого нерозділеного кохання, герой ніби розриває жмуток за жмутком, розкидає зів’яле листя своїх пісень...”\n„Головною ниткою, що пов’язує та об’єднує всі три жмутки „Зів’ялого листя” та їх окремі п’єси в один суцільний твір, є єдина драматична дія, що зароджується в душі розчарованого героя і з психологічною послідовністю направляється в своєму розвитку на кінцеву катастрофу”.\n„...поліжанрова структура „Зів’ялого листя” не перешкоджає концептуальній філософсько-психологічній картині з єдиною драматичною фабулою. Об’єднавши у збірку ліричних поезій різнотоновані вірші, І. Франко створив унікальну жанрову мозаїку, де кожен „камінчик” виблискував оригінальною барвою і разом із тим складав гармонійну естетичну цільність”.\nІнтимна лірика І. Я. Франка привертає увагу сучасного читача щирістю й глибиною відтворення людських почуттів. Перше несміливе, але таке чисте кохання юнака, муки нерозділених почуттів, страждання й переживання — це світ найсуб’єктивнішої з часу автобіографічних поезій Т. Шевченка, за визначенням самого автора, ліричної драми „Зів’яле листя”.\nУ першу чергу привертає увагу оригінальна композиція твору. Напевно, можна сказати, що визначальними для групування віршів у розділи є не тематичний чи хронологічний принципи. Кожна пісня є втіленням певної гами почуттів ліричного героя. І для того щоб читачу розкрилася повна палітра внутрішніх переживань героя, стали зрозумілими причини його душевної травми, він має опановувати кожен „жмуток” по черзі. Розповідаючи про муки свого не- розділеного кохання, герой ніби розриває жмуток за жмутком, розкидає зів’яле листя своїх пісень, щоб воно, підхоплене вітром, щезло безслідно, а разом із ним зник і душевний біль.\nПриводом до написання твору, на думку дослідників, було нерозділене кохання І. Франка до трьох жінок — Ольги Рошкевич, Юзефи Дзвонковської та Целіни Зиґмунтовської: „Одна несміла, як лілея біла...”, „Явилась друга — гордая княгиня...”, „Явилась третя... — і очам приємно...”.\nФатальною, за словами самого Франка, стала любов до Целіни Зиґмунтовської. Целіна працювала на пошті, потім вийшла заміж за поліцейського комісара, мала з ним двоє дітей і швидко овдовіла. Байдужість Целіни до Франка була вражаюча: вона навіть не читала і не мала наміру читати „Зів’яле листя”. Коли потім Целіну Зиґмунтовську запитували, чому вона не відповіла взаємністю Франку, вона відверто, спокійно, не придумуючи різних причин, відповіла, що він їй просто не подобався, був рудий, а їй подобались брюнети.\nТаким чином, можна припустити, що збірка „Зів’яле листя” була автобіографічною, але значення її полягає в іншому. „Ціль поезії — викликати в душі читателя живі образи тих людей чи речей, котрі нам малює поет, і ними будить ті самі почуття, які проймали душу поета в хвилі, коли творив ті образи”, — так визначав поет свою творчу мету.\nКомпозиційно збірка складається з трьох розділів-„жмутків”. У першому розгортається трагедія нерозділеного кохання. Серце ліричного героя розривається від почуттів. Він намагається залишатися байдужим, але почуття виливаються з серця тужливими піснями: „За що я тужу так, і мучусь, і терплю?”.\n„Другий жмуток” відкриває поезія, за авторським жанровим визначенням, легенда „В Перемишлі, де Сян пливе зелений...”. У ній переповідається трагічний випадок, співзвучний любовній історії ліричного героя „Зів’ялого листя ”. У цьому розділі більшість пісень мають зв’язок із народною творчістю, і пізніше, покладені на музику відомими композиторами, вони стали популярними піснями: „Зелений явір, зелений явір...”, „Ой ти, дівчино, з горіха зерня...”, „Червона калина, чого в лузі гнешся?..”, „Ой ти, дубочку кучерявий...”, „Ой жалю мій, жалю...”, „Чого являєшся мені... ”, „Отеє тая стежечка...”, „Як почуєш вночі край свойого вікна...”.\n„Третій жмуток”, що найбільш передає автобіографічні моменти життя поета, вражає сучасного читача досконалістю художньої форми.\n„Чого являєшся мені у сні?” є однією з найвідоміших поезій збірки. Провідний мотив твору — нерозділене кохання юнака до прекрасної та гордівливої незнайомки. Але таке визначення є неповним, оскільки ліричний герой — це не пересічна особистість, а натура творча, натхненна. Усе, що відбувається в його душі, усі почуття й страждання стають для нього своєрідним випробовуванням життєвих сил і матеріалом для творчої фантазії.\nУ цих рядках поки звучить сподівання на краще, що досягається саме таким порядком розташування підметів: „докір”, „страждання”, „бажання”. Ліричний герой ще вагається і шукає у коханої відповідь на найболючіше для нього запитання: „Чому уста твої німі?” І сам же відповідає на це запитання: ці вуста приховують якийсь докір, якесь страждання, якесь бажання, причому бажання це „несповнене”. Можливо, кохана чекає від нього кроку назустріч, можливо, її треба врятувати від якоїсь загрози — і тоді кохання нарешті прокинеться в її холодному серці.\nПоступово реальність починає заміщувати сон. І хоча початок другої строфи за будовою повторює початок першої, інтонаційно він є зовсім іншим. Риторичне „Чого з’являєшся мені у сні?” тепер вимовляє людина, у якій прокинулась ненависть. Ненависть до навколишнього несправедливого світу, ненависть до тої, що ним „згордувала” , ненависть до самого себе, який примушений вже літа за літами\n...свій біль, свій жаль, свої пісні...” здавлювати у серці на дні. Ліричний герой усвідомлює, що реальність виявляється страшнішою за всі його очікування й побоювання. Надірване серце не здатне більше жити — страждання переповнило його, але й кохання не залишило його. І це почуття ридає голосно, розтоптане чужою байдужістю. Ридає, проте не помирає, а переходить на інший, вищий та недосяжний людині пересічній рівень свого існування. Кохання стає творчістю.\n„Зів’яле листя” вражає читача великою внутрішньою сконцентрованістю ліричного чуття, незвичайним багатством змісту, мінливістю настроїв і тонкою грою емоцій, що виявляється у мінливості метру, рими, ритму, строфіки.


Картопляна міль Phthorimaea operculella Zell. Пошкоджує картоплю (бульби та вегетативну масу), томати, баклажани, тютюн, перець, паслін, дурман, беладону, фізаліс та інші дикорослі пасльонові. Найбільше міль ушкоджує картоплю. Бульби, які були пошкоджені гусеницями погано зберігаються, сильніше уражуються хворобами, втрачають товарний вигляд і якість. Плоди томатів зазнають незначного пошкодження, але за відсутності рослини, зазвичай, при перших заморозках, томати можуть бути досить сильно пошкодженими. Батьківщина картопляної


Нового очільника отримала Мукaчівськa дитячa школa мистецтв | Новини\nНового очільника отримала Мукaчівськa дитячa школa мистецтв\n13:17, 18 серпня 2020 р.\nКонкурснa комісія визнaчилa переможця конкурсу нa посaду директорa комунaльного зaклaду “Мукaчівськa дитячa школa мистецтв ім. С.Ф.Мaртонa” Мукaчівської міської рaди. Про це інформує Мукaчівськa міськa рaдa.\nСьогодні, 17 серпня, у сесійній зaлі Мукaчівської міської рaди відбулося друге зaсідaння комісії по конкурсному добору нa посaду директорa комунaльного зaклaду “Мукaчівськa дитячa школa мистецтв ім.С.Ф.Мaртонa” Мукaчівської міської рaди.\nНa керівну посaду директорa мистецького зaклaду претендувaли двa кaндидaти, a сaме: Гaвришко Нaтaлія Григорівнa тa Кешеля Мaріaннa Вaсилівнa. Претендентки нa керівну посaду презентувaли комісії тa всім присутнім влaсне бaчення розвитку зaклaду нa один і п’ять років, a тaкож відповіли нa зaпитaння членів комісії.\nРішення комісії по добору директорa комунaльного зaклaду “Мукaчівськa дитячa школa мистецтв ім.С.Ф.Мaртонa” Мукaчівської міської рaди приймaлося відкритим голосувaнням. Зa результaтaми підрaхунку голосів зa кaндидaтуру Нaтaлії Гaвришко – двa голоси «Зa»; зa Мaріaнну Кешелю – «Зa» шість голосів; один член комісії утримaвся від голосувaння.\nПротокол підрaхунку голосів підписaний всімa членaми комісії.\nВідповідно до Положення, впродовж одного робочого дня з дня проведення зaсідaння Комісії, рішення Комісії оформлюється протоколом, який підписується усімa присутніми членaми Комісії тa оприлюднюється нa веб-сaйті Мукaчівської міської рaди.\nновий очільник школа мистецтв


Цьогоріч на Рівненщині вже видано 16 аграрних розписок на суму майже 200 мільйонів гривень - Лента новостей Ровно\nЗавдяки платникам податків на Рівненщині вдалося реалізувати важливі соціальні проекти. А це дороги, садочки, лікарні тощо. Нині у регіоні саме малий та середній бізнес є основним роботодавцем та виробничником. Підприємці виробляють понад 85 відсотків від усієї продукції в області.\n«90 відсотків усіх зайнятих працює на підприємствах регіону. Враховуючи це, діє обласна програма розвитку малого та середнього підприємництва, завдяки якій частково відшкодовують бізнесменам відсотки за кредитами на власну справу», – зазначив Ігор Тимошенко.\n«Увага до проблем бізнесу, створення сприятливих умов для започаткування та ведення власної справи є одними із важливих завдань влади області усіх рівнів. Сподіваюсь, що позитивний досвід такої підтримки бізнесу буде поширено в районах та містах області. Подібна програма починає діяти в обласному центрі», – зауважив заступник голови.\n«У поточному році вже видано 16 аграрних розписок на суму 189 млн. грн., що на 66 млн. грн. більше ніж за весь 2018 рік. Окремим сільгосппідприємствам Рівненщини компенсують частково компенсують вкладені кошти у будівництво сільгоспоб’єктів, або ж відшкодують відсотки за кредитами. Окрім того, і в обласному бюджеті на розвиток агропромислового комплексу у 2019 році передбачено 4,5 млн. грн.», – розповів Ігор Тимошенко.


Робимо все для того, щоб спорт у Харківській області був доступним. Юлія Світлична +vd – ТРК Сігма\nДомашня сторінка / На Харківщині (новини) / Робимо все для того, щоб спорт у Харківській області був доступним. Юлія Світлична +vd\nРобимо все для того, щоб спорт у Харківській області був доступним. Юлія Світлична +vd\nadministrator 18.06.2018\tНа Харківщині (новини) Залишити коментар 13 Перегляди\nТакож Юлія Світлична привітала гостей і учасників спортивно-масового заходу «Свято спорту та здоров’я», що відбулося в спортшколі.\n«Щоб давати світу нових спортивних зірок, потрібні кілька складових, – зазначила керівник області. – Перша – це сама праця та бажання спортсменів. Звичайно, підтримка родичів і батьків. Однозначно, впевненість і наполегливість тренера. І, безумовно, хороші умови для того, щоб весь цей потенціал розкрити. Для того, щоб створити такі умови, ми робимо все можливе. У Харківській області розвиваємо та ремонтуємо інфраструктуру. У кожному районі з’являться футбольні майданчики зі штучним покриттям. Ми ремонтуємо спортивні школи та будуємо нові фізкультурно-спортивні комплекси, ремонтуємо басейни й будемо будувати нові. Закуповуємо обладнання та будуємо спортивні майданчики в опорних школах. Робимо все для того, щоб спорт був доступним».\nТакож триває зміцнення матеріально-технічної бази закладу. Уже третій рік поспіль для спортшколи закуповують нове обладнання. У 2018-му його отримають секції вільної боротьби, важкої атлетики, сучасного п’ятиборства, тхеквондо ВТФ, кікбоксингу, фехтування, художньої гімнастики, кульової стрільби, футболу, легкої атлетики та регбі.\nЗначні зміни на краще, які сталися в школі, відзначив один з її вихованців – відомий український боксер-професіонал, чемпіон США за версією NABF в напівважкій вазі Олександр Гвоздик, який також став гостем спортивного свята в ДЮСШ.\n«Ці місця мені добре знайомі. Перший раз я прийшов у зал 20 років тому й починав свій шлях саме з цих залів. І зараз, приїхавши сюди, я бачу, що наш спорт і «ХТЗ» не тільки живе, а й розвивається. І я хотів би сказати спасибі Юлії Олександрівні за те, що вона знаходить час підтримувати саме спортивну сферу. Адже спорт і фізкультура – це невід’ємна частина життя будь-якої людини», – сказав Олександр Гвоздик.\nПопередній Понад 300 випускників отримали дипломи Академії Національної гвардії України +vd\nДалі Діти Лозівщини відвідали екопарк під Харковом


Маємо для вас святкове віщування з Домінікани. Наступний рік буде просто неймовірним! Що для цього треба зробити? Швиденько пакуєте валізи і вирушаєте у край білого піску, жовтогарячого сонця, лазурових хвиль\nМи дуже любимо особливі готелі – з цікавою історією, продуманим до дрібниць концептом, зі своїм характером, впізнаваними рисами, філософією. А ще такі, щоб могли похвалитися ідеальним розташуванням – наприклад, десь\nНу що ж, хочете бути мільйонером? Тоді думайте як мільйонер, плануйте як мільйонер та відпочивайте як мільйонер! Пропонуємо вам почати з третього пункту і прямо зараз запланувати відпочинок у Домінікані


Смачний сніданок: готуємо рулетики з лаваша з крабовими паличками : 31:01:2019 - vsim.ua\nСмачний сніданок: готуємо рулетики з лаваша з крабовими паличками\nплавлений сирок – 50 г\nзварені круто яйця – 2\nзелень, мелений чорний перець, майонез\nНатираємо сир і яйця. На дрібній тертці натираємо часник. Дрібно нарізаємо крабові палички і зелень.\nВсе перемішуємо та кидаємо перець і майонез.Все знову перемішуємо.\nВикладаємо лист лаваша і намазуємо начинку. Розподіляєм її по всій поверхні.\nЗагортаємо лаваші в рулетик та обертаємо його харчовою плівкою. Відправляємо в холодильник на годину.


Шоколадні вірші для підлітків – ЛітАкцент – світ сучасної літератури\n15.03.2012 04.03.2013 Любов Багацька\t1 Comment 9 622\nШоколадні вірші про кохання. – Львів: Видавництво Старого Лева, 2012\nУ книжці«Шоколадні вірші про кохання» зібрано не просто добру поезію, а й різнопланову, до всього – сучасну, різну за формою, проте не радикально іншу, якщо порівнювати з класикою. Тут є легка еротика від Олександра Гавроша:\nВивчаю карту твого тіла.\nОсь джунглі густі й ріки Амазонки,\nколи навесні її заливає дощами.\nТут дія потрібна і дух ненаситний!\nІ солодкі вірші від Мар’яна Савки:\nя солодко блукаю\nусім твоїм тілом\nпроникаю в уста\nз кожним подихом\nя умію літати\nя так би й летіла\nяк травнева бджола\nоповита квітковим пилком\n«Філософську складову» збірки «взяла на себе» Ірина Шувалова. Зазвичай її поезія багатошарова, глибока, тому, мабуть, нелегко було відшукати light-варіант для молодшої, непідготовленої аудиторії. Бо зразу кинути в суху землю «дорослу» поезію – відлякнути від неї, і то надовго! Проте укладач із цим завданням упоралася:\nЄ я і є ти а є дещо стократно світліше\nцей час не згубив мене тільки легенько потішив\nцей час не змолов мене тільки я стала певніша\nтримайся за тишу, мій любий, тримайся за тишу.\nІнтимну і водночас святкову поезію представлено віршами Маріанни Кіяновської. Свято і священна, відома тільки двом таємниця почуттів, туга, певна медитативність…\nДощ твій і мій, у тебе і у мене.\nУ тебе і у мене – за вікном.\nІ все таке безмежне і зелене,\nЯк уві сні. Уперше і давно\nТобою тужу, дихаю тобою,\nРадію – і радіючи, мовчу.\nІ щем, що весь пронизаний любов’ю,\nЗливається із шепотом дощу.\nДмитро Лазуткін доповнив збірку «хлопчачою романтикою»:\nбо ти не віриш у слова.\nТарас Федюк додав збірці терпкості, пікантної гіркоти розставання, мудрого філософського погляду на стосунки з висоти років і досвіду: «Легше стає відпускати все що я мав – не моє», «…Боже якою була б ти старою / Якби зі мною лишилась тоді…», «що б ми зробили якби залишились удвох…» А ще його тексти неабияк прикрашають книжку «смачними» деталями: «і карамелька трамваю що за щокою Подолу», «яблука падалишні рябі», «кісточка вишні по темній губі» тощо.\nУ «Шоколадних віршах про кохання» також можна зустріти ще одного «зубра поезії» – Віктора Неборака. Укладач Мар’яна Савка розповіла, що прагнула представити різні покоління поетів: Віктор Неборак і Тарас Федюк, які для багатьох молодих сучасників були вчителями, представляють старше покоління; із наступного покоління, окрім вище зазначених, ще Галина Крук, Наталка Пасічник, Сергій Грабар, Роман Рудюк, Любомир Стрингалюк, Альбіна Позднякова, Наталя Трохим, Катерина Оніщук, а також дві поетки наймолодшого покоління – Маруся Весна та Соломія Савка. Загалом – 17 поетів. Мар’яна Савка Вона підбирала авторів, керуючись своїм смаком і любов’ю до людей, поезія яких увійшла до цієї книжки. І це, очевидно, саме той випадок, коли «суб’єктивно» зовсім не означає «погано».\nОкремо варто сказати про оформлення збірки. Молода художниця Надія Коломеєць потрудилася на славу, аби її картини, якими щедро проілюстрована збірка, стали гідною конкуренцією віршам. Вийшов яскравий приклад art-book, що останнім часом стають дедалі популярнішими. Книжку витримано в одному стилі, вона цілісна, підібрані поезії та ілюстрації гармонійно доповнюють одне одного, дизайн продумано до найдрібніших деталей. «Шоколадні вірші про кохання» можна не лише читати, а й просто розглядати – як художній альбом. У книжці на диво гармонійно витримано рівновагу між змістом і формою. Мабуть, саме з цих міркувань таки не варто її адресувати лише підліткам. Адже «Шоколадні вірші про кохання» знайдуть шанувальників і серед дорослих, ставши яскравою деталлю, що доповнить романтичний вечір на двох чи відпочинок із чашкою гарячого шоколаду наодинці.\nЦе не ґаджет, це «Повний абзац»\nЗбірка обкладинок до «Лоліти»


July 7, 2020, 6:17 PM 2020-07-07T18:20:05\nУ районі селищ Вовче та Смолянинове Новоайдарського району на Луганщині пожежа охопила близько 85 га, триває евакуація місцевих жителів. Також відбувається ліквідація пожежі неподалік села Капітанове на території Капітанівського лісництва, площа якого становить близько 40 га.\n«На околиці Сєвєродонецька є єдиний виїзд в сторону Новоайдару, поліція перекрила трасу. Нікого в сторону Новоайдару та Смолянинового не пропускають, утворилася черга з автівок. Люди у яких у Смоляниновому залишилися родичі також чекають. Кажуть, що там уже горять три вулиці. Також за словами людей, у селі вже згоріла церква. Задимлення в місті відчувається, але не сильно. Вогню з міста не видно», — про це в коментарі Громадському радіо сказав журналіст Сергій Окішев.\nЗа інформацією ДСНС, унаслідок лісової пожежі госпіталізували вже дев’ятьох людей, одна людина загинула.\nВогонь уже знищив близько 80 дачних будинків садового кооперативу «Вовча яма» і 30 житлових будинків у селі Смолянинове.\nНагадаємо, напередодні, 6 липня, спалахнула лісова пожежа між селищами Капітанове та Муратове у Новоайдарському районі Луганщини.


Покрівельні роботи Львів,Івано-Франківськ / Ремонт дахів\nПри будівництві будинку, кожен орієнтується на те, що б забезпечити собі комфортне і безпечне проживання. Покрівельні роботи – один з найважливіших етапів будівництва, яке і визначає рівень комфорту. Останнім часом, дана послуга стає все більш потрібною в Львові та Івано-Франківську. Сьогодні застосовуються нові інноваційні технології і високоякісні матеріали, які значно знижують вартість покрівельних робіт. Будівельна компанія «Ів Буд» пропонує широкий спектр послуг, а вартість робіт по влаштуванню даху доступна для кожного клієнта. Володіючи необхідними знаннями, досвідом в даній сфері, використовуючи сучасне обладнання та матеріали, наші фахівці зроблять вашу покрівлю в Львові чи Франківську на вищому рівні якості.\nмонтаж м’яких покрівель;\nутеплення і фарбування покрівлі;\nочищення від снігу, бурульок, криги;\nремонт даху та інші покрівельні роботи.\nТу чи іншу послугу ви можете запросити, зв’язавшись з менеджерами компанії «Ів Буд». Вартість покрівлі залежить від багатьох факторів, детальну інформацію про які Вам нададуть наші фахівці.\nПрофесійні будівельники, монтажники компанії «Ів Буд» готові надати вам свої послуги з влаштування покрівлі будинку, утеплення даху, ремонту, щоб Ви змогли перетворити ваш будинок. Відвідавши сайт нашої компанії, ви зможете переглянути прайс-лист на покрівельні роботи і переконається в демократичності наших розцінок. Ми пропонуємо тільки найкраще співвідношення вартості і якості послуг, що надаються. Вартість покрівельних робіт в Львові чи Івано-Франківську залежить від багатьох факторів, тому цей момент варто обговорити безпосередньо з нашими менеджерами при обробці замовлення.\nПроцес монтажу утеплювача системи складається з скількох етапів:\nГідроізоляція плоского даху та укладання плит;\nАле це ще далеко не весь список послуг, які компанія готова надати своїм клієнтам. Ми пропонуємо не тільки виконання покрівельних робіт, але також можемо допомогти зі створенням мансард, які зараз так популярні.\nКомпанія «Ів Буд» надає повний комплекс послуг, пов’язаних з монтажем, утепленням і ремонтом даху за найпривабливішими на заході України цінами. Виробництво покрівельних робіт відбувається в термін, з використанням новітніх технологій, сучасного обладнання і якісних матеріалів. Ми чекаємо ваших замовлень, будемо раді бачити вас в списку наших клієнтів.\nВартість роботи з влаштування покрівлі\nКваліфікований штат наших співробітників володіє всіма знаннями і вміннями для того, щоб роботи були виконані за найвищим розрядом. Комплекс робіт із влаштування покрівлі з металочерепиці і інші види послуг виконуються відповідно до встановлених норм. Вартість робіт по установці даху будинку в Львові чи Франківську залежить від обсягу замовлення і від побажань клієнта.\nПрацюючи не один рік в цій сфері, компанія «Ів Буд» пропонує своїм клієнтам найякісніші покрівельні роботи.\nНа відповідних сторінках сайту, ви зможете переглянути прайс, в якому докладно подана інформація з приводу розцінок на фарбування даху будинку, монтаж, ремонт покрівлі та термінів надання послуг. Вартість роботи по влаштуванню різаної, або іншого виду покрівлі визначається з урахуванням обсягу і складності виконання. Також можете переглянути розцінки на наші роботи.


Інтегральний націоналізм Дмитра Донцова - презентація з історії україни\n“Інтегральний націоналізм” Дмитра Донцова\nДмитро Донцов Дмитро Донцов -Український публіцист, суспільно-політичний письменник, теоретик ідеології інтегрального націоналізму як крайньої форми українського радикалізму\nНація - абсолютна цінність. Політичні партії, класи повинні поєднатися заради Вищої мети. - Нація є не сукупністю окремих індивідів, а єдиним організмом, який об’єднує всі покоління (і мертвих, і живих, і ненароджених). - Інтереси та цінності нашої нації вищі від усіх інших інтересів і цінностей (окремих осіб, соціяльних груп, інших націй, людства загалом). Основні засади “Інтегрального націоналізму”:\nОсновні засади “Інтегрального націоналізму”: - Діяльність усіх членів нації має підпорядковуватися національним інтересам. - Слід нещадно усувати з національного організму все, що загрожує його єдності, інтересам і цінностям. - Природним станом відносин між націями є боротьба за існування і домінування. - Щоб здобути нашій нації панівне становище у світі конкурентних націй, слід усіма засобами зміцнювати її силу і волю до боротьби.\nВірші Дмитра Павличка про мову


Семиотические моделі споживання - Філософія на 8ref.com\nСеміотічеськиє моделі споживання - Філософія\nФедеральне агентство за освітою Російській Федерації\nКафедра: Державне і муніципальне управління\nРеферат по дисципліні «Філософія»\nНа тему: Семиотические моделі споживання\n1. Семиотика як наука.\nСемиотика, наука про знаки. Семиотика з'явилася на початку 20 в. і з самого початку являла собою метанауку, особливого роду надбудову над цілим рядом наук, що оперують поняттям знака. Незважаючи на формальну институционализацию семиотики (існують семиотическая асоціація, журнали, регулярно проводяться конференції і т.д.), статус її як єдиної науки досі залишається дискусійним. Так, інтереси семиотики розповсюджуються на людську комунікацію (в тому числі за допомогою природної мови), спілкування тварин, інформаційні і соціальні процеси, функціонування і розвиток культури, всі види мистецтва (включаючи художню літературу), метаболізм і багато що інше.\nІдея створення науки про знаки виникла майже одночасно і незалежно у трохи вчених. Фундатором семиотики вважається американський логік, філософ і дослідник Ч. Пірс (1839-1914), який і запропонував її назву. Пірс дав визначення знака, первинну класифікацію знаків (індекси, ікони, символи), встановив задачі і рамки нової науки. Семиотические ідеї Пірса, викладені в дуже нетрадиційній і важкій для сприйняття формі, так до того ж в далеких від кола читання ученых-гуманитариев виданнях, отримали популярність лише в 1930-х роках, коли їх розвинув в своєму фундаментальному труді інший американський філософ - Ч. Морріс, який, крім усього іншого, визначив і структуру самої семиотики. Подальший розвиток підхід Пірса отримав в роботах таких логіків і філософів, як Р.Карнап, А.Тарський і інш.\nУ основі семиотики лежить поняття знака, зрозумілого по-різному в різних традиціях. У логико-філософській традиції, висхідній до Ч.Моррісу і Р.Карнапу, знак розуміється як деякий матеріальний носій, що представляє іншу суть (в приватному, але найбільш важливому випадку - інформацію). У лінгвістичній традиції, висхідній до Ф. де Соссюру і пізнішим роботам Л. Ельмсльова, знаком називається двостороння суть. У цьому випадку услід за Соссюром матеріального носія називається що означає, а те, що він представляє, - що означається знака. Синонімом «що означає» є терміни «форма» і «план вираження», а як синоніми «що означається» використовуються також терміни «зміст», «план змісту», «значення» і іноді «значення».\nІнше ключове поняття семиотики - знаковий процес, або семиозис. Семиозис визначається як деяка ситуація, що включає певний набір компонентів. У основі семиозиса лежить намір особи А передати особі Би повідомлення В. Ліцо А називається відправником повідомлення, особа Би - його одержувачем, або адресатом. Відправник вибирає середовище Г (або канал зв'язку), по якому буде передаватися повідомлення, і код Д. Код Д, зокрема, задає відповідність тих, що означаються і що означають, тобто задає набір знаків. Код повинен бути вибраний таким чином, щоб за допомогою що відповідних означають можна було скласти необхідне повідомлення. Повинні також підходити один до одного середа і що означають коду. Код повинен бути відомий одержувачу, а середа і що означають повинні бути доступні його сприйняттю. Таким чином, сприймаючи ті, що означають, послані відправником, одержувач за допомогою коду переводить їх в ті, що означаються і тим самим приймає повідомлення.\nСемиотика розділяється на три основних області: синтактику (або синтаксис), семантику і прагматику. Синтактика вивчає відносини між знаками і їх складовими (мова йде насамперед об тих, що означають). Семантика вивчає відносини між тим, що означає і що означається. Прагматика вивчають відносини між знаком і його користувачами.\nРезультати семиотических досліджень демонструють параллелизм семантики мови і інших знакових систем. Однак, оскільки природна мова є найбільш складною, могутньою і універсальною знаковою системою, безпосереднє перенесення семиотических методів в лінгвістику малоефективне. Швидше навпаки, методи лінгвістики, і в тому числі лінгвістичної семантики, активно впливали і впливають на розвиток семиотики. Можна сказати, що логічно семиотика по відношенню до лінгвістики є охоплюючою дисципліною, але історично вона сформувалася як результат узагальнення знань про пристрій і организационировании природної мови на знакові системи довільної природи. Проте, в лінгвістиці 20 в. семиотический підхід загалом і основні семиотические поняття, такий, як «знак», «комунікація» і «семиозис», зіграли величезну роль.\nЗнак є основним поняттям семиотики. Визначення знака засновується на наступній формулі: X розуміє і використовує Y як представник Z. В цій формулі X - це той, хто використовує знак (користувач знака) і бере участь в процесі комунікації. У якості Y і Z може виступати що бажано, однак Y повинен бути сприймається, тобто фактично повинен бути матеріальним об'єктом.\nУ логико-філософській традиції, висхідній до Ч. Моррісу і Р. Карнапу, під знаком розуміється сам об'єкт Y, тобто матеріальний носій, або представник Z. В лінгвістичної традиції, висхідної до Ф. де Соссюру і пізнім роботам Л. Ельмсльова, знаком називається пара, тобто деяка двостороння суть. У цьому випадку услід за Соссюром Y називається «що означає» знака, а Z - його «що означається». Синонімом «що означає» є термін «форма» або «план вираження», а як синоніми «що означається» використовуються також терміни «план змісту» («зміст»), «значення» і іноді «значення».\nЗнак грає ключову роль в семиозисе (знаковому процесі). Семиозис визначається як деяка динамічна ситуація, що включає певний набір компонентів. У основі семиозиса лежить намір особи А передати особі Би повідомлення В. Ліцо А називається відправником повідомлення, особа Би - його одержувачем, або адресатом. Відправник вибирає середовище Г (або канал зв'язку), по якому буде передаватися повідомлення, і код Д. Код Д, зокрема, задає відповідність тих, що означаються і що означають, тобто задає набір знаків. Код повинен бути вибраний таким чином, щоб за допомогою що відповідних означають можна було скласти необхідне повідомлення. Повинні також підходити один до одного середа і що означають коду. Код повинен бути відомий одержувачу, а середа і що означають доступні його сприйняттю. Таким чином, сприймаючи ті, що означають, послані відправником, одержувач за допомогою коду переводить їх в ті, що означаються і тим самим приймає повідомлення.\nІснує значне число класифікацій знаків, заснованих на відмінностях форми, змісту, зв'язку форми із змістом і інших параметрів. До цього часу зберігає своє значення класичне (введене Ч.С. Пірсом) разбиение знаків на три групи: ікони, індекси і символи. Ця класифікація заснована на типології співвідношення форми і змісту. Так, іконами (або иконическими знаками) називаються знаки, чиї форма і зміст схожі якісно або структурно. Наприклад, батальне полотно або план битви є знаками-іконами, якщо вважати їх змістом саму битву. Індексами (або индексальными знаками) називаються знаки, чиї форма і вміст смежны в просторі або у часі. Сліди на піску, що дозволяють передбачити про те, що раніше в цьому місці хтось пройшов, дим, що передбачає наявність вогню, симптоми хвороби, що передбачає саму хворобу, - всі це индексальные знаки. Мабуть, точніше було б говорити не про суміжність форми і змісту, як це прийнято традиційне, а про наявність між ними певних причинно-слідчих зв'язків. Нарешті, символами (або символічними знаками) називаються знаки, для яких зв'язок між формою і змістом встановлюється довільно, по угоді, що стосується саме даного знака. Для иконических і индексальных знаків форма дозволяє здогадатися про зміст знака навіть не знайомому з ним адресату. Що ж до символічних знаків, то їх форма сама по собі, тобто поза спеціальним договором, не дає ніякого уявлення про зміст. Ф. де Соссюр говорив в цьому випадку про немотивированности вибору що означає або відсутність природного зв'язку між тим, що означається і що означає. Наприклад, знак складання «+» ніяк не пов'язаний з самої цією арифметичною операцією: ні схожістю, ні суміжністю, ні причинно-слідчими зв'язками. Їх зв'язок довільний в тому значенні, що визначається особливою угодою, або конвенцією, що зумовлює використання відповідного значка для передачі даного значення.\nСеред язикових знаків переважна більшість відноситься до символів. Це і дозволило Ф. де Соссюру говорити про довільність язикового знака. Між тими, що означають російської, англійської і німецької мов стіл, table і Tisch мало загального, хоч всі вони означають одне і те ж: 'стіл'. Довільність означає, однак, не свободу вибору форми знака взагалі, оскільки в рамках однієї знакової системи цей вибір обмежений: наприклад, по-англійському відповідне значення виражається словом table і ніяким іншим. Довільний сам зв'язок між тим, що означається і що означає, що встановлюється і визначуваний язиковою конвенцією, а не якимись природними причинами.\nПроте, в мовах є і слова, що означають яких схожі на ті, що означаються (тобто иконические знаки). Такі звукоподражания, або идеофоны: и-го-го, няв-няв, бр-р-р, апчхи і інш. Иконическим знаком може бути не тільки слово. Так, по зауваженню Р.О. Якобсона, иконическим є порядок слів у фразі Прийшов, побачив, переміг, оскільки лінійний порядок слів повторює послідовність відповідних дій.\nДо индексальным язикових знаків традиційно відносять особисті і вказівні займенники і деякі інші займенникові слова (я, ти, це, тут, зараз і інш.). Робиться це аналогічно з жестами, хоч навряд чи тут доречно говорити про суміжність або причинно-слідчі зв'язки.\nУ відповідності зі способом сприйняття що означає знаки діляться на зорові, слухові, дотикові, обонятельные і смакові. У людській комунікації використовуються в основному перші три типи. Так, язикові знаки відносяться до першого або до другого типу (письмова і усна форми). До зорових знаків відносяться також сигнали світлофора, регулювальника, дорожні знаки, міміка, жести, пози і т.д. Серед слухових знаків можна відмітити гудки і сирени, дзвінки (телефонні, шкільні і інш.), постріл стартового пістолета і т.п. До розряду дотикових знаків належать, наприклад, жестів-торкання: поплескування, потиску, погладжування і інш. Для сліпих і глухих людей цей вигляд знаків стає основним. У комунікації багатьох видів тваринних особливу роль грають обонятельные знаки. Наприклад, ведмеді і інші дикі тварини позначають житло клаптями вовни, що зберігає запах, щоб відстрахати чужака і показати, що дана територія вже зайнята.\nПо тривалості існування що означає знаки діляться на моментальні і тривалі (стабільні). До моментальних, тобто зникаючим відразу після використання, відносяться, наприклад, звучні слова, в той час як написані слова є тривалими знаками. Серед класифікацій, задаючих типологію змісту знаків, головним потрібно вважати разбиение знаків на слова і пропозиції, особливо важливу для природної мови. У відповідності з будовою розрізнюються прості (елементарні) і складні (неелементарні) знаки.\nЯк правило, в комунікації використовуються не окремі знаки, а їх об'єднання, які називаються знаковими системами. Об'єднання знаків в систему засновується на декількох критеріях: спільності функцій, схожості форм і подібності структур. Знакова система складається з набору елементарних знаків, відносин між ними, правил їх комбінування, а також правил функціонування. Так, природна мова з деяким огрублення можна розглядати як набір слів, що знаходяться в певних відносинах між собою (словник і граматика), правила комбінування слів (синтаксис), а також правила функціонування (наприклад, різні прагматичні і коммуникативные постулати).\nДо знакових систем відносяться природні мови, мови програмування, грошова система, мова жестів і т.д. При комунікації знакові системи можуть взаємодіяти. У процесі мовного спілкування звичайно використовується не тільки мова, але і жести, і міміка, причому знаки різних знакових систем певним чином коррелируют між собою.\nВідносини, які існують між знаками в знаковій системі, називаються парадигматическими. Серед найважливіших парадигматических відносин - синонімія, омонімія і інш. Нарівні з парадигматическими відносинами між знаками існує і інший тип відносин - синтагматические. Синтагматическими називаються відносини між знаками, виникаючі в процесі їх комбінування. Саме синтагматические відношення забезпечують існування тексту - результату дії знакової системи в процесі комунікації.\n2. Закономірності і особливості функціонування знакової інформації\nЗакономірності і особливості функціонування знакової інформації в діяльності людини повинні вивчатися з позицій психологічної семиотики.\nВнаслідок теоретичного і експериментального дослідження нами виділені основні принципи психосемиотического підходу до аналізу діяльності:\n- розвиток знакової функції, т. е. здібності людини оперувати одними предметами як знаками інших предметів в процесі пізнання і спілкування, що є необхідною передумовою для використання знаків в діяльності людини;\n- психологічна суть знаків і функціонально-інформаційні відносини між знаками і предметом, що включають особливості структури знаків, а також правил переходу від предмета, що означається до знака і зворотно;\n- виділення знакових ситуацій і відносин в діяльності;\n- визначення основних функцій, виражених в діяльності людини;\n- системний аналіз знакової інформації і процесів її прийому і переробки.\nСтруктура системи знакової інформації залежить від складу і складності повідомлень, які повинні бути в ній закодовані. Ієрархія в цій системі виглядає таким чином: знак (3) як заступник певного предмета або явища, знакова система (ЗС) як заступник певної сукупності предметів і носій інформації про систему предметів, що означаються, знакова модель (ЗМ) як сукупність декількох знакових систем, що використовуються для кодування складних повідомлень.\nІнформаційний підхід допомагає нам виділити в предметах їх інформаційну суть, яка може бути заміщена знаком. Між знаком і предметом, що означається ним є функционально-информационое відношення, внаслідок якого знак здатний виступити для інтерпретатора як засіб сприйняття, передачі, перетворення і зберігання інформації.\nДля аналізу діяльності людини і формування ЙОД необхідним моментом є виділення знакових ситуацій і основних функцій знаків в діяльності. Знак включається в діяльність людини тільки через знакову ситуацію, яка завжди має певне смислове і предметне значення. У знаковій ситуації в схематичному вигляді виражається специфічна форма діалектики пізнання: від об'єктивної діяльності (предмет як джерело відображення) до її почуттєвого і логічного відображення (уявний образ предмета - знак як носій значення) і від нього через практику знову до дійсності (до предмета, що означається ). Саме в знаковій ситуації перетворюється специфічна знакова властивість - значення, яке виступає у вигляді деякого знання про правила оперування знаками, про способи переходу від знака до предмета, про позначені предмети і їх властивості. У знаковій ситуації знаходять відображення знакові відносини, які виникають в діяльності людини. Ці знакові відносини реалізовуються через основні функції, які знаки і ЗС виконують в діяльності людину.\nЗнаки є основними елементами і коштами мыслительной діяльності. З їх допомогою здійснюються операції абстрагування, узагальнення і опосредования властивостей і відносин предметів і явищ. Багато які задачі, як наочно-образні, так і абстрактно-логічні, людина вирішує за допомогою наочних знакових систем, які забезпечують зв'язок символічних процесів з сенсорними. Сигнали від зовнішніх предметів або знакових освіт є не тільки джерелом узагальнення об'єктивного досвіду, але і джерелом нескінченно багатоманітних «підказок», натяків в пошуках інших потрібних ідей або операцій рішення тієї або інакшої задачі.\nЗдібність до символизации (знакова функція) є однією з найважливіших рис людської пізнавальної діяльності. Знак є засобом і знаряддям пізнання об'єктивної діяльності, але разом з тим необхідно зрозуміти характер опосередкованого зв'язку знака і предмета, що означається у відбивній діяльності людського мозку. Суть цього зв'язку складається в тому, що знаки є носіями і коштами фіксації уявних образів предметів, що означаються. Знаки є особливим засобом відверненої і узагальненої відбивної діяльності, здійснюваної в умовах комунікації.\nОстаннім часом в інженерній психології висловлюється думка про те, що знак має не тільки інформаційну функцію, визначувану як його зв'язок з об'єктом, що означається, але і структуруючу, перетворюючу функцію, яка пов'язана з впливом знака на суб'єкт. Структуруюча функція знаків сприяє організації систем психічних процесів в процесах прийому і переробки інформації. Тим самим знаки грають двояку роль в діяльності людини: з одного боку, вони беруть участь в управлінні перетвореннями об'єкта, з іншого боку, організують психічну, мыслительную діяльність суб'єкта. Це зумовлене ще і тим, що знак завжди функціонує не ізольовано, а лише як елемент певної знакової системи.\n· сигнальну - як спонукання до діяльності: знак виступає в ролі сигналу;\n· наочно-образну - як опору для зовнішньої і внутрішньої наглядності при рішенні оперативних задач в діяльності (знаки-ознаки, знаки- символи, иконические знаки);\n· що інформує - про стан і характеристики предметів, що означаються і явищ (кодові знаки);\n· интегративную - об'єднання і ущільнення інформації в знаку або ЗС за рахунок узагальнення в числовому значенні і багатомірність знакових систем, що використовуються (складені знаки);\n· що структурує - организующую і настроюючу систему прийому і переробки знакової інформації;\n· коммуникативную - як засіб організації даного спілкування.\nРезультатом переробки інформації є формування образно-понятійної моделі діяльності, а також оперативних образів, що відображає взаємозв'язок знаків і позначених предметів.\nПроцес формування цієї моделі має три рівні:\n- виділення інформативних блоків (формування семантичних груп і комплексів, які забезпечують найбільшу ефективність рішення задачі);\n- формування на основі інформативних блоків семантичного поля і простору, найбільш характерного для даного типу діяльності;\n- локалізація інформативних пунктів шляхом уявного встановлення просторово-часових орієнтирів або опорних осей, які необхідні для визначення взаємозв'язків об'єктів, що означаються.\nНаглядність нами розглядається в двох аспектах: як схожість знака із зовнішнім виглядом предмета (зовнішня наглядність), що означається і як відвернення і виділення з об'єкта найбільш істотних сторін і відносин, необхідних для успішного рішення задачі в діяльності, і представлення їх в знаку таким чином, щоб вони давали можливість відразу відтворювати корисну інформацію, як би «бачити» рішення задачі (внутрішня наглядність).\nТаким чином, при формуванні образно-понятійної моделі діяльності створюється інформаційна система зорових образів, вербальных і семантичних компонентів, які об'єднуються для рішення певних оперативних задач і виконують в цьому процесі різні функції: пізнавальні і керуючі.\n4.Семиотическая модель споживання на прикладі моделі Джудіт Уїльямсон\nПрофесор Мідлсекського університету Джудіт Уїльямсон вважає, що реклама виконує функцію, яку виконують також мистецтво і релігія. Це створення структур значень. У числі іншого вона пояснює це тим, що недостатньо брати до уваги характеристики об'єктів, що рекламуються, а те, що ці значення означають для нас. "Реклама швидше задає структуру, яка може трансформувати мову об'єктів в мову людей, і навпаки". Відбувається з'єднання типів об'єктів і типів споживачів: діаманти трактуються не в аспекті символізму кам'яної скелі, а в людському вимірюванні, наприклад, вічної любові. У результаті створюється необхідний знаковий продукт.\nДж. Бигнел говорить, що реклама виступає в ідеологічній площині трактування себе і миру. Як своє підтвердження даного спостереження він приводить той факт, що сучасна реклама не направлена на пряму купівлю товару. "Метою реклами є включення нас в її структуру значень, спонукати нас до участі в декодировке її лінгвістичних і візуальних знаків і отримати задоволення від цієї діяльності декодування".\nШлях декодировки лежить в:\n2) визначенні соціальних міфів, пов'язаних з допомогою коннотации з даними знаками\n3) переходу від міфічних значень до продукту, що рекламується. Потім слідує\n4) пошук відповідності міфічного значення і розуміння нашого світу за межами реклами.\nДж. Уильямсон говорить, що техніка реклами складається в створенні кореляції між почуттями, відчуттями і матеріальними об'єктами, тобто недосяжне прив'язується до досяжного. Наприклад, почуття щастя або жіноча краса зв'язуються з духи. Реклама дійсно досить частотно зв'язує певні соціальні значення (наприклад, упевненість в собі, дружня прихильність іншого і т.д.) з кавою, жувальною гумкою, прокладками і т.д.\nМожливий шлях створення подібної реклами може йти від зворотного - від встановленого соціологами списку "заважаючих" людям якостей. Тоді володіння цією якістю асоціативно починає прив'язуватися до рекнламируемому об'єкта, створюючи зчеплення типу "мужественнность - сигарети "Мальборо".\nЙмовірно, реклама принципово будується в полі емоційного, оскільки будь-які раціональні доводи піддаються критиці. У емоційному полі формулюються повідомлення, з якими все одно згодна більшість. Ніхто не стане суперечити тому, що, наприклад, мужність - це ознака чоловіка. Новою інформацією, що вводиться при цьому стає перехід на об'єкт, який покликаний символізувати цю якість. Але тут споживач чомусь легко йде на подібні кореляції.\nЦей перехід в символічний мир виправданий ще і тим, що на рівні об'єктів одного типу між ними дуже важко знайти реальні відмінності. Пральні порошки, пиво, джинси, сигарети і т.д. практично подібні і споживач не може бачити відмінностей між ними. З цієї причини єдиною сферою, де можливе створення цих відмінностей, стає символічний мир. Нам все одно потрібні відмінності для прийняття рішення про купівлю. Ця відмінність задається в інакшій площині.\nДж. Уильямсон говорить також ще про одну функцію реклами - це переклад ситуації споживання в ситуацію виробництва: "Закінчення реклами (що примушує нас купувати) перетворюється в початок - з ним починаються всі ці дивні події". Це щось магічне, що знов-таки створює ситуації поза контролем людини.\nДж. Уильямсон знаходить також дві цікаві структури реклами: 1) відсутність людей передбачається і 2) відсутній об'єкт символізується людьми. Перший випадок досить поширений, наприклад, розкрита коробка шоколадних цукерок передбачає наявність того, хто початків їх є. Або такий приклад: сцени з жінкою передбачають наявність як відсутня фігура глядача-чоловіка. У другому випадку, наприклад, двоє людей п'ють відсутнє пиво з пустих келихів, оскільки їх любимого сорту немає. Дж. Уильямсон взагалі бачить в подібному типовий для реклами обмін: "Будь-яка реклама передбачає заміну, вони всі обмінюють щось що є на щось відсутнє".\nЄ ще один цікавий аспект реклами, відмічений Дж. Уїльямсон. Гроші, які потрібні для купівлі продукту, виявляються схованими в рекламній комунікації. Всі ці емоційні характеристики, про які йшла мова, приходять до нас разом з продуктом, не з грошима. При цьому вплив йде по більш тонкому шляху: "Ви не просто купуєте продукт, щоб стати частиною групи, яку він представляє; ви повинні відчувати, що ви вже, природно, належите до цієї групи, отже, ви купите його". Вибір продукту робиться не в магазині, ви зазделегідь визнаєте себе належними певній соціальній групі, яка визнає даний брэнд.\nРекламний текст відтворює свій варіант світу, який не повторює характеристики світу реального, а посилює їх. Значущість кожного об'єкта, що рекламується в цьому символічному світі утрированно зростає. Якщо мова йде про "чай", то саме чай виявляється здатним вирішити проблеми соціального, а не фізіологічного глузду. Реклама повествует про об'єкти бажання, тому вона і володіє для нас певною привабливістю. Мир бажань - це і є мир реклами.\n1. Російська семиотика Г.Г. Почепцов Рефл-бук М:2007\n2. Енциклопедія Кругосвет М: 2005 © 8ref.com - українські реферати


Кропивницький: чи є проблеми з перевезеннями на Великій Балці?\nСентябрь 08, 2016 | Новини | Просмотров: 771 | Комментариев: 0\nЧерез численні скарги мешканців на перевезення, фахівці управління транспорту почали досліджувати роботу перевізників, що обслуговують цей мікрорайон.\nСьогодні, 8 вересня, із самого ранку керівник управління транспорту та зв’язку міської ради Олександр Вергун, та генеральний директор КТ "Автолегіон Варванської" Олександр Завітневич інспектували, як працюють маршрутки, та спілкувались з мешканцями.\nПід час перевірки фахівці переконались, що керманичі їздять відповідно графіка. Інтервал між маршрутними таксі в годину пік складає не більше п’яти хвилин. Проте проблеми з перевезеннями, на окремих зупинках все одно є.\n- Ми бачимо, що по вулиці Чайковського, а саме поблизу Ананіївського провулку, де розміщена зупинка, вже утворюється велике скупчення людей, які не можуть вільно скористуватись транспортом. – підсумував Олександр Вергун - Вже сьогодні будемо розглядати разом з перевізниками питання, щоб з цієї проміжної зупинки десь о 7.20 відправлялась пуста машина і забирали мешканців. Додаткова машина працюватиме в години – пік, і вирішить проблеми з підвозом людей.\nЗа словами керівника «Автолегіону - Варванської» на маршруті вирішили і питання з вечірніми перевезеннями. Олександр Завітневич наголосив, що увечері від центрального ринку на Велику Балку курсують чергові машини. - У вечірні часи ми випускаємо чергові машини. Вони працюють з 20.00 до 22.30. Їздять кожні півгодини – тобто це 20.00, 20.30, 21.00, 21.30, 22.00 і остання виїжджає о 22.30 – запевнив Олександр Завітневич. Інформацію перевізника в управлінні транспорту перевірять. Не полишатимуть поки і ранішніх рейдів.


Роздивитися фрески Кирилівської церкви допоможе віртуальний тур - Вечірній Київ\n11 січня 2019, 10:52\nКирилівська церква – один із найстаріших храмів Києва, який входить до складу музею-заповідника «Софія Київська». Точна дата будівництва Кирилівської церкви невідома, але перша згадка про храм датується 1171 роком. Після монгольської навали 1240 року, яка зруйнувала практично всю столицю, святиня також була спустошена, проте вистояла. Новий етап у культурному житті церкви настав у 17 столітті, коли її під свій протекторат узяв Костянтин Острозький. У цей час при храмі функціонували православний колегіум та друкарня. Згодом Кирилівською церквою опікувався гетьман Іван Мазепа, тут було створено монастир, якому не вдалося довго проіснувати через заборону імператриці Катерини ІІ. Переживши кілька реставрацій, церква вціліла навіть у радянський період, тоді у ній було відкрито музей. Богослужіння у храмі відновилися лише 1995 року, коли його знову передали православній громаді.\nПомилуватися цією памяткою пропонує відеозйомка, яку виклали на сторінці музею.\nА побувати всередині Кирилівської церкви та роздивитися її фрески з будь-якого куточку світу можна завдяки 3-D туру.\nІнтер'єр Кирилівської церкви, як і багато церков княжої доби, прикрашений усередині численними фресками, розташування яких відповідає канонічній схемі небесної ієрархії. Із них донині найкраще збереглося зображення євангеліста Марка. Купол церкви ізсередини прикрашає зображення сорока севастійських мучеників, які, ніби стовпи християнської віри, підтримують символ небесної сфери. Унікальним зразком фрескового живопису, який не має рівних серед пам'яток візантійського стилю, є деталізовані та яскраві зображення сцен із житія Александрійських єпископів Кирила та Афанасія.\nФрески у 3D-турі підписані - назва, автор, час створення.\nНаживо познайомитись з пам'яткою всі охочі мають змогу за адресою: вул. О.Теліги, 12 в час роботи музею: з 10:00 - 18:00, чт. - вихідний.\nЗ-D тур та відеозйомку для Кирилівської церкви зробила Aero3D engineering - інноваційна українська компанія кваліфікованих інженерів зі створення 3D моделей, використовуючи методи фотограмметрії. В її доробку - створення таких віртуальних турів та 3D-моделей для музеїв і пам'яток по всій Україні.\n- Ми вважаємо, що архітектурні памятки дуже важливо зафіксувати таким чином для історії, тому робимо ці проекти не за комерційними цінами. У випадку з Кирилівською церквою найбільшою складністю було погане освітлення всередині приміщення. Загалом цей проект підготували за тиждень, - поділився директор компанії Сергій Присяжний.\nТакож компанія розробила 3-D тури експозицією Музею "Меморіал жертв Голодомору", експозицією Київської фортеці та 3-D моделі історичної зброї.